Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

До Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про видачу обмежувального припису. На обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що 07 березня 2009 року вона та зацікавлена особа [PERSON] зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає із заявницею. Спільне життя з [PERSON] не склалося та подружні стосунки припинені з липня 2018 року та за рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 червня 2019 року шлюб розірвано. Після припинення подружніх стосунків заявниця та [PERSON] не дійшли згоди у способах участі батька у вихованні та спілкуванні з спільним сином, вирішення даного питання було зумовлено безліччю конфліктів, які на превеликий жаль впливають на емоційний стан дитини. Заявниця зазначає, що після розірвання шлюбу як мати дитини, створила гарні умови для проживання, виховання і розвитку малолітнього сина, дитина матеріально забезпечена, доглянута. Заявниця вказує, що не чинить перешкоди у спілкуванні сина з татом. Але між сторонами існує спір щодо графіку у спілкуванні батька з дитиною та участі його у її вихованні. Заінтересована особа, Батько дитини проти встановлення чіткого графіку спілкування зі спільною дитиною, бажає забирати [PERSON] , [INFO] , тоді, коли вважає за потрібне, без жодних домовленостей, без врахування інтересів та потреб сина, тому вона звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовом про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, та рішення у справі наразі не прийнято. Заявниця зазначає, що [PERSON] дуже переживає і соромиться, якщо приходить батько, оскільки останній змушує з собою спілкуватися, чого [PERSON] не бажає. Зі сторони педагогів школи були наміри об`єктивно вплинути на батька учня 2-Б класу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , повідомивши, що останній зриває учбовий процес, лякає своєю некоректною поведінкою дітей, порушує карантинний режим, однак [PERSON] звільняє заклад школи лише коли вчитель наполягає на виклику поліції. У Заявника своє бачення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а у Заінтересованої особи зовсім протилежні побажання, тому домовленості між ними не досягнуто, що породжує все нові та нові конфлікти. Заявниця вказує, що у зв`язку з наявністю психологічного та фізичного насильства, що чинить Заінтересована особа по відношенню до Заявника, остання вважає, є жертвою домашнього психологічного і фізичного насильства, та потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому звертається з заявою про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . На підставі вищевикладеного, заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , адреса проживання якого: [ADDRESS] , яким заборонити йому наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до сина [PERSON] , [INFO] . Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців. У судовому засіданні [PERSON] та її представник цю заяву підтримали, просили задовольнити з підстав зазначених у неї. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення цієї заяви, вважає її безпідставною. Вважає, що заявниця на нього психологічно тисне, оскільки постійно перешкоджає бачитись з дитиною, забороняє вчителю відпускати з ним дитину після школи. Дитина хоче з ним спілкуватись, але постійно на це потрібно дозвіл матері. Представник заінтересованої особи - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Заслухавши заявницю та її представника, зацікавлену особу [PERSON] , дослідивши матеріали справи та інші докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Крім правил Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спірних правовідносин необхідно застосувати правила СК України. За правилами частини першої статті 2 СК України цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлені наступні обставини. Заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] з 07.03.2009 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який наразі розірваний на підставі рішення суду. Дані обставини визнані заявницею та заінтересованою особою [PERSON] . Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На теперішній час малолітній [PERSON] мешкає з матір`ю - заявницею по справі, за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина не заперечувалася заінтересованою особою [PERSON] . З пояснень учасників процесу вбачається, що наразі на розгляді в Жовтневому районному судді м. Запоріжжя знаходиться справа за позовом між батьками про визначення способів участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідно до висновку невролога від 20.01.2020 р., за результатами обстеження [PERSON] встановлено, що в у останнього невроподібний стан з нав`язливими рухами. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою учня 1-го класу Запорізького НВК №70 ЗМР [PERSON] , датованої 21.01.2020 р., [PERSON] переживає тривогу, повязану з відносинами у родині. Фігуру батька хлопець сприймає як небезпечну, підсвідомо намагається уникнути контактів з ним. Спілкування з батьком негативно впливає на емоційний стан хлопця, викликає хвилювання, напругу. Відповідно до довідки від 24.01.2020 р., наданої Запорізьким НВК №70 ЗМР, [PERSON] , 07.03.2013 р., дійсно навчається в даному навчальному закладі. Батько неповнолітнього [PERSON] ( [PERSON] , 1985 р.н.,) протягом першого півріччя навчального року не з`являвся в школі, батьківські збори не відвідував, контакт з вчителями не підтримував, успіхами сина не цікавився. Протягом останнього часу почав зустрічати [PERSON] з групи продовженого дня. Проте, за даними психологічного обстеження, візити батька до школи негативно впливають на емоційний стан дитини. Активну участь у вихованні дитини беруть мати, [PERSON] та бабуся, [PERSON] . Вони зазвичай спілкуються з класним керівником, цікавляться успіхами [PERSON] . З відповідей Комунарського ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області від 16.01.2020 р., 18.06.2020 р. на адвокатський запит вбачається, що СВ Комунарського ВП ДВП ГУНП здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019080040001 за ч. 1 ст. 125 КК України. Слідчим СВ Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізі області прийнято рішення щодо закриття зазначеного кримінальн провадження за п.2 ч.І ст.284 КПК України. В подальшому дана постанова скасована, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню продовжено. 31.05.2020 р. о 12:08 до Комунарського ВП зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] , до дівчини з дитиною підбіг хлопець відштовхнув дитину 8-10 років та вдарив дівчину. Чоловік не пускає дівчину до під`їзду. Повідомлення зареєстровано до журналу ЄО № 12496. Працівниками поліції встановлено при виїзді на місце події, що виник конфлікт між чоловіком та дружиною, який був вичерпаний до приїзду поліції, допомоги не потребують, заяв не надходило. У відповіді на запит повідомлено, що [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувався, терміновий заборонний припис щодо нього не виносився. Відповідно до відповіді Запорізького НВК №70 ЗМР від 07.09.2020 на адвокатський запит, 02.09.2020 року та 07.09.2020 року [PERSON] з`являвся до Запорізького навчально-виховного комплексу № 70 Запорізької міської ради Запорізької області на урок фізичної культури, 2-Б класу який проводився на шкільному стадіоні під керуванням вчителя [PERSON] . [INFO] батько учня [PERSON] , [INFO] , [PERSON] намагався налагоджувати контакт з дитиною. Однак за, спостереженням вчителя фізичної культури, [PERSON] злякано мовчав і на контакт з батьком не йшов. Вчитель коректно робила зауваження та просила [PERSON] не заважати проведенню уроку та не відволікати ані вчителя, ані дітей, більш того [PERSON] спілкуватися з батьком явно не бажав. 07.09.2020 року [PERSON] повторно з`явився на урок фізичної культури, намагався розговорити дитину і не звертав увагу на вчителя [PERSON] , яка наполягала вести себе коректно, оскільки [PERSON] був спантеличений та зляканий, відчував хвилювання та бажання спілкуватися з батьком знову не мав. [PERSON] на прохання вчителя [PERSON] не реагував, наполягав на контакті з сином, однак бажання у [PERSON] спілкуватися з батьком явного не було. Більш того, дитина відчувала сильний стрес, після відвідування батька поскаржилакся на погане самопочуття ( [PERSON] повідомив вчителя, що болить живіт та голова), з цього приводу довелося звернутися за допомогою до шкільної медсестри. 08.09.2020 р. [PERSON] прийшов до класної кімнати під час останнього уроку, який проводила учитель [PERSON] , мав намір викликати [PERSON] на розмову, але дитина злякано мовчала. Знову [PERSON] не реагував на зауваження вчителя [PERSON] , щодо зриву уроку та відволікання учнів від навчання. Під час батьківських зборів 27.08.2020 року [PERSON] поводив себе зухвало. Звинувачував шкільний заклад, класного керівника [PERSON] і [PERSON] в змові проти своєї персони. Коли комплект підручників для [PERSON] віддали матері, лаявся і заявляв про обмеження своїх прав. Відвідування батьком учня 2-Б класу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] школи відбувалися під час навчального процесу з порушенням карантинних правил, про які його попереджали, Однак [PERSON] ігнорував на безпеку учнів всієї школи. [PERSON] дуже переживає і соромиться, якщо приходить батько, оскільки останній змушує з собою спілкуватися, чого [PERSON] не бажає.Зі сторони педагогів школи були наміри об`єктивно вплинути на батька учня 2-Б класу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , повідомивши, що останній зриває учбовий процес, лякає своєю некоректною поведінкою дітей, порушує карантинний режим, однак [PERSON] звільняє заклад школи лише коли вчитель наполягає на виклик поліції. Відповідно до відповіді Запорізького НВК №70 ЗМР від 08.09.2020 на адвокатський запит,01.09.2020 р. [PERSON] , порушивши правила карантину, зайшов у приміщення ЗНВК № 70 до кабінету № 3 під час уроку. Батько виявив бажання поспілкуватися з сином, [PERSON] , пояснивши що дуже давно не бачив хлопчика та хоче його обійняти, поцілувати. [PERSON] став кликати дитину до себе. [PERSON] перелякано дивився на батька. Тоді [PERSON] підійшов до сина та став його обнімати та цілувати, а хлопчик відвертався від нього та відштовхував. На зауваження класного керівника, [PERSON] , що він порушує навчально-виховний процес, заважає ще 29 учням та на прохання покинути класну кімнату не реагував. Вчитель вимушена була попросити вихователя групи продовженого дня [PERSON] покликати директора школи. Тільки після цього [PERSON] вийшов з класної кімнати. На прохання [PERSON] зайти до кабінету директора у коридорі повернувся до вчителя, показав непристойний жест та обізвавши нецезурною лайкою, покинув приміщення ЗНВК №70. Після інциденту дитина скаржилася на погане самопочуття, нервувала. Виникла необхідність звернутися за медичною допомогою. З висновку спеціаліста КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР від 23.05.2020 р. вбачається, що у [PERSON] встановлені легкі тілесні ушкодження, які відповідно до викладених нею обставин, спричинені їй її чоловіком. Допитана в судовому засіданні, в якості спеціаліста, практикуючий психолог, соціальний педагог Запорізького НВК №70 ЗМР [PERSON] , пояснила, що [PERSON] навчається в їх школі, в другому класі. Їй відомо, що між батьками [PERSON] існує конфлікт відносно дитини. За результатами спостереження та тестування з учнем [PERSON] , проведеного нею, вона дійшла висновку, що [PERSON] наразі став більш нервовим і напруженим, намагається уникати спілкування з батьком, оскільки сприймає його яку небезпеку для матері. Дитина пояснювала, що тато постійно кричить при ньому на маму. Внаслідок поведінки батька, [PERSON] постійно перебуває в стресовій ситуації, відчуває тривогу, напруження, оскільки він боїться, що батько буде сваритись з мамою, чи з вчителями. Даний психічний стан є небезпечним для дитини. 21.09.2020 р. [PERSON] прибіг самостійно до неї, сказав, що знов прийшов батько і він боїться, що тато знов буде кричати та сваритись з вчителями. Зайшов батько до кабінету, вчепився в дитину та почав його забирати. Враховуючи стан дитини та поведінку батька, вона викликала охорону школу та поліцію. Матеріали по ситуації, що склалась в родинні [PERSON] вона передала до ювенальних служб. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є класним керівником [PERSON] . Останнім часом батько [PERSON] [PERSON] часто приходить під час навчального процесу, з метою поспілкуватись з сином. На зауваження вчителя, що він перериває навчальний процес в класі, [PERSON] реагує неадекватно, може образити вчителя нецензурною лайкою. Внаслідок такою поведінки [PERSON] постійно нервує, дивиться на двері, боїться, що знов прийде батько і буде так себе поводити, йому соромно за поведінку батька. Після конфліктної поведінки батька, [PERSON] починає нервувати, скаржиться, що в нього болить живіт, часто проситься до туалету. При спілкуванні нею з дитиною, [PERSON] казав, що тато ображає маму, і тому він хвилюється, щоб тато спілкується з мамою, він може знову її образити. Погроз відносно дитини з боку батька [PERSON] , вона не чула. Відповідно до висновку спеціаліста-психолога [PERSON] , від 09.01.2020 р., у процесі дослідження було виявлено, що свою сім`ю [PERSON] сприймає цілісно включаючи в неї тата, маму і себе. Але також, виділяє поняття «сім`я» і «будинок» в якій він проживає на даний момент з мамою [PERSON] , в якій йому комфортно, і він відчуває любов і турботу про нього з боку мами. Індивідуальний розвиток [PERSON] відповідає віковій нормі дітей даного віку...У процесі спілкування з [PERSON] були виявлені теплі емоційні стосунки з матір`ю [PERSON] , він її любить, вважає доброю і турботливою, так само [PERSON] емоційно тепло відгукується про батька [PERSON] . Єдине що його фруструє, викликає почуття тривоги і страху з батьком, це агресивність (вербальна та невербальна) направлена проти матері [PERSON] . [PERSON] згадує свої зустрічі з батьком, з його слів, під час зустрічей вони «грають на дитячому майданчику, або просто гуляють». При зустрічах з батьком, його фрустує поведінка батька, щодо матері, у дитини починає формуватися установка що він стає джерелом такої агресивної поведінки батька, це формує у нього тривогу і страх, які можуть проявлятися відмовою від спілкування. В процесі обстеження [PERSON] зазначив, що «со мной папа хороший, а со всеми остальными злой, он кричит, ругается на маму и постоянно ее толкает, что у нее появляються синяки», тобто у присутності дитини батько [PERSON] проявляє фізичне і моральне насильство, виражене у фізичній агресії, образи надіслані на адресу матері, [PERSON] , а дитина стає свідком цих дій, що природно призводить до порушення його психологічного благополуччя. Допитана в якості спеціаліста-психолога [PERSON] , в судовому засіданні додатково пояснила, що 09.01.2020 р. до неї надійшов адвокатський запит щодо проведення обстеження психологічного стану малолітнього [PERSON] з метою з`ясування взаємодії дитини з батьками та ролі кожного з батьків в житті цієї дитини. За результатами обстеження дитини, нею встановлено, що він більше прив`язаний до матері, виявляв ознаки нервозності, коли говорив про батька, переходив на шепіт. Болісно згадує та реагує на конфлікти між батьками, оскільки він постійно знаходиться в зоні конфлікту, відчує постійний стрес. Дитина в подальшому може копіювати асоціальну поведінку батька.Зазначила, що для відновлення психічного стану дитини, необхідно на деякий час обмежити спілкування дитини з батьком. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є матір`ю заявниці. [PERSON] не завжди правильно поводиться при дитині, може образити свою колишню дружину, хворого батька, провокує конфлікти, які постійно знімає на телефон, внаслідок чого дитина уникає спілкування з батьком. У вересні цього року, [PERSON] був вдома, хворів, вона була з ним вдома. Їй подзвонив [PERSON] та наполягав на зустрічі з сином. Кричав на неї та заявляв, якщо вона не дасть йому поспілкуватись з дитиною, він викличе поліцію. Дитина, коли почула це і залізла під стіл, закрився подушками. Поведінка батька травмує психічно дитину, він почав комплексувати щодо поведінки батька, внаслідок чого він уникає спілкування з батьком. Після спілкування з батьком [PERSON] скаржиться на біль в голові, в животі. Одного разу, [PERSON] забрав дитину на тиждень, коли повернув його, він був наляканий, заховався за матір. Коли [PERSON] ображав матір дитини вдома, [PERSON] ховався під ліжко. При дитині [PERSON] дозволив собі прив`язати свого хворого батька та почав на нього кричати за те, що останній вживав алкоголь. Дитині він пояснив, що коли [PERSON] виросте, [PERSON] йому дозволяє також робити це з ним. [PERSON] своєю поведінкою чинить психологічний пресинг відносно дитини. В судовому засіданні малолітній [PERSON] надав пояснення, що він при спілкуванні з татом відчуває страх, в нього починає боліти живіт, голова, йому хочеться до туалету. Тато може накричати при ньому на маму, штовхнути її і він боїться та переживає за маму. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2020 р. (справа №333/4609/20) частково задоволена заява [PERSON] та видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , в якому визначити тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] , строком на 6 (шість) місяців з наступною забороною: заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . З відеозаписів, наданих [PERSON] вбачається, що останній на протязі вересня 2020 р. приходить до школи, де навчається [PERSON] посеред уроків. Перериває навчальний процес, на зауваження вчителів та директора школи не реагує, в зв`язку з чим останніми викликається поліція. 01.09.2020 р. [PERSON] , зайшовши до класу серед уроку, намагався вивести [PERSON] з класу та вказав дитині « Забєй на маму». При зустрічах з дитиною [PERSON] провокує конфлікти з вчителями, матір`ю дитини. Внаслідок чого дитина має переляканий вигляд і ховається за матір`ю. Оцінивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що заінтересована особа [PERSON] вчиняє відносно заявниці психологічне та фізичне насильство, яке носить тривалий та систематичний характер. Такі дії зокрема вкрай негативно відображаються на психологічному стані малолітньої дитини, яка стає невимушеним очевидцем конфліктних ситуації, які створює [PERSON] . Своєю поведінкою [PERSON] чинить психологічне насилля відносно малолітнього сина [PERSON] . Відтак, на підставі положень п.2 ч.1 ст.1 Закону в даному випадку малолітня дитина [PERSON] , є постраждалим від домашнього насильства, в тому числі оскільки є свідком такого насильства. Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства; переживання з приводу можливих повторень таких; важкі наслідки спричинені цим та бажання заявниці попередити такі та захистити від таких себе, свідчать наведені вище докази. В той же час, зважаючи на тривалість та системність негативної поведінки [PERSON] , а також те, що він, не усвідомлюючи серйозності можливих негативних наслідків для своєї малолітньої дитини, яка проживає разом із матір`ю, продовжує насильство по відношенню до заявниці, не бажає змінювати свою поведінку, повторює таку з регулярністю, суд вважає доведеним ризик продовження останнім таких дій по відношенню до заявниці, які відбуваються у присутності малолітнього сина, та з метою захисту їх прав і свобод вважає за необхідне по відношенню до дитини задовольнити дану заяву, однак частково зважаючи на наступне. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина,яка проживає окремо від батьків або одного з них,має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відтак на переконання суду, позбавлення батька можливості тривалий час спілкуватися із своєю дитиною, буде порушенням його права, може навпаки призвести до негативних наслідків у формі збільшення проявів агресії по відношенню до колишньої дружини, що також не буде сприяти інтересам дітей. Натомість тимчасове нетривале його обмеження у спілкуванні з дитиною у строк три місяці буде мати превентивний характер, надасть можливість батькові заспокоїтись, у нормальній обстановці переосмислити протиправний характер своїх дій та їх наслідки, законним та мирним шляхом знайти консенсус у спілкуванні з дитиною і колишньою дружиною, домовитись або визначити у судовому порядку спосіб участі кожного з них у вихованні дитини. Зміст ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання профілактичного обліку кривдника [PERSON] на визначений судом строк. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial