Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

до суду 22 листопада 2016 року надійшла заява лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (Тернопільська ОККПЛ) [PERSON] про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку, з підстав того, що 22 листопада 2016 року вона була госпіталізована у вказаний психіатричний заклад; страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти основні життєві потреби; не спроможна надати усвідомлену згоду на лікування. До заяви додано висновок лікарів-психіатрів про необхідність такої госпіталізації [PERSON] У судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON], яка одночасно за дорученням представляла Тернопільську ОККПЛ, заяву підтримала, просила її задовольнити з мотивів, викладених у ній. Додала, що [PERSON] страждає вродженим слабоумством у вигляді помірної розумової відсталості, з стійкою соціальною дезадаптацією, яке відноситься до тяжких психічних захворювань. У звязку із погіршенням стану, мбулаторного лікування недостатньо, необхідне стаціонарне. Прокурор Галас Н.В. заяву про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] підтримав та вказав, що не заперечує проти її задоволення. Мати [PERSON] [PERSON], як і батько [PERSON], у судовому засіданні підтримали думку лікаряпсихіатра та просили надати можливість лікувати дочку у примусовому порядку. Пояснили, що [PERSON] часто влаштовує істерики, є агресивною, кусає себе. Для того аби тримати під контролем агресію дочки їй необхідний постійний догляд. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: 22 листопада 2016 року о 09 год. 50 хв. в Тернопільську ОККПЛ поступила [PERSON], [INFO], жителька с. Калагарівка Гусятинського району Тернопільської області. При особистому огляді останньої лікарями-психіатрами амбулаторного-поліклінічного відділення Тернопільської ОККПЛ було зроблено висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у звязку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для цього висновку є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від матері [PERSON]. Згода на госпіталізацію [PERSON] отримати неможливо у звязку з її тим, що вона страждає вродженим недоумством. Вказане було підтверджено і висновком комісії у складі трьох лікарів-психіатрів Тернопільської ОККПЛ, де зазначено, що [PERSON] поступила в стаціонар Тернопільської ОККПЛ 22 листопада 2016 року о 09 год. 50 хв. вперше в житті в супроводі батьків за скеруванням амбулаторно-поліклінічного відділення, в звязку з її неадекватною поведінкою вдома: не спить, відмовляється від їжі, агресивна. 3 анамнезу відомо, народилась від першої доношеної вагітності, пологи патологічні, народилась дівчинка в асфіксії (недостатня кількість кисню, що надходить до організму дитини). З раннього віку відставала в розвитку: пізно почала тримати головку, сидіти, ходити, розмовляти почала окремими словами в 5 років. Вчилась в Петриківській школі-інтернаті, але програму не засвоювала і провчилась тільки 2 місяці. Пізніше навчалась в Гримайлівській школі-інтернаті де провчилася 2 роки, але знань і навиків не здобула; була виключена з допоміжної школи. Освіти немає. Весь час проводить вдома під наглядом рідних. На обліку у психіатра з дитячого віку. Стаціонарно не лікувалася. 08 листопада 1996 року комісією МСЕК визнана інвалідом 1 групи довічно. З віком у пацієнтки відмічаються періодичні порушення поведінки, які проявляються агресією, порушенням сну, відмовою від їжі. Психічний статус пацієнтки: дезорієнтована в просторі, часі і власній особі. Мислення недорозвинуте. Мова нерозвинута, не розуміє запитань, неадекватно посміхається, закриває руками лице. Память, увага недорозвинуті. Емоції малодеференційовані, схильна до афективних реакцій, безпричинно дратується, плаче. Під час розмови постійно тримає маму за руку, ховається за неї. Навики по самообслуговуванню не розвинуті, не вміє сама одягнутись, при прийомі їжі потребує стороннього контролю. Періодично неохайна калом і сечею. Комісія прийшла до висновку, то [PERSON] страждає на вроджене слабоумство у вигляді помірної розумової відсталості, з стійкою соціальною дезадаптацією. Вказане захворювання позбавляє її здатності розуміти і усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вона потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар. За вказаних обставин справи суд вважає, що заяву лікаря-психіатра ОККПЛ [PERSON] слід задовольнити, оскільки [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти основні життєві потреби, не спроможна надати усвідомлену згоду на лікування, а тому її слід госпіталізувати в примусовому порядку для лікування в умовах стаціонару Тернопільської ОККПЛ. Окрім вказаного вище, суд вважає за необхідне зазначити наступне: частиною 4 ст. 234 ЦПК України передбачено, що справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку здійснюється судом за участі двох народних засідателів. Однак така юридична конструкція не передбачена Конституцією України, позаяк згідно ст. 127 Основного закону, правосуддя здійснюють судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних. Зважаючи на те, що норми Конституції України мають пряму дію і вищу юридичну силу перед ЦПК України, саме вони підлягають застосуванню судом. На підставі наведеного,

Outcome: approved