Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулось КП Харківські теплові мережі з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, в якому просили суд постановити рішення на підставі якого стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 2\~ 574,11 грн. та судові витрати: державне мито в розмірі 51,00 гривень та витрати повязані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи в розмірі 30,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідач, у свою чергу, не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість за період з грудня 2008 року по квітень 2010 року у сумі 2\~ 574,11 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 08.05.2013 р., зменшила позовні вимоги та просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 2521 грн. 70 коп. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що на сьогоднішній день ніякої заборгованості за послуги з теплопостачання, у тому числі за період з грудня 2008 року по квітень 2010 року у сумі 2\~ 574,11 грн. Надати квитанції про сплату послуг з теплопостачання вона не може, оскільки минув час , а квитанції повинні зберігатися три роки. Крім того відповідачка просить застосувати строки позовної давності , оскільки заборгованість стягується за період з грудня 2008 року по квітень 2010 року Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином у відповідності до вимог ЦПК України. Суд, вислухав пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі є власниками квартири, що розташована [ADDRESS] та абонентами Жовтневої філії комунального підприємства „Харківські теплові мережі, цей факт підтверджується довідкою КП Жилкомсервіс дільниці № 43 з місця проживання про склад сімї та реєстрацію. Однак, за період з грудня 2008 року по квітень 2010 року відповідачі не сплачували за теплопостачання, у результаті чого створилась заборгованість у сумі 2521 грн. 70 коп., що підтверджується відомістю нарахувань та сплати за теплову енергію, яку додав до матеріалів справи позивач. З цієї відомості вбачається, що дана заборгованість виникла за особовим рахунком 1819, за яким закріплена адреса: [ADDRESS] (а.с.48-50). Як пояснила у судовому засіданні позивачка [PERSON] , нею сплачувалась заборгованість за вказаний вище період, однак у квитанції про сплату , вона не вказувала за який саме період вона сплачує та , що це заборгованість. Як пояснила представник позивача , у такому випадку гроші перераховувались на погашення заборгованості , яка утворилася до грудня 2008 року, а заборгованість за період грудень 2008 року по квітень 2010 року залишалася не оплаченою. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст. 317. Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.04р. № 1875-ІV, обовязок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005року №630. Згідно п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 25 Закону України „Про теплопостачання, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що позов позивача ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають безумовному задоволенню. Крім того, так як справа доведена до суду з вини відповідачів, з них на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати. Що стосується заяви відповідачки стосовно застосування строку позовної давності по позову позивача, то така не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було пропущено строк позовної давності. Так, як вбачається з вказаного вище позову , такий КП ХТМ було предявлено до суду 11 червня 2010 року . Позивач просив стягнути заборгованість за період з грудня 2008 року по квітень 2010 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2010 року позов КП ХТМ до [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишено без розгляду . Як пояснила представник позивача про залишення вищевказаного позову їм стало відомо лише у грудні 2013 року Як вбачається з матеріалів справи ухвала від 22 жовтня 2010 року була надіслана позивачу 11 лютого 2014 року. 24 лютого 2014 року на ухвалу суду від 22 жовтня 2010 року була подана апеляційна скарга. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2014 року , ухвала від 22 жовтня 2010 року була скасована та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Таким чином, на думку суду позивачем не було пропущено строк для предявлення до розгляду даного позову. Оскільки зміни у ст. 118 ЦПК України були внесені на підставі Закону №2453-V1 /2453-17 від 7.07.2010 року , а зазначений позов було подано 11 червня 2011 року , то вимоги ч 3 ст. 118 ЦПК України при розгляді даного позову , не застосовуються. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved