Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Просить визнати його власником спадкового майна його матері [PERSON] , померлої [INFO] , а саме, визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги аргументує тим, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Гайдук С.В. з відповідною заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі наданим приватним нотаріусом Гайдук С.В., інших спадкоємців у померлої немає, спадщини ніхто не приймав. Нотаріус відмовився видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , бо на неї відсутній правовстановлюючий документ. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні вимог позивача. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Корюківка, Чернігівської області. Батьками позивача є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 03 лютого 1970 року райбюро ЗАГС м. Корюківка Чернігівської області. Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, але їх сімейне життя не склалось, батьки розірвали шлюб і після цього вони разом не проживали, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, батько виїхав і проживав в іншому місці, пізніше кожен з батьків створив свою нову сім`ю, на даний час батько вже давно помер. Після розірвання шлюбу мати позивача вирішувала питання житла. У 80-х роках минулого століття у [ADDRESS] , почалось будівництво кооперативного багатоквартирного будинку, мати позивача стала членом кооперативу ЖСК-1, сплачувала пайові внески і набула право на квартиру №19 в кооперативному будинку. Після сплати повної суми пайового внеску за квартиру Новгород-Сіверським БТІ матері було видано Реєстраційне посвідчення від 23 вересня 1992 року, на підставі якого матері необхідно було отримати в міській раді правовстановлюючий документ на кооперативну квартиру. Мати вселилась в набуту нею квартиру, проживала в ній, зареєструвала право власності в БТІ, але не отримала правовстановлюючого документа на набуту нею кооперативну квартиру. Вже після набуття спірної квартири у власність мати позивача зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 02 вересня 2019 року Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. На майно померлої матері відкрилась спадщина, яка складається у тому числі і з належної померлій квартири [ADDRESS] . За життя мати розпорядилась своїм майном, склала заповіт, посвідчений Корюківською державною нотаріальною конторою 26 вересня 1998 року, у якому мати заповідала все своє майно позивачу. Отже, позивач, як син померлої, є спадкоємцем її майна за заповітом. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, бо у передбачені строки звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Гайдук С.В., була відкрита спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59191955 виданим 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Гайдук С.В. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно померлої матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Гайдук С.В., надав всі документи для оформлення спадщини, але приватний нотаріус відмовив йому у видачі даного свідоцтва, бо відсутній правовстановлюючий документ на спірну квартиру і не надано документ про членство матері в кооперативі та про сплату свого пайового внеску. Приватний нотаріус видав йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 серпня 2020 року і порекомендував звернутись з позовною заявою до суду для вирішення даного спірного питання про право власності на спадкове нерухоме майно. За таких обставин позивач звернувся з даним позовом до суду. Відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1299 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268,1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або який подав заяву до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно заповіту померлої матері, позивач є спадкоємцем її майна, інших спадкоємців у померлої не має, у тому числі і тих, які мають право на обов`язкову долю. Позивач прийняв спадщину, після смерті матері, бо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Гайдук С.В. з відповідною заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі наданим приватним нотаріусом Гайдук С.В., інших спадкоємців у померлої не має, спадщини ніхто не приймав. Той факт, що позивач є спадкоємцем, тобто власником спадкової квартири [ADDRESS] , підтверджується наступними доказами: довідкою КРКП «Рампа» БТІ про спірну квартиру, про її вартість та стан; свідоцтвом про смерть матері; свідоцтвом про народження позивача; технічним паспортом на квартиру; витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі; реєстровим посвідченням Новгород-Сіверського БТІ; довідкою міської ради про відсутність у матері заборгованості по пайовим внескам; постановою нотаріуса про відмову вчинити нотаріальну дію та іншими документами. Згідно довідки КРКП «Рампа» БТІ спадкова двокімнатна квартира розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку в [ADDRESS] , загальна площа квартири 50,2 м.кв., житлова 29,8 м.кв. Загальна інвентарна вартість квартири становить 186139 грн. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 930,69 гривень згідно фіскального чеку від 08.09.2020 року. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved