Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

До Краматорського міського суду надійшла заява [PERSON] з заінтересованою особою Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану про визнання громадянина померлим. В заяві зазначено, що [PERSON],[INFO], уродженець м. Краматорська Донецької області є її сином. Син не був одружений, дітей у нього не було, він зловживав спиртними напоями і з лютого 2010 року пропав. Де він знаходиться вона не знає. Він її пояснив, що хоче поїхати на заробітки і просив гроші на проїзд. Визнання громадянина померлим дасть можливість отримати свідоцтво про його смерть. В судовому засіданні представник заявниці підтримав заяву [PERSON] Представник заінтересованої особи Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану просив слухати справу без їх участі Заперечень проти заяви не мають. Суд заслухавши пояснення представника заявниці, свідків [PERSON],[PERSON], вивчивши матеріали цивільної справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про оголошення [PERSON], [INFO] померлим, оскільки за останнім місцем його проживання відсутні відомості щодо нього більше трьох років. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Судом роз'яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, зібрані у справі докази, пояснення свідків [PERSON],[PERSON], які поясняли, що з 2010 року вони не бачили [PERSON], який вів нездоровий спосіб життя, пиячив, згідно до свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених уст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно ч. 3. ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON], судом у точності не може бути встановлено, його слід оголосити померлим з дня набрання цим рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved