Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

До суду 10.04.2019 року із позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов`язання її провести звернувся [PERSON] , посилаючись на те, що квартира за адресою: [ADDRESS] була надана для заселення в 1962 році батькові позивача - [PERSON] , який працював на Запорізькому механічному заводі. [INFO] [PERSON] помер. Позивач зареєстрований в цій квартирі з 26.11.1974 року, яка є його єдиним та постійним місцем проживання. Інші особи в квартирі не зареєстровані. Позивач бажає приватизувати вказану квартиру, але він не може надати відповідачеві ордер на це житло, оскільки він був втрачений. На звернення [PERSON] до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством було отримано відповідь, що у відділ обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселенні зберігаються лише з 1984 року. Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району [PERSON] . було відмовлено у приватизації житла у зв`язку з відсутністю копії ордера. У зв`язку з тим, що позивач проживає в цій квартирі тривалий час, виконує свої обов`язки щодо утримання житла, [PERSON] просить визнати незаконною відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в приватизації та зобов`язати відповідача вчинити дії по приватизації квартири за відсутності ордеру. 12.04.2019 року ухвалою суду позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 24.04.2019 року до суду від районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району надійшов відзив на позовну заяву. Заперечення обґрунтовані таким. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та надає визначений перелік документів, серед яких - ордер про надання житлової площі. Оскільки позивач не надав копію ордеру, йому було відмовлено у приватизації житла. Просить у позові відмовити, тому що існує чітко визначений перелік документів для проведення приватизації. 13.05.2019 року ухвалою суду підготовче провадження у цій справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, додатково суду пояснила, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] ніхто крім позивача не зареєстрований, претензій щодо незаконності проживання від балансоутримувача не надходило. Представник відповідача - районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Білик Н.О. підтримала заперечення, надані у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що відповідно до Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, наявність ордеру в документах, які надають громадяни є обов`язковим. Так як, [PERSON] не надав для приватизації повний пакет документів, йому було відмовлено у приватизації квартири. Представник третьої особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заможність 2009» Кравчук Г.К. до суду не з`явилась, про день, місце і час розгляду справи повідомлена, до суду надала заяву, про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.11.2018 року [PERSON] звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району із заявою про проведення приватизації за адресою: [ADDRESS] . Довідкою АТ «Ощадбанк» від 03.04.2019 року підтверджено, що [PERSON] в списках на приватизацію значиться, житловий чек не використано (а.с. 15). У квартирі [ADDRESS] позивач зареєстрований - з 26.11.1974 року і по теперішній час, що підтверджується відповіддю з Департаменту реєстраційних послуг, наданою на запит суду (а.с. 62). Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до п. 4.2.9 Положення про районні адміністрації міської ради, затвердженої рішенням Запорізької міської ради від 22 червня 2011 року №29 районним адміністраціям міської ради делеговані повноваження в частині приватизації житла. Листом № П-1015 від 21.11.2018 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району позивача повідомлено, що у випадку, якщо до заяви про приватизацію квартири не буде додано копію ордера про надання жилої площі, орган приватизації повинен відмовити заявнику у приватизації займаної квартири (а.с. 13). Згідно вимог ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копію договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках, квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. З 1962 року ( з моменту видачі ордеру) і до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачами не пред`являлося до позивача претензій щодо незаконності його мешкання у квартирі. З огляду на вказані обставини відповідно до приписів ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» позивач має право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій він мешкає. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Таким чином, враховуючи, що позивач вселений до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, проте, відсутні документи, на підставі яких він був вселений, та цей факт позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання вчинити відповідача дії по приватизації квартири підлягають задоволенню.

Outcome: approved