Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.09.2017 по справі № 699/346/17 позивача зобов`язано сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 08.07.2017 та з 08.07.2017 не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. На час розгляду справи позивач був працевлаштований і мав можливість сплачувати вказану суму. На даний час вказана обставина змінилася - [INFO] позивач став батьком ще двох дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON] , які також перебувають на його утриманні. В липні 2018 року його було звільнено з роботи в ТОВ «Метал груп» за угодою сторін. З 04.12.2018 по 25.08.2019 він перебував на обліку у центрі зайнятості як безробітний. З 26.08.2019 по 26.08.2021 позивач перебував на військовій службі за контрактом в Збройних Силах України, де у нього почалися проблеми зі здоров`ям та періодично він проходить лікування. На даний час він знову перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, а тому вказаний розмір аліментів є непосильним для нього. У зв`язку з викладеним позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача за рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.09.2017 по справі № 699/346/17 на утримання [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Ухвалою від 19.10.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач 26.10.2021 отримала вказану ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 1940202914906, та у встановлений судом строк подала відзив на позовну заяву, у якому вказала, що позов не визнає, оскільки обставини, якими позивач обґрунтовує зміни у його сімейному та матеріальному становищі не є істотними. Зокрема позивач має власний будинок площею більше 100 кв.м., нещодавно йому у власність надано земельну ділянку. Вказана ним хвороба остеохондроз не є істотною обставиною, оскільки він не має групи інвалідності, тому є працездатним. Відсутність роботи є тимчасовою ситуацією. Позивач отримує від держави матеріальну допомогу, що вказано у його трудовій книжці. Тому його майновий стан не погіршився. А народження інших дітей у платника аліментів не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Водночас, відповідач зазначає, що вона також хворіє, є інвалідом ІІ групи, одержує мінімальну пенсію, не має власного житла, самостійно виховує дочку. Затрати на дитину в рази перевищують одержувані аліменти, так, перед школою дитина 14 днів відпочивала у таборі у с. Виграїв Корсунь-Шевченківського району, за що відповідачем сплачено 14000 грн.; для придбання необхідних речей для підготовки дочки до школи у 7 клас відповідач витратила 14000 грн.; щоденно дитині потрібно дати з собою у школу бутерброд, булочку, сік - вартістю в межах 30 грн. Дитину вже потрібно готувати до вступу у вищий навчальний заклад, а тому найближчим часом відповідач буде наймати репетиторів по двох предметах, послуги яких коштують у межах 2400 грн. (150 грн. одне заняття х на 8 занять у місяць х 2 репетитори = 2400 грн.). Оскільки платник аліментів є працездатним, то зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам дитини, з огляду на що просить відмовити у задоволенні даного позову. Про дату, час і місце слухання справи сторони були повідомлені належним чином. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у ньому, просив зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим 20.10.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, відповідно до якого батьком дитини вказано позивача - [PERSON] , а матір`ю відповідача - [PERSON] . Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.09.2017 по справі № 699/346/17, яке набрало законної сили 23.09.2017, стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 08.07.2017 та з 08.07.2017 не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Дочка сторін проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою 29.10.2021 виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради за № 1/6874. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився сімейний стан позивача - [INFO] він став батьком ще двох дітей: [PERSON] (свідоцтво від 15.11.2017 серія [NUMBER] ) та [PERSON] (свідоцтво від 15.11.2017 серія [NUMBER] ), які згідно з довідкою виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 17.09.2021 № 6620 проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . У період з 26.08.2019 до 26.08.2021 [PERSON] відбував військову службу за контрактом у Збройних Силах України, що підтверджується копією його військового квитка сері [NUMBER] від 23.07.2018. З 04.08.2020 до 14.08.2020 позивач перебував на лікуванні в неврологічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України (м. Вінниця) з діагнозом вертеброгенна люмбалгія стадія загострення, що підтверджується виписним епікрізом № 5851. Відповідно до направлень №№ 8102-5010-2237-5683, 3073-7556-7377-8233 [PERSON] потребує планових консультації алерголога та госпіталізації з метою медичної реабілітації за спеціальністю неврологія (діагноз остеохондроз), та у період з 27.09.2021 до 13.10.2021 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради» з діагнозом полісегментарний остеохондроз хребта з переважним ураженням грудного та попереково-крижового відділів, хронічна вертеброгенна торакалгія, любмрагія з помірно вираженим м`язово-тонічним синдромом, рецидивуючий перебіг н/рем., що підтверджується випискою № 1451. Згідно з відомостями з трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 31.07.2018 звільнено за угодою сторін з ТОВ «АВ Металгруп»; з 04.12.2018 - по 25.08.2019 він перебував на обліку в Корсунь-Шевченківській районній філії Черкаського обласного центру зайнятості та отримував виплату допомоги по безробіттю; з 15.09.2021 він знову перебуває на обліку в Корсунь-Шевченківській районній філії Черкаського обласного центру зайнятості та отримує виплату допомоги по безробіттю. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років. Тому вказана допомога по безробіттю не може вважатися постійним джерелом доходів позивача. Водночас, суд погоджується із твердженням відповідача про те, що відсутність постійного та стабільного заробітку позивача є тимчасовим явищем та не може бути самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів. Суд також критично оцінює надані позивачем копії рахунків за комунальні послуги за спожите світло та природній газ, у якості доказу погіршення його матеріального становища, оскільки обов`язок сплачувати комунальні послуги стосується кожної повнолітньої особи. Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи безтерміново (загальне захворювання), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 20.09.2021 серія 12ААВ № 353794. Відповідач зазначає, що власного житла не має та зареєстрована і проживає з дочкою у будинку за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належить [PERSON] , на підтвердження чого надає копію свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно та копію будинкової книги щодо зазначеного домоволодіння. Дочка сторін [PERSON] відповідно до медичної довідки від 18.06.2021 перебувала в дитячому закладі оздоровлення та відпочинку. При цьому, доказів сплати відповідачем коштів у розмірі 14000 грн. за перебування дочки сторін у таборі суду не надано. Доказів отримання позивачем у власність земельної ділянки суду також не надано. З клопотанням про витребування доказів, які відповідач не може самостійно отримати, вона до суду не зверталася. Разом з тим, позивач пояснив, що наразі дійсно ухвалено рішення про виділення йому у власність земельної ділянки як учаснику АТО, проте у даний час ще триває процедура оформлення документів. Право власності на земельну ділянку ще не набуто. Відповідач зазначає, що найближчим часом вона буде наймати для доньки репетиторів по двох предметах, послуги яких коштують у межах 2400 грн. на місяць. Суд звертає увагу, що вказані витрати не понесені відповідачем на даний час, а лише плануються нею. Крім того, предметом розгляду цієї справи є зменшення розміру аліментів на утримання дитини, а не стягнення додаткових витрат на утримання дитини, оскільки відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Така вимога може бути предметом розгляду в межах окремого позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України(далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, та знайшло своє закріплення у нормах СК України. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до змісту частин 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20, зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження другої дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів та без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини і суперечитиме її інтересам. З аналізу цієї правової норми вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати: чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, його сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що змінився його сімейний стан, а саме після попереднього рішення суду народилося ще його двоє дітей, які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Крім того, позивач втратив постійну роботу, тимчасово перебуває на обліку як безробітний у відповідній установі Центу зайнятості. У зв`язку з перебуванням на військовій службі у нього погіршився стан здоров`я. І хоча позивач не є особою з інвалідністю, проте потребує регулярних медичних обстежень та госпіталізації з метою реабілітації. Суд звертає увагу, що вищевказаним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.09.2017 по справі № 699/346/17 при визначенні розміру аліментів не були враховані всі ці обставини, оскільки вони виникли після ухвалення судового рішення. Разом з тим, поява на утриманні позивача ще двох малолітніх дітей, у зв`язку із чим погіршився його майновий стан, втрата роботи, а також погіршення стану його здоров`я, на даний час оцінюється судом як обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів на утримання спільної з відповідачем дитини. З урахуванням вказаного, суд вважає, що у даному випадку наявні підстави для зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача за рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.09.2017 (справа № 699/346/17) на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом зменшення їх розміру з 1/4 до 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) позивача. При цьому, суд звертає увагу відповідача, що відсутність постійного та стабільного заробітку позивача є тимчасовим явищем, тому в силу положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом стягувача аліментів. Крім того, відповідач не позбавлена права звернутися до суду з окремим позовом про стягнення з платника аліментів додаткових витрат на дитину. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому суд не вбачає підстав допустити негайне виконання рішення, оскільки предметом позову є не стягнення аліментів, а зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Водночас, ураховуючи, що [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААВ № 353794, тому наявні підстави для звільнення її від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved