Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: громадянина Російської Федерації [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно, в якому просила визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на автомобіль марки BMWZ4, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] . Витребувати у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) автомобіль марки BMWZ4, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] , обґрунтовуючи свої вимоги таким. Позивачу на праві власності належав автомобіль марки BMWZ4, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] з присвоєнням номерного знаку [NUMBER] . 11 липня 2018 року Суворовським районним судом м. Одеси було постановлено ухвалу по справі № 523/8929/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, якою затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] та визнано, що сторони домовилися здійснити між собою поділ майна наступним чином, зокрема, виділити [PERSON] легковий кабріолет марки BMW, модель - Z4, 2005 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , зареєстрований Центром [NUMBER] від 07.10.2015 року, свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] . 24 липня 2018 року позивач звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та видачу ухвали суду для апеляційного оскарження, оскільки про існування вказаної цивільної справи вона з подивом дізналась лише 23 липня 2018 року, зустрічних позовів у вказаній справі не заявляла, судових зборів не сплачувала, представника до участі в даній справі не направляла, жодних правових позицій з ним не узгоджувала. З ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року вбачається, що інтереси позивача в судовому засіданні представляв [PERSON] на підставі довіреності від 28.03.2017 року. Проте, вказаною довіреністю позивач не надавала [PERSON] повноважень на розпорядження всім моїм майном. Таким чином, у позивача виникла підозра, що [PERSON] вступив в зговір з [PERSON] з метою позбавити її права власності на належне їй майно. 16 серпня 2018 року позивачем до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області подано заяву про вчинене [PERSON] та [PERSON] кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України. 17 серпня 2018 року відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018150020003238. На теперішній час досудове розслідування триває. 21 серпня 2018 року у вказаному кримінальному провадженні позивач була визнана потерпілою. 26 липня 2018 року позивачем до апеляційного суду Одеської області була подана апеляційна скарга на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року. 14 серпня 2018 року ухвалою апеляційного суду Одеської області відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача. 01 серпня 2018 року [PERSON] зареєстрував право власності на автомобіль марки BMWZ4, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] за собою з присвоєнням номерного знаку [NUMBER] . Підстава виникнення права власності - рішення суду. При цьому, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня інформація про дату набрання законної сили вказаною ухвалою, яка стала підставою для зміни власника майна. 02 серпня 2018 року [PERSON] перереєстрував спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу на [PERSON] з присвоєнням номерного знаку [NUMBER] . Вказане підтверджується інформацією на електронне звернення № 0-2471506237 з офіційного веб-порталу МВС України: https://igov.org.ua/service/1397/general (інформація на електронне звернення № 0-2471506237 з офіційного веб-порталу МВС України: ittps://igov.org.ua/service/1397/general додається). 08 листопада 2018 року апеляційний суд Одеської області ухвалив постанову, якою задовольнив апеляційну скаргу позивача, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року скасував, справу направив до суду першої інстанції. Вказаним рішенням встановлено, що розгляд справи в суді першої інстанції за 14 днів за участю лише представників сторін без з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, призвів до грубих порушень прав [PERSON] , яка без її на то волі позбавилась майна. Позивач також зазначає, що спірний автомобіль марки BMW Z4, 2005 року випуску, кузов [NUMBER] вибув з її володіння на підставі судового рішення - ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року, в подальшому скасованого постановою апеляційного суду Одеської області від 08.11.2018 року, а отже, як зазначає позивач, вибув з її володіння поза її волею. Позивач вказує на те, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається плою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В зв`язку з зазначеним, позивач вимушена звернутись до суду з метою захисту своїх прав та інтересів. 28.12.2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена судді Малиновського районного суду м. Одеси Целуху А.П. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 02.01.2019 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - громадянин Російської Федерації [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно, накладено арешт на автомобіль марки BMW Z4, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та заборонено вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2019 року ухвалено витребувати у Територіального сервісного центру 5152 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області наступну інформацію та документи: інформацію на підставі якого документу та коли автомобіль марки BMW Z4, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] був перереєстрований з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); Надати належним чином завірену копію документу на підставі якого було проведено перереєстрацію автомобілю марки BMW Z4 , 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); Надати інформацію на кого був перереєстрований автомобіль марки BMW Z4 , 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] з [PERSON] : (РНОКПП [NUMBER] ); Надати інформацію на кого, на теперішній час зареєстрований автомобіль BMW Z4, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] та на підставі якого документу. Надати належним чином завірену копію вказаного документу. На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2019 року, Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області надано надаємо належним чином завірені копії документів, на підставі яких 01.08.2018 року транспортний засіб BMWZ4,2005 року виготовлення, сірого кольору, кузов № [NUMBER] було перереєстровано на ім`я [PERSON] , [INFO] , (ІПН: [NUMBER] ) та видано реєстраційний номерний знак [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 01.08.2018, а також копії документів, що стали підставами для перереєстрації зазначеного автомобіля 02.08.2018 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , (ІПН: [NUMBER] ) та видачі реєстраційного номерного знаку [NUMBER] та свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] від 02.08.2018. Крім того, повідомлено, що транспортний засіб BMWZ4, 2005 року виготовлення, сірого кольору, кузов № [NUMBER] було перереєстровано з [PERSON] , [INFO] (ІПН: [NUMBER] ) на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеса від 11 липня 2018 року по Справі № 523/8929/18. Також повідомлено, що 01.08.2018 даний транспортний засіб було перереєстровано з [PERSON] , [INFO] (ІПН: [NUMBER] ) на ім`я [PERSON] , [INFO] , (ІПН: [NUMBER] ). Згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів, їх власників та належних користувачів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, станом на 29.03.2019 автомобіль BMWZ4, 2005 року виготовлення, сірого кольору, кузов № [NUMBER] зареєстровано на ім`я [PERSON] , [INFO] , (ІПН: [NUMBER] ). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2019 року, у зв`язку зі звільненням з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси [PERSON] , справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Гуревському В.К. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.05.2019 року означену цивільну справу прийнято до свого провадження. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.06.2019 року означену цивільною цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. 04 червня 2019 року до матеріалів означеної цивільної справи, за клопотанням позивача, приєднано докази, а саме: письмовий доказ - копія рішення заводського районного суду м. Миколаєва від 26.10.2018 року по цивільній справі № 487/4765/18 про розірвання шлюбу, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 26 червня 2019 року відповідач звернулася до суду із заявою про відвід головуючому по справі судді Гуревському В.К., з тих підстав, що ухвалу суду від 21 травня 2019 року [PERSON] отримала 12.06.2019 року. Про дату та час розгляду справи на 04 червня 2019 року на 11:00 годину судових повісток не отримувала. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2019 року визнано необґрунтованим заявлений відповідачем [PERSON] відвід судді у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: громадянина Російської Федерації [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно. Зупинено провадження у справі до розгляду заяви відповідача [PERSON] про відвід судді у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: громадянина Російської Федерації [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2019 року, заява про відвід судді Гуревського В.К. передана на розгляд судді Мирончук Н.В. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 червня 2019 року в задоволені заяви [PERSON] про відвід судді Малиновського районного суду м. Одеси Гуревського Володимира Климентійовича відмовлено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року поновлено провадження у означеній цивільній справі. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі, просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибула, про дату, час та місце судового засідання було повідомлена у встановленому законом порядку. Від відповідача [PERSON] 18.09.2019 року на електронну пошту суду направлена апеляційна скарга на ухвалу про відкриття провадження у справі, поновлення строку на апеляційне оскарження, клопотання про відкладення розгляду справи за адерси: від: [PERSON] [INFO] . Третя особа до судового засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання було повідомлений у встановленому законом порядку. Від третьої особи [PERSON] від імені адвоката Шепітько Г.І. 18.09.2019 року на електронну пошту суду направлено клопотання про відкладення розгляду справи від: Адвокатського об`єднання «Г.М.Партнерс»: [INFO]. Жодних документів на представлення інтересів третьої особи на надіслано. Відповідно до розділу 1,2 Тимчасового регламенту обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, який затверджено наказом ДСА України від 07.09.2012р. № 105, визначено наступні терміни: - електронна адреса - адреса електронної пошти, що складається з ідентифікатора, позначки «@» та доменного імені. При цьому ідентифікатором для фізичних осіб та фізичних осіб- підприємців є ідентифікаційний номер платника податків фізичної особи (у разі відсутності ідентифікаційного номеру серія та номер паспорту громадянина). Доменним іменем є ім`я у домені «mail.gov.ua». - учасники судового процесу (далі Користувачі) особи, визначені відповідним процесуальним законодавством і зареєстровані в Системі. Документи можуть бути подані Користувачем до суду і надіслані йому судом в електронному вигляді лише після реєстрації в Системі, розміщеної на офіційному веб-порталі судової влади України. В окремому полі форми реєстрації Користувач надає зразок (сертифікат) електронного цифрового підпису, який буде застосовуватися під час листування з судами у Системі з використанням електронної адреси. Згідно розділу 4 Тимчасового регламенту обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, який затверджено наказом ДСА України від 07.09.2012р. № 105, позовна заява та інші документи, які подаються в електронному вигляді повинні відповідати формі і змісту, передбаченим відповідним процесуальним законодавством. Відповідно до Закону України «Про електронний і цифровий підпис» усі документи, які надсилаються до суду електронною поштою, повинні бути скріплені електронним цифровим підписом. Як вбачається з роздруківки розділу поштової скриньки суду «вхідна кореспонденція» вищевказані документи надійшли з електронної скриньки [INFO] . та [INFO], а не з домену «mail.gov.ua» та не містить цифрового підпису особи, що її подала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Позивачу на праві власності належав автомобіль марки BMWZ4, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , а також відповіддю регіонального сервісного центру Миколаївської області МВС України № 31/14-П-09/аз від 15.11.2018 року. 11 липня 2018 року Суворовським районним судом м. Одеси було постановлено ухвалу про затвердження мирової угоди по справі № 523/8929/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, якою затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] та визнано, що сторони домовилися здійснити між собою поділ майна наступним чином, зокрема, виділити [PERSON] легковий кабріолет марки BMW, модель - Z4, 2005 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , зареєстрований Центром [NUMBER] від 07.10.2015 року, свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] . 24 липня 2018 року позивач звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та видачу ухвали суду для апеляційного оскарження, оскільки про існування вказаної цивільної справи вона дізналась лише 23 липня 2018 року, зустрічних позовів у вказаній справі не заявляла, судових зборів не сплачувала, представника до участі в даній справі не направляла, жодних правових позицій з ним не узгоджувала. 26 липня 2018 року позивачем до апеляційного суду Одеської області була подана апеляційна скарга на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача. 01 серпня 2018 року, на підставі означеної ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року, [PERSON] зареєстрував право власності на автомобіль марки BMW Z4 , 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] за собою з присвоєнням номерного знаку [NUMBER] . 02 серпня 2018 року [PERSON] перереєстрував спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу на [PERSON] з присвоєнням номерного знаку [NUMBER] . Вказане підтверджується інформацією на електронне звернення № 0-2471506237 з офіційного веб-порталу МВС України: https://igov.org.ua/service/1397/general. З ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року вбачається, що інтереси позивача в судовому засіданні представляв [PERSON] на підставі довіреності від 28.03.2017 року. Проте, вказаною довіреністю позивач не надавала [PERSON] повноважень на розпорядження всім моїм майном. 16 серпня 2018 року позивачем до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області подано заяву про вчинене [PERSON] та [PERSON] кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України. 17 серпня 2018 року відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018150020003238. На теперішній час досудове розслідування триває. 21 серпня 2018 року у вказаному кримінальному провадженні позивач була визнана потерпілою, що підтверджується пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 21.08.2018 року. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.10.2018 року по цивільній справі № 487/4765/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] . 08 листопада 2018 року апеляційний суд Одеської області ухвалив постанову, якою задовольнив апеляційну скаргу позивача, скасував ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року, справу направив до суду першої інстанції. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Проаналізувавши вищевикладені документи, суд приходить до висновку, що на момент укладення договору купівлі-продажу автомобілю сторони перебували у шлюбі, спірний автомобіль, що належав на праві власності позивачці, що підтвердив [PERSON] , позивачка не укладала жодних правочинів щодо належного їй автомобілю і не надавала письмової згоди на відчуження спільного майна подружжя, автомобіль є цінним майном, який вибув з володіння власниці поза її волею. Стаття 215 ЦК України встановляє загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв`язку з недодержанням в момент йог вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину передбачених ст. 203 ЦК України. Відповідно до абзацу четвертого п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - Пленум), «Якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної сумісної власності, інші співвласники відповідно до частини другої статті 369 ЦК до участі у справі не залучаються, оскільки правочин щодо розпорядження спільним майном вважається вчиненим за згодою всіх співвласників. За відсутності такої згоди інші співвласники відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК можуть пред`явити позов про визнання такого правочину недійсним». Згідно зі ст. 60 СК України, «1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя». Відповідно до частини першої ст. 61 СК України, «1. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту » . Згідно зі ст. 63 СК України, « 1. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними». Відповідно до частини першої - третьої ст. 65 СК України, «1. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. 2. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. 3. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена ». Відповідно до ст. 369 ЦК України, «1. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 2. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. 3. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. 4. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень». Розглядаючи даний спір суд приймає до уваги, що відчуження транспортного засобу може бути проведено шляхом відчуження за цивільно-правовими договорами через нотаріуса. Документами, що знаходяться у кримінальному провадженні № 12018150020003238 внесеного до Єдиного реєстру 17.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, підтверджується, що у липні 2018 року [PERSON] та [PERSON] , зловживаючи довірою, заволоділи майном [PERSON] , а саме: автомобілем марки BMW Z4, 2005 року випуску, кузов № [NUMBER] реєстраційний знак [NUMBER] , який [PERSON] перереєстрував на себе на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року та в подальшому, на підставі договору купівлі-продажу, переєстрував на [PERSON] з присвоєнням реєстраційного знаку [NUMBER] . Таким чином, є підстави для визнання недійсним правочину - договору купівлі-продажу спільного майна подружжя - автомобілю, укладеного 02.08.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] , оскільки цей правочин укладено щодо спільного майна подружжя без згоди [PERSON] як співвласника. Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що на цей час автомобіль знаходиться у власності [PERSON] . Разом з тим, враховуючи вищевикладене у мотивувальній частині рішення, суд приходить до висновку, що для відновлення майнових прав позивачки на автомобіль необхідно визнати за неї права власності на нього. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності позивачки на автомобіль на цей час оспорюється і не визнається відповідачем. Оскільки автомобіль вибув з володіння позивачки поза її волею, вона має право на витребування його з володіння у добросовісного набувача [PERSON] Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником д добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про звернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке тю відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує одних юридичних відносин. Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 21.12.2016 року по справі 6-2233цс16 (1522/25684/12), в постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року по справі № 640/8456/16-ц, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 335/640/15-ц, в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі № 915/856/16, в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі № 1515/2001, в постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі № 1512/1830/12-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, позивач зазначає, що правилом частини першої статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 21 ЦК України). Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до п. 3 частини першої ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Витребування автомобілю з володіння [PERSON] можливо шляхом: визнання за позивачкою права власності на автомобіль та зобов`язання [PERSON] передати їй автомобіль. Центральний ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про вчинення якого внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань № 12018150020003238 від 17.08.2018 р., в якому позивачка визнана потерпілою. Особа, яка скоїла це кримінальне правопорушення, на цей час не встановлена, однак в матеріалах кримінального провадження містяться належні докази обставин того, що позивачка не підписувала довіреність на право розпорядження належним їй автомобілем, власником автомобілю є [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються копіями матеріалів кримінального провадження, оригінали яких знаходяться у Центральному ВП ГУНП в Миколаївській області. Суд вважає, що встановлення цих обставин є достатньою підставою для того, щоб [PERSON] мала право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства за захистом порушених майнових прав на автомобіль з позовом до осіб, яким не вручено повідомлення про підозру. Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що органи досудового слідства не вбачають в діях відповідачів наявні ознаки будь-якого кримінального правопорушення, пов`язаного з володінням та користуванням автомобілем. Однак, суд приходить до висновку, що незважаючи, що досудове слідство за кримінальним провадженням, відомості про вчинення якого внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань № 12018150020003238 від 17.08.2018 р. не закінчене, права позивачки порушені, підлягають захисту. За таких обставин позовні вимоги є законними та обґрунтованими, що є підставою для їх задоволення. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 4488,94 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 8000,0 грн., що разом складає 12488,94 грн. (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім грн. 94 коп.). Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved