Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла його рідна тітка [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай [NUMBER]) площею 4.380 га. розташованої на території Самарської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Зазначає, що оскільки він є племінником померлої [INFO] [PERSON], а його мати [PERSON] яка є її рідною сестрою померла ще [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], тому відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України він є спадкоємцем за правом представлення і вважає, що має право на спадкування частки спадщини, яка належала б за законом його матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини. Вказує також, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] окрім його матері [PERSON] якби вона була живою не було б, а тому вона б мала право на всю спадщину. Крім позивача спадкоємцем за правом представлення є також його рідна сестра і відповідно племінниця померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, копією свідоцтва про укладення шлюбу. Проте [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача, і не заперечує, щоб він прийняв спадщину в повному обсязі. Відповідно до діючого законодавства позивач звернувся до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], однак нотаріусом 31.03.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва через відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю, та через те, що ним пропущено строк на прийняття спадщини. Позивач зазначає, що передбачений законодавством шестимісячний строк на прийняття спадщини пропустив через те, що вважав що спадщину вже прийняла сестра [PERSON], оскільки йому було відомо, що вона має намір її прийняти. На той час позивач проживав в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, а коли нещодавно приїхав проживати в с. Лугове, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, йому стало відомо, що сестра спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, не має наміру її приймати, і взагалі відмовляється від її прийняття на його користь. Тому позивач вважає, що пропустив строк з поважних причин. Вказує також, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю дійсно втрачено, де він може бути він не знає, проте в нього є ксерокопія вказаного Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], що підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку (пай). Від спадщини позивач не відмовлявся, ніхто його право на спадщину до суду не оспорив, однак через пропуск строку на прийняття спадщини та відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю він не має можливості оформити спадкове майно на своє ім'я, володіти, користуватися і розпоряджатися ним як законний власник, тому змушений звернутися до суду з даним позовом і просить визнати за ним право власності на спадкову земельну ділянку. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в заяві вказує, що позовні вимоги підтримує, підтверджує, що інших спадкоємців немає. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не з'явився. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] в судове засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність. В заяві також вказує, що проти задоволення позову не заперечує, і підтверджує, що інших спадкоємців немає. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла рідна тітка позивача [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай [NUMBER]) площею 4.380 га. розташованої на території Самарської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 22.12.2009 року (а. с. 8), копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а. с. 6), копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER](а. с. 10), копією свідоцтва про одруження [PERSON] [NUMBER] (а. с. 10), копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] (а. с. 9), копією рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2010 року по справі № 2-о-68/2010 (а. с. 11), копією рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.12.2009 року по справі № 2-о-146/2009(а. с. 7). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не залишила, що підтверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру від 20.04.2015 року серії АМВ № 169670 (а. с. 33). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки позивач є племінником померлої [INFO] [PERSON], а мати позивача [PERSON], яка є її рідною сестрою померла ще [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а. с. 12), тому відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України позивач є спадкоємцем за правом представлення і має право на спадкування частки спадщини, яка належала б за законом його матері [PERSON], якби вона була живою на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] окрім матері позивача [PERSON] якби вона була живою не було б, а тому відповідно вона б мала право на всю спадщину. Крім позивача спадкоємцем за правом представлення є також його рідна сестра і відповідно племінниця померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а. с. 18), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 19). Проте [PERSON], яка є третьою особою по справі, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася і взагалі відмовляється від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача, та не заперечує, щоб він прийняв спадщину в повному обсязі, що підтверджується також її письмовою заявою поданою до суду, в якій вона вказує, що позов визнає і просить визнати право власності на земельну ділянку за позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Таким чином судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. Відповідно до діючого законодавства позивач звернувся до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], однак нотаріусом 31.03.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва через відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю, та через те, що ним пропущено строк на прийняття спадщини, що підтверджується листом нотаріуса від 31.03.2015 року вих. № 353/02-14 с/с 72/2015 (а. с. 13), копією заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину (а. с. 34), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 20.04.2015 року серії АМВ № 169669 (а. с. 32). Передбачений законодавством шестимісячний строк на прийняття спадщини позивач пропустив через те, що вважав що спадщину вже прийняла його сестра [PERSON], оскільки йому було відомо, що вона має намір її прийняти. На той час він проживав в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, а коли нещодавно приїхав проживати в с. Лугове, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, йому стало відомо, що сестра спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, не має наміру її приймати, і взагалі відмовляється від її прийняття на його користь. Вказані факти підтверджуються заявою [PERSON], в якій вона проти задоволення позову не заперечує, та не спростовані відповідачем по справі - Самарською сільською радою Петропавлівського району, Дніпропетровської області, яка позов визнала. Таким чином судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, на підставі якого [PERSON] є власником спадкової земельної ділянки, втрачено, проте в матеріалах справи є ксерокопія вказаного Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] (а. с. 14), що підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку (пай). Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується також довідкою Управління Держземагенства у Петропавлівському районі від 07.04.2015 року № 29-408-0-4-1593/2-15 (а. с. 15) в якій вказано, що земельна ділянка належала на праві власності [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], зареєстрованого 29.03.2002 року за Пп № 9598. [PERSON] за життя володіла вказаною земельною ділянкою, ніхто її право власності до суду не оспорив, а тому відповідно вона була належним власником даної земельної ділянки. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved