Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування позову вказав,що він є одноосібним власником садиби за адресою : провулок Пушкінський,буд.25 в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав під № 13207441 виданий від 13.01.2007 року за реєстраційним номером 14166141 номер запису 265 в книзі номер 26 виданий Павлоградським міжрайонним бюро технічної інвентаризації. В садибі зареєстровано з1992 року матір позивача [PERSON], яка там проживає. З згоди позивача з 12.05.2003 року там прописався його племінник [PERSON], але жодного дня там не проживав. Відповідач зареєструвався за даною адресою для реалізації ним права на отримання вугілля за місцем виконання трудових обовязків. На даний час відповідач вже не працює на підприємстві,що надавало, йому вугілля, має постійне місце проживання, тобто в нього відпала потреба у реєстрації в домоволодінні позивача . З власної ініціативи відповідач не бажає виписуватися. Позивач звертався до Петропавлівського відділення державної міграційної служби з усною заявою про зняття з реєстрації за місцем проживанням в належній йому садибі відповідача по справі,але йому було відмовлено та порекомендовано звернутися до суду. Тому позивач змушений звернутися до суду права, на підставі ст.ст. 316-319 ,358,383,391 ЦК України, прохає суд задовольнити його позов. В судове засідання позивач не зявився надав суду заяву про слухання справи в його відсутність ,просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі,проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не зявився, клопотання про перенесення слухання справи від нього не надходило. Відповідно до положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України , суд вважає, що рішення можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, позивач [PERSON],[INFO],є власником садиби за адресою провулок Пушкінський,буд.25 в с. Дмитрівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області на підставі витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № витягу 13207441 від13.01.2007 року за реєстраційним номером 14166141. Відповідач був зареєстрований в даній садибі, але жодного дня в садибі не проживав, так як має власне житло. Актом депутата Дмитрівської сільської ради від 22 грудня 2015 року було встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], але не проживає з 2010 року за вказаною адресою. Відповідач добровільно з будинку не виписується. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі статтею 155 Житлового кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Згідно зі статтею 157 Житлового кодексу України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст.7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації що за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою,) свідоцтва про смерть. На підставі ст.. 84 ЦПК України,суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривен. На підставі ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідно судовій сбір в сумі 487 гривень 20 копійок стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 316,317,319,383,391 ЦК України, ст. 150,155 ЖК України ,ст.ст. 61,,84,88, 212-215 224-232 ЦПК України, Закон України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , суд, -

Outcome: approved