Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до Запорізької міської ради про визнання права власності на 1/2 частину квартири за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі договору дарування від 09.09.2008 року йому належить на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Друга частина вказаної квартири (1/2 частина) належала на праві власності [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкоємцем якої був [PERSON], померлий [INFO] року, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Позивач добросовісно володіє квартирою [ADDRESS] із 09 жовтня 2001 року по теперішній час, сплачує квартирну плату та комунальні послуги за всю квартиру. У зв'язку із зазначеним позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири за набувальною давністю. Позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Запорізька міська рада не є належним відповідачем у даній справі. Вислухавши думку сторін стосовно предмету спору, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі свідоцтва № 2036 про право власності на житло від 19.12.1996 року, [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем після смерті [PERSON] був її чоловік [PERSON], який фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ. Згідно даних Першої Запорізької нотаріальної контори, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], 1/2 частина якої належала йому на підставі свідоцтва № 2036 про право власності на житло від 19.12.1996 року, а іншу 1/2 частину якої він фактично прийняв у спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], але не оформив належним чином своїх спадкових прав. Згідно інформації Першої Запорізької нотаріальної контори, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 189/2000 р. Як вбачається із матеріалів даної спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зверталися його діти - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] 24.01.2001 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна, тобто на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. [PERSON], яка згідно до матеріалів спадкової справи станом на 2001 рік мешкала у Російській Федерації, до цього часу не зверталася до нотаріальної контори за видачею їй свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У статті 1299 ЦК України зазначено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту реєстрації цього майна. Оскільки [PERSON] не отримала свідоцтво про право на спадщину та не зареєструвала своє право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, то вона не набула право власності на спірну частину квартири. На підставі договору дарування від 09.09.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрованим у реєстрі за № 1424, позивачу належить на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспорті засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Проте, необхідно враховувати п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 1 січня 2001 року (ЦК України набув чинності 01 січня 2004 року). Позивач проживає у [ADDRESS] із жовтня 2001 року по теперішній час (підтверджується актом МКП «Основаніє» від 16.05.2014 року та довідкою про реєстрацію позивача у спірній квартирі з 09.10.2001 року), користується кімнатами, сплачує повністю квартирну плату та комунальні послуги за всю квартиру (підтверджується наданими копіями квитанцій). Отже даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, так як рахуючи з 01 січня 2001 року, позивач добросовісно володіє спірною кімнатою вже 12 років.

Outcome: approved