Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

До Новосанжарського районного суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості звернулося ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 233468-SOGL від 13.06.2008 року, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 40000,00 гри. на термін до 10.06.2010 року, а відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 25.09.2016 року заборгованість по кредитному договору становить 180015,56 грн. і складається з наступного: - заборгованості за кредитом 32972,56 грн., - заборгованості по відсотках за користування кредитом 147043,00 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.06.2011 року про стягнення солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в сумі 63832,38 грн., таким чином різниця становить 116183,18 грн. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач вирішив, що заборгованістьпо кредитному договору, належна до стягнення, становить 90000,00 грн. і складається з наступного: - заборгованості по відсотках за користування кредитом 90000,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] 13.06.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого останній як поручитель поручається за виконання боржником обовязків, що виникли на підставі основного договору, або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, та відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. У звязку з вищевикладеним позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він прохає справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи у встановленому порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Відповідачам неодноразово направлялися судові повістки, але вручені не були у звязку з їх відсутністю за зареєстрованими місцями проживання. Відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 233468-SOGL від 13.06.2008 року, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 40000,00 гри. на термін до 10.06.2010 року, а відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 10-14). Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 25.09.2016 року заборгованість по кредитному договору становить 180015,56 грн. і складається з наступного: - заборгованості за кредитом 32972,56 грн., - заборгованості по відсотках за користування кредитом 147043,00 грн. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.06.2011 року стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору в сумі 63832,38 грн. (а.с. 4, 5). Таким чином різниця заборгованості, що належить до стягнення з відповідачів на користь позивача, становить 116183,18 грн. Але, оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач вирішив, що заборгованістьпо кредитному договору, належна до стягнення, становить 90000,00 грн. і складається з наступного: - заборгованості по відсотках за користування кредитом 90000,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] 13.06.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого останній як поручитель поручається за виконання боржником обовязків, що виникли на підставі основного договору, або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, та відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник (а.с. 15). Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За правилами ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Умови договору відповідачами порушені, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 6). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню і з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача борг в сумі 90000 гривень 00 копійок, що складається з заборгованості по відсотках за користування кредитом 90000,00 грн., та 1378 гривень 00 копійок судового збору.

Outcome: approved