Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON], яка діє по довіреності в інтересах [PERSON], до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про спадщину, виданого державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори 25 грудня 1994 року, [PERSON] став власником житлового будинку з побутовими спорудами [ADDRESS] Окрім [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстровані його дружина [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. За зазначеною адресою [PERSON] не проживає більш ніж сім років, а [PERSON] більш ніж 10 років, у зв'язку з чим вони втратили право користування житлом. Просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] втратившими право користування домоволодінням за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 грудня 1994 року [PERSON] є спадкоємцем будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Зазначене Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 2-6305. Отже, власником будинку є [PERSON]. Право власності відповідно до зазначеного Свідоцтва про право на спадщину зареєстровано реєстраційною службою Слов'янського міськрайонного управління юстиції, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS], за даною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Однак, відповідно до Акту комітету мікрорайону «Словважмаш» фактично за цією адресою не проживають: [PERSON] - більш ніж сім років, [PERSON] - більш ніж 10 років. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що власником будинку є [PERSON]. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні Довіреності від 03 вересня 2012 року [PERSON] уповноважив позивачку [PERSON] представляти його інтереси в суді з усіма права, що надані законом позивачу. Довіреність видана без права передовіри строком на три роки і дійсна по 03 вересня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є [PERSON] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] але фактично вони за цією адресою не проживають: [PERSON] - більш ніж сім років, [PERSON] - більш ніж 10 років. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved