Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради, про невідкладне відібрання новонародженої дитини чоловічої статті, 20.02.2021 року у матері та батька без позбавлення батьківських прав. Позов обгрунтований наступними обставинами. На контролі органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання про невідкладне відібрання новонародженої дитини чоловічої статті, [INFO] , у матері [PERSON] ,, [INFO] і батька [PERSON] та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення. Як вказав представник позивача, мати новонародженої дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , а місце проживання батька - [PERSON] , [INFO] , невідоме. Представник вказав, що 23.03.2021 року до служби у справах дітей ОМР надійшло телефонне повідомлення від мешканців будинку [ADDRESS] , про те, що у кімнаті № 64 вказаного будинку постійно плаче дитина, доносяться крики та у приміщенні постійно перебувають сторонні особи, у зв`язку з чим, того ж дня спеціалістами служби було здійснено вихід за вказаною адресою, але родини вдома не було. 24.03.2021 року спеціалістами служби у справах дітей ОМР спільно з інспекторами ювенальної превенції відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області повторно було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що у квартирі неналежні умови для виховання та розвитку дитини, брудно, відсутні продукти харчування для новонародженої дитини. В ході підготовчого провадження, відбулась зміна статусу новонародженої дитини чоловічої статті, стосовно якої розглядається питання про невідкладне відібрання у матері та присвоєнням йому імені « [PERSON] ». Враховуючи викладене, з урахуванням уточнень, представник позивача просив суд: відібрати [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав, стягнути з [PERSON] та [PERSON] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. (а. с. 67) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до канцелярії суду подала заяву, разом із поясненнями, в якій просила суд розглядати справу без її участі, заперечувала проти задоволення позову (а. с. 69) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов до суду не надав, інших клопотань чи заяв по суті справи від нього не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Територіального відділу Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради до канцелярії суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що, згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , від 22.05.2021 року, [INFO] народився [PERSON] , про що 22.05.2021 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис № 2177 (а. с. 73) Згідно до вказаного свідоцтва, батьком дитини є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Розпорядженням Малиновської районної адміністрації № 115/01-06, від 26.03.2021 року, на підставі клопотання № 06/3939, від 25.03.2021 року, про невідкладне відібрання новонародженої дитини чоловічої статті, [INFO] у батьків та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення, Службі у справах дітей ОМР доручено, зокрема, здійснити заходи щодо негайного відібрання новонародженої дитини чоловічої статті, [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] (а. с. 6 - 10). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , від 07.08.2019 року, 13.07.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2510 (а. с. 17). Відповідно до Акту обстеження умов проживання, від 24.03.2021 року, співробітниками ТВССД у Малиновському районі ОМР проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що в кімнаті брудно, сморід, розкидані речі. Вся побутова техніка та меблі розбиті (а. с. 19). Зі змісту Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, складеного спеціалістами ТВССД у Малиновському районі, вбачається, що рівень безпеки дитини розцінюється як «дуже небезпечно» (а. с. 21 - 30). Згідно заяви відповідача [PERSON] , поданої до канцелярії суду 22.06.2021 року, вбачається наступне. Відповідач [PERSON] заперечує проти відібрання у неї дитини. Вказала, що вона, на даний час не працює, трудової книжки не має. Також, відповідач вказала, що відповідач - [PERSON] , який, згідно свідоцтва про народження дитини, записаний батьком, насправді не є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Як вказала [PERSON] , [PERSON] заплатив їй гроші для того, щоб вона вказала його батьком новонародженої дитини, з метою отримання останнім громадянства України. Місцезнаходження [PERSON] [PERSON] невідоме, оскільки разом вони не проживають. Проте, на підтвердження зазначеного, [PERSON] до суду доказів не надала. Також, відповідач пояснила, що наразі вона проживає з іншим чоловіком, має спеціальність пекаря-кондитера, але за спеціальністю вона не працює. [PERSON] , також пояснила, що у неї є матір, яка може їй допомогти з утриманням дитини, але, у неї на утриманні брат відповідачки, який являється інвалідом. Крім того, вказала, що у неї є інші діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але ці її діти наразі знаходяться в інтернаті в м. Білгород-Дністровському (а. с. 69 - 69, з. б.). Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України, від 24.09.2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я проводить оцінку рівня безпеки дитини, згідно з додатком 10. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені уповноважені суб`єкти в межах своїх повноважень. У разі виявлення (підтвердження) за результатами оцінки рівня безпеки дитини фактів безпосередньої загрози її життю, або здоров`ю та потреби у вжитті невідкладних заходів до забезпечення її безпеки, дитина може бути невідкладно направлена до закладів охорони здоров`я для обстеження стану її здоров`я, надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах та документування фактів жорстокого поводження з нею або тимчасово влаштована відповідно до пункту 31 цього Порядку. Після вжиття невідкладних заходів до забезпечення безпеки дитини, служба у справах дітей в той же день подає районній, районній у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті (в разі утворення) ради, сільській, селищній раді об`єднаної територіальної громади клопотання про невідкладене відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Після надходження клопотання уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення. Про відібрання дитини у батьків, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує прокуратуру за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення, звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення батьківських прав. Служба у справах дітей за участю інших структурних підрозділів районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради, у тому числі об`єднаної територіальної громади, здійснює підготовку документів для звернення органу опіки та піклування до суду про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. У разі прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав служба у справах дітей протягом тижня інформує центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за місцем проживання сім`ї для надання соціальних послуг сім`ї. Результати проведеної центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді роботи враховуються службою у справах дітей під час підготовки висновку про доцільність поновлення або позбавлення батьків батьківських прав. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Згідно з п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). З огляду на викладене вище, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно ч. 2 ст. 155 СК, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд, дослідивши докази в їх сукупності,

Outcome: approved