Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

До Збаразького районного суду звернулась [PERSON] із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 29.08.2017, до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В якій просить: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в сумі 137400,30 гривень. 3. Сплату судового збору покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те що, вона як фізична особа - підприємець 05.07.2016 уклала з відповідачкою [PERSON] письмовий договір оренди приміщення магазину « [INFO] », що розташований по [ADDRESS] , згідно якого остання передала в оренду 17 м.кв. в магазині - кафе « [INFO] » по [ADDRESS] , терміном на 4 місяці з 05.07.2016 по 05.11.2016, орендна плата становила одну тисячу гривень в місяць. Перед завершенням строків першого договору вона з відповідачем уклала новий договір оренди від 05.11.2016 та продовжили оренду приміщення на термін шість місяців з 05.11.2016 по 05.05.2017 з орендною платою в сумі чотири тисячі гривень в місяць. Умови договору нею жодного разу не порушувались та своєчасно виконувались. Проте [PERSON] незаконно заволоділа належним їй товаром в магазині « [INFO] », що знаходиться за адресою [ADDRESS] , без попередження розірвання договору оренди цього закладу, а також не надала часу розрахуватись із торговими представниками, порушивши умови договору та перешкоджаючи здійснювати її підприємницьку діяльність. Внаслідок даних обставин була проведена ревізія та перепис товару, що знаходився в магазині на загальну суму 137400,30 грн, про що склали відповідну розписку. Однак, [PERSON] від її підписання та складання розписки про прийом перерахованого товару відмовилась. З огляду на вищевказане, вважає, що її права та інтереси порушено та завдано збитків на суму 137400,30 грн. Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно №598/1187/17. 06 лютого 2018 року від [PERSON] на адресу суду надійшло заперечення проти даної позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 137400,30 грн, в якому вона просить відмовити у задоволенні даного позову посилаючись на те, що в даному позові відсутня інформація про прийом товару, а тому відсутність у неї товару доказують те, що відсутні будь-які зобов`язання фінансового характеру (а.с.40-50). Ухвалою Збаразького районного суду від 21 лютого 2018 року ухвалено відмовити у прийнятті заперечення відповідача [PERSON] від 06.02.2018р. проти позову. Продовжити розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди за правилами загального позовного провадження, передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України в новій редакції від 03 жовтня 2017 року, зі стадії підготовчого провадження (а.с.55). 27 лютого 2018 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні даного позову посилаючись на те, що в даному позові відсутня інформація про прийом товару, а тому відсутність у неї товару доказують те, що відсутні будь-які зобов`язання фінансового характеру (а.с.58-69). 27 лютого 2018 року [PERSON] в своїх інтересах та інтересах [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 101385,23 грн. В якій просить: 1. Прийняти її зустрічну позовну заяву; 2. Стягнути з [PERSON] на її користь 100869,10 грн за товар; 3. Стягнути з [PERSON] на їх користь 516 грн 13 коп. за чотири дні здійснення торгівлі за несплату оренди; 4. Сплату судового збору покласти на відповідача (а.с.70-86). Ухвалою Збаразького районного суду від 19.04.2018 ухвалено зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 101385,23 грн залишити без руху та надати строк десять днів з дня отримання ними даної ухвали суду, для виправлення недоліків (а.с.93-94). Ухвалою Збаразького районного суду віл 17 травня 2018 року ухвалено зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 101385,23 грн, вважати неподаною та повернути [PERSON] , [PERSON] разом з доданими до неї документами (а.с.101). 06.06.2018 від представника позивача адвоката Янчишина В.Й. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів даної справи (а.с.106-125). 06.06.2018 від представника позивача адвоката Янчишина В.Й. надійшло клопотання про допит свідків у даній справі (а.с.126). 19.06.2018 від представника позивача адвоката Янчишина В.Й. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів даної справи (а.с.132-147). 01.11.2018 від представника позивача адвоката Янчишина В.Й. надійшла заява про допит свідків у даній справі (а.с.166). 13.02.2019 від відповідача надійшла заява про допит свідків у даній справі (а.с.174). 13.02.2019 проведено підготовче судове засідання і справу призначено до судового розгляду (а.с.176-179). Справ неодноразово відкладалася у зв`язку із неявкою учасників судового розгляду і за їх клопотаннями. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Янчишин В.Й. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити, посилаючись на ті ж обставини. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Гудима Л.Р. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та просили суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, позивача, як свідка, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд неодноразово роз`яснював сторонам, що обставини справи мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Також суд вжив всіх дозволених чинним законодавством заходів для повного і об`єктивного розгляду справи, роз`яснював позивачу, яка користувалася правовою допомогою у даній справі, що наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача, мають бути доведені належними та допустимими доказами. Крім того, суд неодноразово сприяв сторонам у наданні додаткових доказів, шляхом задоволення їх клопотань та надавав терміни для представлення доказів, у зв`язку із чим неодноразово відкладався розгляд справи. Суд не може вказувати сторонам, які докази необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи те, що обов`язок щодо доказування покладається на сторони, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати на підставі наявних доказів. Так, судом встановлено, що як вбачається з договору оренди, 05 липня 2016 року між [PERSON] , [PERSON] (далі Орендодавець) та [PERSON] (далі Орендар) укладено договір оренди №1. Відповідно до п.1.1 Договору, за даним договором Орендодавець передає, а Орендар бере в тимчасове користування нежитлове приміщення заг. площа 60 м2. Орендар бере в оренду 17 м2 в магазині-кафе « [INFO] » по [ADDRESS] . Згідно п.2.1 Договору, мета оренди промислового «не промислового» майна, що орендується для торгівлі. Відповідно до п.4. Договору, строк оренди складає 4 місяці з 05.07.2016 по 05.11.2016 Згідно п.5 Договору, орендна плата становить 1000 грн (а.с.8). З договору оренди вбачається, що 05 листопада 2016 року між [PERSON] , [PERSON] (далі Орендодавець) та [PERSON] (далі Орендар) було укладено договір оренди №3. Відповідно до п.1.1 Договору, за даним договором Орендодавець передає, а Орендар бере в тимчасове користування нежитлове приміщення заг. площа 60 м2. Орендар бере в оренду 17 м2 в магазині-кафе « [INFO] » по [ADDRESS] . Згідно п.2.1 Договору, мета оренди промислового «не промислового» майна, що орендується для торгівлі. Відповідно до п.4. Договору, строк оренди складає 6 місяців з 05.11.2016 по 05.05.2017 Згідно п.5 Договору, орендна плата становить 4000 грн (а.с.7). В період з17.08.2016 по 21.09.2016 на ФОП [PERSON] видані накладні на товари (а.с.134-145). З розписки від 05 грудня 2016 року вбачається, що була проведена ревізія та передачі товару на загальну суму 137400,30 з них: продукти - 56708, хімія - 33613,25, алкоголь - 47079 (а.с.9-10). В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] пояснив, що декілька місяців співпрацював з [PERSON] у магазині « [INFO] », кавовий апарат який там знаходився він віддав в оренду [PERSON] .. Від неї його забрав в складних умовах. [PERSON] сказала його забрати до кінця дня, бо почався конфлікт з [PERSON] .. При проведенні ревізії присутнім він не був. Відповідач [PERSON] , допитана у судовому засіданні як свідок, в порядку ст.234 ЦПК України, пояснила, що вона дійсно уклала з [PERSON] договір оренди магазину « [INFO] » і згідно нього передала [PERSON] магазин з товаром, все оформляли на словах і в зошиті. Ніяких актів не складали. Коли почали виносити товари з магазину вона звернулася в поліцію. За допомогою телефону вона попередила [PERSON] , що через 15 днів забирає магазин. Ревізії в грудні 2016 року вона не проводила, розписки не писала, у її присутності нічого такого не проводилося. Судом встановлено, що 15 грудня 2016 року [PERSON] зверталася у Збаразьке відділення Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області щодо шахрайських дій, на її думку, з боку [PERSON] , із письмовою заявою, яка зареєстрована в Журналі єдиного обліку повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Збаразького відділення поліції Підволочиського відділу поліції Тернопільської області №2596. За результатами проведеної перевірки у діях [PERSON] не встановлено ознак кримінального правопорушення (а.с.108-125). Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом частин 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Частиною 1 статті 10 зазначеного закону передбачено, що з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Інвентаризація - це форма контролю за збереженням товарно-матеріальних цінностей, грошових та інших засобів. Головним завданням інвентаризації є : виявлення фактичної наявності товарно-матеріальних цінностей, грошових засобів, цінних паперів, основних фондів та інших цінностей і заставлення їх з даними обліку; виявлення непридатних товарів з (терміном придатності, що закінчився), мало ходових і таких, що не користуються попитом; виявлення понаднормативних запасів;, перевірка сум грошових засобів у касах і на розрахунковому рахунку, по дебіторській і кредиторській заборгованості; перевірка дотримання правил і умов зберігання матеріальних цінностей та грошових запасів; перевірка дотримання правил організації матеріальної відповідальності за цінності. Оформлення проведеної інвентаризації відбувається шляхом складання інвентаризаційного опису, який підписується всіма членами комісії. На кожній сторінці інвентаризаційного опису вказується число порядкових номерів записаних товаро-матеріальних цінностей в натуральних показниках та загальний підсумок кількості всіх цінностей. В кінці опису матеріально відповідальні особи дають розписку, яка підтверджує перевірку комісією цінностей в їх присутності, про відсутність до членів комісії будь-яких претензій і прийняття перерахованих цінностей в описі на відповідальне зберігання. При перевірці фактичної наявності цінностей у випадку зміни матеріально-відповідальних осіб в інвентаризаційних описах особа, яка прийняла цінності, розписується в їх отриманні, а ті, що здали у їх здачі. Якщо інвентаризація цінностей не завершена на протязі одного дня, приміщення, де зберігаються цінності, при відході інвентаризаційної комісії повинні бути опечатані. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи все вищенаведене, суд, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди не підлягає до задоволення. При цьому суд враховує, що позивачем не доведено факт заподіяння шкоди відповідачем внаслідок допущеної нею заборгованості за продукти харчування на суму 56708 грн, побутової хімії на суму 336130,25 грн, алкогольних напоїв на суму 47079 грн, оскільки належних доказів, які б підтверджували передачу відповідачу товару на вказану суму із зазначенням його кількості, номенклатури та суми, позивачем суду не надано. Не підтверджено також заподіяння збитків діями відповідача внаслідок неповернення нею товару, після припинення договору оренди приміщення магазину, оскільки результати проведеної інвентаризації, яка б була оформлена належним чином, суду не надано. Крім того, договір оренди приміщення загального користування площею 17 м2, що розташоване у [ADDRESS] , укладений [PERSON] , а також [PERSON] , які виступали у ньому Орендодавцями. Проте, [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 квітня 2016 померла [INFO] (а.с.68). Однак, зазначений спірний договір оренди складений від імені [PERSON] .. Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували не отримання позивачем доходів, які вона могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) на суму 137400,30 грн. внаслідок дій відповідача, а тому ця вимога також не підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що позивачем [PERSON] та її представником адвокатом Янчишиним В.Й не доведені у судовому засіданні обставини, на які посилається [PERSON] , як на підставу своїх вимог, та судом не здобуто об`єктивних доказів переконливого характеру, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] завдала матеріальну шкоду [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed