Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 17.02.2016 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що 04.04.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» №ОД07/04/2008/840-К/371, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 38 400,00 доларів США із строком погашення до 02.04.2015 року.В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] було передано в заставу транспортний засіб марки Mitsubishi, 2008 року випуску, д/н [NUMBER] та укладено договір поруки з [PERSON] Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 02.10.2015 року виникла заборгованість у сумі 13 018,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 275 375,66 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 5 476,96 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 826,95 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 3 714,18 доларів США, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. 06.06.2016 року відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву про визнання поруки за вищезазначеним договором припиненою, оскільки Банком не було пред'явлено вимоги до поручителя про погашення боргу за кредитним договором протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов'язання. Представник ПАТ «КБ «Надра» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував. Представник [PERSON] - адвокат Зудова В.В. проти задоволення вимог первісного позову заперечувала, позовні вимоги за зустрічною позовною заявою - підтримала. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, за зустрічним - задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.04.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» №ОД07/04/2008/840-К/371, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 38 400,00 доларів США зі сплатою 14,5% річних на придбання автотранспортного засобу та витрати, пов'язані з державною реєстрацією автотранспортного засобу в МРЕВ при УДАІ УМВС України та комісії банку. Згідно п. 1.1.3.1 Договору строк погашення кредиту встановлено до 02.04.2015 року. Згідно п. 2.2.1 - 2.2.3 позичальник зобов'язався повертати кредит та сплатити передбачені п. 1.1.3.1 договору відсотки шляхом сплати суми мінімального платежу, що складає 742,00 долара США щомісячно до 18 числа поточного місяця. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 5.1 Договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 02.10.2015 року виникла заборгованість у сумі 13 018,09 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 275375,66 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 5 476,96 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 826,95 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 3 714,18 доларів США. Відповідачем, в свою чергу, не надано жодних доказів належного виконання зобов'язання в частині погашення кредиту та сплати відсотків, тож суд вважає вимоги позивача стосовно стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно розділу 7 Договору, належне виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено заставою транспортного засобу марки Mitsubishi, 2008 року випуску, д/н [NUMBER], який належить [PERSON] та порукою [PERSON], яка згідно п. 3.2.2 зобов'язалась відповідати перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник, як солідарні боржники. Згідно п. 3.2.5 банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із договору, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині вони не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому відповідно до ст. 543 ЦК України кредитору належить право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Проаналізувавши текст Договору, суд встановив, що сторонами не встановлено строку припинення поруки, а п. 8.5 встановлено, що договір діє до повного виконання зобов'язань. З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж позичальником було здійснено 18.01.2011 року, а строк повного виконання зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів встановлено до 02.04.2015 року. Однак, у встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк банк не реалізував право вимоги виконання зобов'язання поручителем, оскільки відсутні докази направлення вимоги на адресу боржника, а позовну заяву про стягнення заборгованості подано лише 17.02.2016 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.09.2014 по справі № 6-53цс14, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Аналогічну правову позицію висловив і Верховний суд України в постанові №6-170цс13 від 17.09.2014 року, зазначаючи, що порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі №6-1451цс16 звернення до суду після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови у позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами представника [PERSON] стосовно визнання розділу 3.2 договору «Автопакет» №ОД07/04/2008/840-К/371 від 04.04.2008 року припиненим, що автоматично виключає можливість задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» в частині солідарного стягнення заборгованості. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що згідно платіжного доручення №56577-27 від 21.10.2016 року, позивачем ПАТ «КБ «Надра» було сплачено судовий збір в розмірі 4130,63 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 2065,31 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Згідно квитанції №54013 позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., що підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: partial