Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулася позивачка [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.09.1998 року між нею та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №316. З підстав непорозуміння протягом шести місяців з моменту одруження, а саме 23.03.1999 року, цей шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23 березня 1999 року, виданого Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №76. Після розірвання шлюбу позивачка з відповідачем продовжували проживати однією сімєю, та вести спільне господарство. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Все одне спільне життя з відповідачем не склалося, тому з 2013 року вони припинили спільне проживання, та почали мешкати окремо. Син залишився на утриманні позивачки, однак відповідач продовжував матеріально допомагати до травня 2016 року. Син навчається у ЗОШ №9, у пятому класі та знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач розуміє та погоджується з тим, що йому необхідно приймати участь у утриманні та вихованні їх малолітнього сина, але він все одно не здійснює даний обовязок та не надає підтримки. Відповідач має постійний заробіток і може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач добровільно не виконує свій обовязок на сьогоднішній день по утриманню дитини, позивачка вимушена звернутися до суду з позовною заявою про примусове стягнення аліментів. Місце роботи відповідача ПрАТ «Красноармійське автопідприємство «Укрдбуд», займає посаду водія. Аліменти нікому не сплачує. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, з часу подання позову. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.18). Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу - Мішеніна) [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Красноармійському міському відділі реєстрації актів громадянського стану 05 вересня 1998 року, актовий запис №316 (а.с.5). З підстав непорозуміння протягом шести місяців з моменту одруження, а саме 23.03.1999 року, цей шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23 березня 1999 року, виданого Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №76 (а.с.6). Після розірвання шлюбу позивачка з відповідачем продовжували проживати однією сімєю, та вести спільне господарство. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 11 квітня 2005 року, виданого Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №177 (а.с.7). Спільне життя з відповідачем не склалося, тому з 2013 року вони припинили спільне проживання, та почали мешкати окремо. Син залишився на утриманні позивачки, однак відповідач продовжував матеріально допомагати до травня 2016 року. Син навчається у ЗОШ №9, у пятому класі та знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач розуміє та погоджується з тим, що йому необхідно приймати участь у утриманні та вихованні їх малолітнього сина, але він все одно не здійснює даний обовязок та не надає підтримки. Відповідач має постійний заробіток і може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач добровільно не виконує свій обовязок на сьогоднішній день по утриманню дитини, позивачка вимушена звернутися до суду з позовною заявою про примусове стягнення аліментів. Місце роботи відповідача ПрАТ «Красноармійське автопідприємство «Укрдбуд», займає посаду водія. Аліменти нікому не сплачує. \~\~\~\~ Стаття 79 Сімейного Кодексу України\~передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. \~\~\~\~ За\~статтею 80 Сімейного Кодексу України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючі з дня предявлення позову, тобто з 26 серпня 2016 року. Відповідно до\~статті 88 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. \~\~\~ \~

Outcome: approved