Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування. Дана позовна заява мотивована тим, що 13 листопада 1998 року у місті Словянську Донецької області померла мати позивача - [PERSON], яка до часу своєї смерті була зареєстрована та проживала в квартирі № 9, будинок № 2 б по вулиці Батюка у м. Словянську. Після її смерті відкрилася спадщина за законом за Цивільним Кодексом 1963 року, спадкова справа в Україні не заведена. У склад спадкового майна увійшла ? частка даної квартири, що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 травня 1998 року ВАТ «Спецізоляторбуд». Власником іншої ? частини є позивач. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] [PERSON] майно у спадщину позивач прийняв відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1969 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав та був зареєстрований в даній квартирі. У звязку з тим, що при передачі будинку № 2 «б», розташованому у місті Словянську по вул. генерала Батюка та документів щодо осіб, які проживають та зареєстровані в ньому від житлового відділу заводу «Спецізоляторбуд» до житлово-комунальної установи ТОВ «Цидило і К» картки реєстрації передані не були, у звязку з чим надати довідку про сумісне проживання та реєстрацію в квартирі ЖЕО не може, а тому нотаріус вважає не доведеним факт прийняття позивачем спадщини після смерті його матері [PERSON], про що викладено в [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, оскільки фактично вступив у володіння та користування спадковим майном. Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п. 2 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведених певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Встановлення факту прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] є фактом, що має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення в позивача права на отримання спадщини після її смерті. Просить суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті його матері [PERSON]. яка померла 13 листопада 1998 року у місті Словянську Донецької області та визнати право власності на ? частину квартири № 9, яка розташована у місті Словянську по вул. Батюка, буд. № 2 «б»., як на майно, отримане в порядку спадкування. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, просив розглянути дану справу без його участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач Словянська міська рада свого представника для участі в судовому засіданні не направив, надавши клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Рішення просять винести на розсуд суду. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про смерть І-НО № 344804, виданого 13 листопада 1998 року, виданого Словянським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] померла 13 листопада 1998 року. Місце смерті місто Словянськ. Пунктом 1 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набуття чинності Цивільним Кодексом України, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР 1963 рок у часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Стаття 526 ЦК УРСР 1963 року говорить про те, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 25.05.1998 року ВАТ «Спецізоляторбуд», квартира, розташована за адресою: місто Словянськ, вул. Г Батюка 2 б, № 9, належить на праві спільної власності позивачу [PERSON] та членам його сімї» - матері [PERSON], дочці [PERSON] та онуку [PERSON]. Право власності в КП БТІ зареєстровано не було, про що свідчать довідки КП БТІ м. Словянська від 07.10.2015 року, 06.11.2015 року. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] зареєстровано: за [PERSON] ? частина, за [PERSON] ? частина та за [PERSON] ? частина. Тобто, отримавши у власність ? частину вищезазначеної квартири, спадкодавець [PERSON] своє право власності не зареєструвала. Таким чином, у склад спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] увійшло право на 1\\4 частку вищезазначеної квартири. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про народження серії ІІІ-ЯР № 983387 та відповідно спадкоємцем першої черги за законом. Наявність інших спадкоємців після смерті спадкодавця [PERSON] в судовому засіданні встановлено не було; спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіт відсутній, про що свідчить лист Державного нотаріуса першої Словянської державної нотаріальної контори № 3338/01-16 від 04.12.2015 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач фактично проживав та був зареєстрований в квартирі, право власності на ? частку якої просить визнати, що підтверджується Довідкою № 1 від 04.01.2016 року Комітету мікрорайону «Северний» м. Словянська, а тому суд доходить до висновку, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Однак, нотаріусом Першої Словянської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на ? частку квартири [ADDRESS]. [PERSON] нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що спадкодавець [PERSON] не зареєструвала своє право власності в органах БТІ. Крім того, згідно з довідкою ТОВ «Цидило і К» № 258 від 23.09.2015 року при передачі на баланс будинку за адресою: вул. Г. Батюка, 2б, карточки прописки форми А передані не були. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 своєї [PERSON] № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 2 [PERSON] Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п. 1 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 з наступними змінами та доповненнями суд може встановлювати інші факти, що мають юридичне значення, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини тощо. Відповідно до п. 23 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, проаналізувавши обставини справи, норми діючого законодавства та висновки Пленуму Верховного Суду України у справах про спадкування, суд доходить до висновку, що факт прийняття позивачем спадщини після смерті своєї матері [PERSON] (? частини квартири, розташованої за адресою: Донецька область, місто Словянськ. [ADDRESS]) знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Статтею 16 частина 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що реєстрація права власності проводиться реєстратором тільки при предявленні особисто власником документа, що посвідчує особу. У звязку із смертю [PERSON] реєстрація її права власності у 1/4 частини вищезазначеної квартири у теперішній час є неможливою, а тому позивач позбавлений можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса. За таких умов, суд вважає за можливе визнати право власності [PERSON] на ? частку квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved