Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

До Сватівського районного суду Луганської області у відповідності до ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 18 квітня 1987 року у с. Знамянка, Прилуцького району, Чернігівської області, актовий запис № 2. Підставою позову зазначає те, що між сторонами під час спільного проживання не склались відносини, на теперішній час шлюбні відносини припинені з 2003 року. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 05 листопада 2019 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 18 листопада 2019 року до Сватівського районного суду Луганської області від позивача надійшли матеріали на виконання ухвали суду. Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 19 листопада 2019 року було відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. 16 грудня 2019 року ухвалою суду було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги(а.с.13-14). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 18 квітня 1987 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 11 серпня 1987 року (а.с.23). Шлюб позивача з відповідачем не склався. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у 2003 році. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved