Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

До Калинівського районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] з заявою про оголошення фізичної особи померлою. Заява мотивована тим, що в січні 2000 року її мати- [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Калинівка Вінницької області поїхала за кордон, а саме до Грецької Республіки та до цього часу не повернулася. За місцем постійного проживання [PERSON] , а саме в [ADDRESS] , відсутня дев`ятнадцять років. Відомості про її місцезнаходження відсутні, що є підставою вважати її померлою. В зв`язку з тим, що їй необхідно оформити спадкове майно після смерті [PERSON] , звернулась в суд з даною заявою. В судове засідання заявник не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи-Калинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка в одержанні повістки. Згідно із ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок [PERSON] заповідала своїй дочці [PERSON] . За даними виконавчого комітету Калинівської міської ради (довідка №4768 від 17.12.2019 року) [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично за даною адресою не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Отже, відповідно до змісту зазначеної статті у разі тривалої відсутності фізичної особи - понад три роки за постійним місцем проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, незалежно від наявності або відсутності обставин, які б давали підставу припустити настання смерті, особа може бути оголошена померлою у випадку необхідності захисту інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою яка оголошується померлою. Таким чином, беручи до уваги відсутність [PERSON] у місті постійного проживання протягом 19 років, суд вважає вимоги заяви про оголошення останньої померлою обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: partial