Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

До Приморського районного суду міста Одеси 08.01.2020 року звернувся [PERSON] з позовною заявою до Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси», відповідно якої просить: скасувати Наказ №125 від 31 липня 2019 року КП «Теплопостачання міста Одеси» про затвердження структури та штатного розпису КП «Теплопостачання міста Одеси» з 01 серпня 2019 року; скасувати Наказ №711-К від 30.08.2019 року КП «Теплопостачання міста Одеси» Про скорочення штату працівників підприємства; поновити позивача на посаді заступника начальника служби теплозбуту з питань контролю за тепловим господарством в КП «Теплопостачання міста Одеси»; стягнути з КП «Теплопостачання міста Одеси» на корить позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу; допустити негайне виконання рішення суду в частин поновлення позивача на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, але не більше чим за один рік. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював на посаді заступника начальника служби теплозбуту з питань контролю за тепловим господарством в КП «Теплопостачання міста Одеси». Відповідно до Наказу №711-К від 30.08.2019 р. позивача було попереджено про можливе звільнення з 02.12.2019 р. у зв`язку із скороченням штату працівників підприємства. 02.09.2019 р. стало відомо, що 31.07.2019 року підприємством було видано Наказ №125 про затвердження структури та штатного розпису КП «Теплопостачання міста Одеси» з 01 серпня 2019 року. 02.09.2019 року Наказом №1025-К позивача було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення незаконним з наступних підстав. Штатний розпис, введено в дію підприємством з 01.08.2019 р., на підставі наказу №125 від 31.07.2019 року «Про затвердження структури та штатного розпису», не відповідає вимогам чинного законодавства. Як вбачається із наказу від 31.07.2019 року №125, підставами для перегляду та внесення відповідних змін до штатного розпису стали Закону України «Про державний бюджет України», зміни та доповнення до Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднанням організацій роботодавців «Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2017-2018 роки та Колективний договір КП «Теплопостачання та міста Одеси». Галузєва угода, на яку посилаються в наказі діяла в період до 2018 року включно, тобто під час прийняття про внесення змін до штатного розпису, неправомірно було посилатися на недіючий документ. По суті, в штатному розписі було ліквідовано деякі структурні підрозділи, замість них створено аналогічні, з іншими назвами, але з подібними функціями, було виведено зі штатного розпису певні посади та збільшено посадові оклади керівництву підприємства та начальникам відділів. При цьому, дата введення в дію штатного розпису в новій редакції з 01 серпня 2019 року, а дата вивільнення працівників, посади яких виведено зі штатного розпису - 2 грудня 2019 року. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власник розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Таким чином, на думку позивача, дата введення штатного розпису в новій редакції в частині ліквідації структурних підрозділів та виведення зі штатного розпису певних посад має бути такою, щоб підприємством відповідно до вимог ст.ст. 32-49-2 КзПП попередило працівників про наступне вивільнення у зв`язку з скороченням чисельності та зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці. Протягом строку попередження працівників повинен продовжувати діяти штатний розпис, де є структурні підрозділи та посади, які в подальшому планується скоротити. Таким чином, починаючи з 01 серпня 2019 року до дня звільнення 02.12.2019 року, позивач працював та отримував заробітну плату на посаді, якої вже не було в «діючому» штатному розписі підприємства. Отже, на думку позивача, грубим порушенням трудового законодавства з боку КП «Теплопостачання міста Одеси» є: - порушення порядку та строків введення в дію штатного розпису в новій редакції та відсутність попередження про вивільнення за два місяці до дня введення штатного розпису в новій редакції в порядку встановленому законодавством; - відсутність з 01.08.2019 року в штатному розписі КП «Теплопостачання міста Одеси» в новій редакції посади, на які позивач працював до 02.12.2019 року. Таким чином, Наказ №125 від 31 липня 2019 року КП «Теплопостачання міста Одеси» про затвердження структури та штатного розпису КП «Теплопостачання міста Одеси» з 01.08.2019 року підлягає скасуванню. З приводу незаконного звільнення, на думку позивача, зазначено наступне. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Тож, одночасно з попередженням про звільнення за скороченням штату роботодавець повинен запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві. Як вбачається з документів, наданих позивачу на підприємстві 02.09.2019 р., 30.08.2019 року КП «Теплопостачання м. Одеси» було видано наказ №711-К про скорочення штату працівників, згідно якого було попереджено про можливе вивільнення 02 грудня 2019 року, у зв`язку зі скороченням штату працівників. Так, 02.09.2019 року позивачу було надано список вакансій КП «Теплопостачання міста Одеси» на 02 вересня 2019 року. Однак, даний список вакансій був неповним та не відповідав Штатному розпису, який незаконно введено в дію з 01.08.2019 р., оскільки в новому штатному розписі передбачено ряд посад, на які позивач міг би претендувати, і які станом на 02.09.2019 р. були вакантними, однак дані посади, позивачу не пропонувались. Або в період з 01.08.2019 року до 02.09.2019 року було навмисно оформлено на такі вакантні посади сторонніх осіб та тільки після цього позивачу було запропоновану перелік вакантних посад. Таким чином, на думку позивача, порушення КП «Теплопостачання міста Одеси» трудового законодавства (ч. 2 ст. 40 КЗпП України) полягає в тому що, при звільнені позивача з посади відповідач не запропонував іншу роботу на тому ж підприємстві, відповідно до вакансій та посад, на які у період часу з 02.09.2019 року по 02.12.2019 року були прийняті нові працівники, чим порушено переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. У зв`язку з тим, що позивач на день пред`явлення позову до суду перебуває у вимушеному прогулі, за цей час відповідач зобов`язаний виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу по день розгляду справи в суді. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2020 року провадження по справі за позовом [PERSON] відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 24.01.2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Макаренко Н.А. про об`єднання справи №522/248/20 за позовом [PERSON] , справи №522/252/20 за позовом [PERSON] , справи №522/261/20 за позовом [PERSON] , справи №522/259/20 за позовом [PERSON] , справи №522/249/20 за позовом [PERSON] , справи №522/251/20 за позовом [PERSON] , справи №522/255/20 за позовом [PERSON] , справи №522/257/20 за позовом [PERSON] в одне провадження в справі №522/248/20. Адвокат Макаренко Н.А. представляє інтереси вказаних позивачів в справах про поновлення на роботі, скасування наказів та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до КП «Теплопостачання міста Одеси». Представник позивача зазначив, що у вказаних позовних заявах, позовні вимоги пов`язані між собою підставою виникнення та поданими до кожного з позову доказами, а саме єдиним наказом від 31.08.2019 року №711-К було попереджено всіх Позивачів, працівників КП «Теплопостачання міста Одеси» на той час, про можливе звільнення, єдиним наказом від 02.12.2019 року №1025-К вказаних Позивачів було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. А також по кожному з вказаних позовів визначено два однакових предмета позовів - скасування наказу №125 від 31.07.2019 року; скасування наказу №711-К від 30.08.2019 року «Про скорочення штату працівників підприємства». Відмінним є предмети позову тільки по поновленню на роботі та стягненню заробітної плати за час вимушеного прогулу, але їх підстави є однаковими. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року по справі №522/248/20 клопотання представника позивача про об`єднання справ у справі за позовною заявою [PERSON] до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та скасування наказів - задоволено частково. Об`єднано в одне провадження справу №522/248/20 за позовом [PERSON] , справу №522/252/20 за позовом [PERSON] , справу №522/261/20 за позовом [PERSON] , справу №522/259/20 за позовом [PERSON] , справи №522/251/20 за позовом [PERSON] , справу №522/255/20 за позовом [PERSON] , справу №522/257/20 за позовом [PERSON] . В задоволенні клопотання в частині справи №522/249/20 за позовом [PERSON] відмовлено у зв`язку з тим, що позовна заява залишена без руху ухвалою суду від 09.01.2020 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2020 року об`єднано в одне провадження справу №522/249/20 за позовом [PERSON] з цивільною справою №522/248/20. Позивач [PERSON] 08.01.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси» з вимогами про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, предмет та підстави позову пов`язані з позовними вимогами [PERSON] , оскільки стосуються скасування наказу №125 від 31.07.2019 року та скасування наказу №711-К від 30.08.2019 року «Про скорочення штату працівників підприємства» з таких же підстав, позивач зазначає, що працював на посаді старшого інспектора служби внутрішньої безпеки та незаконно був звільнений. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2020 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (т. 1 а.с. 99-159). Позивач [PERSON] 08.01.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси» з вимогами про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, предмет та підстави позову пов`язані з позовними вимогами [PERSON] , оскільки стосуються скасування наказу №125 від 31.07.2019 року та скасування наказу №711-К від 30.08.2019 року «Про скорочення штату працівників підприємства» з таких же підстав, позивач зазначає, що працював на посаді заступника начальника служби внутрішньої безпеки та незаконно був звільнений. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.01.2020 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (т. 1 а.с. 163-222). Позивач [PERSON] 08.01.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси» з вимогами про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, предмет та підстави позову пов`язані з позовними вимогами [PERSON] , оскільки стосуються скасування наказу №125 від 31.07.2019 року та скасування наказу №711-К від 30.08.2019 року «Про скорочення штату працівників підприємства» з таких же підстав, позивач зазначає, що працював на посаді заступника директора з загальних питань та незаконно був звільнений. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.01.2020 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання (т. 2 а.с. 3-68). Позивач [PERSON] 08.01.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси» з вимогами про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, предмет та підстави позову пов`язані з позовними вимогами [PERSON] , оскільки стосуються скасування наказу №125 від 31.07.2019 року та скасування наказу №711-К від 30.08.2019 року «Про скорочення штату працівників підприємства» з таких же підстав, позивач зазначає, що працював на посаді заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та незаконно був звільнений. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2020 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (т. 2 а.с. 133-200). Позивач [PERSON] 08.01.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси» з вимогами про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, предмет та підстави позову пов`язані з позовними вимогами [PERSON] , оскільки стосуються скасування наказу №125 від 31.07.2019 року та скасування наказу №711-К від 30.08.2019 року «Про скорочення штату працівників підприємства» з таких же підстав, позивач зазначає, що працював на посаді заступника директора з загальних питань та незаконно був звільнений. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2020 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (т. 3 а.с. 5-69). Позивач [PERSON] 08.01.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси» з вимогами про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, предмет та підстави позову пов`язані з позовними вимогами [PERSON] , оскільки стосуються скасування наказу №125 від 31.07.2019 року та скасування наказу №711-К від 30.08.2019 року «Про скорочення штату працівників підприємства» з таких же підстав, позивач зазначає, що працював на посаді начальника служби внутрішньої безпеки та незаконно був звільнений. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2020 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (т. 3 а.с. 74-137). Позивач [PERSON] 08.01.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси» з вимогами про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, предмет та підстави позову пов`язані з позовними вимогами [PERSON] , оскільки стосуються скасування наказу №125 від 31.07.2019 року та скасування наказу №711-К від 30.08.2019 року «Про скорочення штату працівників підприємства» з таких же підстав, позивач зазначає, що працював на посаді заступника директора з комерційних питань та незаконно був звільнений. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2020 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (т. 3 а.с. 142-206). Представником КП «Теплопостачання міста Одеси» 17.02.2020 року до суду надано відзив на позовну заяву, відповідно якого зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (т.2 а.с. 69-112). В заперечення задоволення позовних вимог зазначено, що 31.07.2019 р. наказом №125, затверджено з 01 серпня 2019р. єдиний штатний розпис КП «Теплопостачання міста Одеси» з урахуванням періодів роботи підприємства (опалювального та ремонтного без ГВЗ), з урахуванням посадових окладів (місячних тарифних ставок), виходячи із розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб по України на 01.01.2019 року 1921 грн. на місяць, коефіцієнтів співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду (місячної тарифної ставки) до встановленої Галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду та коефіцієнтів співвідношень розмірі мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду основного виробництва згідно до Галузевої угоди: - керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців - 532,5 од. з місячним фондом оплати праці 5815647 грн., - робітників та технічних службовців: постійних - 1597 од. з місячним фондом оплати праці 12660760 грн., на опалювальний період - 926 од. з місячним фондом оплати праці 5198214 грн., на ремонтний період без ГВЗ - 416 од. з місячним фондом оплати праці 1702968 грн. Так в порівнянням із попереднім штатним розписом скорочення штату сталося на 27 од. Представник відповідача зазначає, що 30.08.2019 р. на підставі наказу №125 від 31.07.2019р. «Про затвердження структури та штатного розпису КП «Теплопостачання міста Одеси» з 01.08.2019 р., виданий наказ №711-К про скорочення штату працівників підприємства. На виконання вимог наказу від 30.08.2019 р. №711-К, 02.09.2019р. та 03.09.2019р. позивачі ознайомлені з вищезазначеним наказом, про що свідчать особисті підписи позивачів. Наказом від 02.12.2019 р. №1025-К, позивачів звільнено за скороченням штату працівників, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. Позивачу [PERSON] , крім вищезазначених виплат, виплачена вихідна допомога у розмірі триразового середньомісячного заробітку, як особі, як належить до 1-ї категорії, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. З наказом від 02.12.2019 року №1025-к також ознайомлені 02.12.2019р., що свідчать особисті підписи. Представник відповідача також звернув увагу суду, що позивачі не були членами первинної профспілкової організації КП «Теплопостачання міста Одеси», тому профспілковий комітет не надавав згоди на їх звільнення за скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Таким чином, на думку представника відповідача КП «Теплопостачання міста Одеси» виконала процедуру скорочення штату працівників відповідно до вимог трудового законодавства. Також представник відповідача зазначив, що доводи позивачів щодо введення підприємством в дію штатного розпису з 01.08.2019 року на підставі наказу №125 від 31.07.2019 року «Про затвердження структури та штатного розпису», не відповідає вимогам чинного законодавства є безпідставними. Зазначеними вимогами позовної заяви щодо скасування наказу №125 від 31.07.2019 року КП «ТМО» позивачі фактично здійснюють втручання в господарську та іншу діяльність підприємства, що не допускається діючим законодавством. Так, КЗпП визначає можливість працівника оскарження лише наказу про його звільнення, а як вбачається зі змісту позовних вимог позивачі оскаржують також наказ від 31.97.2019 р. №125, яким затверджена структура та штатний розпис КП «Теплопостачання Одеси». Разом з тим, чинним законодавством не передбачено оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою частиною права на управління діяльності підприємства чи установою. Щодо доводів позивача на неправомірність посилання в Наказі від 31.07.2019р. №125 на недіючий документ, а саме Галузеву угоду між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднання організації роботодавців «Всеукраїнська конференція роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2017-2018 роки, представник відповідача зазначає, що термін дії Галузевої угоди продовжений до 2021 року (зміна та доповнення внесені 23.11.2018р. та зареєстровані в Міністерстві соціальної політики України 04.12.2018р. за №26). Також, доводи щодо не попередження про вивільнення за два місяці до дня введення штатного розпису в новій редакції в порядку встановленому законодавством спростовуються документами, на яких наявні підписи позивачів. Стосовно твердження, що адміністрація КП «ТМО» надавала позивачам списки вакансій, в яких відсутні ряд посад, на які вони могли би претендувати, представник відповідача заперечував, з тих підстав, що позивачами не зазначено, які саме посади не було зазначено у списку вакансій позивачами не зазначено. 19.03.2020 року до суду було надано відповідь на відзив, відповідно якого зазначено, що відзив проти позовних вимог є необґрунтованим з наступних підстав. Дата введення в дію штатного розпису в новій редакції з 01 серпня 2019 року, а дата вивільнення працівників, посади яких виведено зі штатного розпису 02 грудня 2019 року. Отже, починаючи з 01 серпня 2019 року до дня звільнення 02.12.2019 року, позивачі працювали та отримували заробітну плату на посадах, яких вже не було в «діючому» штатному розписі підприємства. З приводу звільнення зазначено, що керівництво КП «ТМО» навмисно надано було неповний список вакансій, для того, щоб позивачі, відмовилися від запропонованих посад, що є грубим порушенням трудового законодавства. Зазначені доводи, щодо прийнятих осіб на аналогічні посадам позивачів посади у період часу з 01.08.2019 року по 02.09.2019 року не спростовується відповідачем (т. 3 а.с. 207-209). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2020 року витребувано з КП «Теплопостачання міста Одеси» копії наказів про прийняття на роботу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Теплопостачання міста Одеси» у період з 01.08.2019 року по 02.12.2019 року; витребувано з Приморської ДПІ Південного управління в м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області інформацію про прийнятих на роботу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «Теплопостачання міста Одеси» у період з 01.08.2019 року по 02.12.2019 року. 30.04.2020 року представником відповідача КП «ТМО» на виконання ухвали суду про витребування доказів надано копії наказів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо поновлення [PERSON] на посаді заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення в Комунальному підприємстві «Теплопостачання міста Одеси». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо поновлення [PERSON] на посаді заступника директора з загальних питань в Комунальному підприємстві «Теплопостачання міста Одеси». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо поновлення [PERSON] на посаді старшого інспектора служби внутрішньої безпеки на Комунальному підприємстві «Теплопостачання міста Одеси». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо поновлення [PERSON] на посаді заступника начальника служби внутрішньої безпеки на Комунальному підприємстві «Теплопостачання міста Одеси». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо поновлення [PERSON] на посаді заступника начальника служби теплозбуту з питань контролю за тепловим господарством в Комунальному підприємстві «Теплопостачання міста Одеси». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо поновлення [PERSON] на посаді заступника директора з комерційних питань в Комунальному підприємстві «Теплопостачання міста Одеси». 16.02.2021 року та 17.02.2021 року до суду надійшли заяви [PERSON] та [PERSON] про уточнення позовних вимог відповідно яких позивачі відмовились від вимог про поновлення на посадах в КП «ТМО». В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримала позовні заяви, просив їх задовольнити з врахуванням уточнень та розрахунків середньомісячних заробітних плат позивачів, представник відповідача заперечувала у задоволенні позовних заяв з підстав викладених у відзиві та додаткових поясненнях. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачі працювали в Комунальному Підприємстві «Теплопостачання міста Одеси», а саме: [PERSON] на посаді заступника начальника служби теплозбуту з питань контролю за тепловим господарством; [PERSON] на посаді старшого інспектора служби внутрішньої безпеки; [PERSON] на посаді заступника начальника служби внутрішньої безпеки; [PERSON] працював на посаді заступника директора з загальних питань; [PERSON] працював на посаді заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення; [PERSON] працював на посаді заступника директора з загальних питань; [PERSON] працював на посаді начальника служби внутрішньої безпеки; [PERSON] працював на посаді заступника директора з комерційних питань. Відповідно Наказу №711-К від 30.08.2019 року КП «ТМО» було попереджено про можливе вивільнення 02 грудня 2019 року у зв`язку із скороченням штату працівників підприємства, в перелік працівників також входять позивачі. Також відповідно пункту «б» визначено ознайомлення працівників з даним наказом, що було виконано та наявні відповідні підписи 02.09.19р. та 03.09.2019р. Пунктами «в» та «г» визначено запропонування працівникам наявних на підприємстві вакантних посад та у разі відмови працівників, посади яких скорочуються, від переведення на інші вакантні посади, підготувати подання до профспілкового комітету для отримання згоди на їх вивільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників. Даний наказ складено на підставі наказу №125 від 31.07.2019 року «Про затвердження структури та штатного розпису КП «Теплопостачання міста Одеси» з 01 серпня 2019 року (т. 1 а.с. 11-14). Наказом КП «Теплопостачання міста Одеси» від 31 липня 2019 р. №125 «Про затвердження структури та штатного розпису КП «ТМО» з 01 серпня 2019 року, на підставі Статуту підприємства КП «Теплопостачання міста Одеси», Закону України «Про Державний бюджет України», змін і доповнень до Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднанням організацій роботодавців «Всеукраїнська конференція роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2017-2018 роки та згідно Колективного Договору КП «Теплопостачання міста Одеси», затвердженого структуру підприємства з 01 серпня 2019 року; затверджено з 01 серпня 2019 року єдиний штатний розпис КП «ТМО» з урахування періодів роботи підприємства (опалювального та ремонтного без ГВЗ), з урахуванням посадових окладів (місячних тарифних ставок), виходячи із розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб по Україні на 01 січня 2019 року 1921 грн. на місяць, коефіцієнтів співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду (місячної тарифної ставки) до встановленої Галузевої угодою мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду та коефіцієнтів співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду основного виробництва згідно до Галузевої угоди (т. 1 а.с. 15-16). Відповідним Штатним розписом керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «ТМО» на 01 серпня 2019 року затверджено штат в кількості 532,5 одиниць з місячним фондом заробітної плати 5815647 грн. (т. 1 а.с. 17-27). Наказом КП ««Теплопостачання міста Одеси» від 02.12.2019 р. №1025-К звільнено позивачів за скороченням штату працівників відповідно п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі Наказу №711-К від 30.08.2019 р. Наказ складений з восьми параграфів, які стосуються кожного з позивачів за цивільними позовами, а саме: § 1 [PERSON] , § 2 [PERSON] , § 3 [PERSON] , § 4 [PERSON] , § 5 [PERSON] , § 6 [PERSON] , § 7 [PERSON] , § 8 [PERSON] (т. 1 а.с. 37). Відповідно довідки про заробітну плату та інші доходи №03/01/429 від 16.12.2019р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 19285,81 грн. (т. 1 а.с. 41). Відповідно довідки про заробітну плату та інші доходи №03/01/427 від 16.12.2019р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 10205,39 грн. (т. 1 а.с. 141). Відповідно довідки про заробітну плату та інші доходи №03/01/431 від 16.12.2019р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 13509,86 грн. (т. 1 а.с. 205). Відповідно довідки про заробітну плату та інші доходи №03/01/426 від 16.12.2019р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 24999,93 грн. (т. 2 а.с. 45). Відповідно довідки про заробітну плату та інші доходи №03/01/430 від 16.12.2019р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 19282,50 грн. (т. 2 а.с. 175). Відповідно довідки про заробітну плату та інші доходи №03/01/432 від 16.12.2019р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 27109,02 грн. (т. 3 а.с. 49). Відповідно довідки про заробітну плату та інші доходи №03/01/425 від 16.12.2019р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 15531,35 грн. (т. 3 а.с. 117). Відповідно довідки про заробітну плату та інші доходи №03/01/428 від 16.12.2019р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 25443,05 грн. (т. 3 а.с. 186). На виконання ухвали суду про витребування доказів, представником відповідача надано копії наказів про прийняття на роботу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців КП «ТМО». Суд приймає до уваги пояснення позивачів з приводу аналізу витребуваних наказів про прийняття на роботу, а саме позивачі могли би претендувати: [PERSON] заступник директора з комерційних питань - на посаду заступника директора з організаційних питань; но посаду радника директора; на посаду заступника начальника інспекції (теплова інспекція); інженера підготовки кадрів; [PERSON] начальник служби внутрішньої служби безпеки - на посаду старшого інспектора служби внутрішньої безпеки та охорони об`єктів, начальника юридичної служби чи транспортного цеху, на посаду радника директора, інженера підготовки кадрів; [PERSON] перший заступник директора - на посаду радника директора, на посаду заступника директора з організаційних питань, інженера підготовки кадрів; [PERSON] заступник начальника служби теплозбуту з питань контролю за тепловим господарством - на посаду інспектора по контролю за виконанням доручень служби теплозбуту; на посаду інженера інспектора 1 категорії (теплова інспекція) служби теплозбуту, на посаду заступника начальника інспекції (теплова інспекція), інженера підготовки кадрів; [PERSON] заступник начальника відділу матеріально-технічного забезпечення - на посаду заступника директора з організаційних питань, радника директора, заступника начальника транспортного цеху, на посаду заступника начальника інспекції (теплова інспекція), інженера підготовки кадрів; [PERSON] заступник директора з загальних питань - на посаду радника директора, на посаду заступника директора з організаційних питань, на посаду заступника начальника інспекції (теплова інспекція), інженера підготовки кадрів; [PERSON] , заступник начальника служби внутрішньої безпеки - на посаду старшого інспектора служби внутрішньої безпеки та охорони об`єктів, інженера підготовки кадрів; [PERSON] старший інспектор служби внутрішньої безпеки - а посаду старшого інспектора служби внутрішньої безпеки та охорони об`єктів, інженера підготовки кадрів. Право на працю є одним із фундаментальних прав людини і громадянина, на чому неодноразово наголошується у актах міжнародного права, які визнані і ратифіковані Україною, зокрема, у Загальній декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права від 16 грудня 1966 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Наведеними міжнародними правовими актами задекларовано право кожної людини, як члена суспільства, мати право на працю, вільний вибір роботи, на справедливі та сприятливі умови праці та на захист від безробіття (стаття 23 Загальної декларації прав людини). Україна, як учасник Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права визнала право на працю і взяла на себе зобов`язання вчиняти належні кроки для забезпечення цього права (стаття 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права). Саме тому, утвердження і забезпечення прав і свобод людини, відповідно до статті 3 Основного Закону України, в тому числі і права на працю, визначено головним обов`язком держави. Для цього, у національному законодавстві закріплено низку відповідних трудових гарантій, зокрема, щодо незаконного звільнення і передбачено правові інструменти для захисту трудових прав. Зокрема, відповідно до частини 6 статті 43 Конституції України, абзацу сьомого частини 1 статті 5-1 Кодексу законів про працю України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Водночас, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Враховуючи ті обставини, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Тож, одночасно з попередженням про звільнення за скороченням штату роботодавець повинен запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, що не було зроблено з огляду на списки наданих вакансій та наказів при прийняття на роботу інших осіб, тому позовні вимоги щодо визнання звільнень позивачів незаконними з цих підстав підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року№100 (далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Право на оплату праці закріплено і в ст.ст. 44, 94, 115-117КЗпП України і в ст.ст. 21,22, 24 Закону України «Про оплату праці». Право на оплату праці закріплено також і в ст.23 Загальної декларації прав людини, яка прийнята Генеральною асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року. Положенням ст. 43 Конституції України закріплено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на заробітну плату не нижчу ніж визначено законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення рішення суду як акту правосуддя, яким відбулося врегулювання спору. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року№100 (далі - Порядок)основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Разом з цим, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, в резолютивній частині рішення окрім визначеної судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід вказувати про виплату цієї суми з обов`язковим утриманням з неї податків та інших обов`язкових платежів. Законом України від 14.09.2006 року № 137-V ратифіковано Європейську соціальну хартію (переглянуту). Відповідно до пункту 1 частини 1 Хартії, кожна людина повинна мати можливість заробляти собі на життя професією, яку вона вільно обирає. Згідно п. 24 частини 1 Хартії, усі працівники мають право на захист у випадках звільнення. Так, статтею 24 частини 2 Хартії, передбачено право на захист у випадках звільнення. З метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення Сторони зобов`язуються визнати: a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов`язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби; b) право працівників, звільнених без поважної причини, на належну компенсацію або іншу відповідну допомогу. З цією метою Сторони зобов`язуються забезпечити, щоб кожний працівник, який вважає себе звільненим без поважної причини, мав право на оскарження в неупередженому органі. До суду надано розрахунки середньомісячних зарплат позивачів, а саме 16.03.2021 року представником КП «ТМО» надано суду клопотання з розрахунком вимушеного прогулу за період з 03.12.2019 року по 02.12.2020 року. Відповідно клопотання та наданого розрахунку вимушеного прогулу за період з 03.12.2019 року по 02.12.2020 року по справі №522/248/20 зазначено, що КП «ТМО» заперечує проти задоволення позовних вимог, але у разі прийняття судом рішення щодо стягнення з Відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу на користь Позивачів, зазначені суми не повинні перевищувати: - [PERSON] з 03.12.2019 року по 14.04.2020 року - 108509,40 грн.; - [PERSON] з 03.12.2019 року по 02.12.2020 року (з урахуванням ч. 3 с. 325 КЗпП України та клопотання КП «ТМО» від 16.02.2021 року №02-01-01-67) - 181026,22 грн.; - [PERSON] з 03.12.2019 року по 02.12.2020 року (з урахуванням ч. 3 ст. 235 КзПП України та клопотання КП «ТМО» від 16.02.2020 року №02-01-01-67) - 315519,55 грн.; - [PERSON] з 03.12.2019 року по 24.09.2020 року - 182086,94 грн.; - [PERSON] з 03.12.2019 року по 07.05.2020 року - 64476,06 грн.; - [PERSON] з 03.12.2019 року по 08.05.2020 року - 125581,32 грн.; - [PERSON] з 03.12.2019 року 06.03.2020 року - 42593,10 грн.; - [PERSON] з 03.12.2019 року по 17.01.2020 року - 14714,15 грн. Проаналізувавши надані розрахунки, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості зазначених сум та враховуючи ті обставини, що судом визнано звільнення позивачів незаконними, суд задовольняє вимоги щодо стягнення зазначених сум на користь позивачів, разом з тим зазначені кошти підлягають до стягнення з обов`язковим утриманням з них податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи,

Outcome: partial