Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що їй належить частина будинку по [ADDRESS] на підставі посвідченого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою договору від 01 вересня 2004 року, зареєстрованого КП «БІТ та РОН» 24.09.2004 року. Відповідачем порушені її права, як власника нерухомого майна - його проживання у жилому приміщенні взагалі без правових підстав і її згоди. [PERSON] попросив її дозволити йому тимчасово на 3 місяці мешкати у її будинку, оскільки власник житла, в якого він орендував ліжко попросив його звільнити приміщення, а особисто він [PERSON] шукає роботу в м. Одесі, і йому незручно мешкати у [ADDRESS] . Також пояснив, що зараз він оформлює спадщину після смерті матері - житловий будинок за адресою у [ADDRESS] та в нього виникли деякі труднощі з оформленням документів. Через 3 місяці позивач запропонувала, щоб відповідач звільнив її житло - виселився, проте він вчинив скандал, став погрожувати їй фізичною розправою, намагався задушити її, замахнувся на неї та хотів вдарити залізною арматурою, але побачив, що сусіди дивляться на його дії, тому зупинився. Повторно звернувшись до відповідача з вимогою звільнити її житло негайно, у відповідь він користуючись своєю фізичного перевагою почав її бити, не погоджуючись виселитись. Тому вона вимушена була викликала поліцію. Згодом їй стало відомо, що відповідач схильний до насильства, неодноразово був засуджений за злочини з використанням фізичного насильства. За даний підстав вона побоюється за своє життя. Відповідач категорично відмовляється весь цей час виселитися, чинить перешкоди у користуванні власністю - її житлом. Намагалася зачиняти свій будинок, намагаючись позбавитись відповідача, але він зламавши грати у її вікні, проник у будинок. Усі спроби мирно вирішити питання - виселити тимчасового мешканця не дають позитивних результатів. Неодноразово зверталась до поліції за захистом своїх прав - на фізичну недоторканість, але відповідач залякує мене вбивством, розправою. Він неодноразово бив її та душив. Відповідач порушує її права власності (володіння, користування, відчуження) на житло. За даних обставин вона позбавлена можливості вільно користуватися власним житлом, дані обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та позов просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялися за адресою реєстрації та за фактичним місцем проживання. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 01.09.2004р. належить 13/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . (а.с. 34) Вищезазначене підтверджується також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» від 24.09.2004р. (а.с. 8) [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте на даний час без реєстрації перебуває в м. Одесі в місцях позбавлення волі, що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області. (а.с. 11) Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 387, 391 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 169 ЖК України установлено, що у разі припинення договору найму жилогового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичними порушеннями правила співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського спливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Пунктом 17 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року Пленум Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК Української PCP осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, тощо. Як зазначила в позові позивач та підтвердила в судовому засіданні, відповідач - [PERSON] , звернуся до неї з проханням його тимчасового проживання у належному їй будинку протягом 3 місяців, для вирішення його питань щодо оформлення документів, а саме спадщину після смерті його матері. За спливом 3-ох місячного терміну позивач попросила відповідача звільнити її будинок, проте [PERSON] вчинив скандал, став погрожувати фізичною розправою, намагався задушити [PERSON] . Факт вчинення [PERSON] скандалів та сварок з [PERSON] , підтверджується листом Малиновського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області від 15.11.2018 року, з якого вбачається, що [PERSON] зверталася до органів поліції з заявами про вчинення правопорушення [PERSON] відносно неї, однак в його діях вбачається ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Крім того рекомендовано [PERSON] звернутися до суду із позовом, щодо виселення. (а.с. 31). Крім того слід зазначити, що вищезазначені факти підтверджуються також відповідними постановами про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, копії відповідних постанов містяться в матеріалах відповідної цивільної справи. (а.с. 35,36,37,40,41,42,43). Також, позивач в судовому засіданні зазначила, що перешкоджаючи їй у користуванні власністю [PERSON] , причиняв їй тілесні ушкодження, а також незаконно проникав до її будинку, зламавши грати на її вікні. У зв`язку з вище викладеним, суд приходить до висновку про необхідність усунення [PERSON] перешкод в реалізації її права власності (права володіння, користування і розпорядження) на майно, а саме - 13/25 частин будинку [ADDRESS] , шляхом виселення з нього [PERSON]

Outcome: approved