Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання майна, набутого у шлюбі, особистою власністю та просить суд визнати особистою приватною власністю [PERSON] грошові кошти в розмірі 24\~200 дол. США та автомобіль «Mitsubishi» модель «Outlander», 2014 року випуску, червоного кольору, державний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] . Свої\~\~вимоги\~\~мотивує тим, що\~\~перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.09.2019 року. Позивач зазначила, що проживає у місті Одесі, у квартирі, яка належить їй особисто та яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Усе майно, що знаходилося у житлі належить їй особисто, так як отримано за її особисті кошти, за винятком речей, які відповідач [PERSON] привіз з собою - зброя, вудки, носильні речі, особисті документи та його мобільний телефон. Відповідач [PERSON] не працевлаштований, доходу немає та вона уклала із ним шлюб тільки тому, що у них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , допомоги від відповідача на утримання дитини вона не отримує, а навпаки, вона утримує себе, своїх дітей та відповідача. Майно, яке знаходиться у будинку за адресою: [ADDRESS] , є її особистою приватною власністю, тому як придбане за її особисті кошти, які накопичувалися ще до укладення шлюбу із відповідачем. Обґрунтовуючи походження своїх доводів зазначає, що займається купівлею-продажем автомобілів, її донька - [PERSON] , яка зареєстрована в квартирі разом із нею, однак мешкає разом з молодим чоловіком в іншій квартирі, тому усі речі зберігає у матері, оскільки небезпечно зберігати речі у чужій квартирі. [PERSON] працює моделлю, займається модельним бізнесом, в зв`язку з чим має достатній дохід для забезпечення свого проживання, придбання цінних речей. Також, її донька зберігала у її будинку власні грошові кошти, які їй були повернуті відповідно до Додаткової угоди від 16.04.2020 року про розірвання Договору №2-10-3/48 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 19 жовтня 2018 року. За умовами договору між представником ТОВ «Кадорр-каманіна» та [PERSON] розірвано основний договір та підлягають поверненню сплачені [PERSON] кошти. Усього [PERSON] були повернуті кошти у сумі 486 125 гривень, що підтверджується сплаченими квитанціями. До шлюбу з відповідачем у її власності знаходився автомобіль Hyundai НІ, який був зареєстрований за нею з 24 травня 2018 року по 04 червня 2019 року. Після продажу автомобіля Hyundai НІ вона придбала автомобіль «Mitsubishi» марки «Outlander» 2014 року випуску, який знайшла по оголошенню, особисто придбала автомобіль за власні кошти в місті Чорноморську Одеської області, здійснила його реєстрацію на власне ім`я. Зазначає, що відповідач ніякого відношення до накопичення грошових коштів в розмірі 24200 дол. США та придбання автомобіля «Mitsubishi» марки «Outlander», д.з.н. [NUMBER] , придбання іншого майна у її будинку відповідач не має. Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, проте надали заяву, в якій заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити позов. Відповідач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, проте надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги в повному обсязі визнають та не заперечують проти задоволення вимог позивача. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст.ст.15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до приписів\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 18.09.2019р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 18.09.2019 р., та який було зареєстровано Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис № 3058. На підставі Свідоцтва про зміну імені, виданого 27.02.2019р. серії [NUMBER] , позивач змінила своє прізвище, ім`я, по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до Реєстраційної картки ТЗ, вбачається, що автомобіль «Mitsubishi» модель «Outlander», 2014 року випуску, червоного кольору, державний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] 11.03.2020р., на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу. На підставі Додаткової угоди про розірвання Договору № 2-10-3/48 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 19.10.2018р., [PERSON] , яка є донькою позивача, було повернуто грошові кошти в розмірі 486125 грн., які та зберігає в будинку позивача. Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, в результаті своєї діяльності вона на власний рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» отримала 88 534,77 Євро, що підтверджується випискою по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору 5АМОЛ\\Л/РС00027143772 від 23.06.2016 за період 01.01.2015р. 23.04.2020р.. Слід зазначити, що відповідачем не надано до суду доказів протилежного, та будь-яких заперечень стосовно викладеного позивачем в позовній заяві. Згідно із\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Аналогічний висновок зроблено і у п. 24\~постанови Пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Згідно із п. 3 ч. 1\~ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до роз`ясень, наданих у п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~ст. 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Така правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі №6-801цс16 та від 12 жовтня 2016 року у справі №6-846цс16. Якщо один з подружжя доведе, що майно набуте ним у шлюбі було придбано за особисті, а не спільні кошти, то таке майно не є спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою власністю цього члена подружжя, зазначене узгоджене з позицією ВСУ (Постанова ВСУ у справі № 6-1568цс16) Враховуючи обставини справи та з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved