Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 27029,56 грн., 3 % річних за період з 27 лютого 2013 року по 03 грудня 2014 року в сумі 3043,14 грн. та інфляційні витрати за період з лютого 2013 року по жовтень 2014 року в сумі 11045,59 грн., а всього 41118,59 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову посилався на те, що 17 жовтня 2012 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв гроші у сумі 3800 доларів США, взявши на себе зобов'язання повернути гроші. Однак відповідач борг не повернула, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення боргу. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 травня 2012 року позов було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу, 3 % річних та інфляційні витрати, всього 31099,47 грн. На даний час судове рішення не виконане та грошові кошти з відповідача не стягнуті. Станом на 26.02.2013 року (на момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення боргу) офіційний курс гривні відносно долара США складав 799,30 грн. за 100 доларів США,т ому за курсом НБУ сума заборгованості складала 30373,40 грн. У зв'язку із падінням курсу гривні станом на 02.12.2014 року офіційний курс гривні відносно долара США складає 1510,6043 грн. за 100 доларів США, тому за курсом НБУ сума заборгованості складає 57402,96 грн. Зважаючи на це, позивач просить суд стягнути з відповідача 27029,56 - суму , що складає різницю між сумами 57402,96 та сумою 30373,40 (стягнутою за рішенням суду). Також позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 27 лютого 2013 року по 03 грудня 2014 року в сумі 3043,14 грн. та інфляційні витрати за період з лютого 2013 року по жовтень 2014 року в сумі 11045,59 грн., нараховані на зазначену суму різниці, на підставі того, що відповідач не повернула суму заборгованості за рішенням суду та по даний час продовжує користуватись позиченими грошовими коштами. У судове засідання позивач подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 травня 2012 року на користь позивача з відповідача стягнуто загальну суму заборгованості за договором позики в сумі 31099,47 грн. (а.с.11). Відповідно до виконавчого листа за даним рішенням наразі рішення суду не виконане, відмітка про виконання рішення суду відсутня (а.с.12). Відповідно до ч.2.ст.625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Чинним законодавством України не передбачено стягнення суми різниці між сумою заборгованості, стягнутої за рішенням суду, та сумою, яка наразі еквівалентна сумі боргу в іноземній валюті, зважаючи на офіційний курс гривні до іноземної валюти, а також нарахування на дану суму інфляційних витрат та трьох процентів річних, тому вимоги позивача не засновані на законі і не підлягають задоволенню. Оскільки суд відмовляє у стягненні суми різниці між сумою заборгованості, стягнутої за рішенням суду, та сумою, яка наразі еквівалентна сумі боргу в іноземній валюті, зважаючи на офіційний курс гривні до іноземної валюти, суд також відмовляє у стягненні 3 % річних та інфляційних витрат на вказану суму різниці. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed