Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що шлюб з [PERSON] було зареєстровано 04.03.1995р. Від шлюбу мають сина [PERSON], 16.09.1999р.н., який мешкає з позивачем. Спільне життя із відповідачем не склалось, оскільки мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач не цінує сімейні цінності, між ними постійно виникають сварки, свідком яких стає дитина. Шлюбні відносини фактично припинені з травня 2014 року, спільного господарства не ведуть. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливим. Спору про поділ майна не має. Зауважив, що син повністю перебуває на його утриманні, оскільки прийняв рішення проживати з батьком. У звязку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом у якому просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], що був зареєстрований 04.03.1995року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві. Крім цього, визначити місце проживання сина [PERSON], 16.09.1999р.н. з ним. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає повністю та просить задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність у звязку із виробничою зайнятістю, рішення в частині визначення місця проживання дитини просить прийняти згідно наданих суду документів та на підставі діючого законодавства. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов, таким, що підлягає до задоволення, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON]перебувають в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-БК № 266893 (а.с.4). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], 16.09.1999р.н., що відповідає свідоцтву про народження серія І-БК № 162019. (а.с.5) Судом встановлено, що сімя розпалась, спільного господарства сторони не ведуть, син залишився проживати з позивачем. Спору щодо виховання сина та поділу майна не мають. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач позов визнала, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Крім цього, відповідно до норм ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, суд вважає, що наявні законні підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ч. 2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний стан, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилами ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитини, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частина 2 ст.157 СК України наголошує на тому, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У відповідності до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі зазначеного,

Outcome: approved