Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований син від першого шлюбу цивільної дружини позивача відповідач [PERSON], однак з 2012 року він в даній квартирі не проживає, виїхав до Росії до родичів свого батька. Реєстрація відповідача у належному позивачу на праві приватної власності квартирі перешкоджає здійснювати право власності по відношенню даного житлового приміщення. Позивач несе витрати по оплаті комунальних послуг за відповідача та не може в майбутньому здійснити відчуження майна. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 23 в будинку № 27 по вул. Корольова у м. Словянську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 липня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого за № 5093, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.10.2004 року під реєстраційним номером 146624415. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира, права користування яким він просить позбавити відповідача. Згідно з Довідкою, виданої КП «ЖЕК № 1» № 1065 від 19.11.2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до Акту, виданого КП «ЖЕК № 1» № б/н від 15.11.2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], але не мешкає за даною адресою з 10.10.2012 року по теперішній час. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі, власником якої є [PERSON] зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично він за цією адресою не проживає з 2012 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved