Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

До Іваничівського районного суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 2,70 га в порядку спадкування, мотивуючи тим, що після смерті його діда [PERSON] по заповіту відкрилась спадщина на усе його майно. Згідно заповіту, який був посвідчений 25.03.1999 року Луковичівською сільською радою Іваничівського району, він успадкував все майно діда, на яке він мав право. До переліку майна, що належало діду, відноситься земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Луковичівської сільської ради Іваничівського району. Спадщину після смерті діда позивач прийняв у встановленому законом порядку, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в позасудовому порядку на дану земельну ділянку не має можливості, так як в заповіті вказано, що спадкодавець заповідає позивачу земельну частку, яка належить йому згідно сертифіката ВЛ 0132879. 02.08.2002 року замість сертифікату на підставі розпорядження №243 від 31 липня 2002 року Іваничівської РДА було видано державний акт на право приватної власності на землю. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність через неможливість явки в судове засідання, позовні вимоги підтримує. Від представника Луковичівської сільської ради також надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку, про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження Іваничівської районної державної адміністрації №243 від 31.07.2002 року [PERSON] на основі земельного сертифіката ВЛ 0132879 було видано Державний акт на право приватної власності на землю І-ВЛ №009072 зареєстрований за №123 від 02.08.2002 року (а.с.7-8). Розміри та місцезнаходження земельної ділянки показані на плані зовнішніх меж земельної ділянки, що додається до акту( а.с. 8). Таким чином, [PERSON] набув у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку площею 2,70 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Луковичівської сільської ради Іваничівського району. 10.01.2010 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії 1-ЕГ №090557, а.с. 22). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, з дня смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке належало спадкодавцю. Згідно заповіту від 25 березня 1999 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Луковичівської сільської ради Іваничівського району та зареєстрованого в реєстрі за № 20, [PERSON] все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, в тому числі земельна ділянка, яка належала згідно сертифіката ВЛ 0132879, заповів [PERSON] Позивач вважається таким, що спадщину прийняв, так як у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні встановлено та належно підтверджено доказами про існування всіх підстав для визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на земельну ділянку площею 2,70 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Луковичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ВЛ № 009072 від 02.08.2002 року.

Outcome: approved