Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

До суду 25 грудня 2013 року надійшла позовна заява [PERSON], подана його представником по довіреності [PERSON], про стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 319 600,00 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 10.12.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики коштів, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 40 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на час звернення до суду становить 319 600 грн.,, а [PERSON] зобов'язався повернути суму позики у строк до 10 грудня 2013 року. На підтвердження укладання договору позики відповідач власноруч написав розписку. Відповідач отримані у позику кошти у визначений термін не повернув, жодних пояснень не надає, уникає контактів з позивачем. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.9), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутністю та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що надав письмову заяву (а.с.36). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача в судові засідання неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до положень ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 10 грудня 2012 року [PERSON] отримав у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 40 000,00 доларів США, та зобов'язався повернути кошти в строк до 10 грудня 2013 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.38). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки отриманні відповідачем згідно розписки грошові кошти у розмірі 40000,00 доларів США не повернуті у визначений строк, грошові кошти підлягають стягненню. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 3196 грн. 00 коп. та по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 121 грн. 80 коп. (а.с.1,8). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору в загальному розмірі 3317 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved