Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] , за участю представника - [PERSON] , з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 941Н від 22.11.2000 року, зареєстрованого у Слов`янській філії Донецької товарної біржі, а також у ДКП «Бюро технічної інвентаризації» Слов`янської міської ради. Одразу після укладення вказаного договору купівлі-продажу у листопаді 2000 року продавець [PERSON] разом з усіма членами своєї сім`ї виїхали із зазначеного будинку з власними речами на постійне місце проживання за іншою адресою. Продавець передала позивачу проданий будинок, який на той час був пустим, та ключі від нього. Однак, колишня власниця та продавець будинку [PERSON] та члени її сім`ї [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у вищевказаному будинку по теперішній час, хоча й не проживають у даному будинку, не користуються ним, у будинку відсутні їх особисті речі. Жодних договірних зобов`язань між позивачем та відповідачами щодо користування будинком [ADDRESS] не існує. Відповідачі не приймають участі в утриманні будинку та прибудинкової території, не допомагають з ремонтом, сплатою комунальних платежів, які нараховуються із врахуванням їх реєстрації за вказаною адресою, що порушує права позивача як власника будинку та вимагає від неї сплачувати додаткові житлово-комунальні витрати за цих осіб, перешкоджає оформили передбачену законодавством субсидію. Позивач просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS] , та стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте, своїм правом на надання відзиву відповідачі не скористалися, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використали, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до договору купівлі-продажу № 941 Н від 22.11.2000 року, зареєстрованого у ДКП «Бюро технічної інвентаризації» Слов`янської міської ради за № 6228/24а.11, продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будовами, розташований на землях Слов`янської міської ради за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 13) Відповідно до довідки від 02.11.2020 року № 2750-3/0.45/01, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янська (а. с. 14), право власності на житловий будинок [ADDRESS] станом на 01.01.2013 року зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 941Н, укладеного у Слов`янській філії Донецької товарної біржі 22.11.2000 року. Дата реєстрації - 29.11.2000 року, номер запису 6229 в книзі 24а-110. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме - будинку [ADDRESS] , відомості про речові права на нерухоме майно, відомості про право власності на нерухоме майно, відомості про відчуження об`єкта нерухомого майна та перебування майна в іпотеці, - відсутні. (а. с. 15) У відповідності до акту від 30.10.2020 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Словважмаш» в присутності сусідів [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] , та [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] (а. с. 17), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не мешкають в будинку [ADDRESS] з листопада 2000 року по теперішній час, особисті речі вказаних осіб за даною адресою відсутні. Згідно з відомостями, наданими відділом з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб, № 22-15/5802 від 14.12.2020 року, дати та правові підстави проведення реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] невідомі. У відповідності до довідки від 04.02.2021 року, виданої ЦНАП Слов`янської міської ради [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що відповідачі у будинку [ADDRESS] не мешкають без поважних причин з листопада 2000 року. За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають у житловому будинку [ADDRESS] з листопада 2000 року, вони не є членами сім`ї позивача, а також не є особами, які можуть бути прирівняні до членів сім`ї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, а тому вони мають бути позбавлені права користування житловим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS] , оскільки їх право користування даним нерухомим майном перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 840,80 грн. судового збору, тому з огляду на задоволення позовних вимог з відповідачів на користь позивача в рівних частках з кожного, тобто по 280,27 грн., підлягає стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved