Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», третя особа Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Красноармійську. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що протягом тривалого часу він працював у вугільній промисловості. Його загальний стаж роботи складає близько 24 років, з них 23 роки 04 місяці 17 днів - в умовах впливу шкідливих факторів. З відповідачем по справі перебував у трудових відносинах з 06.09.1988 року по 25.11.1988 року, та з 25.01.1991 року по 13.06.2014 року, перед звільненням працював на посаді гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем в шахті. Звільнено мене було на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Під час роботи в шахті отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 13.03.2015 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом промислового фактора - важкість праці, потужність зовнішньої праці при роботі за участю мязів нижніх кінцівок і тулуба 182,1 Вт (ПДР - 90 Вт), теж саме, при роботі з переважною участю мязів плечового поясу 76,5 Вт (ПДР - 45 Вт). Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань № 1/46 від 22.01.2015 року позивачу було поставлено діагноз - хронічна попереково - крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірними статико - динамічними порушеннями та больовим синдромом. А також, хронічний бронхіт II ступеня в фазі затухаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ступеню) - захворювання професійні, встановлені вперше. 13.05.2015 року згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії встановлено 50 % первинно строком на два роки втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, потребу в санаторно-курортному та медикаментозному лікуванні. Крім того, позивачу протипоказано тяжку фізичну працю, неблагоприємні метеоумови, підземний труд. Рекомендовано нагляд і лікування у невролога, пульмонолога. Лікування за наслідками професійних захворювань продовжує і зараз. Стан його здоровя не є стабільним. У позивача постійні болі в поперековому відділі хребта з іррадіацією в нижні кінцівки, більше в ліву, обмеження рухів у хребті, затруднення при хотьбі. Крім того, в мене постійний кашель приступообразного характеру, затруднене дихання, задуха при прискоренні ходи та при незначному фізичному навантаженні, почуття нехватки повітря, болі у грудній клітці та в літтянтті серця, бистра стомленість, слабкість, поганий сон. Вважає, що внаслідок отриманих професійних захворювань йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він протягом тривалого часу постійно страждає від фізичного болю, після втрати працездатності змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Тривалий час позивач знаходиться на лікуванні. Через поганий стан свого здоров»я був вимушений звільнитися з шахти і зараз не працює, хоча ще міг би працювати і виконувати ту саму роботу, яку виконував до отримання захворювання. Все це разом вплинуло на образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування йому необхідні чималі кошти. В результаті отриманого професійного захворювання втратив нормальні життєві зв'язки і йому приходиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Не можу виконувати ніяку фізичну роботу по дому, тому всі хатні справи дружина виконує сама. Крім того, він є батьком, у нього син, [INFO], який потребує певної допомоги, в тому числі і матеріальної, оскільки навчається в університеті. Раніше все це він міг дозволити, а в даний момент його дохід суттєво знизився та ще і чималі кошти йдуть на лікування. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на душевному стані позивача. Він відчуває душевні страждання та переживання, зявилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням необратимості наслідків отриманих захворювань та тяжкого стану здоровя. Нанесену моральну шкоду позивач оцінює у 100 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в указану суму, виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, з безлічі негативних наслідків, які виникли внаслідок отримання двох професійних захворювань, а також необратимості значного погіршення стану здоровя. Позивач просить суд стягнути на його користь з Державного підприємства « Вугільна компанія «Краснолиманська» на відшкодування моральної шкоди, внаслідок отримання професійних захворювань, суму у розмірі 100000 гривень. Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, представляти його інтереси уповноважив [PERSON] На позові наполягає (а.с. 38). Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 39). Представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.35). Надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких згідно п. 19 акту П-4 від 13.03.2015 року визначається, що за час роботи позивача на ДП «ВК «Краснолиманська» не зафіксовано випадків порушення технологічних регламентів виробничого процесу, порушень техніки безпеки, гігієни праці з боку адміністрації підприємства, відсутності або несправності підіймальних і тягових пристроїв, що могло б сприяти виникненню профзахворювання у позивача. Під час укладання з позивачем трудового договору позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоровя та його наслідки, однак свідомо та за власним бажанням продовжував працювати у вугільній промисловості. Тому вина підприємства у виникненні професійного захворювання відсутня. На думку відповідача відсутні докази протиправних дій відповідача, що спричинили втрату позивачем працездатності, та могли б бути підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням. Висновку МСЕК щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди до суду не надано. У чому саме полягає порушення законних прав позивача з боку відповідача у позові не зазначено. Позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі, що становить саме 100\~000 гривень відповідно. Відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.37). Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Красноармійську до судового засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву (а.с. 33 ), відповідно до якого просить суд розглянути та закінчити справу без участі представника відділення та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] відповідно до записів у трудовій книжці перебував в трудових відносинах з відповідачем з 06.09.1988 року по 25.11.1988 року, та з 25.01.1991 року по 13.06.2014 року (а.с.7-9) Відповідно до Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання від 13.03.2015 року за формою П-4, у позивача виникло професійне захворювання у звязку з тривалим періодом роботи в підземних умовах, які обумовлені впливом промислового фактору важкість праці. Діагноз «хронічна попереково - крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірними статико - динамічними порушеннями та больовим синдромом - захворювання професійні, встановлені вперше. Хронічний бронхіт II ступеня в фазі затухаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ступеню) - захворювання професійні, встановлені вперше» (а.с.17-18). Згідно довідки МСЕК від 13.05.2015 року позивачу було встановлена третя група інвалідності (50 % втрати працездатності ), в звязку з отриманим професійним захворюванням. Строком до 13.05.2017 року. Потребує санаторно-курортного та медикаментозного лікування. Позивачу протипоказано тяжку фізичну працю, неблагоприємні метеоумови, підземний труд (а.с. 10). У звязку з професійним захворюванням перебував на лікування у стаціонарі 16.05.2014 по26.05.2014 (а.с.11); з 21.11.2014р. по 01.12.2014р. (а.с. 12); з 19.12.2014р. по 05.01.2014р. (а.с. 15). Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань № 1/46 від 22.01.2015 року позивачу було поставлено діагноз - хронічна попереково - крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірними статико - динамічними порушеннями та больовим синдромом. А також, хронічний бронхіт II ступеня в фазі затухаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ступеню) - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.16). Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. \~Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що сам позивач укладаючи трудовий договір з відповідачем, погодився на запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоровя та його наслідки, однак свідомо за власним бажанням продовжував працювати у вугільній промисловості. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, витягами з історії хвороби, акту розслідування хронічного професійного захворювань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні. Відповідно до частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 25000 гривень. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial