Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 17 січня 2020\~року надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, набуті нею у порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , у розмірі 34\~042,16 грн. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , 1936 року народження. Позивач є спадкоємцем померлої матері [PERSON] з недоотриманої нею пенсії у розмірі 82\~666,27 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 вересня 2019 року, виданим приватним нотаріусом Лупіновою Н.Є., яке зареєстроване у реєстрі за № 1519. 01 жовтня 2019 року позивач звернулася до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про виплату їй недоотриманої пенсії померлої [PERSON] із наданням копії свідоцтва про право на спадщину. 15 жовтня 2019 року через відділення поштового зв`язку № 2 у м. Маріуполі позивачу виплачено суму недоотриманої пенсії у розмірі 48\~624,11\~грн., тобто у неповному обсязі. Заяву позивача Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області розглянуто у порядку, передбаченому ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» та листом від 29\~жовтня 2019 року №\~361/Ш-01-01-09 повідомлено, що відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нарахована, але не отримана пенсія виплачується за минулий час, але не більше, ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, у зв`язку з чим розмір недоотриманої пенсії може бути зменшений у залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України. Таким чином, відповідач не повернув грошові кошти у повному обсязі, залишок яких складає 34\~042,16 грн. Спору з приводу успадкованої грошової суми у розмірі 82\~666,27 грн. не виникає, оскільки право позивача на указані грошові кошти підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 вересня 2019 року. У зв`язку з чим, посилаючись на положення ст. ст. 625, 1212, 1227 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач - Маріупольське об`єднане УПФУ Донецької області, не погоджуючись із заявленими вимогами, 07 лютого 2020 року подав до суду відзив на позов, який мотивований тим, що [PERSON] померла [INFO] . До управління звернулася [PERSON] із заявою про виплату недоотриманої пенсії та свідоцтвом про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до абзацу 4 пункту 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ним за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Нарахування суми недоотриманої пенсії здійснюється на підставі ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Недоотриману пенсію [PERSON] позивачу виплачено разовим дорученням у розмірі 48\~624,11 грн. за період з 30 вересня 2016 року по 28 лютого 2019\~року з урахуванням ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22\~січня 2020\~року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам у справі їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 березня 2020 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви [PERSON] . Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні та просила суд вважати написаним правильно у позовній заяві ім`я її померлої матері « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у повному обсязі скористався правом на подачу відзиву на позов. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Пролетарським бюро РАЦС м. Сталіно. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що складений актовий запис № 883. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 вересня 2019 року, виданим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупіновою\~Н.Є., спадкоємцем до зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії у розмірі 85\~666,27 грн., що належала спадкодавцю, що підтверджується листом з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 09 вересня 2019 року № 10019/34-2/10. Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 30 вересня 2019 року №\~57737569, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 11 червня 2019 року заведено спадкову справу №\~64307720. Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29\~жовтня 2019 року №\~361/Ш-01-01-09 [PERSON] повідомлено, що відповідно до ст.\~52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нарахована, але не отримана пенсія виплачується за минулий час, але не більше, ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, у зв`язку з чим розмір недоотриманої пенсії може бути зменшений у залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України. Недоотримана пенсія розрахована з 30 вересня 2016 року по 28 лютого 2019\~року у сумі 48624,11\~грн., яку позивач отримала разовим дорученням. Оцінка доказів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. При цьому, обставини до нарахування суми пенсії за віком у розмірі 82\~666,27 грн. не заперечувалися жодною із сторін, тому вони відповідно до ст. 81 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають. Предметом спору (зміст позовних вимог) між сторонами є стягнення нарахованої, однак не виплаченої у повному обсязі пенсії за віком, яка входить до спадкової маси у розмірі 34 042,16\~грн., ці обставини стороною відповідача не спростовані. Мотиви суду. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми. Позивач наводить аргумент, що відповідачем сплачено недоотриману пенсію спадкодавця у розмірі 48\~624,11\~грн., на її звернення відповідач повідомив, що ним виплачено недоотриману пенсію за минулий час за три роки до дня звернення за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень статті 46 Закону № України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується до вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст.\~46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. З огляду на викладене, суд вважає обмеження виплати недоотриманої пенсії строком три роки необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно яких сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї у повному обсязі, тому позовні вимоги на суму 34\~042,16 грн. ґрунтуються на нормах ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягають задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому обставини щодо недоплати указаної суми відповідачем не спростовані. З огляду на викладене, вимоги підлягають задоволенню, з підстав, які зазначені у позові. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved