Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 31.03.2014 року звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначаючи, що з 22.02.2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них з відповідачем народилися діти: син - [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, позивач, за уточненими вимогами, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень на місяць до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року, а після цього у розмірі 1000 гривень до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, вказував, що не може сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, оскільки має невеликий дохід, та сплачує аліменти на утримання свого сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей, а саме: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 29.10.2003 року Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №766, та доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 28.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №4631. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні своєї матері позивача [PERSON], відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Досліджуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з встановленого законом та покладеного на батьків обов'язку утримання своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. За ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Судом встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «ТопГард Україна» на посаді охоронця, отримувана ним заробітна плата складає: у травні 2014 року - 1300 грн., у червні 2014 року - 1300 грн., у липні 2014 року - 1300 грн., у серпні 2014 року - 1300 грн., у вересні 2014 року - 1300 грн., у жовтні 2014 року - 1300 грн., зазначені обставини підтверджуються довідкою про середню заробітну плату (дохід), виданою відповідачу ТОВ «ТопГард Україна» вих. №53/14 від 12.11.2014 року. Відповідач в якості підстав для зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру аліментів також вказав, що щомісячно сплачує аліменти на утримання іншої своєї дитини від попереднього шлюбу. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного Першим Суворовським ВДВС ОМУЮ 30.03.2012 року, вбачається, що на примусовому виконанні Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ перебуває виконавчий лист №АЕ-51 від 23.08.2000 року, виданий Центральним районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на користь [PERSON]. Суд враховує, що із зазначеного розрахунку не вбачається, що виконавчий лист до цього часу перебуває на виконанні органів державної виконавчої служби, та доказів фактичної сплати відповідачем аліментів на його підставі або в добровільному порядку суду також не надано. Будь-яких інших відповідних та належних доказів, що підтверджують надання матеріальної допомоги дитині відповідачем суду не надано. При цьому суд також враховує розмір доходу відповідача, його офіційне працевлаштування, тому вважає, що стягнення аліментів у зазначеному в позовній заяві розмірі буде не може бути задоволено. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України с уд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує розмір щомісячного доходу відповідача, та інші обставини, та вважає, що це не позбавляє [PERSON] обов'язку утримувати своїх дітей [PERSON] та [PERSON]. Тому, з урахуванням цих обставин, суд вважає доцільним стягувати з відповідача на утримання сина неповнолітнього сина [PERSON] щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повнолітнього віку; на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв'язку із цим, судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial