Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] про поділ спільних обов`язків подружжя згідно договорів позики, шляхом поділу встановленого рішенням суду обов`язку сплати [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 493 000 грн., які отримані [PERSON] на підставі укладених із [PERSON] договорів позики, в рівних частинах по 246 500 грн. для кожного. Позов мотивує тим, що перебував з відповідачем у шлюбі з 25.05.2013 року по 21.03.2019 року, під час якого сторонами було придбано спільне майно, зокрема профінансовано будівництво квартири [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради Хмельницького району. Згідно умов договору про участь у фонді фінансування будівництва, вартість квартири становить 503 424 грн. З метою оплати вартості квартири за період з вересня 2015 року по лютий 2017 року, позивачем отримано від [PERSON] за договорами позики, сформованих у виді боргових розписок, грошові кошти на суму 493 000 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість в розмірі 493 000 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.02.2019 року, квартиру [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради Хмельницького району визнано сумісною власністю подружжя та здійснено її поділ в рівних частинах між колишнім подружжям. У зв`язку із тим, що праву спільної сумісної власності відповідача на квартиру кореспондується солідарний із позивачем обов`язок - повернення суми позики, яка за укладеними договорами позики отримана позивачем для придбання квартири та здійснення в ній ремонту, [PERSON] змушений звернутись до суду із позовом про поділ боргового зобов`язання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, із наведених підстав просить позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, вважає його надуманим та необґрунтованим, просить відмовити в його задоволенні. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши надані докази та матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував з [PERSON] у шлюбі в період з 25.05.2013 року по 21.03.2019 року, що підтверджується відповідними письмовими доказами. Під час шлюбу сторонами було придбано спільне майно, зокрема профінансовано будівництво квартири [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради Хмельницького району . Згідно умов договору про участь у фонді фінансування будівництва, копія я кого знаходиться в матеріалах справи, вартість квартири становить 503 424 грн. З метою оплати вартості квартири за період з вересня 2015 року по лютий 2017 року, позивачем отримано від [PERSON] за договорами позики, сформованих у виді боргових розписок, грошові кошти на суму 493 000 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість в розмірі 493 000 грн. Дані обставини підтверджуються копією рішення, яке долучено до матеріалів справи. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.02.2019 року, квартиру [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради Хмельницького району визнано сумісною власністю подружжя та здійснено її поділ в рівних частинах між колишнім подружжям, рішення залишено в силі апеляційним судом. Копія рішення додається. Позивач вважає, що праву спільної сумісної власності [PERSON] на квартиру кореспондується солідарний із [PERSON] обов`язок - повернення суми позики, яка за укладеними договорами позики отримана позивачем для придбання квартири та здійснення в ній ремонту, тому просить суд поділити боргове зобов`язання. Так, відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 24 Постанови ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року визначено те, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Аналіз ч. 4 ст. 65 СК України свідчить про те. що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий із подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Toй з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодних доказів про те, що саме кошти в розмірі 493 000 грн., які рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.07.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , були використані в інтересах сім`ї. [PERSON] не залучалась до участі у справі, [PERSON] не пред`являла до неї жодних вимог як до солідарного відповідача чи третьої особи, даним рішенням не окреслено цільове призначення позики і для яких цілей [PERSON] ця позика була отримана. Дані обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили. В судовому засіданні також не було встановлено, що отримані [PERSON] кошти на суму 493 000 грн., були використані в інтересах сім`ї, оскільки стягуються дані кошти лише з позивача, а, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи містяться письмові показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] отримував від [PERSON] грошові кошти та витрачав їх на квартиру [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради Хмельницького району . Однак, дані показання суд оцінює критично та вважає, що вони є суб`єктивною думкою особи та не підтверджують той факт, що саме ці кошти були використані в інтересах сім`ї, оскільки докази на підтвердження даних обставин - відсутні. За таких обставин по справі, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, так як обставини наведені позивачем не знайшли свого підтвердження під час слухання справи.

Outcome: dismissed