Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , за яким просила визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - у будинку [ADDRESS] , та визначити порядок виконання рішення суду, вказавши, що дане рішення, у разі набрання ним законної сили, є підставою для зняття [PERSON] 1953 року народження, ІНІІ [NUMBER] , [PERSON] 1976 року народження, ІНП [NUMBER] та [PERSON] 1996 року народження з реєстраційного обліку з житлового приміщення будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з відповідачів судові витрати на розгляд справи, обґрунтовуючи свої вимоги таким. 20 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Також, 20 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вищевказаних договорі [PERSON] набула право власності на вищевказаний будинок в цілому. Право власності було зареєстровано також 20 жовтня 2016 року. На момент укладення вищевказаного правочину в житловому будинку були зареєстровані [PERSON] , її дочка [PERSON] , та онук [PERSON] . За усною домовленість між [PERSON] та колишніми власниками - колишні власники та їй родич [PERSON] мали знятись з реєстрації до кінця 2016 року. 20 жовтня 2016 року [PERSON] нікого у вказаному будинку не бачила. Фактично у вищевказаному будинку відповідачі не проживають. Нещодавно [PERSON] довідалась, що відповідачі з вищевказаного будинку не знялись з реєстрації. [PERSON] намагалась знайти відповідачів щоб попросити їх добровільно знятись з реєстрації, однак пошуки залишились безрезультатними. Оскільки позивач сплачує всі видатки по житловому приміщенню та комунальні платежі, в яких відповідачі участі не беруть, факт реєстрації відповідачів створює позивачу перешкоди в користуванні, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача та позивач надали до суду заяву про слухання справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягають, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв`язку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не з`явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів. 20 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. зареєстровано в реєстрі за №1827. Також, 20 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. зареєстровано в реєстрі за №1823. Право власності на будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] 20 жовтня 2016 року, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 10 жовтня 2019 року за №70993582. На момент укладення вищевказаних правочинів в житловому будинку були зареєстровані [PERSON] , її дочка [PERSON] , онук [PERSON] . На підставі довідки (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації) від 11 жовтня 2019 року, у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1953 року народження, (власник), [PERSON] , 1976 року народження, (співвласник), [PERSON] , 1996 року народження, (онук/син). За усною домовленість між [PERSON] та колишніми власниками - колишні власники та їх родич [PERSON] мали знятись з реєстрації до кінця 2016 року, але не знялись з реєстрації. [PERSON] намагалась знайти відповідачів щоб попросити їх добровільно знятись з реєстрації, однак пошуки залишились безрезультатними. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не мешкають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено актом від 14 грудня 2019 року. Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідачі на вказаній житловій площі не проживають, з реєстрації за вказаною адресою не знялися, чим порушують права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідачів за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні розпорядження цим житловим приміщенням. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідачів порушені права та законні інтереси позивача у справі. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою. Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають, ця житлова квартира не є їх місцем проживання або місцем перебування, вони мають бути визнані особами, що втратили право користування житловим приміщенням. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, визнавши [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - у будинку [ADDRESS] . Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , 1953 року народження, ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , 1976 року народження, ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , 1996 року народження, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках судовий збір з відповідачів на користь позивача в розмірі 2398,10 гривень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved