Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява[PERSON] до Відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення на роботі. Позивач посилається на те, що він працював у Приютській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Магдалинівського району Дніпропетровської області на посаді вчителя фізкультури. Відповідно до листа непрацездатності від 18 січня 2016 року він перебував на лікарняному з 18 січня 2016 року по 23 січня 2016 року. 25 січня 2016 року позивачеві повідомили про те, що наказом № 03-к/тв від 22 січня 2016 року він звільнений, у зв'язку з прогулом без поважних причин. Позивач вважає, що дії відповідача незаконні, оскільки не допускається звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності. Позивач було звільнено 22 січня 2016 року, а відповідно до листка непрацездатності йому необхідно стати до роботи 23 січня 2016 року. Таким чином, з урахуванням уточнень, позивач звертається до суду та прохає: визнати незаконним та скасувати наказ відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації № 03-к/тв від 22 січня 2016 року в частині звільнення [PERSON] з посади вчителя фізичної культури Приютської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Магдалинівського району Дніпропетровської області; поновити [PERSON] на посаді вчителя фізичної культури Приютської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Магдалинівського району Дніпропетровської області з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу; стягнути моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі. Раніше в судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, раніше в судовому засіданні заперечив проти позову, посилаючись на те, що позивач не з'являвся на робочому місці без поважних причин протягом 17 днів, листки непрацездатності за місцем роботи не подавав, у зв'язку із чим його було звільнено через прогул без поважних причин. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Пунктом 4 частини 1 статті 40 КзПП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно наказу відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації № 03-к/тв від 22 січня 2016 року, позивача звільнено з посади вчителя фізичної культури Приютської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, у зв'язку із прогулом без поважних причин протягом 17 робочих днів. Підстава КЗпП України, подання директора, акти про відсутність на робочому місці від 25.12.2015 р., 28.12.2015 р., 06.01.2016 р., 14.01.2016 р., 15.01.2016 р. (а. с. 4). Відповідно до ч. 4 ст. 40 КзПП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами трудових спорів», правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Позивач у період з 18 січня 2016 року по 22 січня 2016 року (включно) був тимчасово непрацездатним, що підтверджується листком непрацездатності серії АГС № 970449 від 18 січня 2016 року, виданого Олександрівською АЗПСМ (а. с. 6). Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що відділом освіти, сім'ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації було у порушення вимог законодавства видано наказ про звільнення позивача з роботи, через недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності. Суд не бере до уваги акти про відсутність позивача на робочому місці в період з 18 січня 2016 року по 21 січня 2016 року (а. с. 28-31), а також згоду профспілкового комітету від 20.01.2016 року (а. с. 26), як докази обґрунтованості та правомірності звільнення позивача за прогули, оскільки вони складені у період тимчасової непрацездатності [PERSON] Крім того, твердження представника відповідача про неподання працедавцеві листка непрацездатності є підставою для звільнення, у зв'язку із прогулом без поважної причини є необґрунтованим, оскільки законодавством не встановлено термін його подання. Згідно ч. 1 та 2 ст. 235 КЗпП України, - у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним скасувати наказ виданий відділом освіти, сім'ї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації № 03-к/тв від 22 січня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади вчителя фізичної культури Приютської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, у зв'язку із прогулом без поважних причин, як виданий без законних підстав, поновити [PERSON] на роботі на зазначеній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, згідно ст. 237-1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що звільненням [PERSON] у порушення вимог законодавства, відповідачем було завдано йому моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях, у зв'язку з порушенням його трудових прав, втрати нормальних життєвих зв'язків, здійснення як ним так і його сім'єю додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., що відповідає принципам розумності та справедливості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1653 грн. 60 коп., виходячи з двох вимог немайнового характеру та однієї вимоги майнового характеру.

Outcome: partial