Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у сіні 2016 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про залишення суми грошового зобовязання (а. с. 4-6). Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ним та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та домоволодіння, розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Яснополянська, 76. Даним договором сторони погодили, що вартість обєкта нерухомого майна становить 300580,00 грн., які були передані [PERSON] [PERSON] в якості авансу. З дозволу позивач відповідач зі свою родиною заселилися до зазначеного житлового будинку. На початку 2013 року позивач звернувся до відповідача із пропозицією укласти договір купівлі-продажу належного йому на праві власності домоволодіння та земельної ділянки, проте зясував, що відповідач знесла будинок, а на земельній ділянці не залишились навіть будівельні матеріали. З огляду на відсутність предмету продажу (руйнування відповідачем будинку), укладання договору купівлі-продажу не відбулось. Оскільки п. 8 попереднього договору купівлі-продажу встановлено, що у разі не укладання основного договору з вини покупця суму грошового зобовязання (аванс) продавець має право залишити собі [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просив суд залишити суму 300\~580,00 грн. грошового зобовязання за [PERSON] за попереднім договором купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] будинку № 76 по вул. Яснополянській у м. Дніпропетровську, який належав [PERSON] на праві власності за спадщиною, а також просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 3\~005,80 грн. Позивач надав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, від представника інтересів відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] (а. с. 99). Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. В рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року (а. с. 25-27), яке не було оскарження та вступило в законну силу 09 листопада 2015 року, ухваленого по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, були встановлені факти, а отже в розумінні ч. 3 ст. 61 ЦПК України ці факти не підлягають доказуванню: «На даний час позивачу на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Яснополянська, буд. № 76 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 квітня 2013 року, виданого реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.25), що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.04.2013 року та складається із житлового будинку літ. А-1 загальною площею 27,9 кв.м, житловою площею 12,2 кв.м та житлового будинку літ. В-2 загальною площею 94,2 кв.м, житловою площею 50,9 кв.м, сарай літ. Б, погріб літ.Г, вольєр літ.Ж, споруди № 1-6,1 (а.с.26). 01 червня 2010 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено попередній договір, згідно умов якого [PERSON] зобов'язався продати [PERSON], а [PERSON] зобов'язалася купити у [PERSON] об'єкт нерухомості: земельну ділянку розміром не менше ніж 0,0464 га. та домоволодіння № 76, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Яснополянська. [PERSON] комісії у складі голови Лоц-Кам`янського територіального комітету громадського самоврядування від 21.05.2013 року будинок літ.А-1, розташований по вул. Яснополянська №76 в м. Дніпропетровську зруйнований повністю і всі будівельні матеріали від цього будинку вивезені. Будинок був зруйнований робітниками за проханням [PERSON], яка проживає [INFO] в будинку літ. В-2 (а.с.7).» «Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сплачену суму авансу у розмірі 300 580 грн. за укладеним попереднім договором від 01.06.2010 року. Таким чином, встановлено факт, що угода купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого по вул. Яснополянська № 76 в м. Дніпропетровську за домовленістю між сторонами відповідно до попереднього договору від 01 червня 2010 року, не була укладена.». «Аналізуючи докази у справі колегія суддів дійшла висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та слід стягнути з відповідача на користь позивача спричинену майнову шкоду в розмірі 15 437 грн., оскільки матеріалами справи доведені обов'язкові умови такої відповідальності, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.» Вказаним судовим рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 437 гривень. Судом встановлено, що сторони за попереднім договором купівлі-продажу від 01 червня 2010 року погодили, що вартість обєкта нерухомого майна становить не менше 300 580,00 грн. (пункт 3), які були передані [PERSON] [PERSON] в якості авансу, про що також зазначено у вказаному судовому рішення суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 8 укладеного між сторонами 01 червня 2010 року попереднього договору купівлі-продажу сторони домовились, зо у разі не виконання попереднього договору з вини покупця суму грошового зобовязання покупець має право залишити собі (а. с. 18-19). Положеннями ст. 1212 ЦК визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача, враховуючи, що попередній договір купівлі-продажу не був виконаний з вини [PERSON], якою був зруйнований обєкт нерухомого майна, що мав становити предмет договору купівлі-продажу, а також приймаючи до уваги встановлене попереднім договором право позивача залишити собі суму грошового зобовязання у разі не виконання попереднього договору з вини відповідача, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити їх у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду 3005,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved