Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. До спадкового майна належить, серед іншого, і право на земельну частку (пай) розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах за сертифікатом серії РН № 929431 від 26.03.2007 року. Позивач зазначає, що після смерті спадкодавця він вступив в управління спадковим майном. Однак, отримати свідоцтво на право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну частку він не має можливості, у зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті спадкодавця. Посилаючись на вимоги статей 328, 1218, 1225 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», він просить його вимоги задовольнити. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вимоги задовольнити. Представник відповідача Нетечинецької сільської ради Віньковецького району в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про день, час та місце судового засідання. Подав заяву, якою просив справу слухати без участі представника сільської ради. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв`язку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 13.11.2003 року, актовий запис № 24). За життя вона набула право на земельну частку (пай) як член КСП «Світанок» згідно інформаційної довідки відділу у Вінькоецькому районі ГУ Держеокадастру у Хмельницькій області № 31-22-0.20-418/104-18 від 20.11.2019 року, Сертифікату на право на земельну частку (пай) № 9294314 виданого 26.03.2007 року розміром 1,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яка розташована на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Вартість ділянки становить 8623,62 грн. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до спірних правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Відповідно до частини першої статті 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом від 22.07.2002 року, посвідченого секретарем Нетечинецької сільської ради, спадщину прийняв шляхом вступу в управління спадковим майном (довідка Нетечинецької сільської ради № 925 від 08.11.2019 року). Для оформлення своїх спадкових прав позивач подав заяву до нотаріальної контори, але одержати свідоцтво про право на спадщину не може. Приватний нотаріус Віньковецького районного нотаріального округу Кухарська Л.А. правомірно відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай), оскільки правовстановлюючий документ видано на ім`я спадкодавця після її смерті. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється після її смерті. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (най). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З аналізу наведених правових норм, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через смерть спадкодавця, хоча право померлої на земельну частку (пай) закріплено сертифікатом і ніким не оспорено. На підставі викладеного, позивач довів підстави та предмет позову, тому за ним слід визнати право на земельну частку (пай), розташовану на території Нетечинецької сільської ради. Запис у сертифікаті імені спадкодавця « [PERSON] » не впливає на правовідносини сторін, виходячи із неоспорюваності позову відповідачем та однорідності українських народних форм імен - [PERSON], [PERSON] , [PERSON]. Зменшено-пестливі форми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON].

Outcome: approved