Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] (позивач) з позовом до Оржицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (відповідач) про зняття арешту з майна, обгрунтовуючи його наступним. Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року в цивільній справі №543/1057/15-ц відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16.03.2016 року скасовано рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 04.12.2015 та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. На виконання рішення апеляційної інстанції Оржицький районний відділ ДВС ГТУЮ в Полтавській області 14.06.2016 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51415121, якою наклав арешт на все належне [PERSON] майно. А ухвалою Вищого спеціалізованого суду України касаційну скаргу [PERSON] було задоволено. Рішення апеляційної інстанції скасовано, а рішення першої інстанції залишено в силі. На свій запит позивач отримав витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна №55062492 з номером запису про обтяження всього належного йому майна 15949763 від 29.08.2016 року. Просить суд зняти наявний у державному реєстрі обтяжень рухомого майна арешт всього належного йому майна. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач, представник Оржицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, у судове засідання не з'явився, згідно заяви позовні вимоги визнав, просив розглядати справу за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі наступних фактів і відповідних їм правовідносин. Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2015 року в цивільній справі №543/1057/15-ц відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, що підтверджено відповідною копією рішення Оржицького районного суду. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16.03.2016 року скасовано рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 04.12.2015 року та ухвалено нове рішення яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, що також підтверджується копією рішення Полтавського апеляційного суду. На виконання рішення апеляційної інстанції Оржицький районний відділ ДВС ГТУЮ в Полтавській області 14.06.2016 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51415121, якою наклав арешт на все належне [PERSON] майно (а.с.6). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України касаційну скаргу [PERSON] було задоволено, рішення апеляційної інстанції скасовано, а рішення першої інстанції залишено в силі, що також підтверджено відповідною копією ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. На свій запит позивач отримав витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна №55062492 з номером запису про обтяження всього належного йому майна 15949763 від 29.08.2016 року (а.с.5). Окрім Ухвали Вищого спеціалізованого суду безпідставність існування арешту майна, накладеного в рамках виконавчого провадження, є постанова Оржицького районного відділу Державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження від 22.11.2017 року ВП №51415121 (а.с.8). Згідно з ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що виконавче провадження по виконавчому листу №543/1057/15-ц, виданому 04.04.2016 року закінчено на підставі вищевказаної ухвали Вищого спеціалізованого суду, суд приходить до висновку про те, що на даний час відсутні законні підстави для арешту майна [PERSON]. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved