Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаними позовом звернулась [PERSON] , в якому просила надати дозвіл на в`їзд/виїзд до Арабської Республіки Єгипет дитині [PERSON] , [INFO] , у період з 01 листопада 2019 року по [INFO] у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає із матір`ю. В листопаді-грудні 2019 року позивач має намір забезпечити відпочинок та оздоровлення дочки в Арабській Республіці Єгипет, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідач проживає на тимчасово окупованій території в м. Макіївці Донецької області, в зв`язку з чим позивач позбавлена можливості отримати від нього згоду на вивіз дитини за кордон, посвідчену нотаріально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлялась належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином в порядку, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 15.10.2019 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 279, складений 15.06.2006 р. Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області). Шлюб між сторонами, укладений 18 червня 2005 року, розірвано на підставі рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 02 грудня 2011 року у справі № 2-2022/11, яке набрало законної сили 13 грудня 2011 року. Відповідно до довідки УСЗН Краснолиманської міської ради від 15 січня 2015 року за № 1442013617 [PERSON] разом із дитиною [PERSON] , [INFO] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи з [ADDRESS] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] має останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи. Статтею 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» гарантовано право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. Згідно з ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. За змістом ч. 1 ст. 3, ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. За змістом ст. 157 цього Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 р. затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України, відповідно до п. 3-5 яких передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається, зокрема у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків та у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок такого виїзду за згодою батьків або за дозволом суду при відсутності згоди одного з батьків. З вищевказаних норм права вбачається, що дитина може виїжджати за кордон за визначеними батьками підставами: країною перебування та встановленого терміну перебування за кордоном, який необхідний для реалізації такої мети виїзду. Якщо згоди між батьками щодо такого виїзду не має, один з батьків має право звернутися до суду з позовом до другого з батьків задля отримання дозволу на таку поїздку. Отже, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути ухвалено за наявності підстав визначених відповідними Правилами, а саме: із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивач разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , має на меті виїхати на відпочинок до Арабської Республіки Єгипет у період з 17 листопада 2019 року по 24 листопада 2019 року, що підтверджується відповідним договором про надання туристичних послуг № 2226 від 30.07.2019 р. ТОВ «Джоін Ап!». Разом з тим, судом не встановлено наявність рішення суду, яким визначено, або висновку органів опіки та піклування, яким підтверджено місце проживання дитини. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість задовольнити позов та надати дозвіл [PERSON] , [INFO] , місце народження Україна Донецька область Калінінський район місто Донецьк, на виїзд за кордон до Арабської Республіки Єгипет у супроводі матері без згоди та супроводу батька. Зважаючи на можливість виникнення непередбачуваних обставин, пов`язаних з вказаною поїздкою, суд дійшов висновку про необхідність надання такого дозволу з дати набрання рішенням законної сили по 31 грудня 2019 року. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial