Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовною заявою АТ «МТБ Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за Кредитним договором № 0019R41 від 20.06.2008 року за період з 16.07.2015 року по 15.07.2018 року в розмірі 17\~582,88 дол. США та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилався на те, що 20 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником по всіх правах та зобовязаннях якого виступало Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», а з урахуванням зміни назви останнього, тепер виступає Акціонерне товариство «МТБ Банк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 00019R41 про надання [PERSON] кредиту у вигляді непоновлювальної лінії у сумі 63\~821,89 дол. США з терміном погашення по 19 червня 2028 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,9% річних за фактичний період користування Кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Кошти були надані на придбання нерухомості, у сумі 55\~000, 00 дол. США, а також у сумі 8\~821,89 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених Кредитним договором № 00019R41. В якості забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором між АТ «МТБ Банк» і [PERSON] було укладено Договір поруки № 00027r41 від 20 червня 2008 року. [PERSON] систематично не сплачував щомісячні внески за Кредитним договором № 00019R41, тим самим порушив Графік погашення кредиту. АТ «МТБ Банк» вимушений був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року, а також рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.03.2014 року по справі № 2/1519/5986/11 позовні вимоги Банку були задоволені. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 449 334,43 грн. та судові витрати, а також звернено стягнення на предмет іпотеки (квартиру [ADDRESS]). У звязку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не виконали в повній мірі вищевказані судові рішення, то АТ «МТБ Банк» звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за користування кредитними коштами та стягнення судового збору. АТ «МТБ Банк» зазначив, що в період з 16.07.2015 року по 15.07.2018 року у [PERSON] виникла заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, яка становить 17\~582,88 дол. США. На підтвердження вказаної заборгованості АТ «МТБ Банк» було надано розрахунок заборгованості. На підставі викладеного АТ «МТБ Банк» просив задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, де вказав, що розрахунок заборгованості АТ «МТБ Банк» не відповідає дійсності. [PERSON] зазначив, що твердження Позивача про те, що з 16.07.2015 року (дата з якої АТ «МТБ Банк» почав нараховувати відсотки за користування кредитними коштами) жодної оплати з боку відповідача не було здійснено є хибними, оскільки відповідач сплачував заборгованість за кредитним договором в період з 16.07.2015 року по 31.03.2016 року, а саме: 31.07.2015 року у розмірі 1000 грн., 30.10.2015 року у розмірі 1000 грн., 29.01.2016 року у розмірі 1000 грн., 31.03.2016 року у розмірі 1000 грн. Більше того, оскільки АТ «МТБ Банк» раніше вже звертався до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року такий позов було задоволено, то таким чином звернувшись до суду з вимогою про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору, змінив строк виконання основного зобовязання, у звязку з чим втратив можливість нарахування та стягнення з боржника відсотків за кредитним договором. \~ \~ \~ \~ Зазначивши вказане, відповідач послався на аналогічний висновок, який міститься у постанові Верховного Суду України від 04.07.2018р у справі № 310/11534/13. У звязку з вказаним, [PERSON] та [PERSON] у задоволенні позову просили повністю відмовити. [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Під час розгляду судового засідання судом було встановлено: 20 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 00019R41 про надання [PERSON] кредиту у вигляді непоновлювальної лінії у сумі 63\~821,89 дол. США з терміном погашення по 19 червня 2028 року включно, зі сплатою відсотків у розмірі 11,9% річних. 20 червня 2008 року АТ «МТБ Банк» і [PERSON] уклали Договір поруки № 00027r41. 20 червня 2008 року між АТ «МТБ Банк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки. 25 червня 2012 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позовну заяву ПАТ «Марфін Банк» було частково задоволено, а саме: було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] Веніамінвни на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00019R41 у розмірі 449\~334, 43 грн., 1700 грн. судового збору та 120, 00 грн. за сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 19.03.2014 року Апеляційним судом Одеської області апеляційну скаргу ПАТ «Марфін Банк» було задоволено та звернуто стягнуто на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS]. Згідно з ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобовязань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобовязанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобовязанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування Стягнувши зазначеним судовим рішенням достроково усю суму заборгованості за кредитним договором разом з відсотками за користування кредитом, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, з чим і погодився суд. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи, у разі пред'явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі № 61-35813св18. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, встановлених у судовому засіданні, враховуючи позицію Верховного Суду, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «МТБ Банк».

Outcome: dismissed