Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON], з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просили визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку [NUMBER] загальною площею 67,5 кв. м., літ «А», сарай літ «Г» загальною площею 19,6 кв. м., літня кухні літ «Б» загальною площею 31,4 кв. м., вбиральня літ «Є» загальною площею 1,2 кв. м., згідно технічному паспорту складеному БТІ м. Одеси 23 листопада 1988 року, розташованому на земельній ділянці загальною площею 534 кв. м. за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO]; визнати за [PERSON], [PERSON] право власності в рівних частках на ? частину житлового будинку [NUMBER] загальною площею 67,5 кв. м., літ «А», сарай літ «Г» загальною площею 19,6 кв. м., літня кухні літ «Б» загальною площею 31,4 кв. м., вбиральня літ «Є» загальною площею 1,2 кв. м., згідно технічному паспорту складеному БТІ м. Одеси 23 листопада 1988 року, розташованому на земельній ділянці загальною площею 534 кв. м. за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO]; та просили стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1782,66 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] року помер [PERSON], у зв'язку із чим відкрилась спадщина. Спадкове майно складається з житлового будинку [NUMBER] загальною площею 67,5 кв. м., літ «А», сарай літ «Г» загальною площею 19,6 кв. м., літня кухні літ «Б» загальною площею 31,4 кв. м., вбиральня літ «Є» загальною площею 1,2 кв. м., згідно технічному паспорту складеному БТІ м. Одеси 23 листопада 1988 року, розташованому на земельній ділянці загальною площею 534 кв. м. за адресою [ADDRESS].Житловий будинок [NUMBER] був побудований [PERSON] на земельній ділянці, яка була відведена йому Рішенням виконавчого комітету Іллічівської райради депутатів трудящих № 604 від 23 травня 1957 року, згідно якого була відведена земельна ділянка загальною площею 534 кв. м., для індивідуального будівництва, що підтверджується рішенням отриманого від Держархіву Одеської області 20 квітня 2017 року за вих. №702/05-03.31 липня 1957 року [PERSON] отримав дозвіл № 1992 інспекції ДАБК м. Одеси на виконання робіт на земельній ділянці. На підставі вищевказаного рішення виконкому, [PERSON] 23 лютого 1959 року уклав з житлово-комунальним відділом виконавчого комітету Іллічівської райради депутатів трудящих договір на надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального дома на праві приватної власності, згідно з яким отримав право побудувати будинок.На час відкриття спадщини, а саме [INFO] року, був чинний ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч. 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], на підставі ст. 1261 ЦК України, були тільки його сини [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 березня 1956 року, запис №503), та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 липня 1956 року, запис №1345). [PERSON] та [PERSON] проживали разом з батьком - [PERSON]. Після смерті [PERSON] його синине відмовлялись від спадщини, проживали у будинку, фактично вступив у володіння. [PERSON] звертався до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно він не отримав, у зв'язку з тим, що відсутня державна реєстрація будинку. [INFO] року [PERSON] помер, у зв'язку чим оформлення документів на будинок не було завершено. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], на підставі ст. 1261 ЦК України, є його син - [PERSON] та дочка - [PERSON]. [PERSON],[PERSON] звертались до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно вони не отримали, у зв'язку з тим, що відсутня державна реєстрація будинку.[PERSON] та[PERSON] проживали разом з батьком - [PERSON]. За викладених обставин позивачі змушені звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року [PERSON]помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 25 вересня 2001 року, запис № 8289, у зв'язку із чим відкрилась спадщина. Спадкове майно складається з житлового будинку [NUMBER] загальною площею 67,5 кв. м., літ «А», сарай літ «Г» загальною площею 19,6 кв. м., літня кухні літ «Б» загальною площею 31,4 кв. м., вбиральня літ «Є» загальною площею 1,2 кв. м., згідно технічному паспорту складеному БТІ м. Одеси 23 листопада 1988 року, розташованому на земельній ділянці загальною площею 534 кв. м. за адресою [ADDRESS] Житловий будинок [NUMBER] був побудований [PERSON] на земельній ділянці, яка була відведена йому Рішенням виконавчого комітету Іллічівської райради депутатів трудящих № 604 від 23 травня 1957 року, згідно якого була відведена земельна ділянка загальною площею 534 кв. м., для індивідуального будівництва, що підтверджується рішенням отриманого від Держархіву Одеської області 20 квітня 2017 року за вих. №702/05-03. 31 липня 1957 року [PERSON] отримав дозвіл № 1992 інспекції ДАБК м. Одеси на виконання робіт на земельній ділянці. На підставі вищевказаного рішення виконкому, [PERSON] 23 лютого 1959 року уклав з житлово-комунальним відділом виконавчого комітету Іллічівської райради депутатів трудящих договір на надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального дома на праві приватної власності, згідно з яким отримав право побудувати будинок. Згідно з листом ВССУ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСРйого нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Встановлено, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. На час відкриття спадщини, а саме [INFO] року, був чинний ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], на підставі ст. 1261 ЦК України, були тільки його сини [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 березня 1956 року, запис №503), та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 липня 1956 року, запис №1345), позивач по справі. Згідно ч. 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] та [PERSON] проживали разом з батьком - [PERSON], що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 25 червня 2007 року, та довідкою ЖКС від 16 листопада 2017 року, довідкою (виписка із будинкової книги про склад сім'ї та реєстрації) від 16 листопада 2017 року за №2244. Після смерті [PERSON] його синине відмовлялись від спадщини, проживали у будинку, фактично вступив у володіння. [PERSON] звертався до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно він не отримав, у зв'язку з тим, що відсутня державна реєстрація будинку, про що свідчить лист про відмову у вчинені нотаріальної дії П'ятої одеської державної нотаріальної контори від 26 грудня 2014 року за вих.. №2391/02-14. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від [INFO] року, запис №2612, у зв'язку чим оформлення документів на будинок не було завершено. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], на підставі ст. 1261 ЦК України, є його син - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17 грудня 1987 року, запис №12), та дочка - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27 червня 1987 року, запис №1090), позивачі по справі. [PERSON],[PERSON] звертались до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно вони не отримали, у зв'язку з тим, що відсутня державна реєстрація будинку, про що свідчить постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії П'ятої одеської державної нотаріальної контори від 07 грудня 2017 року. [PERSON] та[PERSON] проживали разом з батьком - [PERSON], що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 13 вересня 1995 року, та довідкою ЖКС від 16 листопада 2017 року, довідкою (виписка із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) від 16 листопада 2017 року за №2244. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, у зв'язку зі смертю [PERSON], відкрилась спадщина, враховуючи, що позивачі заявили у судовому засіданні про прийняття спадщини, за правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину, суд вважає доведеним, що позивачі вступили у спадщину, набувши на неї право. Позивачі прийняли цю спадщину, інші особи відсутні, які вправі претендувати на спадкове майно, суд вважає за необхідне визнати право позивачів таким, що підлягає захисту, визнавши за ними право власності в порядку спадкування за законом. На сьогоднішній момент позивачі позбавлені можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки [PERSON]за час свого життя не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на будинок, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, яке належало йому. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації. В Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). В п. 6 цього ж Пленуму зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна». При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на ? частину житлового будинку [NUMBER] загальною площею 67,5 кв. м., літ «А», сарай літ «Г» загальною площею 19,6 кв. м., літня кухні літ «Б» загальною площею 31,4 кв. м., вбиральня літ «Є» загальною площею 1,2 кв. м., згідно технічному паспорту складеному БТІ м. Одеси 23 листопада 1988 року, розташованому на земельній ділянці загальною площею 534 кв. м. за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO]. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності в рівних частках на ? частину житлового будинку [NUMBER] загальною площею 67,5 кв. м., літ «А», сарай літ «Г» загальною площею 19,6 кв. м., літня кухні літ «Б» загальною площею 31,4 кв. м., вбиральня літ «Є» загальною площею 1,2 кв. м., згідно технічному паспорту складеному БТІ м. Одеси 23 листопада 1988 року, розташованому на земельній ділянці загальною площею 534 кв. м. за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO]. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved