Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності. В зазначеній квартирі він мешкав з жінкою та донькою. Відповідачі перешкоджають йому потрапити до тамбуру та квартири, чим самим спричиняють перешкоди у користуванні власністю, порушують його конституційні права. У звязку з тим, що відповідачі змінили замки в тамбурі та його квартирі, а ключі від дверей йому не надали, він не може потрапити до своєї квартири. На даний час він разом із сім'єю змушений проживати за іншою адресою. Посилаючись на ст. ст. 3, 8, 41, 55 Конституції України, ст. 391 ЦК України просить суд зобовязати [PERSON] та [PERSON] не чинити йому перешкоди в користуванні квартирою № 71, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ,\~ вул. Донецьке шосе, буд. 136 та належить йому на праві власності. В судові засідання зявлявся позивач та його представники, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, проти задоволення позовної заяви заперечував. Надав суду письмові пояснення в яких зазначив, що позивач звертався до нього з вимогою зробити дублікати ключів від загального тамбуру та дати зламати двері до квартири № 71, за що йому була запропонована грошова винагорода, а у разі відмови позивач погрожував спричинити шкоду його майну. Зазначив, що [PERSON] проживав у зазначеній квартирі більше 15 років назад. За час проживання у квартирі позивачем неодноразово здійснювалися протизаконні дії, у звязку з чим квартиру було опечатано співробітниками правоохоронних органів. Враховуючи ці факти, позивачу було запропоновано викликати дільничного інспектора та надати йому документи, які б підтверджували право власності позивача на квартиру, після чого він би надав ключі від загального тамбуру та відповідно доступ користуватися майном. [PERSON] відмовився від його пропозиції. Зазначає, що він не чинив перешкод позивачу у праві користуватися своєю власністю, при цьому ставить під сумнів справжність документів, які підтверджують право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала. В судовому засіданні, в якості свідка було допитано [PERSON], яка підтвердила, що позивач в її присутності неодноразово звертався до відповідачів з вимогою надати ключі від спільного тамбуру. Відповідачі завжди відмовляли та погрожували їй та позивачу фізичною розправою. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представників, допитавши свідка, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло реєстраційний № 107И-14, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 21.11.2014 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 44818264 від 30.09.2015 року право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може прийняти до уваги факти викладені в поясненнях відповідача, оскільки жодними доказами вони не підтверджуються. Разом із цим, при наданні пояснень суду, відповідач не заперечував того факту, що не надав [PERSON] ключів від спільного тамбуру, де знаходиться його квартира. Враховуючи, що позивач є власником квартири [ADDRESS], суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved