Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON], в якій представник позивача просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 05.07.1996 року згідно договору купівлі-продажу № Н/96-0721, посвідченого Одеською універсальною товарною біржею «Центр», позивач придбав у [PERSON] вищезазначену квартиру. Від імені та в інтересах [PERSON] діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої П'ятою Одеською держнотконторою 07.07.1993 року за № 25114. Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано на підставі цього договору в КП ОМБТІ та РОН 30.09.1996 року за №50 стр.11 кн.131 пр. Позивач, представник позивача надали до суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність та про те, що вимоги позову підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутністю, позов повністю визнав. Суд вважає, що справу можливо розглянути , так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.1996 року згідно договору купівлі-продажу № Н/96-0721, посвідченого Одеською універсальною товарною біржею «Центр», [PERSON], який діяв на підставі довіреності в інтересах [PERSON] , продав, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/ /96-0721від 05.07.1996 року, укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр». Підтвердженням факту виникнення права власності у позивача на вищезазначену квартиру, є реєстрація зазначеної квартири в КП « ОМБТІ та РОН» на праві власності за №50 стр.11 кн.131 пр., що підтверджується копією договору. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передав відповідачу обумовлену в п.6 Договору купівлі-продажу грошову суму, а відповідачі передали позивачеві ключі від спірної квартири, після чого позивач вселився до квартири, де й проживав. Відповідно до вимог ст.15 Закону України « Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники-члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Таким чином, покупець сплатив продавцю обумовлену суму, сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України, але продавець ухилявся від нотаріального посвідчення угоди . Відповідно до ст. 47 ЦК України якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК України ( в ред. 1963року) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, що підстави для відмови у визнанні договору купівлі-продажу дійсним - відсутні. З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають задоволенню. На підставі ст..41, 42, 47, 224, ЦК УРСР (в ред. 1963 року) ст..ст.10,11,60,208,209,214,215,218 ЦПК України, ст.15 Закону України « Про товарну біржу», ст..17,48 Закону України « Про власність», суд, -

Outcome: approved