Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON], заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна І.О. про встановлення факту належності заповіту. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON]. 16 травня 1995 року [PERSON] склав заповіт. Згідно цього заповіту [PERSON] залишив заявнику усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося. При оформленні спадщини з'ясувалось, що оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, заявник не зможе оскільки їх прізвища та по батькові заявника зазначені з помилкою. Просить суд встановити факт того, що заповіт, посвідчений Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 травня 1995 року та зареєстрований в реєстрі за №3-1567, був зроблений [PERSON] та встановити факт того, що заповіт, посвідчений Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 травня 1995 року та зареєстрований в реєстрі за №3-1567, як правовстановлюючий документ належить [PERSON]. В судове засідання заявник не з'явився, представник заявника надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені в заяві підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна І.О. в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, направила суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту, в тому числі про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 29 вересня 2014 року, актовий запис № 6840, [INFO] помер [PERSON]. 16 травня 1995 року [PERSON], який мешкає в [ADDRESS] склав заповіт, який було посвідчено Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за №3-1567. Відповідно до цього заповіту [PERSON] залишив [PERSON] усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], є сином [PERSON]. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та його прізвище зазначено, як «[PERSON]», по батькові зазначено як «[PERSON]». Згідно копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], та його прізвище зазначено, як «[PERSON]», що узгоджується з пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданим 28 вересня 2010 року та закордонним паспортом № [NUMBER]. З огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що факт того, що заповіт, посвідчений Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 травня 1995 року та зареєстрований в реєстрі за №3-1567, був зроблений [PERSON] та факт того, що заповіт, посвідчений Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 травня 1995 року та зареєстрований в реєстрі за №3-1567, належить [PERSON] знайшли своє підтвердження, та заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved