Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої\~\~вимоги\~\~мотивує тим, що\~\~перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.08.2006 року, що зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про що було зроблено актовий запис № 341. Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим та суперечить її інтересам. Спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин з 2011 року. Посилаючись на викладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, та строк на примирення не надавати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити та стягнути з відповідача судовий збір. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав щодо розірвання шлюбу, однак заперечував щодо стягнення з нього судового збору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 05.08.2006 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно 12.03.2008р., що зареєстрований Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про що було зроблено актовий запис № 341. Спільно не проживають та не ведуть спільного господарства з 2011 року, що не спростовується сторонами у судовому засіданні. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сім'я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК Укрїани, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved