Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 27.09.2016 року звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про звільнення ? частини горища у будинку [ADDRESS], зобов'язання не чинити перешкоди у його користуванні, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 року суд задовольнив позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл домоволодіння та виділив [PERSON] ? частину житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 72 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] на його ? частці горищного приміщення у будинку незаконно зберігає своє майно, хоча ? частина житлового будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON] вільна від майна, постійно ходить по горищі над площею квартири позивача, через що в житлових кімнатах позивача на стелі з'явились тріщини, падає штукатурка, що порушує його права. На прохання позивача звільнити належну йому ? частину горищного приміщення у будинку відповідач відмовляється та перешкоджає позивачу користуватись належною йому власністю, з підстав чого позивач просить суд: Зобов'язати [PERSON] звільнити нежитлове приміщення, а саме: 1/2 частину горищного приміщення над квартирою [PERSON] у будинку [ADDRESS]; Зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні нежитловим приміщенням, а саме: 1/2 частину горищного приміщення над квартирою [PERSON] у будинку [ADDRESS]; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], за заподіяну моральну шкоду 2000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 року, за [PERSON] та [PERSON] при розподілі домоволодіння [ADDRESS], визнано право власності на ? частину вказаного домоволодіння за кожним із них, в тому числі визначено порядок користування житловим будинком, згідно ідеальних часток - по ? за кожним. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.02.2015 року, рішення суду першої інстанції змінено в частині розподілу судових витрат, в іншій частині - залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.04.2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11.02.2015 року - залишені без змін. Враховуючи те, що Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на ? частину спірного будинку, суд вважає, що з цих підстав [PERSON] має повне право володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому 1/2 частиною житлового будинку [ADDRESS], в тому числі і 1/2 частиною горищного приміщення, що знаходиться над частиною будинку, що виділена йому у власність та користування. При цьому, відповідач [PERSON] не має права перешкоджати [PERSON] у реалізації його права власності щодо володіння, користування належною йому ? частиною будинку з горищним приміщенням. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З підстав наведенного, забезпечуючи права позивача, як власника, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання відповідача [PERSON] звільнити нежитлове приміщення, а саме: 1/2 частину горищного приміщення над частиною будинку, що є в користуванні [PERSON], буд. [ADDRESS] та зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні вказаним нежитловим приміщенням, а саме: 1/2 частиною горищного приміщення - підлягають задоволенню. Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач [PERSON] у поданій позовній заяві вказує, що своїми неправомірними діями відповідач [PERSON] наніс йому моральну шкоду, яку позивач оцінює у 2000 грн., але жодних доказів на підтвердження вказаної вимоги суду не надав, не зазначив у чому саме полягає моральна шкода, з підстав чого такі вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: partial