Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, щошлюбміж сторонами у встановленому порядку було укладено 16.03.2017. Від даного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей. Діти проживають разом з позивачем. Позивач зазначає, що сім`я розпалася у липні 2021 року з вини відповідача, який зловживає алкогольними напоями. Відповідач вихованням дітей та забезпеченням умов їхнього життя не займається. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Строк для примирення не потрібний. Спори про поділ майна, місце проживання дітей та забезпечення умов їхнього життя відсутні. У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб між сторонами. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте до суду надійшла заява, в якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує, строк для примирення не потрібен, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, набуте у шлюбі. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте до суду надійшла його заява, в якій він зазначає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, строк для примирення не потрібен. Зазначає, що спір про місце проживання дітей відсутній. Ураховуючи викладене суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутність сторін. На підставі ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. У ході розгляду справи судом встановлено наступне. Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 16.03.2017 між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис № 23. Указаний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2017. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У шлюбі народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.09.2017 Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області; син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.10.2018 Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області; син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.06.2020 Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач в позовній заяві зазначає, що сім`я розпалась у липні 2021 року з вини відповідача, який зловживає алкоголем. З того часу відповідач вихованням дітей та забезпеченням умов їхнього життя не займається. Подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе. Строк для примирення не потрібний. Спори про поділ майна та місце проживання дітей відсутні. Відповідач позовні вимоги визнав, з огляду на що суд дійшов висновку, що сторони примиритися бажання не виявили. Ураховуючи викладене, суд вважає, що дана сім`я фактично розпалась, шлюб існує лише юридично. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «ФернандесМартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12.06.2014 зазначено «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона ….і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб слід розірвати. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи викладене, у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 454,00 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог та враховуючи повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 454,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved