Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення в силу якого, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмір 53\~847,56 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору №НАН2А056430214 від 11.01.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15\~944,25 доларів США, на термін до 09.01.2015 року. Відповідач у свою чергу зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені в договорі. Позивач зазначає, що відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка станом на 09.07.2014 року становить 53\~847,56 грн., у зв'язку з чим представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, Ревва А.В., яка діє на підставі довіреності від 24.10.2014 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила суд його задовольнити. Представник відповідача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 04.04.2014 року, в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 11.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №НАН2А056430214. (а.с. 10-12) Відповідно до умов укладеного договору банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 11.01.2008 року по 09.01.2015 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 23\~218,56 доларів США на наступні цілі: 15\~625,00 доларів США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,75 доларів США для сплати за реєстрацію предмета застави, на сплату страхових платежів у розмірі 156,25 доларів США, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 156,25 доларів США, та 7\~274,31 доларів США на сплату страхових платежів. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відсоткова ставка за користування кредитом, відповідно до умов договору, становить 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. (п. 7.1 кредитного договору) Погашення заборгованості має відбуватися щомісячно з 15 по 20 число кожного місяця, починаючи з наступного місяця в період сплати, шляхом надання банку коштів (щомісячного платежу) у сумі 274,63 долара США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, та винагороди. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобовязався використати кредит, сплатити відсотки за його використання, сплатити винагороду, та зробити погашення кредиту в порядку, сумах та строки, передбачені п. 2.3.3 та п. 7.1 цього договору. (п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 кредитного договору). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача в судовому засіданні вказувала, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання виконує з порушенням умов кредитного договору, погашення заборгованості за кредитом, та відсотками у розмірах, передбачених кредитним договором, не здійснює, про що суду надано розрахунок заборгованості. Представник відповідача заперечувала проти таких доводів позивача, посилаючись на те, що автомобіль, який був придбаний за кредитні кошти, був переданий ПАТ КБ «Приватбанк» 25.06.2011 року та проданий 23.08.2011 року. Умовою такої реалізації автомобіля було те, що кошти, отримані від її продажу, підуть на погашення заборгованості за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2011 року автомобіль Cherry Tiggo, реєстраційний номер [NUMBER], який є предметом застави за кредитним договором №НАН2А056430214 від 11.01.2008 року, був переданий до ПАТ КБ «Приватбанк» для подальшої реалізації за ринковою вартістю та направлення отриманих коштів на погашення заборгованості у випадку невиконання [PERSON] зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк» до 26.06.2011 року. (а.с. 29) Згідно меморіального ордеру №HS025B1J56 від 15 вересня 2011 року грошові кошти у розмірі 7\~162,59 доларів США, отримані від продажу автомобіля, були направлені на погашення заборгованості за кредитним договором №НАН2А056430214 від 11.01.2008 року. (а.с. 50) З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 23.08.2011 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» становила 9 639,97 доларів США, та після надходження коштів від продажу автомобіля, заборгованість склала 2\~436,63 доларів США. Отже, суд приходить до висновку, що грошові кошти, отримані від продажу автомобіля, були спрямовані на погашення заборгованості, але їх не вистачило для погашення заборгованості в повному обсязі, у зв'язку з чим непогашеною залишилась заборгованість у розмірі 2\~436,63 доларів США, яку відповідач і був зобовязаний погашати відповідно до умов кредитного договору. Представник позивача в судовому засіданні також вказувала, що розмір заборгованості збільшувався у зв'язку зі сплатою банком страхових платежів за договором страхування наземного транспортного засобу, страхувальником за яким є [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти нарахування банком страхових платежів, оскільки з 25.06.2011 року [PERSON] фактично не є власником застрахованого автомобіля. З цього приводу суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що 11.01.2008 року між ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» та [PERSON] було укладено Договір страхування наземного транспорту №НАН2AW56430214. Вигодонабувачем за цим договором є ПАТ КБ «Приватбанк», обєктом страхування автомобіль Cherry Tiggo, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно п.2.1.3 кредитного договору, зокрема, позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п.2.2.7 даного Договору, і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Перерахування кредитних коштів банк зобовязується провадити у випадку не предявлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється в національній валюті України. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позичальник доручає банку одержати з каси банку суму іноземної валюти готівкою, необхідної для сплати чергового платежу на підставі договору страхування, здійснити продаж готівкової іноземної валюти за курсом купівлі банку даної іноземної валюти, отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу. Згідно п.2.2.7 кредитного договору, зокрема, у випадку не подання позичальником банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів по погодженим з банком договорам страхування, банк сплачує страхові платежі за рахунок Кредиту відповідно до п.2.1.3 даного Договору. Позичальник зобовязується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу і сплатити відсотки за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування банком страхового платежу. У разі непогашення цієї частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою і позичальник зобовязаний сплатити пеню, відповідно до п. 4.1 даного Договору. Відповідно до наведених умов кредитного договору, у звязку з неподанням позичальником [PERSON] банку документів про сплату чергових страхових платежів, ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснив перерахування на користь ЗАТ « СК «Інгострах» коштів за рахунок кредиту, а саме: 10.01.2012 року 98,19 доларів США, що становило 784,52 грн., 10.01.2013 року 97,70 доларів США, що становило 780,92 грн., 10.01.2014 року 95,69 доларів США, що становило 764,85 грн., що у сумі становить 291,58 долар США, та що підтверджується випискою з рахунку [PERSON], складену станом на 06.05.2015 року. (а.с. 123) У зв'язку з непогашенням суми кредиту, направленої на оплату чергових страхових платежів протягом 30 днів з дня перерахування банком страхового платежу, зазначені суми були зараховані до заборгованості відповідача за сумою кредиту, та вважалися простроченими. Винесення вказаних коштів на прострочення також вірно відображено у розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 6-7). Таким чином, доводи представника відповідача стосовно необґрунтованості нарахування страхових платежів та необґрунтованості розрахунку заборгованості за кредитом не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, та спростовуються матеріалами справи та умовами кредитного договору. Отже, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» становить 2\~728,21 долар США (2 436,63 доларів США + 291,58 долар США), який і підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Також в судовому засіданні було встановлено, що починаючи з 21.09.2011 року відповідач припинив погашення заборгованості, що залишилася після продажу автомобіля. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно п. 4.1 кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення, але не менше 1 грн. Пунктом 4.3 кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від ціни позову. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Так, позивачем було нараховано 895,43 доларів США пені, 21,46 долар США штраф (фіксована частина), 219,08 доларів США штраф (відсоток). (а.с. 8) Щодо нарахування штрафів суд зазначає, що ці суми нараховані банком у доларах США, що не відповідає вимогам ЦК України. Так, згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи із того, пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до ч.1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, з врахуванням положень ст. 533 ЦК України, суми штрафів розраховані позивачем у доларах США підлягають перерахуванню у національну валюту Україну, з врахуванням п. 4.3 кредитного договору, та становлять: штраф (фіксований) 250 грн., штраф (відсоток) 2\~554,05 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь банку. Щодо вимог про стягнення з [PERSON] пені, то суд не знаходить підстав для задоволення цієї частини позову, у зв'язку з наступним. Представник позивача пояснила в судовому засіданні, що пеня у розмірі 895,43 долари США розрахована за період з 11.01.2008 року по 09.07.2014 року, що також відображено у розрахунку заборгованості. Умовами п. 4.4, 4.5 кредитного договору передбачено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.п. 4.1, 4.2, 4.3 здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконано позичальником. Термін позовної давності по вимогах про стягнення неустойки пені, штрафів встановлено сторонами тривалістю у 5 (пять) років. Але, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. За таких обставин, розмір пені, нарахований банком за період 11.01.2008 року по 09.07.2014 року у розмірі 895,43 доларів США, не відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому, суд позбавлений можливості самостійно встановити (розрахувати) розмір пені за період з 20.08.2013 року по 20.08.2014 року (один рік до моменту звернення до суду з позовом), що відповідало б правилам п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, а тому вимоги позивача про стягнення пені за період 11.01.2008 року по 09.07.2014 року у розмірі 895,43 доларів США суд вважає безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню. Отже, судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків та інших платежів, внаслідок чого, станом на 09.07.2014 року відповідач має прострочену заборгованість, яка становить 43\~445,93 грн. з яких: заборгованість за кредитом 2\~728,21 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.07.2014 року становить 31\~805,83 грн.; заборгованість за відсотками 757,93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.07.2014 року становить 8\~836,05 грн., штраф (фіксований) 250 грн., штраф (відсотки) 2\~554,05 грн. (а.с. 4-8) Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до положень кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісій та відсотків за його використання, зокрема у випадку затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Позивач також просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 434,46 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial