Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, в обґрунтування якого позивач посилався на те, що ним надаються послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , споживачами яких є відповідачі, що зареєстровані за вказаною адресою, де на [PERSON] , як відповідального квартиронаймача, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , по якому станом на 30.06.2017 року існує заборгованість в сумі 13248 грн. 92 коп. В зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану заборгованість, нараховані у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 6101 грн. 77 коп., три відсотки річних в сумі 1037 грн. 04 коп., а всього стягнути 20387 грн. 73 коп. та судовий збір в сумі 1600 грн. В наданій заяві представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] під час розгляду справи в суді проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач дійсно є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , проте за вказаною адресою ніколи не проживав, договору з позивачем не укладав, не є споживачем відповідних послуг. Крім того, в квартирі був зареєстрований в листопаді 2009 року, в той час, як позивачем заявлено до стягнення заборгованість за період, починаючи з 2000 року. В зв`язку з цим, вважав заявлені до [PERSON] вимоги безпідставними та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні 22.01.2020 року заперечувала проти позову. Після оголошення перерви та надання часу для підготовки відзиву на позов, останній до суду не подала, в судові засідання не з`являлась, не повідомляючи про причини неявки. За вказаних обставин, враховуючи подану представником заяву, неодноразову неявку відповідачки [PERSON] , суд, з урахуванням положень ст.ст.211,223 ЦПК України, визнав за можливе провести подальший розгляд справи за фактичної явки учасників. Перевіривши викладені в позовній заяви обставини, заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачем надаються послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . На відповідачку [PERSON] , як відповідального квартиронаймача, відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , по якому станом на 30.06.2017 року існує заборгованість за надані послуги в сумі 13248 грн. 92 коп. З урахуванням вказаної заборгованості та відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України позивачем розраховано та заявлено до стягнення також три відсотки річних в сумі 1037 грн. 04 коп. та інфляційні витрати в сумі 6101 грн. 77 коп. Відповідно до положень ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права. Положеннями ст.11 ЦК України передбачено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є акти цивільного законодавства, акти органів державної влади, акти органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут та далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Нормою ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено розподіл житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення. Зокрема, до житлово-комунальних послуг віднесено окрім іншого комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно ст.19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Положеннями ст.22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» встановлений обов`язок споживачів питної води своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. За змістом ст.ст.67,68 ЖК України плата за комунальні послуги за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленими порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Також за змістом ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а також у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Нормами ст.ст.525,526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що остання розрахована позивачем за період 01.01.2000 року по 30.06.2017 року. При цьому, з розрахунку також вбачається, що фактично заявлена до стягнення заборгованість виникла за період з квітня 2008 року по 30.06.2017 року, за виключенням заборгованості в сумі 114 грн. 23 коп., що обліковується ще до реєстрації відповідачів в квартирі. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , за жодною особою не зареєстровано. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 17.12.2008 року, а відповідач [PERSON] з 26.11.2009 року. Будь-яких доказів про те, що до реєстрації відповідачів в квартирі, останні фактично в ній проживали та користувались наданими позивачем послугами за вказаною адресою, позивачем не надано. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період її одноособової реєстрації в квартирі з грудня 2008 року по жовтень 2009 року включно, в сумі 291 грн. 98 коп., яка складається з основного боргу в сумі 283 грн. 53 коп., інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 5 грн. 19 коп., трьох відсотків річних в сумі 3 грн. 26 коп.; а також стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованості за період їх спільної реєстрації в квартирі з листопада 2009 року по червень 2017 року включно, в сумі 19873 грн. 93 коп., яка складається з основного боргу в сумі 12850 грн. 76 коп., інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 6007 грн. 30 коп., трьох відсотків річних в сумі 1015 грн. 87 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд керувався правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 30.10.2013 року по справі №6-59цс13, від 16.12.2015 року у справі №6-2023цс15 та від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, відповідно до яких при регулюванні правовідносин з надання та споживання житлово-комунальних послуг, у випадку допущення споживачами несплати або несвоєчасної оплати вартості цих послуг, застосовуються норми ч.2 ст.625 ЦК України, а саме покладення на споживачів-боржників обов`язку зі сплати окрім основної суми боргу також нарахованих на цю суму боргу 3% річних та інфляційних втрат. Згідно тих же правових позицій Верховного Суду України споживачі зобов`язані своєчасно і в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними, факт же відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. В зв`язку з цим, суд відхиляє заперечення представника відповідача [PERSON] щодо відсутності укладеного з позивачем договору про надання послуг. Також суд враховує, що посилаючись на те, що відповідач [PERSON] з моменту реєстрації в квартирі та по теперішній час в останній не проживав та послугами не користувався, відповідач та його представник не надали суду будь-яких доказів, які б підтверджували той факт, що [PERSON] в цей період фактично та постійно мешкав за іншою адресою, за якою оплачував відповідні послуги, а також, що він звертався до позивача та повідомляв про своє фактичне проживання та оплату послуг за іншою адресою, для проведення відповідного перерахунку. Не надано відповідних доказів і відповідачкою [PERSON] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. - по 800 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial