Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду у серпні 2015 року звернулася [PERSON] із позовом до Горлівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 21.10.2014 року. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з березня 2014 року вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у належному йому будинку за адресою : м. Горлівка Донецької області, вул.. Бородинська, 24а, позивач господарювала, доглядала за ним, оскільки у [PERSON] була важка травма ніг і він пересувався на колясці. У вересні 2014 року [PERSON] вирішив заповісти позивачу своє майно, родичів у нього не було. 19.09.2014 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до умов якого заповів позивачу усе належне йому майно. Заповіт був посвідчений нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 56555020. 21.10.2014 року [PERSON] помер, після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 25а по вул.. Бородинській в м. Горлівка Донецької області. Позивач займалася організацією похорон останнього. 11.12.2014 року позивач прийняла спадщину після [PERSON] шляхом подання до Дзержинської державної нотаріальної контори, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, експертної оцінки та довідки про склад сімї померлого. Проте, на момент смерті [PERSON] в домоволодінні був зареєстрований один спадкодавець, що підтверджується домовою книгою, техпаспорт на даний час виготовлений, під час інвентаризації визначено вартість спадкового майна, яка складає 109648,00 грн. Провести експертну оцінку в м. Горлівка на даний час неможливо через проведення на її території АТО і органи державної влади на цій території не здійснюють свої повноваження. Просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок № 24а, по вулиці Бородинській, міста Горлівка, Донецької області з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а», тамбуром літ «а3», загальною площею 58,8 м2, ганок літ. «а1», погріб літ. «а2», сарай-гараж літ. «Б», оглядова яма літ. «б2», ганок літ. «б3»,козирок літ. «б4», сарай літ. «В», ганок літ. «в2», козирок літ. «в3», сарай літ. «Д», «Ж», убиральня літ. «Г», ганок літ. «г», огорожі № 5,6,7,8,9,12,13, ворота № 4, хвіртки № 10,11, вимощення І, ІІ, ІІІ загальною вартістю 109648,00 грн. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, вказавши, що оригінали правовстановлюючих документів спадкодавцем втрачені та відновити їх немає можливості через проведення АТО в м. Горлівка. Відповідач був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, суд зі згоди позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року підсудність цивільних справ місцевих судів м. Горлівка Донецької області визначена за Словянським міськрайонний судом Донецької області. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Рішенням виконавчого комітету Ц-Міської районної ради депутатів трудящих м. Горлівка № 81/2 від 27 травня 1959 року [PERSON] було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці № 24а по вул. Бородинській м. Горлівка Донецької області. 06 червня 1959 року [PERSON] було передано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності за адресою : Донецька область, м. Горлівка, Ц-Міський район, вул.. Бородинська, 24а ( а. с. 10-11 ). На вказаній вище земельній ділянці на підставі проекту забудови [PERSON] збудував житловий будинок № 24а, по вулиці Бородинській, Центрально-Міський район, м. Горлівка, Донецької області з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а», тамбуром літ «а3», загальною площею 58,8 м2, ганок літ. «а1», погріб літ. «а2», сарай-гараж літ. «Б», оглядова яма літ. «б2», ганок літ. «б3»,козирок літ. «б4», сарай літ. «В», ганок літ. «в2», козирок літ. «в3», сарай літ. «Д», «Ж», убиральня літ. «Г», ганок літ. «г», огорожі № 5,6,7,8,9,12,13, ворота № 4, хвіртки № 10,11, вимощення І, ІІ, ІІІ, будівництво було завершене 27.05.1961 р., домоволодіння прийнято до експлуатації на підставі відповідного акту, затвердженого18.03.1961 року ( а. с. 12-18 ). У спірному житловому будинку був зареєстрований та фактично проживав [PERSON], що підтверджено записами у домовій книзі ( а. с. 23-24). 11 жовтня 2014 року помер [PERSON] у віці 86 років, про що 21.10.2014 року відділом ДРАЦС по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області було видано свідоцтво про смерть [PERSON] І-НО № 822415, актовий запис № 1157, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку № 24а, по вул. Бородинській, Центрально-Міський район, м. Горлівка, Донецької області, з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами ( а. с. 9). При житті [PERSON] на випадок своєї смерті заповів усе своє майно [PERSON], заповіт був посвідчений19.09.2014 року приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON], № в реєстрі 969 ( а. с. 6-8). Відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39142388, 11.12.2014 року Дзержинською державною нотаріальною конторою зареєстровано заведення спадкової справи № 56886105 після смерті [PERSON] ( а. с. 19). Постановою державного нотаріуса Дзержинської державної нотаріальної контори від 23.04.2015 року [PERSON] відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину після померлого 11.10.2014 року [PERSON] на житловий будинок №м24а, розташований в м. Горлівці Донецької області, по вул.. Бородинській, з підстав ненадання оригіналів правовстановлюючих документів та техпаспорту на нерухоме майно, відсутності експертної оцінки майна та довідки про склад сімї померлого на момент його смерті ( а. с. 22). Згідно ст. 331 ч. 2 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту закінчення будівництва та прийняття нерухомого майна до експлуатації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків ( спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям). Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права й обовязки спадкодавця, які не припинилися в момент його смерті. Згідно ст. 216 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20\\5 від 03.03.2004р., нотаріусові для одержання свідоцтва про право на спадщину необхідно надавати правовстановлюючий документ на імя спадкодавця й витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця. Так, відповідно до частин 3,4 статті 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі ( п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи обґрунтованої відмови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (п. 24). Постановою державного нотаріуса Дзержинської державної нотаріальної контори від 23.04.2015 р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючого документа на житловий будинок на імя померлого ( а. с. 22). В даному випадку спадкове майно розташоване на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, а саме в м. Горлівка Донецької області. Відповідно до Закону України «про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-УІІ від 12.08.2014 року, у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, з пояснень позивача вбачається, що оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок спадкодавцем втрачені, отримати дублікати немає можливості через знаходження майна та відповідних органів на тимчасово окупованій території. За таких обставин позивач позбавлена можливості надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів та довідку про склад сімє спадкодавця на час його смерті. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 3.3 листа за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до Цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] в установленому законом порядку прийнято спадщину після померлого 21.10.2014 року [PERSON] та позивач фактично стала власником спадкового майна за заповітом, який на час відкриття спадщини та на час розгляду справи є чинним, що підтверджено відповідним Витягом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved