Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

До суду 27.03.2019 року надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участі третіх осіб: Одеський національний політехнічний університет, Міністерство освіти та науки України, про скасування свідоцтва про право власності на житло; [NUMBER] від 24.07.2012 року на житло за адресою: [ADDRESS] та державної реєстрації гр. [PERSON] , [PERSON] вказаної квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2007 року залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.04.2008 року виселено [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] , втім дане рішення до сих пір не виконано. Власником всього будинку є Одеський національний політехнічний університет, в той час як 24.07.2012 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] . Позивач має право на отримання житла від Одеського національного політехнічного університету, тому звертається до суду. Ухвалою від 01.04.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-дений термін для усунення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою від 15.04.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 24.06.2019 року. До суду 08.05.2019 року відповідачі подали відзив, згідно з яким заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що державна виконавча служба виконала рішення, на яке посилається позивач, зняла відповідачів з реєстрації у квартирі [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] та її син набули права власності на квартиру на підставі спільного рішення ректорату та профкому ОНПУ, оскільки вона перебувала на обліку громадян потребуючих поліпшення житлових умов. У зв`язку з неявкою позивача у підготовче засідання 24.06.2019 року розгляд справи було відкладено на 20.08.2019 року. Протокольною ухвалою від 20.08.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 21.10.2019 року. Судове засідання призначене на 21.10.2019 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді в колегії по кримінальній справі №522/17599/19, наступне засідання призначене на 27.11.2019 року. У судовому засіданні 27.11.2019 року позивачу та третій особі надано час для підготовки відповіді на відзив та пояснень третьої особи, наступне засідання призначене на 28.01.2020 року. У судовому засіданні 28.01.2020 року представник позивача Погібко О.О. просив надати час для підготовки до судових дебатів, клопотання було задоволено, оголошено перерву до 05.03.2020 року. У судовому засіданні 05.03.2020 року представник позивача [PERSON] О [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] заперечували проти задоволення позову, також вказали на необхідність застування позовної давності. Представник Одеського національного політехнічного університету Фірсов С.Г. не заперечував проти задоволення позову. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у їх задоволенні, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частках квартири [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 24.07.2012 року, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради. Власником будинку [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 19.10.2004 року є Одеський національний політехнічний університет. 26.05.2008 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-4497/07 від 18.12.2007 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.04.2008 року та ухвалою Верховного суду України від 21.04.2010 року. Відтак, за вищевказаним рішенням позов Одеського національного політехнічного університету було задоволено, вирішено виселети [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] ; зобов`язано Приморський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку. Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Савенко Л.І. від 09.07.2010 року було закінчено виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа «2-4497/07 від 26.05.2008 року, у зв`язку з його виконанням. [PERSON] отримала квартиру як працівник Одеського національного політехнічного університету, яка перебувала на обліку в районній адміністрації Одеської міської ради з метою отримання державної житлової площі, згідно контрольного списку та у відповідності до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №1302 від 10.12.2010 року, на підставі спільного рішення адміністрації та профкому працівників Одеського національного політехнічного університету від 23.12.2011 року. На підтвердження виконання рішення судів щодо виселення надано також довідку №01/47 від 29.02.2012 (а.с.106), лист КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» №2501-08/50 від 13.03.2012 (а.с.108). З листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №0378/01-20 від 13.02.2020 року вбачається, що [PERSON] на квартирному обліку при Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради не перебуває. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би незаконність права власності відповідачів на квартиру, та порушення таким прав позивача. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, порушення прав [PERSON] відповідачами по справі, зокрема їх правом власності на квартиру, не підтверджено матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачами по справі. Суд не приймає до уваги інші докази надані відповідачами, як такі, що не стосуються предмета доказування. Також застосування строків позовної давності виключається, з огляду на те, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними, тому задоволенню не підлягають. Згідно ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідачів судових витрат.

Outcome: dismissed