Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 30.09.2016 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду. 13.10.2016 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , треті особи: Запорізька міська рада, Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 17.10.2016 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Запорізька міська рада, Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою суду від 17.10.2016 року за клопотаннями представників сторін у справі було зупинено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Запорізька міська рада, Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі № 335/9398/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про тлумачення заповіту, яка перебуває в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою суду від 12.04.2017 року відновлено провадження у справі, у зв`язку із набранням законної сили рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2016 року, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про тлумачення заповіту залишено без задоволення. Ухвалою суду від 10.05.2017 року витребувано докази у справі від Третьої Запорізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 26.09.2017 року зупинено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Запорізька міська рада, Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги [PERSON] на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16.03.2017 року у цивільній справі № 335/9398/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про тлумачення заповіту. Ухвалою суду від 09.01.2019 року провадження у справі відновлено, справу призначено до розгляду. Ухвалою суду від 03.05.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Запорізька міська рада, Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Так, позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку літ. В, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,0313 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] . За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт, яким заповів відповідачу [PERSON] належне йому на праві приватної власності домоволодіння [ADDRESS] . Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також, з тих підстав, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про тлумачення заповіту, предметом якого є майно, на яке [PERSON] має намір отримати свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилаючись на те, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок літ. В, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0313 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Судові витрати позивач просить покласти на відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача та у її відсутність, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, відзиву на позов не надала. Представник третьої особи - Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої просить ухвалити рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи - Третьої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, суду надав копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] № 57/2016. За викладених обставин, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.\~12, ч. 1 та ч. 2 ст.\~13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем за текстом позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 29.02.2016 року, актовий запис № 1604. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.06.1953 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . На підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2006 року, за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на будинок, житловий літ. В, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом ОП ЗМБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10146134 від 20.03.2006 року (а.с. 157-159), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 6799559 від 13.09.2016 року (а.с. 70). Крім того, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.01.2010 року, власником земельної ділянки площею 0,0313 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) є [PERSON] , на підставі рішення Запорізької міської ради № 76/85 від 30.09.2009 року (а.с. 156). Реалізовуючи свої спадкові права позивач після смерті батька прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою (а.с. 53). Встановлено, що [PERSON] 15.04.2014 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольською К.К., який зареєстровано в реєстрі за № 1/48, та, відповідно до якого заповів [PERSON] , [INFO] , належне йому на праві приватної власності домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 8). Заповіт є чинним згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43166291 від 04.03.2016 року (а.с 145). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2016 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] про тлумачення зазначеного заповіту залишено без задоволення. Зазначеним рішенням суду встановлено, що текст заповіту не містить ані суперечностей, ані неточностей, складений зі слів заповідача. Виходячи з того, що Законом заповідач не зобов`язаний при посвідченні заповіту подавати докази, які підтверджують його право на майно, що заповідається. Заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Разом з тим, судом встановлено, розпорядженням голови Орджонікідзевською районної адміністрації Запорізької міської ради № 776р від 23.06.2006 року домоволодіння, [ADDRESS] по [ADDRESS] , розподілено на два самостійні житлові будинки, зокрема у власність [PERSON] передано житловий будинок, літ. В, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачем складений [PERSON] заповіт не оскаржується, проте з його змісту судом не встановлено, що право власності на майно, яке спадкодавець заповів відповідно до його змісту, належить спадкодавцю на праві власності та підтверджуєтться правовстановлюючими документами, дослідженими судом. Таким чином, до складу спадщини увійшло майно, що не охоплене заповітом. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що єдиним спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON] є позивач, який прийнявши спадщину, не має можливості оформити право на неї з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі аналізу наданих позивачем та витребуваних судом доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, в обґрунтування позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, виходячи з наступного. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Таким чином, оскільки позивач є сином померлого [PERSON] , відповідно до ст. 1261 ЦК України, він є спадкоємцем першої черги після його смерті. Частиною 1\~ст. 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до глави 10 п. 4.15 „Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5\~передбачено, що „видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування\~також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К. від 16.09.2016 року № 1693/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , зокрема з тих підстав, що спадкоємцем не було надано документів, що посвідчують право власності померлого на спадкове майно. Статтею 41 Конституції України\~ передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, обрані позивачем способи захисту його прав передбачені законом і відповідають йому. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.\~316,\~317,\~319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17\~Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини\~підлягає використанню національними судами України як джерело права. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі „Онерільдіс проти Туреччини Європейський суд з прав людини визнав, що поняття „майно охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні „законне сподівання стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі „Ятрідіс проти Греції зазначив, що володіння майном повинно бути законним. З аналізу зазначених правових норм та роз`яснень про застосування норм матеріального права, відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, не може бути розцінена судом, як невжиття позивачем належних правових заходів, та не є підставою для позбавлення спадкоємця права на належне йому майно. Таким чином, обрані позивачем способи захисту його прав в оформлені прав на спадщину передбачені законом і відповідають йому, а тому, враховуючи, що позивачем підтверджено неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті батька за відсутності правовстановлюючих документів, суд вважає позовні вимоги про визнання права власності на зазначене у позові спадкове майно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За викладених обставин, оцінивши докази, надані сторонами у справі та отримані судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, та суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на будинок, житловий літ. В, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0313 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 500 гривень, що документально підтверджені квитанцією № ПН1564 від 12.10.2016 року.

Outcome: approved