Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Козелецький районний сектор ДМС України, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням по вул. Київська, 235а в с. Євминка, Козелецького району Чернігівської області, власником якого є позивач. [PERSON] з весни 2016 року вибув з вказаного житлового будинку. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судові засідання не зявлявся, на 25 жовтня 2016 року від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення, 21 листопада 2016 року відповідав в телефонному режимі повідомив суду про можливість розгляду справи за його відсутності. Представник Козелецького районного сектору Державної міграційної служби України також телефонним звязком повідомив суду про можливість розгляду справи за його відсутності. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників процесу, які не зявилися в судове засідання 21 листопада 2016 року. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 235а по вул. Київська (на час отримання правовстановлюючого документа Куйбишева) в с. Євминка Козелецького району Чернігівської області, на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.08.1996 року. З довідки, виданої виконавчим комітетом Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в будинку, який на праві приватної власності належить позивачу. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. З Акту обстеження від 10.09.2016 року, завіреного депутатом Євминської сільської ради [PERSON], сільським головою [PERSON], вбачається, що гр. [PERSON] не фактично не проживає за адресою: [INFO]. В судовому засіданні як свідок була допитана [PERSON], мешканка с. Євминка (вул. Київська), яка дала суду показання, що в березні 2016 року [PERSON] пішов з дому і після того вона його не бачила, наразі позивач проживає сама. [PERSON] Сергійович, мешканець с. Євминка (вул. Київська), дав суду показання, що в березні 2016 року [PERSON], розділивши майно з дружиною, виїхав зі спірного будинку зі своїм майном і його речей в будинку позивача не залишилося. Свідок [PERSON], мешканка с. Євминка (вул. Київська), дала суду показання, що вона час від часу ходить до позивача додому, оскільки остання їй ставить крапельниці. В другій половині березня 2016 року, коли вона в черговий раз приходила на крапельниці до позивача, [PERSON] в будинку вже не проживав і речей там своїх не зберігав. Наскільки відомо свідку, між позивачем та відповідачем сталася сварка, що і стало причиною виїзду відповідача з будинку. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). В позовній заяві позивач посилається на норми ст. 71, 72 ЖК УРСР як на правову підставу заявлення позову, проте відповідач в своїх заперечення посилався на те, що за таких підстав позов не може бути задоволено. Відповідно до постанови Пленуму Верхового суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» суд першої інстанції, уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.\~\~Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав).\~Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватись при вирішення спору. Оскільки фактично підставою позову є непроживання відповідача в спірному будинку, який належить позивачу на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно із ч. 1\~\~ст. 405 ЦК України право користування житлом, яке належить на праві приватної власності іншій особі, надається лише члену сім'ї власника цього житла. «Член сімї» - це «наскрізний» субєкт декількох галузей права». При цьому в різних галузях права, а нерідко і в окремих нормативних актах у межах однієї галузі коло членів сімї визначається по-різному. У свою чергу, залежно від вирішення питання про субєктний склад сімї визначається коло учасників сімейних відносин, носіїв комплексу сімейних особистих та майнових прав і обовязків. Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 4\~\~ст. 156 ЖК України до членів\~сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~\~статті 64 цього Кодексу.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2\~\~ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З зазначених норм вбачається, що право користування житловим приміщенням належить члену сім'ї власника: його дружині (чоловікові), дітям, батькам, іншим особам, які постійно проживають з власником та ведуть з ним спільне господарство. [PERSON] не є членом сім'ї власника вищевказаного житлового будинку. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщення, підлягають задоволенню. Підстав для винесення окремої ухвали в порядку ст. 211 ЦПК України суд не вбачає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551 гривень 20 коп. належить стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved