Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради, третя особа без самостійних вимог [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування. Дана позовна заява мотивована тим, що 15 вересня 2010 року у місті Словянську Донецької області померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина ? частка житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, який розташований у місті Словянську по вул. Профінтерна, 75 та земельна ділянка, розташована за тією ж адресою. Спадкова справа заведена в першій Словянській державній нотаріальній конторі за заявою позивача про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку, але постановою нотаріуса від 17 листопада 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ДН № 046251 земельна ділянка, яка розташована на території Словянської міської ради за адресою: м. Словянськ, вул. Профінтерна, 75, належала [PERSON] та [PERSON], яка в теперішній час має прізвище [PERSON], без визначення часток, на підставі рішення виконкому Словянської міської ради від 20 березня 2002 року. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру від 24.10.2015 року земельна ділянка, яка розташована на території Словянської міської Ради за адресою: м. Словянськ, вул. Профінтерна, 75, має кадастровий номер 1414100000:01:01:005:0955, загальна площа 0,1119 га. Земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, цільове призначення В 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Власниками (користувачами) земельної ділянки є [PERSON] та спадкодавець [PERSON] Просить суд визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки загальною площею 0,1119 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Словянської міської ради за адресою: місто Словянськ, вул. Профінтерна, 75, кадастровий номер 1414100000:01:005:0955, яка відноситься до земель житлової та громадської забудови, цільове призначення В 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, як на майно, отримане в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач - Словянська міська рада, свого представника для участі в судовому засіданні не направив, відповідно до листа від 11.12.2015 року № 01.01-12/1906 просять розглянути справу без представника Словянської міської ради, рішення просять винести на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких умов, суд вважає за можливе розглянути справу без участі не зявившихся осіб, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-НО № 487800, виданого 17 вересня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла 15 вересня 2010 року. Місце смерті місто Словянськ Донецької області. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, після смерті [PERSON] 15 вересня 2010 року відкрилася спадщина. Як видно зі Свідоцтва про народження серії ІІ-УР № 746335, виданого 18 січня 1961 року Словянським відділом ЗАГС матірю [PERSON] є спадкодавець [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-НО № 475878 видане Ленінським відділом ЗАГС м. Донецька [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] та відповідно, спадкоємцем першої черги за законом, що врегульовано нормами ст. 1261 ЦК України. При вирішенні питання про склад спадщини суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 25 квітня 1979 року першою Словянською державною нотаріальною конторою, [PERSON] та [PERSON] отримали спадщину після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами, за адресою: м. Словянськ, вул. Профінтерна, 75. Право власності [PERSON] та [PERSON] на зазначений житловий будинок зареєстровано в КП БТІ м. Словянська, про що свідчить довідка від 10.07.2015 року № 1723-18/0.54/01 по ? частки за кожною. Також, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН № 046251 [PERSON] та [PERSON] на підставі Рішення виконкому Словянської міської ради народних депутатів № 141/1 від 20.03.2002 року передана у приватну (спільну сумісну) власність земельна ділянка розташована на території Словянської міської ради по вул. Профінтерна, 75 площею 0,1155 га в межах згідно з планом. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1401728012015 від 24.10.2014 року, земельна ділянка з кадастровим номером 1414100000:01:005:0955, що розташована за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вул. Профінтерна, 75 площею 0,1119 га, цільове призначення В 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд належить [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] на підставі державного Акту від 03.04.2002 ІV-ДН 046251. Отже, до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла ? частка житлового будинку розташованого за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вул. Профінтерна, 75 та 1\\2 частка земельної ділянки з кадастровим номером 1414100000:01:005:0955, що розташована за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вул. Профінтерна, 75 площею 0,1119 га, цільове призначення В 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] позивач [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку № 75 з відповідними та побутовими будовами та спорудами, розташованого за адресою: м. Словянськ, вул. Профінтерна, № 75. Право власності на дане спадкове майно позивачем зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить відповідний витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак, Постановою нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії від 17 листопада 2015 року було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, оскільки земельна ділянка зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю без визначення часток. Крім того, позивач не має оригіналу Державного акту про право власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, до складу спадщини увійшла ? частка земельної ділянки, право власності на яку просить визнати позивач. Прийнявши спадщину після смерті [PERSON] та отримавши свідоцтво про право на спадщину на інше спадкове майно ? частку житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вул. Профінтерна, 75, позивач отримала право власності в порядку спадкування й на земельну ділянку, але нотаріус відмовив в оформленні права на спадщину. Умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не має. Мати позивача [PERSON] померла, що унеможливлює реєстрацію нею свого права власності на відповідну частку земельної ділянки, виділу своєї частки, та, відповідно, отримання у теперішній час позивачем [PERSON] свідоцтва право на спадщину у нотаріуса є неможливим. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких умов, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на ? частку вищезазначеної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved