Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

До Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Козелецька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, 17 квітня 2007 року був зареєстрований шлюб між позивачем у справі та відповідачем - [PERSON] виконкомом Патютинської сільської ради, що засвідчено актовим записом № 2. Під час перебування у шлюбі народилась спільна дитина, син [PERSON] [INFO], що засвідчується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 26.12.2013 року відділом ДРАЦС РС Козелецького РУЮ. Подружнє життя між позивачем та відповідачем у справі в подальшому не склалось і шлюб було розірвано згідно рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 10.05.2011 року. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати разом з позивачем. Після розірвання шлюбу відповідач - [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», тобто будь-якої участі у спілкуванні та вихованні дитини з моменту розірвання шлюбу не приймає. Дані факти підтверджуються характеристикою відповідача наданою за місцем реєстрації, а також рішенням комісії Патютинської сільської ради у справах дітей від 11.11.2014 року про попередження [PERSON] щодо можливого позбавлення батьківських прав, рішенням виконкому Патютинської сільської ради № 54 від 18.11.2014 року «Про порушення клопотання перед Козелецьким районним судом про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON]»; також цей факт підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 17.11.2014 року. Тобто, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться її життям, не відвідувала і не відвідує її вдома, а також за місцем навчання в Патютинській ЗОШ І-ІІІ ступенів, Козелецького району, Чернігівської області. Все вищезазначене свідчить виключно про одне, що відповідач - [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. В судове засідання позивач не з'явився, попередньо надавши суду заяву про підтримання позову, розгляд справи за його відсутності і згоден на ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи: Органу опіки і піклування Козелецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про підтримання позову і розгляд справи за його відсутністі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи і не повідомила суд про причини неявки в судове засідання, а також не подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 26.12.2013 року відділом ДРАЦС РС Козелецького РУЮ, відповідачка [PERSON], є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно характеристики, виданої виконкомом Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області відносно [PERSON], відповідачка вихованням сина не займається. Згідно рішення комісії Патютинської сільської ради у справах дітей від 11.11.2014 року [PERSON] попереджена щодо можливого позбавлення батьківських прав. Рішенням виконкому Патютинської сільської ради № 54 від 18.11.2014 року порушено клопотання перед Козелецьким районним судом про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] і також цей факт підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 17.11.2014 року. Згідно ст. 150 Сімейним кодексом України встановлено, що батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав на підставі статті 164 Сімейного кодексу України. Як роз'яснив Верховний Суд України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. (пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачка не піклується про свою дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, навчанням, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається її підготовкою до самостійного життя. Таким чином, викладене вище дає підстави суду дійти висновку, що відповідачка не виконує належним чином своїх обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав на підставі пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене вище та

Outcome: approved