Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

До Крюківського районного суду м.Кременчука звернувся з позовом та прохав ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] втратившим право на житло за адресою [ADDRESS]. На обґрунтування заявлених вимог повідомив, що відповідач [PERSON] являється її дочкою. Згідно договору дарування від 07 червня 2002року, посвідченого державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. за №976 вона є власником домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Разом з ним на даній площі зареєстрована [PERSON], [INFO], яка з 2006 року по теперішній час не проживає в даній квартирі без поважних причин. Перешкод у користування квартирою відповідачу ніхто не чинив, вселитися до квартири остання не намагалася. На теперішній час відповідач в зазначеній квартирі не проживає, не сплачує за комунальні послуги, заважає користуватися власністю в повному обсязі . В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснила, що її дочка дійсно прописана в цьому будинку, але з 2006 року проживає в Йорданії, де вийшла заміж та має дитину,прохала суд позов задовольнити. Відповідач - в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена, будь яких заперечень до суду не надала. Визнавши подані позивачем докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення розгляду справи. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється її дочкою. Згідно договору дарування від 07 червня 2002року, посвідченого державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І. за №976 вона є власником домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Разом з ним на даній площі зареєстрована [PERSON], [INFO], яка з 2006 року по теперішній час не проживає в даній квартирі без поважних причин. Перешкод у користування квартирою відповідачу ніхто не чинив, вселитися до квартири остання не намагалася. На теперішній час відповідач в зазначеній квартирі не проживає, не сплачує за комунальні послуги, заважає користуватися власністю в повному обсязі . Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою ,що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. провадиться в судовому порядку тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки підставою та предметом спору щодо зняття відповідача з реєстрації є захист права власності, а не оскарження дій органу реєстрації на який покладено лише обов'язок відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрації місця проживання та перебування особи, а також зняття з реєстрації, в тому числі і на підставі остаточного рішення суду, то рішенням суду щодо захисту порушеного права власності шляхом зняття особи з реєстрації не буде порушено прав і обов'язків органу реєстрації. На даний момент відповідач не проживає у вказаній квартирі тривалий термін, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, тобто він вважається таким, що втратив право користування нею. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved