Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулись [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , в якому просили визнати за [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , право власності за кожним на 1/2 частину транспортного засобу ВАЗ 211540-120-20, 2010 року випуску, колір сірий, № [NUMBER] [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] в м. Костянтинівка Донецької області, в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтували тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [PERSON] . За життя [PERSON] належав вказаний транспортний засіб, яким користувався брат померлого [PERSON] . Позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] . Проте правовстановлюючі документи на автомобіль у позивачів відсутні, у зв`язку з чим вони позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач [PERSON] , законний представник [PERSON] , представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, представник позивачів надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] у місті Костянтинівка Донецької області помер [PERSON] у віці 59 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 17 січня 2017 року Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, копія якого долучена до матеріалів справи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на рухоме майно - автомобіль «ВАЗ 211540-120-20», 2010 року випуску, колір сірий, № [NUMBER] [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належав йому на підставі договору купівлі-продажу № LD-00343 від 9 червня 2010 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Талисман», що підтверджується копією зазначеного договору та інформацією, наданою територіальним сервісним центром № 144 Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області від 11.04.2019 р. за № 31/5-1442-1138ад. [PERSON] , [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 квітня 2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 лютого 2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції, копії яких додані до матеріалів справи. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.ч. 3-5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] були неповнолітніми та, крім того, мали зареєстроване місце проживання разом з спадкодавцем, що підтверджується довідкою КП «СЄЗ № 3» від 11.05.2019 р. за № 4527. А отже, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 56363559 від 31.05.2019 р., у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори Сівяковою Г.П. від 15 березня 2019 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкоємців правовстановлюючих документів на майно, належне спадкодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У листі ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. судам роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадок, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними і допустимими доказами та підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити та визнати за [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , право власності за кожним на 1/2 частину транспортного засобу ВАЗ 211540-120-20, 2010 року випуску, колір сірий, № [NUMBER] [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] в м. Костянтинівка Донецької області, в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved