Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 01 грудня 2007 року по 01 листопада 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. [PERSON], починаючи з 2010 року проживає окремо, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання сина вирішується позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Також зазначила, що відповідач свідомо не бажає виховувати дитину, що підтверджується нотаріально завіреною згодою [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . В судове засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила, що позбавлення [PERSON] батьківських прав буде доцільним та відповідатиме інтересам дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради у судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив суд задовольнити позовні вимоги. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, зазначивши, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] відповідає інтересам дитини. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Індустріальним відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського міського управління юстиції 06 квітня 2009 року. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється він виконання своїх батьківських обов'язків. В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом не встановлено, що відповідачу перешкоджали якісь обставини належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, проживає окремо від сина, не зустрічається з ним, не займається його вихованням, не надає коштів на його утримання, не цікавиться його життям, здоров'ям. 19 лютого 20015 року [PERSON] надав нотаріально засвідчену згоду на усиновлення його малолітнього сина [PERSON], [INFO], чоловіком його колишньої дружини [PERSON] - а саме [PERSON], [INFO]. Крім цього, 19 лютого 2015 року [PERSON] написана нотаріально завірена заява, відповідно до якої останній, діючи добровільно, повністю усвідомлюючи значимість дій та

Outcome: approved