Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

\~\~\~До суду звернувся\~[PERSON] з позовом до КП «Дніпроміскпроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі згідно якого просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку за 15 календарних днів та середній заробіток за час затримки розрахунку посилаючись на наступне : він згідно наказу № 02-ОС від 03.02.2014 року був працевлаштований ний на КП «Дніпроміськпроект» на посаду водія. 08.08.2015 року на підставі наказу № 08-ОС він був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України. Розрахунок в день його звільнення відповідач по справі не зробив, кошти належні йому не виплатив, як і не виплатив компенсацію за невикористану відпустку. Йому дали на руки лише трудову книжку. Крім того весь останній період праці на підприємстві постійно виплату заробітної платизатримували, виплачували її не в повному обсязі, частинами, таким чином на момент звільнення він не знав, яка в нього сума заборгованості по заробітній платі. Крім того в день звільнення йому не зробили розрахунок оплати за невикористану відпустку та не ви дали довідки про розмір заборгованості по заробітній платі. Таким чином його майнові права та інтереси є порушеними, що і стало підставою звернення до суду. \~\~\~\~В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи, також пояснив, що невиплата заробітної плати розпочалась з січня місяця 2015 року. \~\~\~Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що з згідно наказу № 02-ОС від 03.02.2014 року позивач був працевлаштований ний на КП «Дніпроміськпроект» на посаду водія, що підтверджується записом в трудовій книжці позивача 08.08.2015 року на підставі наказу № 08-ОС позивач був звільнений із займаної посади за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записом в трудовій книжці та копією наказу № 08-ос від 06.08.2015 року З пояснено позивача встановлено,що розрахунок з позивачем в день його звільнення відповідач по справі не зробив, кошти належні йому не виплатив, як і не виплатив компенсацію за невикористану відпустку. Йому дали на руки лише трудову книжку. На прохання позивача видати йому довідку про розмір заборгованості про заробітну плату, відповідач відповів відмовою посилаючись на те, що на підприємстві відсутній бухгалтер, що підтверджується повідомленням відповідача від 18.08.2016 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За затримку розрахунку при звільненні ст. 117 Кодексу законів про працю України передбачена відповідальність. Так, згідно зі ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З пояснень позивача, а також інших досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що на час звільнення позивача з роботи існувала заборгованість по заробітній платі, яка в день звільнення позивачеві не виплачена, а також не виплачена і компенсація за невикористану відпустку. Яка відповідно до наказу № 08-ОС від 06.08.2015 року складає 15 календарних днів. На неодноразові запити суду роботодавець та власник підприємства відомостей про розмір заборгованості по заробітній платі позивача суду не надав. Згідно відомостей отри манах судом З Верхньодніпровського об'єднаного управління пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та Верхньодніпровської обє'днаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області встановлено, що заробітна плата позивачу нараховувалась в січні, березні, квітні та травні 2015 року. Її розмір за січень, березень та травень 2015 року склав 1218 грн., а за квітень 986 грн. Виходячи із наданих суду відомостей про розмір заробітної плати позивача в 2015 році. Та з того, що згідно пояснень позивача з січня 2015 році йому перестали виплачувати заробітну плату, суд вважає за потрібне позовні вимоги позивача задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 4640 грн., за січень, березень, квітень та травень 2015 року. Також суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку за 15 календарних днів. виходячи з наступного розрахунку \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх \~випадках \~збереження \~середньої заробітної \~плати \~провадиться \~виходячи \~з розміру середньоденної (годинної) \~заробітної \~плати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати \~нарахування \~\~виплат, \~\~що \~\~обчислюються \~\~із \~\~середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, \~провадяться шляхом множення \~середньоденного \~(годинного) \~заробітку на число робочих днів/годин, \~а у \~випадках, \~передбачених \~чинним \~законодавством, календарних днів, \~які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна \~(годинна) \~заробітна \~плата \~визначається \~діленням заробітної \~плати \~за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі \~(календарні) \~дні \~на \~число \~відпрацьованих\~робочих днів (годин), \~а \~у \~випадках, передбачених чинним законодавством, - на число \~календарних \~днів за цей період. Останніми календарними місяцями роботи позивача були червень та липень \~2015 року. Проте за ці два місяці заробітна плата позивачу не нараховувалась. Тому для визначення розміру середньої заробітної плати суд приймає заробітну плату за квітень та травень 2015 року, тобто два останні місяці , в яких позивачу була нарахована заробітна плата. Середньоденна заробітна плата складатиме 986 грн + 1218 грн = 2204 грн., : 42 дні = \~57 грн. \~48 коп. Таким чином компенсація за невикористану відпустку позивачу складатиме: 57.48 грн., Х 15 днів = 859 грн. 20 коп. Дана сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку виходячи з наступного Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). При цьому у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Обов`язок власника або уповноваженого ним органом, передбачений ст.117 Кодексу законів про працю України, щодо виплати працівнику середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку є саме випадком збереження середньої заробітної плати. . Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Обов`язок власника або уповноваженого ним органом, передбачений ст.117 Кодексу законів про працю України, щодо виплати працівнику середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку є саме випадком збереження середньої заробітної плати. При цьому суд вважає, що позивачем не був пропущений тримісячний строк позовної давності для звернення до суду з вимогами даного виду ви ходячи з наступного. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 1-5/2012, яким Конституційний Суд України розтлумачив положення частини першої статті 233\~ \~\~\~Кодексу законів про працю України\~ \~\~\~у взаємозвязку з положеннями статей 116, 117, 237-1\~ \~\~\~цього кодексу так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Отже, перебіг тримісячного строку для звернення до суду працівника з позовом про стягнення середнього заробітку починається з дня фактичного розрахунку. Аналогічні висновки також містяться в розясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеному \~в інформаційному листі № 282/0/4-12 від 2 березня 2012 року. В даному випадку фактичного розрахунку з працівником проведено не було взагалі, а тому встановлений законом тримісячний строк позивачем, на думку суду, пропущено не було. \~ Таким чином суд вражає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній за робіток за час затримки розрахунку в сумі 15404.64 грн., за період з 06.08.2015 року по 22.08.2016 року виходячи із наступного розрахунку: 57.48 грн., середньоденний заробіток Х 268 днів.( час затримки розрахунку) = 15404.64 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненю судовий збір в сум і 1378 грн..

Outcome: approved