Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою, у якій просить визначити за [PERSON] частку в розмірі 1/3 у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], визначити за [PERSON] частку в розмірі 1/3 у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] - припинити, визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. У судове засідання представник позивачка не з'явився, надав до суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, позов просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачка надала до суду заяву про визнання позову, та просила справу розглядати за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 1993 року квартира [ADDRESS] приватизована у відповідності з Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на трьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується розпорядженням органу приватизації від 14 грудня 1993р., № 258. 15 грудня 1993 року було видано свідоцтво №1959, що посвідчує право спільної сумісною власності на вищезгадану квартиру. Право спільної сумісної власності зазначених осіб (без визначення часток) на квартиру було зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 07 червня 1994 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 08 листопада 2000 року, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневої рай адміністрації виконкому Одеської міської ради. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, відкрилась спадщина на належну їй на праві власності 1/3 частину вищевказаною квартири. 21 травня 2014 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/5513/14-ц, був встановлений факт прийняття [PERSON] спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON]. Цим же рішенням суд визнав за відповідачкою, [PERSON], право власності на підставі спадщини за законом на 13 частини квартири 16, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, у відповідачки виникло право спільної часткової власності на 13 частину спірної квартири. При цьому, між позивачкою та відповідачкою залишилось право спільної сумісної власності на об'єкт нерухомого майна, який складається з 2/3 частин зазначеної квартири, зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності від 15.12.1993р. 02 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] через представника звернулися до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області для проведення державної реєстрації права власності на квартйру (форма власності: спільна сумісна), що зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. В результаті звернення на [PERSON] зареєстровано 13 квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.09.2014 р. індексний номер витягу 26289899 та відмовлено у державній реєстрації 2/3 квартири на [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Відповідно до ч.І та 2. ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. При цьому, відповідно до ст.ст. 356, 368 вказаного кодексу власність двох «ш більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1993 року вбачається, що право власності на 2/3 частини об'єкту нерухомого майна, який є предметом позову, належить сторонам на праві спільної сумісної власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи відсутність іншої домовленості між сторонами, частки співвласників у праві спільної сумісної власності - є рівними та складають 2/3 : 2 = 1/3 частка у майні спільної сумісної власності належить кожному співвласнику. Відповідно до ч. З ст. 370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. Згідно ч. З ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно абзацу першого пункту 37 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 передбачено, що орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна, у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав щодо нерухомого майна, право власності на яке заявлено вперше. Згідно із ч.І ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним(ч. 4ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст.319). Таким чином, відсутність реєстрації права спільної часткової власності із визначенім розміру частки на об'єкт нерухомого майна, перешкоджає позивачці вільно розпоряджатися своєю власністю, що є порушенням її законних прав . На підставі наведеного, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved