Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] до з позовом до акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк», [PERSON] , третя особа: комунальне підприємство «Агентство регіонального розвитку «Регіон-лідер» Дніпропетровської обласної ради» про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] , які в подальшому були змінені, зазначила, що 13 квітня 2018 року між нею та акціонерними товариством «Акціонерний банк «Радабанк», комунальним підприємством «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» Дніпропетровської обласної ради було укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва, об`єктом якого став будинок, розташований на [ADDRESS] . Сторони домовились і визначили кінцеву дату внесення оплати за несплачену довірителем кількість квадратних метрів - 65,4 кв.м., виходячи з дати введення об`єкта в експлуатацію, або після цієї події у тому самому місяці. В порушення умов договору, у квітні 2018 року об`єкт будівництва не введено в експлуатацію, а навпаки, будівельні роботи на цьому об`єкті взагалі були припинені на тривалий час без пояснення причин. Вважає, що управителем порушені умови договору № 47/2 про участь у фонді фінансування будівництва від 13.04.2018 року та положення Правил фонду фінансування будівництва, а саме допущено неналежне здійснення контролю з боку управителя за дотриманням забудовником договірних умов та зобов`язань з метою запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дії забудовника, що призвели до збільшення строків будівництва більше як на 90 днів та збільшення вартості об`єкта будівництва більше ніж на 20 %, що свідчить про грубе порушення відповідачем АТ «Акціонерний банк «Радабанк» договору, укладеного з нею та Правил ФФБ. У відповідності до п.п. 4 п. 14 Договору та п.5.1.4 Правил ФФБ управитель не мав права вимагати від довірителів виконання своїх зобов`язань у разі, якщо управитель не виконує свої зобов`язання за договором управління майном. Наголошувала, що відповідач не мав законних підстав для відкріплення від довірителя закріпленого за нею об`єкту інвестування та відкріплення всіх закріплених за нею вимірних одиниць цього об`єкта інвестування, а також управління майном за договором, так як відповідач сам порушив умови договору управління майном та положень Правил ФФБ, які є невід`ємною частиною договору. Просила суд визнати незаконними дії акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» щодо відкріплення від неї закріпленого об`єкту інвестування, а саме: двокімнатної квартири [ADDRESS] щодо відкріплення закріплених об`єктів за нею вимірних одиниць цього об`єкту інвестування у кількості 5,00 кв.м.; зобов`язати акціонерне товариство «Акціонерний банк «Радабанк» відкріпити від [PERSON] закріплений за нею об`єкт інвестування: а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; відкріпити від [PERSON] вимірні одиниці на зазначений об`єкт; припинити управління майном за договором про участь у фонді фінансування будівництва від 20.03.2020 р., укладеним між [PERSON] та АТ «Акціонерний банк «Радабанк» і третьою особою комунальним підприємством «Агентство регіонального розвитку «Регіон Лідер» Дніпропетровської обласної ради»; зобов`язати АТ «Акціонерний банк «Радабанк» відновити управління майном за договором № 47/2 про участь у фонді фінансування від 13.04.2018 року; закріпити за [PERSON] об`єкт інвестування та закріпити за нею вимірні одиниці об`єкта інвестування у кількості 5,00 кв..м.; зобов`язати АТ «Акціонерний банк «Радабанк» прийняти від неї грошові кошти в рахунок оплати за несплачену частку об`єкту інвестування, площею 65,4 кв.м. за ціною не більше 10 000 грн. за 1 кв.м. Представник відповідача АТ «Акціонерний банк «Радабанк» в судові засідання з`являвся, заперечував щодо задоволення позовних вимог. Подали відзив на позов, який підтримали в судовому засіданні та наголошували на безпідставність та незаконність позовних вимог, звертаючи увагу суду на наступне. Під час укладення договору про участь у фонді фінансування будівництва позивач була обізнана про наслідки недотримання графіку внесення грошових коштів, визначеного у свідоцтві, у вигляді відкріплення об`єкта інвестування та права управителя укласти щодо відкріпленого об`єкта інвестування договір про участь у фонді фінансування з іншим довірителем, та не здійснюючи оплату у встановлений договором та свідоцтвом строк. Порядок припинення управління майном та договору про участь у фонді фінансування, відкріплення об`єкта інвестування від довірителя та умови виплати довірителю коштів урегульований ст. 20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», який є вичерпним, у зв`язку з чим вимога щодо відкріплення об`єкту є незаконною. Наголошували, що позивачем обрано невірно спосіб захисту, що є також підставою для відмови у позові. Станом на квітень 2018 року позивачем профінансовано лише 50 000 грн. за 5 кв.м. або 7,1 % об`єкта інвестування, тобто у позивача [PERSON] навіть не виникло право вимоги майнових прав на весь об`єкт інвестування. Водночас, відкріплення об`єкту інвестування від довірителя позбавляє право вимоги на цей об`єкт з одночасним поверненням йому внесених коштів. Отже, при відкріпленні об`єкта інвестування довіритель [PERSON] не понесла збитків. Єдиним документом, який дає право довірителю зареєструвати право власності за закріплений за ним об`єкт інвестування є довідка встановленої законом форми, яка видається довірителю тільки після здійснення всіх остаточних розрахунків. Відсутність порушеного права [PERSON] є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» забезпечено захист прав довірителя у разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Також наголошували, що [PERSON] внесла в повному обсязі грошові кошти за спірний об`єкт інвестування, та підстави відповідно, для відкріплення цього об`єкту від неї відсутні. Представником АТ «Акціонерний банк «Радабанк» також подано клопотання про застосування наслідків зловживання правом. Звертали увагу на наявність ознак зловживання [PERSON] процесуальним правом, оскільки позов є завідомо безпідставним, який має штучний характер. Позивач [PERSON] є особою, яка пов`язана з колишнім генеральним підрядником - ПП «Фірма «Мост», та, з огляду на займану посаду, була обізнана про причини та строки припинення будівництва генеральним підрядником ПП «Фірма «Мост», причини порушення строків закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію, що не узгоджується з викладеними позивачем обставинами в позовній заяві. Представник позивача - адвокат Василенко Л.М. є особою, яка також пов`язана з колишнім генеральним підрядником ПП «Фірма «Мост», та з огляду на встановлені судом у справі № 904/4025/18 обставини, була обізнана про причини та строки припинення будівництва та введення будинку в експлуатацію, що також не узгоджується з викладеними позивачем обставинами в позові. Враховуючи відсутність заяв [PERSON] про порушення її прав як довірителя фонду фінансування будівництва, які є підставою для відкріплення закріпленого за довірителем об`єкту інвестування та припинення управління майном за зазначеним договором, дійсна мета звернення з повозом не зрозуміла. Законодавством прямо визначено спосіб захисту прав довірителя у разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, передбачені ч. 1 ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», а управитель АТ «Акціонерний банк «Радабанк» не тільки не відмовляється від виплати належних [PERSON] коштів, а, навпаки, просить останню отримати зазначені грошові кошти, тоді як позивач [PERSON] не з`являється для їх отримання, тому спір має очевидний штучний характер. Вважають, що дії позивача є недобросовісні, спрямовані на порушення прав АТ «Акціонерний банк «Радабанк» як управителя фонду фінансування будівництва, на порушення прав довірителя [PERSON] на отримання закріпленого за нею об`єкту інвестування у власність, що свідчить про наявність обставин, визначених ч. 2 ст. 13 ЦК України. Просять суд застосувати положення ч. 3 ст. 16 ЦК України, ст.. 44 ЦПК України та відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник, з`являлись в судові засідання, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначали, що об`єкт інвестування - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] відкріплена від [PERSON] правомірно, у відповідності до положень договору про участь у фонді фінансування об`єкту будівництва. При цьому, нею виконані всі зобов`язання довірителя стосовно об`єкту інвестування, сплачені грошові кошти в розмірі 880 000 грн. за всі вимірні одиниці об`єкту, про що видано відповідне свідоцтво. Вона є власником майнових прав на зазначену квартиру та є не тільки добросовісним довірителем, а й добросовісним набувачем майнових прав. Повноваження АТ «Акціонерний банк «Радабанк» по закріпленню та відкріпленню довірителя від об`єкту інвестування є по суті дискреційними, у зв`язку з чим права позивача [PERSON] в обраним нею способу захисту не можуть бути задоволені, оскільки призведуть тільки до порушення прав [PERSON] . Представники третьої особи - комунального підприємства «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» в судові засідання також з`являлись, зазначали про незаконність та безпідставність позовних вимог. Звертали увагу суду, що управитель (фінансова установа) залучає кошти фізичних і юридичних осіб, і саме за ці кошти здійснюється будівництво житла. У встановлений строк кошти позивачем не були сплачені, у зв`язку з чим об`єкт інвестування від позивача [PERSON] був відкріплений. Ні договором, ні правилами, ні законом не передбачено, що кінцева дата внесення коштів довірителем має співпадати з датою введення об`єкту в експлуатацію. Відтермінування введення будівництва в експлуатацію було викликане неправомірними діями позивачки, так і інших таких недобросовісних довірителів, що припинили внесення коштів до Фонду фінансування будівництва. Подальше будівництво об`єкту, з метою забезпечення прав та законних інтересів добросовісних довірителів, які вносили кошти до фонду фінансування будівництва з дотриманням графіку, могло бути продовженим лише у разі відкріплення від позивачки об`єкту інвестування та закріплення за іншою особою - [PERSON] , яка на даний час внесла грошові кошти у повному обсязі. Наголошували на положення на положення п. 20 Договору та ч. 7 ст. 15 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», відповідно до яких передбачена можливість підвищення поточної ціни вимірної одиниці об`єкта інвестування, а у довірителя (позивачки) в даному випадку не виникає обов`язку з доплати лише за закріплені за нею вимірні одиниці об`єкту інвестування, тобто в даному випадку, за 5 кв.м. Порушення строків будівництва, ненадання відповідей на запити, необґрунтування підвищення ціни за вимірну одиницю не є підставою для невиконання нею умов договору, а є підставами для дострокового розірвання договору та звернення позивачки до відповідача про повернення внесених коштів. До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позивач [PERSON] звернулась з клопотанням про забезпечення позову. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2020 року було задоволено частково клопотання позивача про забезпечення позову. Заборонено будь-яким особам здійснювати відчуження майнових прав на об`єкт інвестування - двокімнатної квартири [ADDRESS] (об`єкт будівництва: житловий 5-ти поверховий будинок [ADDRESS] ); заборонено будь-яким особам здійснювати реєстрацію права власності на об`єкт інвестування - двокімнатної квартири [ADDRESS] (об`єкт будівництва: житловий 5-ти поверховий будинок [ADDRESS] ). В іншій частині заяви відмовлено. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до таких висновків. Між публічними акціонерним товариством «Акціонерний банк «Радабанк» (надалі-Управитель), [PERSON] (надалі-Довіритель) та комунальним підприємством «Агентство регіонального розвитку «Регіон-лідер» (надалі-Забудовник) 13 квітня 2018 року укладено договір № 46/2 про участь у фонді фінансування будівництва, відповідно до якого довіритель на підставі повного визнання ним Правил фонду фінансування будівництва за програмою забудовника, що затверджені управителем, надає свою згоду та участь у фонді фінансування будівництва виду «А». [PERSON] 13 квітня 2018 року було видано свідоцтво № 48/2-1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А», відповідно до якого сума внесених коштів довірителем склала - 50 000 грн., кількість закріплених за довірителем (сплачених) квадратних метрів - 5 кв.м., з кінцевою датою внесення коштів 30.04.2018 року та із запланованою датою введення об`єкта в експлуатацію - квітень 2018 року. Відповідно до п. 6 договору № 47/2 від 13 квітня 2018 року про участь у фонді фінансування будівництва та свідоцтва № 47/2-1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» за [PERSON] було закріплено об`єкт інвестування: квартира за будівельною адресою: [ADDRESS] , номер об`єкту інвестування [NUMBER] , поверх 4, загальною площею відповідно до проекту 70,4 кв.м. Обов`язки довірителя - [PERSON] визначені в п. 9 договору № 47/2 від 13 квітня 2018 року, зокрема, відповідно до яких довіритель зобов`язаний дотримуватись графіка внесення коштів, визначеного у свідоцтві. Відповідно до п. 15 договору № 47/2 від 13 квітня 2018 року про участь у фонді фінансування будівництва для закріплення об`єкту інвестування довіритель протягом одного банківського дня з дня підписання договору вносить на рахунок управителя кошти в розмірі 50 000 грн., що становить 7% вартості об`єкту інвестування за поточною ціною вимірною одиниці об`єкту інвестування, встановленою згодою сторін на день внесення коштів. Згідно з п. 17 зазначеного договору після внесення довірителем коштів відповідно до п. 15 договору управитель закріплює за ним у порядку, передбаченому Правилами, відповідну кількість вимірних одиниць об`єкту інвестування відповідно до поточної ціни вимірної одиниці об`єкту інвестування та видає довірителю свідоцтво про участь у фонді. У п. 18 договору визначено, що подальше внесення коштів для оплати вартості об`єкту інвестування здійснюється довірителем у строки, визначені у свідоцтві про участь у фонді. Заступник голови Правління акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» 31 травня 2019 року (вих.. 3198/19) направив листа [PERSON] , в якому повідомив про наявність зобов`язань щодо оплати грошових коштів за несплачені квадратні метри закріпленого об`єкту інвестування та поновлення роботи фонду фінансування будівництва. Просили звернутись до управителя для підписання додаткової угоди до договору про участь у фонді фінансування № 46/2 від 13 квітня 2018 року до 01 липня 2019 року, про збільшення вартості квадратного метру. У відповідь на лист від 31 травня 2019 року (вих.. 3198/19) [PERSON] 21 червня 2019 року повідомила про свої наміри продовжити участь у фонді фінансування будівництва згідно договору № 47/2 від 13 квітня 2018 року, але просила надати відповідь на її питання щодо стану готовності об`єкту інвестування, причин призупинення будівництва об`єкту інвестування, обґрунтування підвищення ціни за кв. м. та ін. У відповідь на зазначений лист заступник голови правління АТ «Акціонерний банк «Радабанк» повідомив, що для зміни ціни однієї вимірної одиниці об`єкту інвестування не потрібно з усіма довірителями узгодження цього рішення та не вимагається внесення змін до правил фонду відповідно до п. 10.2 Правил Фонду фінансування. Наголошено про обов`язки довірителя, передбачені п.п. 1,3,4 та 6 п. 9 договору про участь у фонді фінансування будівництва та про порушення [PERSON] графіку внесення коштів, визначених договором про участь у фонді фінансування та свідоцтвом. Запропоновано протягом 5 календарних днів з дня отримання цього листа сплатити грошові кошти в розмірі 784 800 грн., та попереджено, що у разі несплати коштів у встановлений строк, об`єкт інвестування буде відкріплений від неї та управління майном буде припинено відповідно до умов договору та Правил фонду. Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, [PERSON] сплачено було грошові кошти в розмірі 50 000 грн. за 5 кв.м. вимірних одиниць об`єкту інвестування: двокімнатною квартири, номер [ADDRESS] . Грошові кошти за 65,4 кв.м. вимірних одиниць об`єкту інвестування [PERSON] не сплатила. АТ «Акціонерне товариство «Радабанк» листом вих. № 7317/19 від 21 листопада 2019 року повідомив [PERSON] , що у зв`язку з недотриманням графіку внесення коштів, визначеного у свідоцтві, відповідно до п.п. 4 п. 28, п. 30, п.п. 2 п. 31, п.п. 1,3 п. 9 договору про участь у фонді фінансування, п.п. 3.1., 13.2, 14.1, 14.2 Правил фонду фінансування, закріплений за нею як за довірителем об`єкт інвестування та закріплені одиниці об`єкту інвестування відкріплено, управління майном за договором № 47/2-1 від 13 квітня 2018 року, припинено. Листом від 22 січня 2020 року (вих.. 473/19) заступник голови Правління АТ «Акціонерного товариства «Радабанк» повідомив [PERSON] повторно, що у зв`язку з недотриманням графіку внесення коштів, визначеного у свідоцтві, відповідно до п.п. 4 п. 28, п. 30, п.п. 2 п. 31, п.п. 1,3 п. 9 Договору, п.п. 3.1, 13.2, 14.1, 14.2 Правил, закріплений за нею як довірителем об`єкт інвестування та закріплені вимірні одиниці об`єкта інвестування відкріплено, управління майном за договором № 47/2 від 13.04.2018 року припинено, та для отримання внесених коштів за договором просили звернутись до управителя - АТ «Акціонерний банк «Радабанк». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом положень частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Підпунктом 3 пункту 9 вищезазначеного договору (підпункт, на підставі якого було здійснено відкріплення) визначено, що довіритель зобов`язується дотримуватись графіка внесення коштів, визначеного у свідоцтві про участь у фонді. Згідно підпункту 2 пункту 31 договору про участь у фонді фінансування будівництва № 47/2 від 13 квітня 2018 року управитель відкріплює від довірителя закріплений за ним об`єкт інвестування у разі невиконання зобов`язань, передбачених підпунктами 3-6 пункту 9 цього договору. У свідоцтві № 47/2 від 13 квітня 2018 року про участь в фонді фінансування будівництва «А», виданого 13 квітня 2018 року. У графі «кінцева дата внесення» зазначено - квітень 2018 року Отже, невнесення довірителем згідно з п. 18 договору № 47/2 про участь у фінансування будівництва «А» від 13 квітня 2018 року грошових коштів у сумі та строки, визначені у свідоцтві є підставою у відповідності до підпункту 2 пункту 31 зазначеного договору для відкріплення управителем закріпленого за довірителем об`єкту інвестування. Згідно пункту 13.1 Правил фонду фінансування будівництва виду «А» за програмою КП «АРР «Регіон-Лідер» ДОР у разі невиконання довірителем умов договору про участь у ФФБ довіритель втрачає право на закріплений за ним об`єкт інвестування та управитель має право відкріпити від довірителя закріплений за ним об`єкт інвестування і закріплені за довірителем вимірні одиниці об`єкта інвестування. Відповідно до пункту 13.2 вищезазначених Правил управитель відкріплює від довірителя закріплений за ним об`єкт інвестування, в тому числі у випадку порушення довірителем графіка внесення коштів до ФФБ, зазначеного у свідоцтві про участь у ФФБ. Судом встановлено, що [PERSON] на виконання вимог договору про участь у фонді фінансування будівництва № 47/2 від 13 квітня 2018 року не внесла повну суму щодо фінансування об`єкта будівництва: квартири номер [ADDRESS] , таким чином не виконала всі умови договору про участь у фонді фінансування будівництва. Будинок, в якому розташована квартира [ADDRESS] станом на квітень 2018 року та станом на день розгляду справи не введений в експлуатацію. Дані обставини сторонами не оспорюються. Однак, ні договором № 47/2 про участь у фонді фінансування від 13.04.2018 року, ні свідоцтвом № 47/2-1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А», ні Правилами фонду фінансування будівництва виду «А» за програмою КП «АРР «Регіон-Лідер» ДОР, ні законом не передбачено право довірителя не виконувати умови договору та не вносити кошти для оплати вартості об`єкту інвестування. Позивач посилається на п.п. 4 п. 14 договору № 47/ 2 від 13.04.2018 року про участь у фонді фінансування та п. 5.1.4 Правил фонду фінансування, наголошуючи на неправомірність дій відповідача АТ «Акціонерний банк «Радабанк», оскільки управитель не мав право вимагати від неї виконання всіх обов`язків, в тому числі й здійснення оплати за всі вимірні одиниці об`єкту інвестування. Так, дійсно, відповідно до п.п. 4 п. 14 договору № 47/ 2 від 13.04.2018 року про участь у фонді фінансування та п. 5.1.4 Правил фонду фінансування, відповідно до якого управитель не може вимагати від довірителя виконання своїх зобов`язань у разі, якщо управитель не виконує свої зобов`язання за договором управління майном. Обов`язки управителя визначені в п. 7 договору № 47/2 від 13.04.2018 року про участь у фонді фінансування, в якому визначено про обов`язки управителя письмово або іншим способом повідомити довірителю про збільшення строків будівництва більш як 90 днів. Обов`язок управителя закінчити будівництво саме у квітні 2018 року в договорі № 47/2 від 13 квітня 2018 року про участь у фонді фінансування будівництва не закріплено. Права довірителя [PERSON] у випадку не введення у встановлений в договорі та у свідоцтві строк, в експлуатацію будинку, в якому розташований об`єкт інвестування може бути захищено шляхом розірвання договору та повернення йому коштів, що передбачено ч. 4 ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» у відповідності до якої у разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, передбачених частиною 1 цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Аналогічні положення закріплені в п.п. 6.4, 6.9 Правилах фонду фінансування будівництва та в п.п. 3,4 п. 10 Договору № 47/2 від 13 квітня 2018 року про участь у фонді фінансування будівництва. Крім цього, у відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», п.п. 4 п. 10 договору № 47/2 від 13 квітня 2018 року довіритель має право отримати страхове відшкодування в порядку, визначеному правила фонду, у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Відповідно до п. 30 договору № 47/2 від 13 квітня 2018 року про участь у фонді фінансуванні об`єкту будівництва, у разі відкріплення від довірителя закріпленого за ним об`єкта інвестування управитель також відкріплює від довірителя всі закріплені за ним вимірні одиниці такого об`єкта інвестування. З моменту відкріплення від довірителя управління майном припиняється. Довіритель втрачає право вимоги на об`єкт інвестування та вимірні одиниці такого об`єкта. Управитель зобов`язаний виплатити довірителю кошти у порядку, встановленому Правилами фонду та цим договором. АТ «Акціонерний банк «Радабанк» листом від 22 січня 2020 року (вих. 473/19) повідомило [PERSON] про необхідність отримання грошових коштів в сумі 50 000 грн., які були сплачені нею за 5 кв.м. вимірних одиниць об`єкту інвестування. Таким чином, рішення АТ «Акціонерний банк «Актабанк» про відкріплення від [PERSON] об`єкта будівництва на підставі п.п. 4 п. 28, п. 30, п.п. 2 п. 31, п.п. 1,3 п. 9 Договору, п.п. 3.1, 13.2, 14.1, 14.2 Правил фонду фінансування будівництва виду «А» за програмою КП «АРР «Регіон-Лідер» ДОР є правомірним, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині визнання незаконними дій відповідача АТ «Акціонерний банк «Радабанк» щодо відкріплення об`єкту інвестування: двокімнатної квартири, загальною площею 70,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , відкріплення закріплених за нею вимірних одиниць чого об`єкту інвестування є такими, що не підлягають задоволенню. Згідно матеріалів справи відповідачу [PERSON] 20 березня 2020 року було видане свідоцтво № 84/2-3 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А», та закріплено об`єкт інвестування: квартира [ADDRESS] . Згідно із зазначеним свідоцтвом [PERSON] сплатила в повному обсязі грошові кошти за об`єкт інвестування в розмірі 880 000 грн. Враховуючи правомірність відкріплення об`єкту інвестування: квартири [ADDRESS] від [PERSON] , підстави для відновлення управління майном за договором № 47/2 про участь у фонді фінансування будівництва від 13.04.2018 року та закріплення за позивачем [PERSON] об`єкту інвестування, закріплення вимірних одиниць зазначеного об`єкту інвестування, відкріплення від [PERSON] об`єкту інвестування, вимірних одиниць цього об`єкту інвестування та припинення управління за договором про участь у фонді фінансування будівництва від 20.03.2020 року, укладеним між акціонерним товариством «Акціонерний банк «Радабанк», [PERSON] та КП «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» Дніпропетровської обласної ради», відсутні. Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача АТ «Акціонерне товариство «Радабанк» прийняти від позивача [PERSON] грошові кошти в рахунок оплати за несплачену частку об`єкту інвестування, площею 65,4 кв.м. за ціною не менше 10 000,00 грн. за 1 кв.м. є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Пунктом 19 договору № 47/2 про участь у фонді фінансування будівництва від 13 квітня 2018 року визначено, що управитель повідомляє довірителю про зміну поточної ціни вимірної одиниці об`єкту інвестування у разі її зміни чи зменшення або збільшення фактичної загальної площі об`єкту інвестування. Таким чином, договором визначена можливість про зміни поточної ціни вимірної одиниці об`єкту інвестування, про що управитель повідомив довірителя [PERSON] . Листом Акціонерне товариство «Акціонерний банк «Радабанк» 31 травня 2019 року (вих.. 3198/19) повідомило [PERSON] про збільшення вартості квадратного метру у розмірі 12 500 грн. (відбулась зміна Генерального підрядника та встановлено новий строк будівництва - серпень 2019 року, поновлено роботу фонду фінансування). Не згода з новою ціною за квадратні метри об`єкту інвестування є підставою для розірвання договору, а обраний позивачем спосіб захисту в даному випадку шляхом зобов`язання відповідача «Акціонерний банк «Радабанк» прийняти від позивача [PERSON] грошові кошти в рахунок оплати за несплачену частку об`єкту інвестування, площею 65,4 кв. за ціною не вище 10 000 кв.м., є також неналежним. Однак, підстави для відмови в задоволенні позовних вимог на підставі ч. 3 ст. 16 ЦК України та ст. 44 ЦПК, на які наголошує представник Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» відсутні, та клопотання про застосування наслідків зловживання правом не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті 55 Конституції України,права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України,юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до частини 1статті 20 ЦК України,право на захист особа здійснює на свій розсуд. За змістом частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини 1статті 15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Зазначені норми права свідчать про те, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу способами, які не заборонені законом, перелік яких не є вичерпним. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція). За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Наведені положення свідчать про те, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, позову, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, позовну заяву, клопотання. Частиною 2 та 3 статті 13 ЦК України встановлено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Отже, саме по собі подання позовної заяви [PERSON] про визнання незаконними дій, розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії не може бути розцінено, як необґрунтовані дії позивача, оскільки це є правом позивача, передбачене ЦПК України та Конституцією України, знаходження позивача у трудових відносинах з генеральним підрядником - ПП «Фірма «Мост» не може свідчити про відсутність спору або спір, який має штучний характер. При цьому відповідачем АТ «Акціонерний банк «Радабанк» не доведено, що ці дії позивача [PERSON] є саме наміром завдати шкоди правам АТ «Акціонерний банк «Радабанк» як управителю фонду фінансування будівництва та порушення прав довірителя [PERSON] . Тому, суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість доводів представника акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» про зловживання процесуальними правами позивачем [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed