Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом, в якому мотивуючи тим, що 31 березня 1998 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як продавцями та ним, [PERSON], як покупцем, був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна № Н/98-0229, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 31,1 кв. м., яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нова назва Чорноморськ), вул. Героїв Сталінграду (нова назва Парусна,) [ADDRESS]. Договір був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» та зареєстрований там же за №Н/98-0229 31.03.1998 р., але у звязку із необізнаність не був посвідчений нотаріально. Просить суд винести рішення, яким визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна № Н/98-0229, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 31,1 кв. м., яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нова назва Чорноморськ), вул. Героїв Сталінграду (нова назва Парусна) б. 6, кв. 55, укладений 31 березня 1998 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» та зареєстрований за №Н/98-0229 31.03.1998 р. Позивач у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не сповістив, відзив на позов не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 березня 1998 року між сторонами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як продавцями та [PERSON], як покупцем, був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна № Н/98-0229, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 31,1 кв. м., яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ (нова назва Чорноморськ), вул. Героїв Сталінграду (нова назва Парусна,) б. 6, кв. 55. Квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Іллічівською міською радою 19.03.1998 р. за №408, зареєстрованого Іллічівським БІПЖФ 26.03.1998 р., під №8 стр. 12 кн. Пр-15. Договір купівлі продажу нерухомого майна був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» та зареєстрований там же за №Н/98-0229 31.03.1998 р. Місце розташування: м. Одеса, вул. Дворянська, 13. Згідно Реєстраційного посвідчення 05.10.1998 року Іллічівське бюро технічної інвентаризації посвідчило, що квартира №55, розташована в м. Іллічівську, по вул.. Героїв Сталінграду в б. №6 зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності, записано в реєстрову книгу №ПР16, реєстровим №8 стор. 138. Згідно п. 6 Договору зазначену квартиру продано за 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, грошові кошти у розмірі 15 000 гривень Продавці отримали від Покупця до підписання договору купівлі-продажу. Позивач використовує квартиру протягом 20-ти років для постійного проживання, зареєстрований за вказаною адресою, що свідчить про повне виконання сторонами умов договору. На час укладення договору сторони не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Відповідно до ст. 4 ЦК України ( від 18.07.1963 р) цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. В відповідності до ст. 41 ЦК України( від 18.07.1963 р) «Угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.» При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов'язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі- продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1998 році. Згідно ст. 204 ЦК України 2003 р. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 220 ЦК України 2003 р. Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 321 ЦК України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 335 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судом встановлено, що між сторонами під час укладення договору, було повне взаєморозуміння, всі умови договору сторонами були виконані і ніяких претензій один до одного вони не мали. В теперішній час відповідач ухиляється від належного нотаріального посвідчення договору, що порушує право власності позивача, який не може в повній мірі володіти, використовувати та розпоряджатися своїм нерухомим майно у вигляді придбаної квартири. Згідно ст. 45 ЦК України (1963 року) «недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі». У ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963 року) зазначено, що: «якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається». Згідно ст. 392 ЦК України 2003 р. «Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.» Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved