Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулось Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 29210,94 грн.(двадцять девять тисяч двісті десять гривень 94 копійки) Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно д укладеного договору № б/н від 17.12.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1250,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зобовязання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме договором поруки, укладеним з поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова. Взяті на себе зобовязання по кредитному договору № б/н від 17.12.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав своєчасно та належним чином. У порушення умов договору № б/н від 17.12.2006 року [PERSON] зобовязання не виконала. Відповідно до п.п. 2,4 Договору поруки від 01.09.2010 р. у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В звязку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське фінансове агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував а повному обсязі, надав суду заперечення проти позову, в яких просив суд застосувати до вимог позивача позовну давність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по страві, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2006 року між ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1250,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору , договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Згідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до ст.1054 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка відповідно до положень частини першої ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України. Так, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти ( місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці, так дія картки закінчилась 31 серпня 2008 року, а з позовом банк звернувся лише - 07 листопада 2011 року, тобто після спливу строку позовної давності. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed