Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулося ПАТ КБ «Правекс-Банк» (далі\~позивач) з позовом до [PERSON] (далі\~відповідач-1) та [PERSON] (далі відповідача-2), в якому зазначено, що позивач та відповідач-1 28 вересня 2012 року уклали кредитний договір №540RNCР122720002, відповідно до якого останній отримав кредиту сумі 51450,00 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 23 % річних. Відповідач-1 зобовязався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Відповідач-1 не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто не виконав зобовязання належним чином. У звязку з цим, відповідач-1 станом на 22.10.2016 року має заборгованість в сумі 54421 грн. 42 коп., з яких: 26824 грн. 22 коп. заборгованості з повернення кредиту, 8240 грн. 38 коп. заборгованості по сплаті процентів, 16204 грн. 21 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 3152 грн. 61 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів. Відповідач-1 заборгованість за договором не сплачує, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Правекс-Банк». В якості забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір поруки від 28.09.2012 №540RNCР122720002. Проте відповідач-2 як поручитель за зобовязання відповідача-1 також не розрахувався. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 54421 грн. 42 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав заяву від 20.02.2017, якою просить суд розглянути справу за відсутності представника банку, вказуючи, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2\~ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідачі в судове засідання також не з'явились, про час і місце його проведення повідомлялись належним чином згідно ч. 9\~ст. 74 ЦПК України, що підтверджується копією газети «Урядовий курєр» від 11.02.2017 №27. Про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили, заперечень проти позову не надали, тому на підставі ст.ст. 169,\~224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, заперечення на позов не подали, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем-1 28.09.2012 укладений кредитний договір №540RNCР122720002 (далі за текстом Договір), відповідно до умов якого відповідач-1, з метою своєчасної оплати вартості транспортного засобу, отримав кредит у сумі 51450 гривень на строк з 28.09.2012 до 28.09.2015 зі сплатою 23 процентів річних. Пунктом 4.4. Договору передбачено обов'язок відповідача погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення грошових коштів вказаних в колонці «Погашення основної суми кредиту» Додаток 1 до даного Договору щомісяця у строк до «28» числа наступного місяця включно на свій поточний рахунок №26208700056385 в ПАТ КБ «Правекс-Банк», МФО 380838, та доручає банку здійснити списання відповідної суми грошових коштів, вказаних в колонці «Погашення основної суми кредиту» Додатку 1 до даного Договору, з зазначеного поточного рахунку позичальника в рахунок погашення заборгованості кредитом (договірне списання). Відповідно до пункту 4.5. Договору проценти за користування кредитом підлягають сплаті Позичальником (за час фактичного користування грошовими коштами протягом процентного періоду, яким вважається період з «28»-го числа попереднього місяця по «27»-е число поточного календарного місяця) «28» числа кожного наступного місяця, а також на момент припинення строку користування кредитом, зазначеного в п. 1.2. даного договору шляхом внесення суми грошових коштів на поточний рахунок позичальника №26208700056385 в ПАТ КБ «Правекс-Банк», МФО 380838 та списання банком відповідної суми грошових коштів з зазначеного поточного рахунку Позичальника в рахунок погашення процентів за користування кредитом (договірне списання). Відповідач-1 зобовязання з повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, а тому згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 27.10.2016 року має заборгованість з повернення кредиту у сумі 26824 грн. 22 коп., заборгованість по сплаті процентів 8240 грн. 38 коп. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач-1 уклав кредитний договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом. Враховуючи наведені обставини, умови договору та норми чинного законодавства позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-1 заборгованості з повернення кредиту в сумі 26824 грн. 22 коп. та заборгованості по сплаті процентів у сумі 8240 грн. 38 коп. підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. В пункті 7.1.5. Договору сторони встановили право банку за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування коштами стягнути пеню за кожний день прострочення в розмірі 0,1% від суми неоплаченої заборгованості за строк невиконання зобовязання. На підставі вказаних норм чинного законодавства, умов договору та у звязку з порушенням відповідачем зобовязань за Договором, позивач за період з 01.07.2014 по 21.10.2016 нарахував відповідачу до сплати 16204 грн. 21 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 3152 грн. 61 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів. Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення пені суд виходить з таких обставин. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним та фізичним особам\~підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.\~\~\~\~ Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у [INFO], що підтверджується копіями їх паспортів серії ВВ №386245, виданий Сніжнянським МВ ГУМВС України в Донецькій області, 21 березня 1998 року та серії ВС №600025, виданий Сніжнянським МВ УМВС України в Донецькій області, 27 грудня 2000 року. Згідно з\~Розпоряджень КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р та від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, м. Сніжне Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Таким чином, аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги вимоги ст.ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів, яка нарахована банком до сплати за прострочення виконання зобовязань стягненню не підлягає, оскільки нарахована після 14.04.2014, в зазначеній частині позову слід відмовити. Також в забезпечення виконання відповідачем-1 умов Кредитного договору між позивачем, та відповідачем-2 укладений Договір поруки №540RNCР122720002від 28 вересня 2012 року, відповідно до умов якого Поручитель (відповідач-2) у порядку та на умовах, передбачених даним Договором зобовязався нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором (позивачем) за виконання в повному обсязі зобовязань відповідача-1 за Кредитним Договором №540RNCР122720002від 28 вересня 2012 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), своєчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом до 28.09.2015 у розмірі 51450 грн. та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного Договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості (п. 1.1. Договору поруки). За положеннями ч. 1\~ст. 553 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідач-2, уклавши Договір поруки з позивачем, взяв на себе зобовязання перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником зобовязань за Договором. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на дату укладення договору і до 19.10.2016) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений строк повного погашення кредиту є 28 вересня 2015 року. За таких обставин у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 28 вересня 2015 року і протягом наступних шести місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Судом встановлено, що боржник зобовязався повернути кредит у строк до 28 вересня 2015 року, а оскільки банк звернувся до поручителя з позовом 17 грудня 2016 року, що підтверджується конвертом у якому позов надійшов до суду, тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, є підстави для відмови в позові до відповідача-2 у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Такий висновок щодо застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 №6-1451цс16, який у відповідності до вимог ст. 3607 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Враховуючи наведене позовні вимоги заявлені до відповідача-2 як солідарного боржника за договором поруки задоволенню не підлягають. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. До стягнення підлягає 26824 грн. 22 коп. заборгованості з повернення кредиту та 8240 грн. 38 коп. заборгованості по сплаті процентів. В задоволенні решти позову має бути відмовлено. На підставі ст. 88 ЦПК України\~судові витрати позивача по сплаті судового збору та витрати повязані з наданням оголошення у газеті «Урядовий курєр» про виклик в судове засідання відповідача мають бути відшкодовані за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial