Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Департамент реєстраційних послуг ЗМР, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстрований, проте більше двох років не проживає його син - відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] комунальні послуги не оплачує, участі в утриманні квартири не бере, добровільно знятися з реєстрації не має можливості. Факт реєстрації відповідача перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися квартирою, вимагає додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг та впливає на оформлення субсидії. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою 59 в буд. № 25А по вул. 40 років Перемоги у м. Запоріжжя. Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON], повідомлений своєчасно та належним чином, не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що на фіксуванні судового процесу не наполягає. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не прибув, надав заяву про згоду на зняття його з реєстраційного обліку та розгляд справи за його відсутності. Третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання свого представника не направив, надав заяву про розгляд справи за відсутності останнього. Оскільки сторони, повідомлені своєчасно та належним чином, не зявилися, то згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: м.Запоріжжя, вул. 40-річча Перемоги[ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 25 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1977. В зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 29 листопада 2018 року № 01-71/13435. З довідки № 53 від 15 листопада 2018 року, виданої Керуючою компанією «Нове місто» вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: Росія, [ADDRESS]. Згідно зі ст. ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з\~нормами ст.\~386\~ЦК України\~держава забезпечує\~рівний захист\~прав усіх\~суб'єктів\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. У звязку із задоволенням вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved