Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до ВАТ «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач працювала на ВАТ «Содовий завод» з 18.01.1988 року по 19.09.2001 року. З жовтня 1996 року ВАТ «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виплати заробітної плати, але кожний раз отримувала відмову через відсутність нібито коштів. Рішенням Слов'янського міського суду № 2-2144-1997 від 03 жовтня 1997 року з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 812,68 грн. Наказом № 188 від 19.09.2001 року позивач була звільнена з роботи. При звільненні з підприємства відповідач був зобов'язаний провести повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. В березні 2012 року та в травні 2012 року ліквідатор ВАТ «Содовий завод» частково виплатив заборгованість по заробітній платі у сумі 100 грн. та 200 грн. Станом на 14.06.2016 року заборгованість по заробітній платі відповідача складає 518,25 грн., згідно довідки № 01-23/236б від 14 червня 2016 року. На час подання позову, відповідача, як юридичну особу, не знято з реєстрації і не ліквідовано. Позовна давність не повинна застосовуватись за вимогами про стягнення невиплаченої заробітної плати за трудовими правовідносинами згідно норм чинного трудового законодавства. Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 (з внесеними змінами та доповненнями). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за наявності зазначених умов у тому ж самому порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. У зв'язку з наведеним позивач вважає, що відповідач повинен виплатити на її користь індексацію заробітної плати за рішенням Слов'янського міського суду у сумі 7510,09 грн. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача - Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод» про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України. 14.07.2016 року до суду від відповідача надійшла Заява, в якій просять розглянути справу без участі представника ВАТ «Содовий завод». Відповідно до даної заяви, позовні вимоги [PERSON] ВАТ «Содовий завод» не визнає у повному обсязі. Будь-яке збільшення суми у ліквідаційної процедури по справі № 5/174Б про банкрутство ВАТ «Содовий завод» в частині застосування КЗпП України та інших нормативно-правових актів прийнятих до набрання чинності Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не можуть суперечити вищевказаному Закону України (ч. 2 ст. 23 розділу VII Прикінцевих положень Закону № 2343-ХІІ від 14.05.1992 року, ч. 1 ст. 38 Закону № 4212-VI від 22.10.2011 року «у банкрута не виникають ніяких додаткових зобов'язань»). Тому ВАТ «Содовий завод» не може визнавати компенсації та інші додаткові вимоги крім основних заборгованостей по заробітній платі, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури рахується за даними бухгалтерського обліку. Ліквідатор за законом не може збільшити реєстр кредиторів, які з моменту затвердження господарським судом не змінюються. Будь-які зміни сум у ліквідаційній процедурі не передбачені. Отже, ВАТ «Содовий завод» може визнати тільки дійсні вимоги, які можуть бути погашені на підставі ст. 31 (черговість задоволення вимог кредиторів) вказаного закону після проведення аукціону. На підставі викладеного, крім дійсної заробітної плати всі інші вимоги ВАТ «Содовий завод», який знаходиться в ліквідаційній процедурі, не визнає за законом. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] працювала у Відкритому Акціонерному Товаристві «Содовий завод» з 1988 року по 2001 рік. При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був. Відповідно до рішення Слов'янського міського суду Донецької області від 03 жовтня 1997 року з відповідача ВАТ «Содовий завод» на користь позивача [PERSON] була стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 812,68 грн. Згідно довідки ВАТ «Содовий завод» № 01-23/2360 від 14.06.2016 року, стягнення з ВАТ «Содовий завод» заборгованості по заробітної плати, згідно рішення Слов'янського міського суду Донецької області від 03 жовтня 1997 року, в сумі 518,25 грн. виконати не уявляється можливим, оскільки в цілому заборгованість ВАТ «Содовий завод» за боргами по заробітній платі станом на 01.06.2016 року складає 4100,0 тис. грн. ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу. Рішення судів, які прийняті тільки в частині стягнення дійсної заборгованості по заробітній платі, яка рахується за даними бухгалтерського обліку на ВАТ «Содовий завод», визнаються, а в іншій частині не визнаються. У ситуації яка склалася, рішення судів в ліквідаційної процедурі по справі про банкрутство можуть бути прийняті к виконанню тільки після проведення аукціону по продажу майна, яке в даний час готується к проведенню продажу майна за частинами (лотами) товарної біржі «Феміда», яка уповноважена проводити торги. Крім того, з 04.09.2003 року у відношенні ВАТ «Содовий завод» відкрита ліквідаційна процедура, згідно з перехідними положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який є пріоритетним перед іншими законодавчими актами, забороняється у відношенні ВАТ «Содовий завод» застосовувати будь-які економічні санкції, що може призвести до збільшення дійсних вимог у ліквідаційній процедурі. ВАТ «Содовий завод» після проведення аукціону (торгів) може приймати будь-які заходи щодо погашенню боргу та тільки по дійсним вимогам, як це передбачено законом, яким у ліквідаційній процедурі керується ВАТ «Содовий завод». На даний час виконати рішення суду по справі у відношенні [PERSON] не уявляється можливим. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата». Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 1, частина перша статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року. Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Із роз'яснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж самому порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. З розрахунку індексації заробітної плати за період з 01 листопада 1997 року по 20 червня 2016 року (згідно меж заявлених та підтриманих позовних вимог) видно, що приріст індексу споживчих цін за період з 01 листопада 1997 року по 01 березня 2012 року складає 529,99 %. Індексація за період з 01 листопада 1997 року по 01 березня 2012 року на виплачену суму 100,00 грн. складає: 100,00 грн. х 529,99 % / 100 % = 529,99 грн. Приріст індексу споживчих цін за період з 01 листопада 1997 року по 01 травня 2012 року складає 531,88 %. Індексація за період з 01 листопада 1997 року по 01 травня 2012 року на виплачену суму 200,00 грн. складає: 200,00 грн. х 531,88 % / 100 % = 1063,76 грн. Приріст індексу споживчих цін за період з 01 листопада 1997 року по 20 червня 2016 року складає 1141,60 %. Індексація за період з 01 листопада 1997 року по 20 червня 2016 року на залишок суми 518,25 грн. складає: 518,25 грн. х 1141,60 % / 100 % = 5916,34 грн. Загальна сума індексації за період з 01 листопада 1997 року по 20 червня 2016 року складає: 529,99 грн. + 1063,76 грн. + 5916,34 грн. = 7510,09 грн. Даний розрахунок є обґрунтованим, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення індексації заробітної плати у розмірі 7510,09 грн. задоволенню підлягають у повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved