Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 22 вересня 2016 року звернулась [PERSON] ( далі позивач) із вищезазначеним позовом, в якому зазначила, що з 03 жовтня 1998 року перебуває у шлюбі з [PERSON] (далі відповідач). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо. Відповідач працює, матеріальної допомоги на дитину не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку щомісячно. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, наполягає на своїх позовних вимогах. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав частково, не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини щомісячно, мотивуючи тим, що підприємство на якому він працює знаходиться в стадії зупинки, працює не стабільно. Просить також врахувати, що він залишив позивачу квартиру, а сам винаймає інше житло, за що несе додаткові витрати. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони з жовтня 1998 року перебувають в шлюбі, якій не розірваний у встановленому законом порядку. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Дитина сторін на теперішній час проживає окремо від матері, у звязку із навчанням у Запорізькому педагогічному коледжі, що підтверджено матеріалами справи та знаходиться на її утриманні, що відповідачем не заперечується. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки утримання дитини є обовязок батьків, тому відповідач повинний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини. Щодо визначення розміру аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність утриманців, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований - працює у Виробничому підрозділі «Трудівський карєр» філії ЦУП ПАТ «Укрзалізниця» на посаді інженера з охорони праці, середньомісячна нарахована заробітна плата складає 3403,26 гривень. Відповідач [PERSON] визнає обовязок сплачувати аліменти на утримання дитини, предметом спору є розмір аліментів, який відповідач прохає зменшити до 1/4 частини його доходу щомісячно. Позивач [PERSON] працює у відділі культури і туризму на посаді викладача КЗ «Куйбишевська дитяча художня школа» середньомісячна нарахована заробітна плата її складає: 4141,94 гривень (а.с.5). Неповнолітня [PERSON], на утримання якої позивач просить стягнути аліменти, навчається на безоплатній основі, щомісячно отримує стипендію, середньомісячний нарахований розмір якої складає 717,53 гривень, що підтверджується довідкою навчального закладу від 06.10.2016 року №222. Разом з тим, неповнолітня [PERSON] несе витрати на проживання у гуртожитку та витрати та навчання, що підтверджено угодою на проживання від 28.08.2015 року, довідками навчального закладу про нарахування та проплати. Дослідивши матеріальне становище сторін та дитини, на користь якої позивач просить стягнути аліменти, інші обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що позивач має краще матеріальне забезпечення ніж відповідач та в силу вимог ст.180 СК України також повинна утримувати свою дитину, а з урахуванням того, що дитина сторін навчається на безоплатній основі, отримує стипендію, суд вважає, що розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін необхідно встановити на рівні 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), в межах визнання позову відповідачем. Відповідно до положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позов був предявлений до суду 22.09.2016 року, тому з цього дня суд повинен стягнути аліменти на користь позивача. Оскільки задоволено позов [PERSON], яка була звільнена від сплати судових витрат при поданні позову, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави в розмірі 551 грн. 20 коп. згідно із Законом України «Про судовий збір».

Outcome: partial