Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса про визнання незаконними та протиправними дій та скасування реєстраційного запису, та простять суд, згідно останніх уточнень, винести рішення про визнання незаконним (протиправним) та скасування реєстраційного запису від 15.03.2005 14:23 за № 1764078, П`ятої одеської державної нотаріальної контори за адресою: 65005, Одеська область, м. Одеса, вул. Прохоровська ( колишня вул. Хворостіна), 20 , відносно накладення арешту на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ) у місті Одеса на підставі Постанови, б/н, 14 березня 2005. Малиновська прокуратура м. Одеса, яке було винесено до «Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна». Свої уточнені позовні вимоги позивачі мотивують тим, що 21.08.2004р. між ними та АТ «Машинобудівне об`єднання «Оріон» було підписано договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Реєстратор Тароєва Ю. В. здійснила накладення арешту 15.03.2005 14:23 на їхнє нерухоме майно на підставі Постанови, б/н 14 березня 2005р. Прокуратура Малиновського району м. Одеси, що підтверджує «Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна» від 15.03.2005 14:24. реєстраційний номер [NUMBER] . Безпідставні і незаконні дії керівника та реєстратора П`ятої одеської державної нотаріальної контори по відношенню до них навмисно перешкоджали і перешкоджають їхньому праву на користування та розпорядження їхнім нерухомим майном, яке є їхньою спільною власністю по теперішній час. також позивачі зазначали, що такої постанови, на підставі якої було накладено арешт на належне їм майно, взагалі не існує. Крім того, 17.04.2008р. слідчим з ОВС прокуратури Одеської області Крисань Ю.С. була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (1960 року). За даних обставин підстави в накладенні арешту на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] місті Одеса на підставі Постанови, б/н, 14 березня 2005. Малиновська прокуратура м. Одеса, відсутні та порушуються їхні права щодо користування та розпоряджання майном. Дані обставини стали підставою звернення до суду з відповідним позовом. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомляв. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги надані суду докази та дослідивши їх в сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст.12,13,81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2ст. 78 ЦПК України). Судом встановлено, що 21 серпня 2004 р. між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представником Акціонерного товариства «Машинобудівне об`єднання «Оріон» був підписаний «Договір купівлі-продажу» в рівних частинах кожний, нежитлової будівлі, яка знаходиться в [ADDRESS] та розташована на землях Одеської міської ради. 27 вересня 2004 р. КП «ОМБТІтаРОН» вищезазначений договір був зареєстрований під № 6670718, тобто за позивачами було визнано право власності. 15 березня 2005 р. реєстратором П`ятої одеської держаної нотаріальної контори Тароєвою Ю.В. до «Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна», було внесено реєстраційний запис, відносно арешту нерухомого майна на підставі Постанови, б/н, 14.03.2005, Прокуратура Малиновського району м. Одеси на об`єкт нерухомості, нежилі споруди, [ADDRESS] На неодноразові звернення позивачів до Одеської місцевої прокуратури № 2 ( колишня прокуратура Малиновського районну м. Одеси), останні отримали, в свою чергу, ряд відповідей від 02.11.2016р. № 07-216-16 та від 22.12.2016р. № 07-216-16, в яких було вказано необхідність звернутись до органу, що здійснював реєстрацію обтяжень на нерухоме майно та отримати копію документу, який став підставою для накладення арешту. 14 лютого 2017 р. листом №146/01-16 завідувач п`ятої Одеської державної нотаріальної контори Северова Н.В. повідомила [PERSON] про те, що зняття арешту знімається за повідомленням органів, які здійснювали накладення арешту на майно. Надати копію документу, який став підставою для накладення арешту, нотаріальна контора не має можливості у зв`язку з терміном зберігання на паперових носіях, обмежений десятьма роками та запропонувала звернутися до суду. Відповідно до Відомостей з єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна (дата формування 18.02.2018 16:35:49) встановлено, що 15.03.2005 14:23:58 реєстратором: П`ята одеська державна нотаріальна контора було здійснено арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 1764078 на підставі обтяження: Постанова, б/н. 14.03.2005, Прокуратура Малиновського району м. Одеси. Згідно Архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву ГТУЮ в Одеській області від 22.08.2018р. № 1508/01-18 зазначено, що за інформацією, яка міститься в матеріалах архівного фонду № 56, серед документів, переданих на державне зберігання міститься інформація, що П`ятою одеською державною нотаріальною конторою, 15 березня 2005 року, дійсно було накладено арешт на нежиле приміщення, що розташовано за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови слідчого прокурора Малиновського районна м. Одесі, юриста 3-го класу Кавун Д.Д. про накладення арешту на майно від 14 лютого 2005 року. Підстава: справа 2-41 Арешти (заборони) П`ятої одеської державної нотаріальної контори за 2005 рік том № 1 стор. 61. Матеріалами справи підтверджується, відсутність наявності Постанови, б/н. 14.03.2005, Прокуратура Малиновського району м. Одеси, на підставі якої було здійснено арешт на майно, що перебуває у власності позивачів, та взагалі чи така постанова мала місце. Факт накладення арешту об`єкт нерухомості, що перебуває у власності позивачів та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підтверджують наступні документи а саме: 1. «Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна» від 15.03.2005 14:24, реєстраційний номер [NUMBER] ; 2. «Відомості з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна», дата формування 09.08.2016 09:38:20, реєстраційний номер 65362384 ; 3. «Відомості з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна», дата формування 18.02.2018 16:35:49, реєстраційний номер 1764078 ; 4. «Відомості з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна», дата, час формування 13.11.2018 21:15:48. Частиною 4, 5 ст. 82 ЦПК України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відтак, в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси від 24.10.2018р. у справі № 521/15157/18, судом встановлено, що постановою слідчого від 11.04.2007 р. була закрито провадження у справі, при розгляді якої було накладено спірний арешт. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат», щодо оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні, передбачено, а саме: нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду; право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав га інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Статтею 51 Закону України «Про нотаріат», передбачено: нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, у разі виявлення під час вчинення нотаріальних дій порушення законодавства негайно повідомляє про це відповідні правоохоронні органи для вжиття необхідних заходів; якщо справжність поданого документа викликає сумнів, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, вправі залишити цей документ і надіслати його до експертної установи (експерта) для проведення експертизи, оплата якої здійснюється в установленому законом порядку; у разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії. що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов`язані повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства. Статтею 2 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», повноваження у сфері державної реєстрації прав здійснюють державні реєстратори прав на нерухоме майно, які є суб`єктом владних повноважень Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до норм ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем документально підтверджено понесення витрат на сплату судового збору в розмірі 704,80 грн., а отже зазначена сума підлягає стягненню з відповідача, крім того слід зазначити, що вимога позивача щодо стягнення грошових коштів у розмірі 7 грн. за квитанцією № 375 від 10.09.2018р., задоволенню не підлягає, оскільки зазначена сума була сплачена позивачами за надані банком послуги, що в свою чергу не відносяться до судових витрат.

Outcome: partial