Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09 липня 2019 року звернувся [PERSON] з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення суми страхового відшкодування (а.с. 1-3). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26 лютого 2013 року між ним і відповідачем був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків № НМАWNS-131Q52F. Проте всупереч умовам цього договору відповідач відмовляється виплатити позивачу страхове відшкодування за наслідками страхового випадку: нещасного випадку, який мав місце 11 січня 2019 року, а саме забій нирок в наслідок; гематурія; струс головного мозку; перелом верхньої стінки гайморової пазухи зліва; гемосинус; закритий перелом ІХ-Х ребра правової половини грудної клітки; перелом поперечного відростку І поперекового хребця. У зв`язку з відмовою страхової компанії у виплаті страхового відшкодування за наслідками нещасного випадку, [PERSON] просив суд стягнути на свою користь з ПрАТ «СК «Інгосстрах» 25000 страхового відшкодування і 337,50 грн. пені за несвоєчасну сплату страхового відшкодування. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 липня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.18). Ухвалою суду від 15 липня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення суми страхового відшкодування (а.с.20-21). Від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких він просив суд здійснити судовий розгляд даної цивільної справи без його участі, позов просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача 25 липня 2019 року надав до суду відзив на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволенні вимог [PERSON] , посилаючись на те, що умови укладеного між сторонами договір і таблиця № 1 додатку до Правил добровільного страхування не передбачають виплату страхового відшкодування за отримані позивачем травми в розмірі 25000 грн., а належна для виплати сума страхового відшкодування у розмірі 5250 грн. були перераховані на картку позивача. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 26 лютого 2013 року між [PERSON] і ПрАТ «СК «Інгосстрах» був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків № НМАWNS-131Q52F. Пункт 6 цього договору визначає, що є страховим випадком є: - смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку - розмір виплати складає 25000 грн.; - ушкодження здоров`я застрахованої особи від нещасного випадку, згідно з додатком № 1 до правил страхування: ?переломи (кінцівок, ребер, щелепи і т.і) - від 750 до 11250 грн.; ?термічні ті хімічні опіки - від 1250 грн. до 11250 грн.; ?відмороження - від 1250 грн. до 10000 грн.; ?пошкодження м`яких тканин тіла - від 250 грн. до 17500 грн.; ?ушкодження нервової системи - від 1250 грн. до 25000 грн.; ?ушкодження органів зору - від 750 грн. до 25000 грн.; ?ушкодження органів слуху - від 750 грн. до 7500 грн.; ?ушкодження органів дихання - від 750 грн. до 15000 грн.; ?ушкодження органів травлення - 750 грн. до 25000 грн.; ?ушкодження серцево-судинної системи - від 1250 до 6250 грн. Таким чином, з наданого договору страхування від нещасних випадків № НМАWNS-131Q52F вбачається, що п.п. 4.2., 6.1, 6.1.2, 7, 8 передбачено, що відповідач зобов`язувався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і правил страхування. Страховим випадком визнаються події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії Договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом, тощо). До страхових випадків відноситься настання у Застрахованої особи хвороби передбаченої Додатком №1 до даних правил страхування та умов цього Договору. Відповідно до Таблиці № 1, страхові виплати здійснюються у відсотковому співвідношенні до страхової суми за відповідне ушкодження. Зокрема, пунктом «а» статті 3 Таблиці №1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам» передбачено, що за струс головного мозку при строку лікування від 7 днів розмір страхової виплати становить 3% від страхової суми; п. 25 визначає, що розмір страхової суми за перелом, вивих кісток, хряща носа, передньої стінки лобної гайморової пазухи, ґратчастої кістки становить 5% від страхової суми; п. 29 встановлює сплату 5 і 3 відсотків за перелом одного ребра і кожного наступного відповідно; за перелом або одного-двох остистого або поперечного відростка хребта сплачується відшкодування в розмірі 5 % страхової суми; відповідно до п. а) п. 52 за забій нирки сплачується 5% від страхової суми (а.с. 66-94). Судом встановлено, що 11 січня 2019 року від нещасного випадку позивач отримав наступні ушкодження здоров`я: забій нирок в наслідок; гематурія; струс головного мозку; перелом верхньої стінки гайморової пазухи зліва; гемосинус; закритий перелом ІХ-Х ребра правової половини грудної клітки; перелом поперечного відростку І поперекового хребця (а.с. 7-13). Строк дії, укладеного між сторонами договору 12 місяців, з 26 лютого 2013 року по 26 лютого 2014 року включно. Договір лонгується на такий же строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників договору не заявить про бажання його припинити. Страхова сума становить 25 000,00 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», відповідно до платіжного доручення1032553 від 22 липня 2019 року здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування у сумі 5250 грн.(а.с. 50). Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частина 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Вирішуючи позовні вимоги, заявлені позивачем до відповідача, беручи до уваги, що позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5250 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 1250 грн., частково задовольнивши таким чином позовні вимоги в цій частині. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що при визначення розміру належного до виплати застрахованій особі [PERSON] страхового відшкодування, страховою компанією не враховане таке ушкодження здоров`я як забій нирок, тоді як згідно з випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 480 від 21 січням 2019 року, [PERSON] отримав таку травму. Оскільки за зазначену травму належить до виплати 5 % від страхової суми, тобто від 25000 грн., відповідачем не доплачене позивачу страхове відшкодування в розмірі 1250 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 992 ЦК України зазначено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1.1.3 договору страхування № НМАWNS-131Q52F від 26 лютого 2013 року сторони погодили, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожний день прострочення. Оцінивши наявні у справі докази, враховуючи, що страхове відшкодування частково було сплачено позивачу відповідачем після подачі до суд даної позовної заяви 22 липня 2019 року. А позивач заявляє вимоги про стягнення пені станом на день подачі позову, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача пені на підставі п. 1.1.3 договору страхування № НМАWNS-131Q52F від 26 лютого 2013 року в розмірі 87,75 грн. (6500 грн. - розмір страхового відшкодування * 0,01% * 135 днів). Таким чином позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «СК «Інгосстрах» є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню з мотивів, викладених вище. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: partial