Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом та після уточнення своїх позовних вимог просив встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], померлої 24 лютого 2016 року, та [PERSON], [INFO], з 1979 року по 24 лютого 2016 року. Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на ? частину однокімнатної квартиру за адресою м. Одеса, вул. І. Рабіна (Якіра) [ADDRESS], загальною площею - 31,4 кв. м., житловою площею - 17,5 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 24 лютого 2016 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 24 лютого 2016 року померла [PERSON], у звязку із чим відкрилась спадщина. В 1968 році [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який були змушені офіційно розірвати в 1979 році, але продовжували проживати разом у сімейно-шлюбних відносинах до самого дня смерті [PERSON], померлої 24 лютого 2016 року. Разом [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет та усі питання сімейного життя вирішували спільно. Похованням [PERSON] займався особисто [PERSON]. Той факт, що [PERSON] постійно з 1979 року по 2016 рік мешкав однією родиною з [PERSON] підтверджується наступними доказами: - фактом спільного мешкання однією сім'єю, ведення спільного бюджету; - реєстрацією та проживанням в однокімнатній квартирі за адресою м. Одеса, вул. І. Рабіна (Якіра) [ADDRESS] разом з [PERSON], свідоцтвом про право власності від 26 серпня 1998 року, виданим Одеською залізницею про набуття у спільну часткову власність однокімнатної квартири; - перебування особистих документів [PERSON], у [PERSON] на зберіганні, показаннями свідків. Після смерті [PERSON] [PERSON] [PERSON] своєчасно звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадщиною, що відкрилася після смерті [PERSON] є права на нерухоме майно у вигляді ? частини однокімнатної квартири №86 по вул. І. Рабіна (Якіра) буд. 16 в м. Одесі, яку [PERSON] та [PERSON] разом отримали 16 травня 1975 року за ордером № 1852 та згодом приватизували на правах спільної часткової власності. Вказана квартира належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 серпня 1998 року, видане Одеською залізницею, та зареєстрована від 10 вересня 1998 року в КП ОМБТІ та РОН за номером 352 - стор. 105 - кн. 271 пр. року. Державний нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, листом № 875/02-14 від 15 березня 2016 року роз'яснив, що згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини і [PERSON], для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON], померлої 24 лютого 2016 року, необхідно звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю. Ознайомившись з матеріалами спадкової справи, позивачу стало відомо, що племінниця його дружини [PERSON], також подала заяву на прийняття спадщини. У заяві вона вказала, що крім неї є спадкоємиця: сестра спадкодавця - [PERSON]. Заява про прийняття спадщини, подане [PERSON], в останній день до закінчення встановленого законом строку, здивувало і шокувало позивача, так як ані її мати [PERSON], ані інші племінники не претендують на спадщину, та їм відомо, що позивач з дружиною все життя жили разом однією сім'єю, як чоловік і дружина. За вимогами частини 3 статті 1266 ЦК України, племінники спадкодавця, якою є відповідачка [PERSON], спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. [PERSON] [PERSON] [PERSON] є спадкоємицею другої черги за законом, що визначено вимогами статті 1262 ЦК України. [PERSON] на спадщину після померлої сестри [PERSON], не претендує. [PERSON] у порядку частини третьої статті 1266 ЦК України не може претендувати на спадщину, адже її мати досі є живою. Отримати спадщину у порядку п'ятої черги спадкування вона також не може, адже позивач є спадкоємцем четвертої черги, та, відповідно, за правилами статті 1258 ЦК України, спадкую попереду п'ятої черги спадкоємців. [PERSON] в силу спільного мешкання з померлою однією сім'єю на протязі більше 5 років має право на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті останньої, у порядку четвертої черги спадкування. За викладених обставин позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Відповідач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] заперечував проти позову, посилаючись на те, що жодного доказу проживання однією сімєю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету між позивачем та [PERSON] до суду не надано. Третя особа [PERSON] надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, та зазначила, що 24 лютого 2016 року померла [PERSON], яка є їй рідною сестрою. Спадщину після смерті [PERSON] вона не прийняла, приймати намірів не має, також намерів звертатися до суду із заявою про поновлення строків для подачі заяви на прийняття спадщини після смерті сестри не має. Більш того, вона визнає право [PERSON], як спадкоємця четвертої черги на спадщину, що відкрилась після смерті сестри. Також вона підтверджує, що [PERSON] мешкав разом з [PERSON] разом як подружжя з 1979 року по день її смерті. Представник позивача поставив під сумнів цю заяву, вимагаючи допитати [PERSON] в якості свідка у судовому засіданні. За судовим дорученням судом було ухвалено допитати в якості [PERSON], виконання доручення направлено Фрунзівському районному суду Одеської області. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких обставин. В судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2016 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №444128 від 25 лютого 2016 року, запис №2139, у звязку із чим відкрилась спадщина. В 1968 році [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Малиновським РАЦС м. Одеси від 07 серпня 1979 року, актовий запис № 559. Спадщиною, що відкрилася після смерті [PERSON], є права на нерухоме майно у вигляді ? частини однокімнатної квартири № 86 по вул. І. Рабіна (Якіра) буд. 16 в м. Одесі, яку [PERSON] та [PERSON] разом отримали 16 травня 1975 року за ордером № 1852 та згодом приватизували на правах спільної часткової власності. Вказана квартира належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 серпня 1998 року, видане Одеською залізницею, та зареєстрована від 10 вересня 1998 року в КП ОМБТІ та РОН за номером 352 - стор. 105 - кн. 271 пр. року. Державний нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори листом № 875/02-14 від 15 березня 2016 року роз'яснив, що згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш, як п'ять років до часу відкриття спадщини і [PERSON], для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON], померлої 24 лютого 2016 року, необхідно звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю. Відповідно до наданої спадкової справи №145/2016 до майна померлої 24 лютого 2016 року [PERSON], вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON], [PERSON], племінниця померлої (відповідно до свідоцтва про народження серії ІV № 324025 від 05 квітня 1986 року, запис №135, до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №317065 від 03 грудня 2001 року, запис №70), та [PERSON], рідна сестра померлої (відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії І-ЖД №478097 від 21 липня 2016 року, запис №14, до свідоцтва про шлюб (повторно) серії І-ЖД №255435 від 21 липня 2016 року, запис №27), із заявою про те, що вона не прийняла спадщину після смерті сестри, із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде. У судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які надали такі свідчення. Свідок [PERSON] є сусідкою по вулиці Іцхака Рабіна 16 у місті Одесі. Зареєстрована за цією адресою з 15.07.1985 року.[PERSON] і [PERSON] жили дружно, як чоловік і дружина. Не було нічого такого, щоб свідчило про те, що вони не в шлюбі. [PERSON] захворіла та [PERSON] за нею доглядав. На початку [PERSON] насилу пересувалася. [PERSON] придбав пральну машину, прав, купував памперси [PERSON]. [PERSON] стежив за нею, щоб вона була чистою. У [PERSON] було онкозахворювання. [PERSON] інших родичів не бачила, тільки [PERSON] стежив за нею.[PERSON] приходила до них раз в неділю. [PERSON] ніколи не скаржилась на [PERSON], у них була дружня сімя. [PERSON] завжди вважала, що вони чоловік та дружина. У них були сумісні поїздки, покупки. Свідок - [PERSON] є сусідкою по вулиці Іцхака Рабіна 16 у місті Одесі.Зареєстрована за цією адресою з 03.05.1970 року. Сімю [PERSON] і [PERSON] знає з 70 років. Відносини у них були дружні, як чоловіка та дружини. [PERSON] завжди ходив на ринок, тому що в останній час [PERSON] хворіла і не могла ходити. Про [PERSON] від [PERSON] ніколи нічого поганого не говорила. Коли вона захворіла, він піклувався про неї. [PERSON] ніколи інших родичів не бачила та їй не було відомо, що вони перебували в офіційному розлучені. У квартирі зявились два ліжка після того як [PERSON] захворіла. У [PERSON] було онкозахворювання. Свідок - [PERSON] є другом [PERSON]. Останній жив з [PERSON] 50 років, жили дружно, в злагоді. [PERSON] ніколи інших родичів не бачив, ніхто не приходив. Квартиру подружжя отримали разом. [PERSON] стояла в черзі на отримання житла, але отримали його разом. [PERSON] просив [PERSON] та вони разом купали [PERSON]. Ліки купував [PERSON], памперси також. Гроші в них були сумісні. Продукти в останній час купував [PERSON], готовив та кормив також він. У [PERSON] тремтіли руки, тому вона не могла самостійно їсти. Коли вона хворіла племінниці не приїжджали. У них в квартирі був спочатку один диван, а коли [PERSON] захворіла, [PERSON] придбав ще один. В останні роки все робив [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] ніколи не сварилися, жили добре, бюджет сумісний. Все купував [PERSON], готовив, прав. Свідок - [PERSON] з 1993 року працює на дільниці в 16 поліклініці медсестрою, [PERSON] і [PERSON] знає з 1993 року та які проживали у двох у квартирі [ADDRESS]. У 2015 році [PERSON] стало погано, їй призначили уколи. [PERSON] мала онкологічне захворювання, мала проблеми з легенями, вона не могла сама себе обслуговувати, вона не вставала, все робив [PERSON], усе купав також він, [PERSON] був там один, [PERSON] була добре доглянута, нагодована.[PERSON] сприймала їх як подружню пару. Вона ніколи не бачила ніколи крім [PERSON] і [PERSON], були лише вони вдвох. Коли [PERSON] не хворіла, [PERSON] зустрічала їх на вулиці, вони завжди віталися з нею, вони були однією сімєю, вели спільне господарство. Свідок - [PERSON] проживає в смт. Фрунзівка, її чоловік є племінником [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] жили разом, вона з чоловіком приїжджала до них в гості, окремо вони не жили, все життя проживала разом. [PERSON] була у них раз в три місяці, її чоловік частіше приїздив. [PERSON] не знала що [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб, вони добре жили, все у них було спільне, все робили разом. Сестра мого чоловіка не приїздила до них, не допомагала. Свідок - [PERSON] проживає в смт. Фрунзівка є племінницею [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] все життя проживали разом, після розірвання шлюбу все одно проживали разом, добре жили, весь час [PERSON] допомагав тітці, [PERSON] питала [PERSON] чи переписала [PERSON] не неї свою частину квартири, так як [PERSON] сказала [PERSON], що квартира дістанеться тому, хто її догляне, вона сама не могла нічого робити, за нею доглядав [PERSON]. Мати [PERSON] підписала у її присутності заяву, та вона знайомилась з тим, що підписала. [PERSON] взагалі не їздила до тітки, роки чотири вона приїздила до міста, проте до неї не заїжджала. Відповідач [PERSON] була допитана у судовому засіданні та зазначила, що вона проживає у смт. Фрунзівкап. [PERSON] і [PERSON] ніколи не проживали разом, вони жили як в комуні, в кожного свій бюджет, окремі продукти, вони просто проживали як сусіди. [PERSON] у Фрунзівці ховала долари собі на поховання, а [PERSON] поміняла ці гроші і поховала її на них. Субота та неділя у [PERSON] вихідні, та до тітки вона попасти не могла, їй не відчиняли двері. [PERSON] померла у 78 років, а на день народження [PERSON] коли їй виповнилось 76 років її пустили, в неї був тиск,[PERSON] не допомалага їй, не знала про розмір її пенсії. [PERSON] організовувала поховання [PERSON]. Дядько зателефонував її матері і повідомив що тітка померла. [PERSON] був вдома в м. Одесі, потім приїхав у Фрунзівку. [PERSON] приїжджала до тітки, їй відповідали, що вона спить і не можна її турбувати, та їй по телефону казали що в них все добре. [PERSON] була 23 лютого 2016 року на роботі, їй зателефонував дядько і повідомив, що дуже погано з тіткою, о девятій [PERSON] була вже в квартирі, і тітка померла в неї на руках. Потім, [PERSON] зателефонувала своїй сестрі, що не може покинути дядька, він сказав щоб вона все зробила, потім він розрахується. [PERSON] за все розрахувався, [PERSON] за труну взяла гроші в борг, і все організувала, дядько за все розрахувався з грошей, що тітка зібрала на свої поховання. У судовому засіданні були допитані свідки з боку відповідача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які надали такі свідчення. Свідок - [PERSON] є дочкою [PERSON], вона ходила до бабусі більше за всіх. [PERSON] ніколи не було вдома. [PERSON] скаржилась, що [PERSON] буде кричати і вона нічого не може зробити, в кожного були окремі продукти, також в кожного були окремі ліжка, окремі шафи, в яких вони окремо зберігали речі.[PERSON] перебуває в декретній відпустці, дитині 6 місяців, до того вона була також в декретній відпустці, середній дитині 5 років, старшій 12 років, один два рази на тиждень [PERSON] навідувала бабусю, так як жила поряд - знімали квартиру. [PERSON] ніколи не бачила ніяких сусідів, останнього разу вона бачила бабусю за два місяця до смерті, [PERSON] відчинив двері і сказав, що вона спить та не пустив до квартири. [PERSON] приїздила, бабуся про це говорила. Свідок - [PERSON] є чоловіком [PERSON], тобто чоловік онучки, працює будівельником. [PERSON] знає з 2010 року, він з дружиною та дітьми ходили до неї в гості, вона їм відчиняла двері, якщо могла. [PERSON] бував не так часто як дружина, з [PERSON] вони рідко бачились. [PERSON] не знав про те, що у [PERSON] були проблеми з сечовим міхуром. [PERSON] хотів поставити пластикові вікна та бойлер, проте [PERSON] не дозволив йому. Також, [PERSON] не можливо було додзвонитися, бабуся померла 25 лютого, йому зателефонували, він приїхав аби допомогти. Між [PERSON] і [PERSON] були відносини як чужих людей, він дуже рідко бачив коли до неї приходив.[PERSON] приходив раз на два місяці, останній час не приходив через те, що не брали телефон, за півроку перед смертю він останній раз її бачив, їй ставало все гірше і гірше, вона весь час на своєму ліжку сиділа. Останнього разу [PERSON] бачив [PERSON] в квартирі при житті [PERSON] у 2015 році, більше за півроку до смерті, [PERSON] по квартирі ходив, бувало поряд сидів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017року доручено Фрунзівському районному суду Одеської області провести процесуальні дії. Допитати в якості свідків: 1. [PERSON], яка проживає [INFO]; 2. [PERSON], який проживає [INFO]; З таких питань: - Чи знають вони особисто [PERSON] і [PERSON], які проживали у [INFO]? - Чи спілкувались вони особисто з вказаними особами у період 2011-2016 років та що їм відомо про наявність або відсутність у вказаних осіб спільного побуту та бюджету, спільного ведення господарства, взаємних прав та обов'язків? Відповідно до наданих аудіо-записів Фрунзівським районним судом Одеської областіщодо допиту свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, а саме: Свідок - [PERSON] працює головним державним виконавцем Великомихайлівського міжрайоного відділу державної виконавчої служби, з [PERSON] і [PERSON] знайома, вони проживали разом. [PERSON] є її бабусею (її мати двоюрідна тітка), та колишня дружина [PERSON]. На протязі свого життя [PERSON] постійно їздила в гості з батьками до тітки - [PERSON] та як вона памятає і вже дорослою, що у тітки з [PERSON] було роздільне господарство, у дядька своє, у тітки своє. У 2011 році [PERSON] бачилась з [PERSON] у Фрунзівці, він приїжджав на весілля до [PERSON] - дочки [PERSON], та [PERSON] запрошував її у гості. Коли [PERSON] була в Одесі по роботі, то прийшла до них, але [PERSON] не впустив її до тітки, сказав щоб вона не ходила сюди і закрив двері, і це було неодноразово. Коли раніше [PERSON] приїжджала, то [PERSON] постійно не було вдома, він часто їздив на рибалку. То у тітки було своє в холодильнику, у дядька своє, ліжко у кожного своє було, шафа у кожного своя це те що [PERSON] бачила. [PERSON] завжди казала, то не чіпайте бо то не її, а дядька. [PERSON] бачила померлу [PERSON] до 2011 року та була у них вдома. Свідок - [PERSON] працює водієм у лікарні, є чоловіком [PERSON]. З [PERSON] та її чоловіком [PERSON] знайомий, та вони проживали разом у [INFO]. [PERSON] казала, що в них з [PERSON] у кожного своє - ліжко, посуд. Тітка завжди казала не сідайте тут, бо це не її, а дядька, а сідайте там де її. Коли [PERSON] з дружиною приїжджав до них в гості, то [PERSON] завжди казав, чого ви приїхали, що вам треба, тобто такі стосунки були у них з [PERSON]. Останній завжди був на рибалці, а тітка сама ходила на базар, прала та готувала.[PERSON] не знає чи тітка готувала та прала тільки для себе, чи для обох. [PERSON] з дружиною раз в рік були в гостях у [PERSON] і [PERSON]. Тітка не хворіла, а померла від старості. Враховуючи показання свідків, а саме сусідів позивача, медичної сестри, за якими [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, позивач здійснював за померлою догляд. Показання цих свідків суд бере до уваги у звязку з тривалим спілкуванням з померлою, частими зустрічами, відвідуванням квартири, показаннями, що похованням [PERSON] займався особисто [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] були реєстровані та проживали в однокімнатній квартирі за адресою м. Одеса, вул. І. Рабіна (Якіра) [ADDRESS], яку приватизували у спільну часткову власність. Особисті документи [PERSON] перебувають у [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON] [PERSON] своєчасно звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15 березня 2016 року № 43253844. За вимогами статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. [PERSON] [PERSON] [PERSON] є спадкоємицею другої черги за законом, що визначено вимогами статті 1262 ЦК України. [PERSON] на спадщину після померлої сестри [PERSON], не претендує, про що свідчить її заява. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] в силу спільного мешкання з померлою однією сім'єю на протязі більше 5 років, та має право на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті останньої, у порядку четвертої черги спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial