Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція в Одеській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва та стягнення моральної шкоди, та просить суд, згідно останній уточнень, зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] , стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн., а також просила стягнути з відповідачів судові витрати. Свої уточнені вимоги мотивує тим, що на даний час власником квартири [ADDRESS], є [PERSON] , проте ще в 2007 році, на той час власниця зазначеної квартири, її сусідка [PERSON] побудувала без відповідних дозволів та погоджень із державними органами прибудову до будинку. У зв`язку із зведенням такої будови, була пошкоджена газова труба, внаслідок чого періодично відбувається витік газу. Більш того, до вказаної прибудови було проведено газову трубу, що також не відповідає протипожежним нормам, це створює реальну загрозу вибуху газу, що може привести до пошкодження її майна та втрати здоров`я. Крім вказаних порушень має місце також затінення її квартири, що викликає підвищену вологість у житловому приміщенні. У зв`язку із постійною нервовою напругою, пов`язаною із загрозою її здоров`ю та життю, а також її родичів, які проживають разом із нею серед яких є і діти, вона вимушена була неодноразово продовжувати лікування, оскільки вона є інвалідом 2-ї групи, а відповідна ситуація значно відобразилася на її стані здоров`я. відповідні обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні заявлені уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилася, сповіщені належним чином, проте представником [PERSON] було надано заперечення щодо позову, в якому зазначалося, що [PERSON] з 02.08.2016р. не є власником, вказаної позивачем, земельної ділянки та самочинного будівництва, крім того, посилання позивача в своєму позові на те, що під час її проживання за відповідною адресою, було здійснено прибудову без відповідних дозволів та погоджень, не відповідає дійсності. У 1986 р. вона отримала у спадок відповідну квартиру з усіма прибудовами, які є і на теперішній час. Посилання позивача на завдання моральної шкоди від неї, як відповідача у справі, є абсурдом, а саме за неадекватної поведінки [PERSON] вимушена була змінити місце мешкання, оскільки з сусідкою мешкати не можливо. (а.с. 52-53) Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином причини неявки не повідомляли, з заявами та клопотаннями до суду не зверталися. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.321 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з довідки (виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрації) № 744 від 30.02.2017р. в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , як відповідальна особа, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 5) Листом Управління архітектури та містобудування № 01-14/96тд від 30.05.2013р. [PERSON] повідомлено, що працівниками управління з виїздом на місце було здійснено перевірку фактів, викладених в повідомлені. В результаті перевірки установлено наступне: на момент перевірки власник квартири № 9 відсутній, у зв`язку із чим перевірити наявність дозвільних документів на здійснену реконструкцію квартири не представляється можливим; зафіксувати факти, викладені в повідомленні не можливо у зв`язку з її відсутністю, прибудинкова територія загороджена парканом, у доступі до вікон виникли труднощі, зв`язатися за вказаним номером телефону неможливо, абонент не відповідає. Містобудівельні умови та обмеження на будівництво будь-якого об`єкту за вказаною адресою не видавалася. Проектна документація на розгляд в управління не надавалася. (а.с. 13) Листом департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області № 1015-01/11-14879 від 12.09.2016р. [PERSON] повідомлено, що департаментом в межах повноважень було розглянуто її звернення від 12.08.2016р., щодо дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою: [ADDRESS] Представниками департаменту здійснено виїзд за вказаною адресою, під час якого провести позапланову перевірку не виявилося можливим у зв`язку з відсутністю власника, оскільки державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування та їх представників, які будують або збудували об`єкти будівництва. (а.с. 14) Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом частин 4 та 7 ст. 376 цього Кодексу залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами чи за її рахунок; приведення земельної ділянки до попереднього стану або відшкодування витрат. З урахуванням змісту цієї статті в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. За змістом ст. 376 цього Кодексу вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, єдиною підставою для знесення самочинно побудованих будівель є доведеність факту порушення прав позивача самочинною забудовою та встановлення факту наявності самочинного будівництва. Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. В розумінні п. 26 даної постанови, за самочинне будівництво особу може бути притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Судом встановлено, що позивач свої позовні вимоги мотивує, що власниками квартири [ADDRESS] здійснено певні реконструкції, які полягають у здійсненні прибудов до будинку без відповідних дозволів та погоджень із державними органами. Проте відповідні посилання позивача не знайшли свого документального підтвердження з наступних підстав. Відтак відповідно до договору купівлі-продажу від 30.09.1992 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], яка складається із приміщень літ. «А»: жилої кімнати І-І - житловою площею 14,2 кв.м., кухні 1-2 , коридору 1-3, веранди 1-4, санвузла 1-5, ванної 1-6, тамбура 1-7, загальною площею 49,2 кв.м. (а.с.109) Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.07.2000р. [PERSON] отримала у спадок квартиру [ADDRESS] , житловою площею 14,3 кв.м., загальною площею 49,2 кв.м. (а.с. 113) Як вбачається з технічного паспорту від 18.02.2000р. на квартиру [ADDRESS], з характеристики приміщень загальна площа становить 50,7 кв.м., житлова 14,3 кв.м. (а.с. 110-111) Згідно договору купівлі-продажу від 02.08.2016р. [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , житловою площею 14,3 кв.м. та загальною площею 50,7 кв.м. (а.с. 54) Таким чином, як вбачається із зазначених документів, технічні характеристики квартири [ADDRESS] , впродовж тривало часу були незмінні, однак вбачається незначна похибка в площі зазначеної квартири, яка є допустимою законодавством. Розбіжності можуть існувати із-за застосованих приладів вимірювання, оскільки вони передбачені нормативною базою в сфері земельних правовідносин, яка передбачає можливу погрішність від вимірів минулого в порівнянні з сучасними вимірами в межах до 2%, оскільки з появою сучасних приладів, методик і програмного забезпечення підвищуються точність виконання відповідних замірювальних робіт. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, про наявність самовільних будов та прибудов до квартири [ADDRESS], а підстави, на які посилається позивач у своєму позові, не знайшли свого відображення. В той же час, інформації щодо вчинення по відношенню до відповідача заходів реагування органами державної влади або її притягнення до відповідальності з приводу самочинного будівництва матеріали справи не містять. Що стосується стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів спричинення позивачу моральної шкоди в зазначеному розмірі, а відтак ці вимоги також задоволенню не підлягають. Вiдповiдно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Outcome: dismissed