Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси, 02.08.2016 року звернувся [PERSON] із вищезазначеним позовом, зазначаючи, що 20.10.2014 року помер батько [PERSON], після чого відкрилась спадщина. Відповідач по справі, є донькою померлого, яка прийняла спадщину після смерті батька. Обґрунтовуючи причину поважності пропуску строку встановленого законом для прийняття спадщини, позивач зазначив, що був введений в обману з боку відповідача, яка полягала в тому, що з метою прийняття спадщини звернувся до Шостої одеської державної нотаріальної контори разом із відповідачем, підписав заяву, яка на його думку була заявою при прийняття спадщини, та будучі впевненим, що виконав всі необхідні дії, необхідні для прийняття спадщини залишив приміщення нотаріальної контори. Згодом, позивач дізнався, що був введений в оману, оскільки подана заява не була зареєстрована, тоді як відповідач прийняла спадщину належним чином. 30.05.2016 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою листом нотаріусу йому було повідомлено про пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до відповідного суду. У судовому засіданні, 30.03.2017 року, представник позивача [PERSON] підтримала подану заяву, зазначила, що наявність у позивача оригіналів документів, необхідних для прийняття спадщини, свідчить про наявність волі на прийняття спадщини. Обман відповідача підтверджується також й запереченням відповідача проти прийняття спадщини позивачем, що свідчить про бажання усунути позивача від спадкування. Зазначила, що позивач дійсно відвідував приміщення нотаріальної контори з метою прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що відповідач пропустив строк звернення з неповажних причин. Позовна заява є необґрунтованою та не підтверджена жодним доказом. Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що в позовній заяві слід відмовити. Судом, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно Відділом ДРАЦС реєстрації служби 25.10.2014 року, актовий запис № 1297; свідоцтвом про народження виданим відділом ЗАГС Приморського РВК, актовий запис № 1639; свідоцтвом про одруження, виданим відділом РАГС виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 594. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 21.10.2014 року виконкомом Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, судом встановлено, що [PERSON] помер, 20.10.2014 року, актовий запис № 43. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, звернувся відповідач [PERSON], що підтверджується письмовою заявою, наявною в матеріалах спадкової справи № 580/2014. Позивач також звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини 30.05.2016 року, при цьому, встановлений законом строк звернення позивачем було пропущено. Надаючи оцінку поважності пропуску встановленого законом строку, суд зазначає наступне. Так, в якості причини пропуску строку звернення до суду, позивач посилається на факт введення в оману з боку відповідача щодо складення та підписання заяви про прийняття спадщини в квітні 2015 року, тоді як в дійсності подана заява не зареєстрована. Разом з тим, згідно відповіді шостої одеської державної нотаріальної контори від 27.02.2017 року, судом встановлено, що відповідач до шостої одеської державної нотаріальної контори не зверталась. Жодних доказів такого звернення з боку позивача до суду також не надано. Таким чином, посилання позивача на вказані обставини не підтверджені жодним з доказів, крім того, спростовуються довідкою Шостої ОДНК від 27.02.2017 року. Факт наявності у володінні відповідача оригіналів документів, необхідних для прийняття спадщини, також не є належним та допустимим доказом поважності причини пропуску встановленого законом строку прийняття спадщини. Суд також відхиляє посилання позивача на відсутність згоди відповідача про допуск позивача до спадщини, як на підтвердження умислу відповідача щодо усунення позивача від спадщини та введення його в оману, оскільки відповідно до ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Дії відповідача з приводу реалізації права на спадщину, в тому числі не надання згоди на прийняття спадщини з боку позивача, здійсненні в межах наданих законом, не можуть кваліфікуватись як введення в оману відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, \~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивачем не доведена поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed