Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави 23.10.2019 року звернулась [PERSON] з даним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича за № 3784, виданий 03.10.2019 року, про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором CL-D01/001/2007 від 05.10.2007 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 15.10.2014 року закінчився строк дії кредитного договору між позивачем та ТОВ «ОТП Факторинг України», тому строк дії даної кредитної угоди також закінчився і на момент, коли ТОВ «ОТП Факторинг України» на підставі договору факторингу №3-09/18 від 17.09.2018 року передало всі свої права та обов`язки ТОВ «Вердикт Капітал». Вважає, що вчинивши виконавчий напис, нотаріус після закінчення строку звернення про стягненню заборгованості за кредитним договором, не маючи належних документальних доказів щодо безспірності заборгованості за кредитним договором, стягнув заборгованість за період з 24.09.2016 року по 10.09.2019, тоді як з дня виникнення у кредитора права вимоги минуло більше ніж три роки, а щодо пені більше ніж один рік. Ухвалою судді від 24.10.2019 року відкрито провадження в справі у загальному позовному провадженні. 22.11.2019 року відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначивши, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Тому, на думку відповідача, договір, на якому вчинено виконавчий напис не містить заборон або будь-яких обмежень щодо заборони використання позасудового способу звернення стягнення, а саме шляхом вчинення виконавчого напису, що підтверджує правомірність вчинених дій відповідача та нотаріуса, оскільки вони діяли в межах правового поля (т. 1, а.с.71-76, 90-96). 09.12.2019 року на виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 25.11.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. надано суду копію матеріалів справи по вчиненому ним виконавчого напису від 03.10.2019 року за реєстровим № 3784 про стягнення заборгованості (т. 1, а.с. 99-153). 12.12.2019 року на виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 25.11.2019 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. надано суду копії матеріалів виконавчого провадження № 60313358 (т. 1, а.с. 155-221). 21.01.2020 року до суду позивач надав відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідачем для вчинення виконавчого напису від 03.10.2019 року приватному нотаріусу не було надано всіх необхідних документів, передбаченим законодавством, а саме первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що заборгованість відповідача, а також суми штрафних санкцій, зазначені у виконавчому написі, є безспірним. Розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача за кредитним договором, трьох відсотків річних, інфляційних витрат та пені, не є документом, що підтверджує безспірність вимог боржника. Просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал», понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. (т. 1, а.с. 237-249). Ухвалою суду від 23.01.2020 року закрите підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. Вказаною ухвалою суду було зобов`язано відповідача надати оригінали або належної якості (читабельні) копії документів, які надавалися для здійснення виконавчого напису, зокрема договір факторингу, підтвердження направлення листа - вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань [PERSON] та отримання нею цього листа. 03.02.2020 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, в якому просили відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат, які поніс позивач на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн., оскільки в матеріалах справи відсутній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи позивач. Вказує на те, що всі процесуальні документи підготовлені за підписом позивача Лучко Т.І., яка є адвокатом. Крім того, підготовка до справи не потребувала значного обсягу роботи, а тому вважають, що сума судових витрат є завищеною та не підтверджена дійсною затратою часу адвокатом, що свідчить про невідповідність понесених витрат критерію реальності, розумності, справедливості (т. 1, а.с.263-267). У судовому засіданні представник позивача - адвокат Євграфова О.О. та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та поданих заявах по суті позову, а також просили стягнути витрати на правничу допомогу, понесені позивачем. Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити. Вказувала на те, що відмова згідно ухвали суду від 23.11.2019 року в заміні сторони виконавчого провадження не є відмовою у заміні сторони у зобов`язанні, тому товариство мало право звернутися з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса. Крім того, просила при вирішенні питання про судові витрати врахувати їх письмове клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, оскільки розмір витрат у розмірі 15000 грн. не відповідає критерію реальності, розумності, справедливості. Треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05.10.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір № CL-D01/001/2007 на придбання автомобіля VOLKSWAGTN GOLF 5 PLUS, яким визначено строк повернення кредиту 15.10.2014 року (т. 1, а.с. 39-42), у подальшому Банк перейменований на ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого на підставі Договору про відступлення права вимоги є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України». Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02.08.2011 року у справі 2/937/11 позов ТОВ «ОТП Факторинг України» було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором 209098 грн. 22 коп. та судові витрати в сумі 1820 грн. У задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «ОТП Банку» про визнання недійсним договорів, було відмовлено за недоведеністю позовних вимог (т. 1, а.с.25-28). Оскільки Банком було пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, останні звернулися до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа від 02.08.2011 року в справі № 2/937/11 до виконання. Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 16.06.2015 року у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг України» було відмовлено про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа № 2/937/11 від 02.08.2011 року до виконання за безпідставністю та недоведеністю (т. 1, а. с. 29-30). Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21.07.2015 року ухвала Октябрського районного суду міста Полтави від 16.06.2015 було залишена без змін (т. 1, а.с.31-33). У червні 2017 року Банк звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з тими ж позовними вимогами, що були предметом розгляду в справі № 2/937/11, а саме звернення стягнення на предмет застави - автомобіль VOLKSWAGENGOLF 5 PLUS, р.н. [NUMBER] , рік випуску 2007 року (справа № 554/4885/17). Вказані вимоги вже були предметом розгляду Октябрського районного суду м. Полтави в справі № 2/937/11, але вказані обставини не знайшло відображення в рішенні суду. 16.04.2018 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про роз`яснення рішення Октябрського районного суду від 02.08.2011 року. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2018 року роз`яснено рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02.08.2011 року, згідно якого рішення підлягає виконанню в тій частині позовних вимог, щодо якої ухвалено рішення, а саме в частині стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» за кредитним договором в розмірі 209098, 22 грн. та судові витрати 1820 грн., а всього 210918,22 грн. (т. 1, а.с.35-36). 14.08.2018 року Октябрським районним судом м. Полтави постановлено додаткове рішення в цивільній справі №2/937/11, яким в задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг України» про звернення стягнення заборгованості на предмет застави, а саме належний [PERSON] легковий автомобіль VOLKSWAGENGOLF 5 PLUS, р.н. [NUMBER] , рік випуску 2007 року, відповідно договору застави автотранспортного засобу від 05.10.2007 року відмовлено (т. 1, а. с.37). Отже, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.04.2019 року провадження в цивільній справі № 554/4885/17 за позовною заявою ТОВ «ОТП Факторинг України» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, закрито (т.1, а.с.38). Як вбачається з кредитного договору № CL-D01/001/2007 між [PERSON] і ТОВ «ОТП Факторинг України», строк дії договору закінчився 15.10.2014 року. Правонаступником всіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» на підставі Договору факторингу № 3-09/18 від 17.09.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Таким чином, на час відступлення «ОТП Факторинг України» права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» закінчилися не тільки строк дії вказаної кредитної угоди, але й строки позовної давності. 05.08.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з заявою заміну стягувача ТОВ «ОТП Факторинг України» на ТОВ «Вердикт Капітал». У вказаній заяві ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.11.2019 року відмовлено. 03.10.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. було вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 3784, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № CL-D01/001/2007 від 05.10.2007 року, яка складає за період з 24.09.2016 року по 10.09.2019 року 125 429,88 грн., в тому числі: 3% річних за період 24.09.2016 по 10.09.2019 р. в сумі 13731 грн.; інфляційне збільшення в сумі 59018, 17 грн.; пеня в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання зобов`язання за кожний день прострочки за період з 24.09.2018 по 10.09.2019 року в сумі 52680, 71 грн. А також, витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 600,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» складає 126029,88 грн. (т. 1, а.с. 100). 16.10.2019 року приватним виконавцем Скрипником В.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 60313358) з примусового виконання виконавчого напису № 3784, виданого 03.10.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 126029,88 грн (т.1, а. с. 215-217). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року . Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року в справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічні позиції викладені також в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 року в справі № 204/4071/14-ц, від 23.01.2018 року в справі № 310/9293/15-ц та постанові Верховного суду України від 05.07.2017 року в справі № 6-887цс17. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суд, перевіривши доводи боржника в повному обсязі, зазначає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі. З виконавчого напису нотаріуса № 3784, виданого 03.10.2019 року, вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» було надано нотаріусу документ за підписом представника товариства під назвою «Виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою Стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № CL-D01/001/2007 від 05.10.2007 року». Водночас суд констатує, що цей розрахунок заборгованості за кредитним договором не має дати, в ньому відсутня повна інформація щодо суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, суд вважає, вказана «виписка» не може вважатися документом, на підставі якого може бути вчинено виконавчий напис нотаріуса, оскільки вимогами пункту 2 Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин має бути додано виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, приведення назви цього документу, як зазначено у Переліку, не відповідає суті цього документу, а тому є правовою фікцією. При вчиненні виконавчого напису, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не пройшло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача. Суд зазначає, що з поданих стягувачем нотаріусу документів відсутня можливість встановити, на якій підставі позивачу були нарахована заборгованість за кредитним договором. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Враховуючи те, що позивачем не подано попереднього розрахунку судових витрат при подачі позовної заяви, а договір укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Євграфовою О.О. від 02.10.2019 року та квитанція №б/н від 22.10.2019 року містить інформацію про представництво інтересів у цивільній справі № 554/8557/19, проте позовна заява надійшла до суду лише 23.10.2019 року, що свідчить про недоведеність позивачем про дійсно понесені нею витрати на професійну правничу допомогу з огляду на те, що вона сама є практ икуючим адвокатом. На підставі викладеного,

Outcome: approved