Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 14.06.2013 року звернулась позивач [PERSON], як законний представник [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. В процесі розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги зазначивши відповідачів [PERSON], [PERSON] просила визнати угоду купівлі-продажу спадкової квартири №17532 від 05.11.1996 року - дійсною. Посилаючись на те, що 05.11.1996 року, будучи членами Одеської товарної біржі, між [PERSON], яка діяла в своїх в своїх інтересах та в інтересах доньки [PERSON] та [PERSON], укладено договір №17532 щодо купівлі продажу квартири [ADDRESS]. Договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі, із змісту договору вбачається, що сторони досягли всіх істотних умов договору, [PERSON] повністю виконала умови договору, сплативши відповідачам кошти, які ними отримані ще до підписання договору. Право власності покупця [PERSON] 02.12.1996 року зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН». [INFO] року [PERSON] померла, про що свідчить актовий запис №11251 відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції. За життя вона склала заповіт, за умовами якого заповідала належну їй ізольовану квартиру [ADDRESS] [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори [PERSON] отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що укладений [PERSON] договір купівлі-продажу спадкової квартири не був нотаріально посвідчений, тому позивач звернулась до суду. Протокольною ухвалою суду від 03.12.2013 року до участі у справі в якості третьої особи залучено - Одеську товарну біржу. Представник позивача, за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, про що надала суду відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, 21.01.13 року подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказуючи що не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи - Одеської товарної біржі в судове засідання не з'явився, третя особа повідомлялась судом про дату,час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі - продажу нерухомого майна, зареєстрованого на «Одеській товарній біржі» 05.11.1996 року за №17532, [PERSON], діюча від свого імені та від імені [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], загальною площею 33,10 кв. м. Зазначений договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року зареєстрований на товарній біржі «Одеській товарній біржі», про що в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості» зроблений запис під реєстраційним номером № 17532 від 05.11.1996 року із зазначенням, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Згідно укладеного договору сторони повністю виконали умови договору, [PERSON] передала [PERSON] обумовлену в п. 5 Договору купівлі-продажу грошову суму до підписання договору, а [PERSON] та [PERSON] передали спірну квартиру, після чого [PERSON] вселилась до квартири та проживала там по день смерті, що підтверджується довідкою (випискою з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію) №966 від 11.03.2013 року, виданою КП «ЖКС «Черьомушки». [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS], зареєструвавши своє право власності на квартиру в КП «ОМБТІ та РОН» під №258-стр.94-кн 184 пр. від 02.12.1996 року, що підтверджується відповідною відміткою на спірному договорі. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники -члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року встановлено, що він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що спірний договір купівлі-продажу був укладений в 1996 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов'язковою. За ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. 18.10.2005 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала [PERSON], [INFO], належну їй ізольовану квартиру [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної РАЦС у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №11251. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], спадкоємцем за заповітом якої є неповнолітня [PERSON] Згідно свідоцтва про народження виданого 08.05.1996 року відділом РАГС виконкому Малиновської районної ради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №288, вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. В установлений законом строк [PERSON] звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини після смерті [PERSON], але не змогла належним чином оформити спадщину, що підтверджується наданими суду матеріалами спадкової справи №375/2013 до майна померлої [INFO] року [PERSON] З аналізу досліджених доказів вбачається, що неповнолітня [PERSON], як спадкоємиця за заповітом [PERSON], померлої [INFO] року позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після її смерті, оскільки нотаріальна контора відмовила у видачі останнього, посилаючись на те, що договір №17532 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрований Одеською товарною біржею 05.11.10996 року, не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору, та у зв'язку з цим рекомендувала звернутися до суду. При аналізі спірного договору, судом встановлено, що за життя [PERSON] виконала умови угоди купівлі-продажу квартири [ADDRESS], передала [PERSON], [PERSON] оплату за майно, 02.12.1996 року зареєструвала договір в КП «ОМБТІ та РОН» під №258-стр.94-кн 184 пр., вселилась у спірну квартиру, місце її проживання було зареєстровано за зазначеною адресою, вона постійно проживала там по день смерті, утримувала майно, сплачувала комунальні платежі. А відповідач [PERSON], в свою чергу, отримала грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору та разом з донькою [PERSON] виселились з неї. Оскільки згода щодо істотних умов договору між [PERSON] та [PERSON] була досягнута, суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, угода купівлі-продажу спірного майна від 05.11.1996 року, зареєстрована на товарній біржі, за якою відповідач [PERSON], діюча від свого імені та від імені [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], загальною площею 33,10 кв. м., може бути визнана судом дійсною.

Outcome: approved