Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Звенигородського районного суду Черкаської області, відповідно до приписів п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Звенигородська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заявник зазначає, що на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 001650, виданого Моринською сільською радою Звенигородського району 21.01.2002, він є власником земельної ділянки площею 2,01 га з кадастровим номером 7121284000:04:001:0145, яка розташована на території колишньої Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. У вказаному державному акті було допущено технічну помилку при написанні його імені, а саме замість правильного « [PERSON] » ім`я зазначено як « [PERSON] ». Така невідповідність позбавляє його можливості розпоряджатися належним майном. Звернувшись до Центру надання адміністративних послуг Корсунь-Шевченківської райдержавдміністрації щодо отримання нового державного акта замість того, який виданий з помилкою, заявнику роз`яснили, що 01.01.2013 чинним законодавством не передбачено видачу громадянам державних актів взамін втрачених, зіпсованих чи пошкоджених (дублікатів) для посвідчення права на землю. Натомість запропонували звернутись до суду для встановлення факту та підтвердження належності заявнику державного акта на зазначену земельну ділянку. З огляду на вищевикладене заявник просить встановити факт належності йому вищевказаного державного акта на право приватної власності на землю. Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, проте звернулися з заявою про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому підтримали заяву та просили її задовольнити. Представник Звенигородської міської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв, клопотань до суду не надсилав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступного. З державного акта на право приватної власності на землю від 21.01.2002 серії І-ЧР № 001650, виданого на підставі рішення Моринської сільської ради від 02.04.2001 № 14-24, вбачається, що [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,01 га, розташована на території Моринської сільської ради. Даний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 122 (а.с. 8). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 113797197 від 13.02.2018 встановлено, що власником земельної ділянки, розташованої на території Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, кадастровий номер 7121284000:04:001:0145, зареєстрованої 22.11.2017 відділом у Звенигородському районі Міськрайоного управління у Звенигородському районі та м. Ватутіному Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,007 зазначено [PERSON] (а.с. 11). У вказаному державному акті було допущено технічну помилку при написанні імені заявника, а саме замість правильного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Дана помилка не дозволяє заявникові в повній мірі розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що в державному акті на право приватної власності на землю від 21.01.2002 серії І-ЧР № 001650 4-14-122 допущена помилка у написанні ім`я власника земельної ділянки (а.с. 8). За вищевикладених обставин відсутні сумніви у належності спірного державного акта на земельну ділянку саме заявнику. Внести виправлення до вищевказаного Державного акта на право власності на земельну ділянку органом, який видав цей акт, чи отримати новий правовстановлюючий документ на земельну ділянку, у якому прізвище заявника було б вказано правильно, неможливо, оскільки відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Крім того, з 23.08.2013 втратив чинність наказ Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», який регулював, у тому числі, порядок видачі дублікатів державних актів при втраті або псуванні оригіналу. Вищевикладене позбавляє заявника можливості користуватися земельною ділянкою на праві приватної власності, вільно нею розпоряджатись, зокрема, скласти заповіт саме на цю земельну ділянку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5«Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд дійшов висновку що заявником така вимога виконана, а надані ним письмові докази в повній мірі доводять як факт належності [PERSON] спірного державного акта, так і факт неможливості внесення до нього виправлень. З огляду на викладене заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, отже судові витрати суд залишає за заявником.

Outcome: approved