Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

До суду 17 листопада 2016 року надійшла позовна заява ПАТ «СК «ВУСО» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 4966 грн. 83 коп. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № АІ 3699940 від 14.01.2015 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме, автомобіля Skoda Fabia MBEC45J8D501542, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 21.11.2015 року в м. Харкові в районі ТРЦ Даффі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Fabia MBEC45J8D501542, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Chevrolet Lacetti під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований в ПАТ «СК «ВУСО». На місці події 21.11.2015 р. о 17 год. 30 хв. було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), який зазначає про учасників та обставини ДТП. Страховик про дорожньо-транспортну пригоду відповідачем повідомлений не був та станом на звернення до суду не освідчений про причини невиконання відповідачем повідомлення страхову компанію. Відповідно до звіту № 652156 ПАТ «СК «ВУСО» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 4966 грн. 83 коп. ДТП, що мала місце 21.11.2015 р. в м. Харкові було визнано ПАТ «СК «ВУСО» страховим випадком та на підставі страхового акту № 535-24 і заяви потерпілого виплачено страхове відшкодування у розмірі 4966 грн. 83 коп. З моменту виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] у ПАТ «СК «ВУСО» виникло право зворотної вимоги до [PERSON], як до особи, чиї винні, протиправні дії перебувають у причинно-наслідковому звязку із заподіянням шкоди по відшкодування сплаченого страхового відшкодування в межах фактичних витрат. Позивач в судове засідання не зявився, просив розглядати справу без участі його представника, про що виклав у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, в звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу не підставі наявних в ній доказів. Відповідно до положень ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.01.2015 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № АІ 3699940, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме, автомобіля Skoda Fabia MBEC45J8D501542, державний реєстраційний номер [NUMBER], строк дії договору з 15.01.2015 року до 14.01.2016 року, що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6). 21.11.2015 року о 17 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Героїв Праці, 9 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який застрахований в ПАТ «СК «ВУСО», та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який застрахований в ПАТ «СК «Альфа Страхування». На місці події 21.11.2015 р. о 17 год. 30 хв. було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) (а.с.5). Дорожньо-транспортна пригода від 21.11.2015 р. ПАТ «СК «ВУСО» була визнана страховим випадком, та на підставі звіту № 652156 від 14.12.2015 р. про вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, страхового акту № 535-24 від 04.02.2016 р. і заяви потерпілого, [PERSON] виплачено страхове відшкодування у розмірі 4966 грн. 83 коп. (а.с.9-14). Відповідно до положень п. п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Відповідно до положень п. 38.1. «г-1» ст. 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 цього Закону. Європротокол спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Якщо водії скористались Європротоколом, то вони мають право залишити місце ДТП, звільняються від обовязку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про настання ДТП. Відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень п.1, п.2 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, які завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх вимог позивачем надана ксерокопія повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 21.11.2015 р., складеного водіями [PERSON] та [PERSON], яка не містить відомості про те, хто саме з водіїв винен у ДТП. Відповідно до положень ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, саме до винної особи. Як зазначено у Постанові № 2 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобовязанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах, з винної особи. Позивачем не доведено та матеріали справи таких доказів не містять, що винним у ДТП, що сталася 21.11.2015 року, є саме відповідач [PERSON] Таким чином, позовні вимоги недоведені, та підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed