Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про припинення виплати аліментів, відкликання виконавчого листа. Позов обґрунтований тим, що сторони у справі перебували у шлюбі з 3 вересня 2004 року по 15 червня 2012 року. Рішенням суду від 15 червня 2012 року шлюб було розірвано. Сторони у справі мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] 5 вересня 2014 року Сторонами зареєстрований повторний шлюб. 5 березня 2018 року відповідачка залишила родину і заявила про намір розірвати шлюб. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. 2 квітня 2018 року [PERSON] виявив бажання проживати разом з батьком, де і проживає на цей час. З урахуванням викладеного позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON], оскільки на цей час він проживає з батьком, та відкликати виконавчий лист. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним в заяві. Представник позивача також підтримав позов. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо можливості задоволення позову. Вказав, що на цей час судом вирішується питання щодо визначення місця проживання дитини, проте дитини продовжує бути зареєстрованою за місцем реєстрації матері, де продовжують нараховуватися комунальні платежі. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 5 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Юдіна») зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖС №207274. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач та відповідачка мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-ЖС №362900. Згідно з судовим рішенням Ленінського районного суду м, Запоріжжя від 14 червня 2012 року [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з 23.05.2012 року та до досягнення дитиною повноліття. Факт проживання неповнолітньої дитини разом із батьком з 2 лютого 2018 року визнається сторонами та не заперечується. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідносин, а також їх анулювання. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За змістом ст.181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно норм Сімейного кодексу України, вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на імя одержувача аліментів матері дитини. При цьому обовязок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з 2 квітня 2018 року [PERSON] проживає разом із батьком, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився. Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] Позовні вимоги в частині відкликання виконавчого листа №2/0814/2533/12 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження і відбуваються дії з виконання судового рішення, в звязку з чим вирішення питання про відкликання (повернення) виконавчого листа чи визнання його таким, що не підлягає виконанню, має розглядатися в іншому провадженні.

Outcome: partial