Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

До суду 06 липня 2015 року надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 277 857,45 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09.04.2012 р. між ПАТ «Астра Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 150102035484007, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 208500,00 грн. з розрахунку 20,49% річних за користування кредитом на строк з 09.04.2012 року по 09.04.2017 року. 02.12.2013 р. між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання зобов'язань за кредитними та забезпечувальними договорами. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, проте зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим станом на 16.06.2015 р. наявна заборгованість у розмірі 277 857 грн. 45 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 186 215 грн. 72 коп.; сума заборгованості за відсотками - 53 699 грн. 79 коп.; пеня - 35 330 грн. 05 коп.; три відсотки річних за прострочення заборгованості по кредиту - 1 648 грн. 73 коп.; три відсотки річних за прострочення заборгованості по процентам - 963 грн. 17 коп. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2015 року у справі № 643/10953/15-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволені у повному обсязі (а.с.52-54 т.1). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.10.2015 року за заявою відповідача заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2015 року скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.106 т.1). 03.12.2015 р. від представника відповідача [PERSON] надійшли до суду письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просить застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені за кредитним договором на суму пені, що була нарахована до спливу позовної давності - до 06.07.2014 року включно, відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, що була нарахована до 06.07.2014 р. включно, оскільки позовна заява була подана до суду 06.07.2015 року, та зменшити розмір пені на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України (а.с.130-133 т.1). 25.01.2016 р. відповідач надав до суду додаткові письмові заперечення на позовну заяву, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачем не надані документи на підтвердження відступлення права вимоги, а саме, Акту приймання-передачі прав вимоги (а.с.156-159 т.1). 30.05.2017 року представник відповідача [PERSON] надав письмові пояснення щодо позову, в яких зазначає, що позивач не надав докази, які підтверджують його вимоги, а саме, детальний розрахунок суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором, а також виписку банку про погашення [PERSON] боргу за кредитним договором, в зв'язку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити через недоведеність (а.с.11-15 т.2). Представник позивача Богонос М.О., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, провести судове засідання без його участі, про що виклав у письмовій заяві, та надав розрахунок заборгованості за кредитним договором. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 09.04.2012 р. між ПАТ «Астра Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 150102035484007, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 208500,00 грн. з розрахунку 20,49% річних за користування кредитом на строк з 09.04.2012 року по 09.04.2017 року. Порядок повернення кредиту, нарахування та сплата процентів визначений умовами кредитного договору. Відповідно до п. 5.2. кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати планету, визначених п.п.2.4.-2.6. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1., 2.12.3., 3.2.4.-3.2.6., 6.4. цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. (а.с.5-18 т.1). 02.12.2013 р. між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання зобов'язань за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 150102035484007 від 09.04.2012 р., що був укладений між ПАТ «Астра Банк» і [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги, Актом приймання-передачі прав вимоги до Договору купівлі продажу прав вимоги від 02.12.2013 р. та Додатком до Акту приймання-передачі прав вимоги (а.с.28-32, 168 т.1). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем ПАТ «Дельта Банк» відповідачу [PERSON] 23.09.2014 року було направлена досудова вимога (а.с.24-26 т.1), яка залишена відповідачем без задоволення. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства та правил. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст. ст. 3, 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.07.2016 р. у справі № 643/2300/16-ц, що набрало законної сили ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.09.2016 року, у задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним кредитний договір № 150102035484007, укладений між ПАТ «Астра БАНК» та [PERSON], відмовлено (а.с.208-216 т.1). Обов'язок позичальника повернути позикодавцеві суму позики передбачений ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено у п. 18 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 277 857 грн. 45 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 186 215 грн. 72 коп.; сума заборгованості за відсотками - 53 699 грн. 79 коп.; пеня - 35 330 грн. 05 коп.; три відсотки річних за прострочення заборгованості по кредиту - 1 648 грн. 73 коп.; три відсотки річних за прострочення заборгованості по процентам - 963 грн. 17 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту та випискою по особовим рахункам (а.с.144-147, 170-196 т.1). Відповідач на виконання умов кредитного договору сплатив за кредитним договором 35000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 01.08.2017 р., та 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 19.09.2017 р., які надані до суду відповідачем. Позивачем наданий суду детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 150102035484007 від 09.04.2012 року станом на 22.09.2017 року, з якого вбачається, що заборгованість за вищезазначеним кредитним договором станом на 22.09.2017 року становить 365 527,75 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 186215,72 грн.; заборгованість за відсотками - 101358,83 грн.; пеня - 77953,20 грн., що значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором на день пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Заява про застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені не підлягає задоволенню, оскільки, позовна заява була направлена позивачем до суду 01.07.2015 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті (а.с.42 т.1), та крім того, позивач подавав позовну заяву про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова та ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.02.2015 року у справі № 644/891/15-ц позовну заяву повернуто позивачеві для подання до належного суду (а.с.27 т.1). Згідно наданого розрахунку заборгованості за договором кредиту № 150102035484007 від 09.04.2012 р., пеня у розмірі 35330 грн. 05 коп. нарахована за період з 17.06.2014 року по 16.06.2015 року включно, у межах позовної давності. Відповідно до положень ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно розрахунку, заборгованість за кредитом та відсотками становить 239 915 грн. 51 коп.( 186 215, 72 грн. + 53 699,79 грн.), та сума нарахованої позивачем пені за у розмірі 35 330 грн. 05 коп. не перевищує цю суму, а тому підстави для зменшення розміру пені відсутні. До теперішнього часу сума заборгованості за кредитним договором не погашена, умови кредитного договору належним чином не виконуються. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, в межах заявлених позовних вимог, а саме про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 150102035484007 від 09.04.2012 року у розмірі 277 857,45 гривень, що утворилась станом на 16.06.2015 р. При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 2778,57 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved