Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 29 червня 2018 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, на автодорозі «Бориспіль Дніпро Запоріжжя Маріуполь» поблизу с.Григорівське Оріхівського району Запорізької області за участю автомобілів «ВАЗ 2101», державний реєстраційний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «TOYOTA Solara», державний реєстраційний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо транспортної пригоди позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелома тіла, шейки лівої лопатки із закритий перелом зі зміщенням, хронічний бронхіт (фаза загострення), які за висновком експерта є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості, які потягли за собою довготривалий розлад здоров`я. За наслідками отриманих травм позивач була непрацездатна в період з 29 червня 2018 року по 05 жовтня 2018 року. З метою лікування та відновлення фізичного стану позивачем були придбані ліки на загальну суму 18\~837, 35 грн. та комплект для остеосинтезу лопатки за 15\~390 грн. У результаті дорожньо транспортної пригоди позивач зазнала моральних страждань, які полягають у тому, що в наслідок отриманих тілесних ушкоджень довгий час вона відчувала фізичний біль, через довготривале лікування не могла перебувати зі своєю родиною, допомагати своїй матері у побуті. Без сторонньої допомоги позивач не мала можливості самостійно обслуговувати себе. Дорожньо транспортна пригода, що сталася, викликала у позивача страх за свої життя та сім`ю, побоювання за неможливість відновлення фізичного стану, повернення до звичайного способу життя. На теперішній час позивач втратила можливість продовжувати звичайний для себе спосіб життя. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь вартість придбаних на лікування ліків у розмірі 18\~837, 35 грн., вартість комплекту остеосинтезу лопатки у розмірі 15\~390 грн. та моральну шкоду у розмірі 50\~000 грн. Ухвалою суду від 11 березня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 01 квітня 2019 року до суду надійшов відзив, в якому вказано, що на підтвердження позовних вимог позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, через що у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити. У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 06 квітня 2019 року зазначено, що постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2019 року встановлено, що через дорожньо транспортну пригоду, яка мала місце 29 червня 2018 року, відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення. У судовому засідання із розгляду протоколу [PERSON] не заперечувала обставини ДТП та порушення нею Правил дорожнього руху. Оскільки відповідно до ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки, то позивач [PERSON] звільнена від доказування протиправних дій [PERSON] , які призвели до ДТП, унаслідок якої було їй завдано матеріальну та моральну шкоду. Ухвалою суду від 21 травня 2019 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Богун І.А. про залучення свідків до участі у справі задоволено, у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 2019 року ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 24 вересня 2019 року вказала, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, оскільки вважає, що дорожньо транспортна пригода, у результаті якої вона отримала тілесні ушкодження, сталася з вини відповідача. Пояснила, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень та тривалого лікування вона не могла перебувати з родиною, в неї з`явився страх щодо неможливості відновлення фізичного стану, тривалий час вона потребувала стороннього догляду. Зазначила, що відповідач після ДТП телефонувала їй один раз. Частина коштів, яка вона витратила на своє лікування були її власними, решта надані сусідами та близькими родичами. У судове засідання 09 жовтня 2019 року не з`явилася, до суду направила свого представника. Представник позивача - адвокат Литвинець Ю.В. позовну заяву підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за своєю відсутністю, до суду направила свого представника. Представник відповідача адвокат Богун І.А. проти позовних вимог заперечувала через їх необґрунтованість. Третя особа [PERSON] , повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позовні вимоги задовольнити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні 24 вересня 2019 року пояснив, що він є чоловіком позивача [PERSON] 29 червня 2019 року, коли він перебував удома йому подзвонили та сказали, що його дружина та син потрапили у ДТП поблизу с. Григорівське. Приїхавши на місце аварії він побачив два пошкоджених автомобіля, один з яких ВАЗ, який він напередодні передав у керування свого сина [PERSON] Підійшовши до жінки - водія іншого автомобіля, а остання вказала, що її машина була в некерованому стані. Допитаний у судовому засіданні 24 вересня 2019 року свідкок [PERSON] суду показав, що позивач [PERSON] є подругою його дружини. Йому відомо, що 29 червня 2018 року сталася ДТП, внаслідок якої позивач та її сестра отримала тілесні ушкодження та потребували термінової операції, на проведення якої ним було позичено їм близько 30\~000 грн. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала пояснення, що вона є сестрою позивача. 29 червня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, на автомобілі «ВАЗ» під керуванням [PERSON] перебуваючи у його салоні разом із позивачем та дитиною, вони рухалися поблизу с. Григорівське, в той час коли побачили, що на зустріч їм на великій швидкості рухається інше авто. З метою уникнення ДТП водій автомобіля «ВАЗ» різко повернув рульове колесо, проте уникнути зіткнення не вдалося. Внаслідок ДТП вони отримали тілесні ушкодження. Дівчина, що в той момент вийшла з іншого автомобіля, вказала, що вона не винна, бо її машину понесло у бік і вона не впоралася із керуванням. Після ДТП її та позивача забрали до Міської лікарні м. Запоріжжя № 5, де прооперували. Чеки на придбання ліків вона збирала, проте через сплив часу вони вицвіли. Вказала, що чула, що водіїв визнали невинними. Вислухавши пояснення\~учасників справи,\~допитавши свідків,\~вивчивши матеріалисправи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~ \~ Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 червня 2018 року, о 19 годині 50 хвилин, на автошляху сполученням «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь», поблизу с. Григорівське Оріхівського району Запорізької області сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ -2101», державний реєстраційний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Tоyota solara», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої водії автомобілів та пасажири автомобіля «ВАЗ 2101» отримали тілесні ушкодження. У момент дорожньо транспортної пригоди в автомобілі «ВАЗ -2101», державний реєстраційний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] у якості пасажира перебувала [PERSON] . З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 9876 відділення травматології вбачається, що у період з 29 червня 2018 року по 13 липня 2018 року [PERSON] перебувала на лікуванні з діагнозом: «Закритий осколковий перелом тіла, шейки лівої лопатки зі зміщенням фрагментів, АГ 11 ст., 2 ст., группа ВДР. Хронічний бронхіт, фаза загострення». Згідно висновку\~експерта №\~1014\~від 25\~серпня 2018\~року за\~наслідками проведення\~судово \~медичної експертизи\~ [PERSON] \~встановлено,\~що закритий\~уламковий перелом\~шийки та\~тіла лівої\~лопатки зі\~зміщенням кісткових\~фрагментів у\~ [PERSON] \~кваліфікується як\~тілесне ушкодження\~середнього ступеня\~тяжкості,\~що не\~було небезпечним\~для життя\~в момент\~його спричинення,\~але потягло\~за собою\~довготривалий розлад\~здоров`я,\~більш як\~21\~день. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могло утворитися в результаті ударів об виступаючи предмети всередині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди на яку вказує освідувана. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному освідуваною. [PERSON] спричинено не менше однієї ударно-травматичної дії. Сила удару достатня для спричинення [PERSON] тілесного ушкодження. Постановою старшого слідчого СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Царегородцева С.І. від 07 лютого 2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018080310000456 від 30 серпня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито за відсутністю у діях складу кримінального правопорушення. Виділено матеріали для направлення до патрульної поліції м. Запоріжжя щодо вирішення питання про притягнення водіїв [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Згідно із\~п.\~4\~Постанови пленуму\~ВССУ з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ №\~4\~від 01\~березня 2013\~року «Про\~деякі питання\~застосування судами\~законодавства при\~вирішенні спорів\~про відшкодування\~шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки» постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. З постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 07 лютого 2019 року вбачається, що згідно висновку експерта № 9-649 від 25 жовтня 2018 року за варіантом показань потерпілих [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] та свідків [PERSON] , в даній дорожньо-транспортній пригоді водій автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер п.2650 [NUMBER] , [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 та розділу 34 ( дорожня розмітка 1.1) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо транспортній пригоді водій автомобіля марки Tоyota solara реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] повинна була діяти у відповідності до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху та розділу 34 (дорожня розмітка 1.1) Правил дорожнього руху України. Якщо швидкість руху автомобіля марки Tоyota solara реєстраційний номер [NUMBER] , складала 120 км год., то водій [PERSON] повинна була діяти у відповідності до вимог пп.12.6 г) 12.9 б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній пригоді в діях ВАЗ 2101 реєстраційний номер [NUMBER] , ЗП [PERSON] . вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 та розділу 34 (дорожня розмітка 1.1) Правил дорожнього руху. Невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо - транспортної пригоди. З урахуванням наданні даних, в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки Tayota solara реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] . вбачаються невідповідності вимогам розділу 34 розмітка 1.1) Правил дорожнього руху України, що не знаходяться в причинному подією даної ДТП. У випадку швидкості вказаного автомобіля близько 120 км/год., вбачаються також невідповідності пп. 12.6 г), 12.9 б) Правил дорожнього руху. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів при своєчасному застосуванні заходів, направлених на зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Пунктом 8 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 07 лютого 2019 року [PERSON] до старшого слідчого СВ Оріхівського ВП Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області капітану поліції Царегородцеву С.І. подано заяву, в якій вона вказала, що не має претензій до свого сина [PERSON] Притягати його до кримінальної відповідальності не бажає, оскільки він є її сином. Відповідно до ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. З наведеного вбачається, що спільною є шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ» № 6 від 27 березня 1992 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Оскільки зі змісту постанови слідчого про закриття кримінального провадження вбачається, що у висновку експерта № 9-649 від 25 жовтня 2018 року вказано, що дії [PERSON] не знаходилися у причинному зв`язку із подією дорожньо транспортної пригоди, то, відповідно, підстави для відповідальності за завдану шкоду саме нею відсутні. Надані у судовому засіданні покази свідків [PERSON] та [PERSON] судом не беруться судом до уваги, оскільки не мають правового значення для вирішення справи та не узгоджуються з іншими доказами по справі. Щодо стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до\~п.\~7\~Постанови пленуму\~ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за змістом норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Беручи до уваги, що дії [PERSON] не мають протиправного характеру, підстави для відшкодування моральної шкоди також відсутні. Оскільки вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню, то позовну заяву необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed