Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

До суду 24 січня 2017 року з позовною заявою звернувся [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця», третя особа Харківський міський центр зайнятості, про визнання відмову відповідача від 18.07.2016 року у прийнятті його на роботу за вакансією столяр неправомірною та незаконною. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.05.2016 р. Регіональна філія ПАТ «Українська залізниця» надала до Харківського міського центру зайнятості звітність про інформацію про попит на робочу силу (вакансії), в якій, зокрема, йшлося про відкриту вакансію столяра. 29.06.2016 р. Харківський міський центр зайнятості визначив, що заявлена відповідачем вакансія столяр для нього, позивача, є підходящою роботою і видав направлення на працевлаштування. 30.06.2016 року він звернувся до відповідача, та відповідач 30.06.2016 р. відмовився працевлаштувати його на вільну посаду столяра та поставити позначку в корінці направлення, в звязку з чим він звернувся до суду. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області, його позов було залишено без задоволення. 18.07.2016 р. він вдруге звернувся до відповідача із направленням на працевлаштування, яке йому повторно видав Харківський міський центр зайнятості, та відповідач 18.07.2016 року відмовив йому у працевлаштуванні, зробивши запис в розділі «відмова особи» в корінці направлення на працевлаштування № 20391602180226005 від 29.06.2016 р. «не відповідає вимогам». Позивач вважає вищезазначену відмову незаконною. До початку судового засідання відповідач подав письмові заперечення проти позову, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що 18.07.2016 року позивач звернувся до регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з направленням Харківського міського центру зайнятості № 20391602180226005 від 29.06.2016 р. Згідно документів, наданих для вирішення можливості працевлаштування позивач має кваліфікацію столяра третього розряду, що було встановлено після проведення співбесіди та перевірки наданих документів. Згідно щомісячних звітів «Інформація про попит на робочу силу «вакансії» за формою № 3-ПН, затвердженої Наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 р. № 316 за погодженням із Державною службою статистики України, станом на 31.05.2016 року в регіональній філії Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» дійсно наявна серед інших вакансія «столяр 5-го розряду», однак позначено про відсутність для укомплектування цієї вакансії сприяння Державної служби зайнятості України. Позивачу було відмовлено у працевлаштуванні з причини невідповідності кваліфікаційним вимогам. Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій робітників до столяра 3-го розряду в порівнянні зі столяром 5-го розряду висуваються різні кваліфікаційні вимоги, рівень знання, а також завдання та обовязки робітника. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначивши, що на теперішній час йому відомо про те, що відповідач має незайняту вакансію столяр пятого розряду, та вважає, що може працювати саме столяром пятого розряду. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те що робота за професією столяр пятого розряду не відповідає ні стану здоровя, ні кваліфікації, ні досвіду роботи позивача, а отже не є підходящою роботою для позивача. Представник третьої особи Харківського міського центру зайнятості [PERSON] в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно ст. 22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоровя працівника можуть встановлюватися законодавством України. Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Харківському міському центрі зайнятості, та має статус безробітного. Згідно щомісячних звітів, в яких міститься інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3-ПН, затвердженої Наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 р. № 316 за погодженням із Державною службою статистики України, станом на 31.05.2016 року та 30.06.2016 року в регіональній філії Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» дійсно наявна серед інших вакансія «столяр 5-го розряду», однак позначено про відсутність для укомплектування цієї вакансії сприяння Державної служби зайнятості України. У Харківському міському центрі зайнятості є особова справа на позивача, яка містить відомості щодо про стан здоровя позивача, його досвід та кваліфікацію. Згідно трудової книжки позивач має кваліфікацію столяра третього розряду. Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій робітників до столяра 3-го розряду в порівнянні зі столяром 5-го розряду висуваються різні кваліфікаційні вимоги, рівень знання, а також завдання та обовязки робітника Харківський міський центр зайнятості 29.06.2016 року видав позивачу направлення на працевлаштування № 20391602180226005 до регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за вакансією столяр. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про зайнятість населення» підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці. До письмових заперечень відповідач подав ксерокопію скарги позивача на дії Харківського міського центру зайнятості від 01.07.2016 року, в якій позивач зазначає, що Харківський міський центр зайнятості видав йому направлення на непідходящу роботу на посаду столяр, тоді як робота столяра повязана із довготривалим перебуванням на ногах та підняттям вантажу понад 5 кг. Вищезазначені обставини не заперечуються сторонами у справі. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, при судовому розгляді встановлено, що на час видачі позивачу направлення на роботу Харківським міським центром зайнятості 29.06.2016 р. та на час відмови відповідача у прийнятті позивача на роботу 18.07.2016 р. у регіональній філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» була відсутня вільна посада столяра відповідного розряду. Згідно вимог діючого законодавства, посада столяра саме пятого розряду не є підходящою роботою для позивача, який має кваліфікацію столяра третього розряду. В діях відповідача при відмові позивачу у прийнятті на роботу від 18.07.2016 року порушень законодавства не встановлено. Позовні вимоги не доведені та такі, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed