Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому Після остаточного уточнення позовних вимог [PERSON] просив визнати його спадкоємцем першої черги на спадкове майно - житловий будинок № [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] та визнати за ним право власності на житловий будинок № [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON], його батько. Померлому на праві володіння та користування належало домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Будинок був побудований на земельній ділянці [ADDRESS], яка на підставі рішення Одеського Виконкому № 233 від 05.03.56 року була виділена [PERSON]. 15.05.1956 року [PERSON] отримав в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл на виконання будівельних робіт згідно проекту забудови. 26.04.1958 року [PERSON] на підставі заяви просив Виконком винести рішення про передачу вищезазначеної земельної ділянки гр. [PERSON], та підтверджує факт, що за виконане будівництво веранди, згідно проекту, гр. [PERSON] розрахується з [PERSON] У 1961 Виконком Іллічівської райради народних депутатів трудящих виносить рішення № 233 про закріплення за гр. [PERSON] даної земельної ділянки. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на житловий будинок, яку він не встиг прийняти від свого батька - [PERSON] ([PERSON] була його матір'ю). Спадкоємцем за законом є тільки позивач. У встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно він не отримав, тому що були відсутні правовстановлюючі документи на будинок (які у відповідності до Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій, п. 216 абзац 4, є обов'язковими). Наразі вступити у спадщину позивач не може, замовити технічний паспорт в БТІ він не має повноважень. За викладених обставин позивач змушений звернутись до суду для захисту своїх прав. В судовому засіданні представник позивача наполягав на своїх вимогах. Представник відповідача в судове засідання з'явився, заперечував проти задоволення позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких обставин. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 червня 2001 року, який був рідним батьком позивача (свідоцтво про народження [PERSON] [NUMBER], де батьками вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]). Померлому на праві володіння та користування належало домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок був побудований на земельній ділянці [ADDRESS], яка на підставі рішення Одеського Виконкому № 233 від 05 березня 1956 року була виділена [PERSON]. 15 травня 1956 року [PERSON] отримав в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл на виконання будівельних робіт згідно проекту забудови. 26 квітня 1958 року [PERSON] на підставі заяви, просив Виконком винести рішення про передачу вищезазначеної земельної ділянки гр. [PERSON] Никифорівні, та підтверджує факт, що за виконане будівництво веранди, згідно проекту, гр. [PERSON] розрахується із [PERSON] У 1961 році Виконком Іллічівської райради народних депутатів трудящих виносить рішення № 233 про закріплення за гр. [PERSON] даної земельної ділянки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, яку він не встиг прийняти від свого батька - [PERSON] ([PERSON] була його матір'ю). Відповідно до фотокопії спадкової справи щодо майна [PERSON], померлого [INFO], вбачається, що він фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], однак не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] з 05 листопада 1977 року був одружений з [PERSON], яка після його смерті звернулась до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після померлого [PERSON] Однак нотаріальною конторою було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на домоволодіння відсутні. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2001 року визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно [PERSON], яка складається з ? частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки, наданої з Одеської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області вбачається, що [PERSON], [INFO] відбував покарання в Одеській виправній колонії № 14 з 23 вересня 1998 року по 21 вересня 1999 рік. Звільнений 21 вересня 1999 року за постановою Центрального р/с м. Одеси від 17 вересня 1999 року згідно ст. 4 Закону України «Про амністію» від 16 липня 1999 року. Єдиним спадкоємцем за законом є тільки [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно він не отримав, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] (яка є з 1977 року дружиною [PERSON], який є дідом [PERSON]) в Сьому Державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за своїм законним чоловіком [PERSON], який помер у 1998 році. Вказана заява містить відомості про те, що спадщину [PERSON] прийнято та визначено, що окрім [PERSON] є спадкоємці - син [PERSON] - [PERSON]. Вказані відомості особисто внесено до заяви [PERSON] На підставі Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00009572421 від 13 жовтня 2011 року зміна прізвища з [PERSON] та [PERSON] пов'язана з тим, що 12 червня 1987 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та, відповідно після укладання якого [PERSON] вирішив взяти прізвище дружини, відповідно він став [PERSON]. [PERSON] (першим власником будинку) надано Дозвіл № 399 від 15 травня 1958 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю на виконання робіт. Тобто, вказане будівництво є належним чином дозволене та законне. Треба враховувати і той факт, що роком будівництва житлового будинку по [ADDRESS] визначено 1966 рік. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства № 127 від 24 травня 2001 року не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. У зв'язку із необхідністю визначення вартості спадкового майна представник позивача заявив клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи. Представник відповідача не заперечував проти призначення експертизи. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2012 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза із зупиненням провадження по справі. 03 липня 2012 року до суду надано клопотання експерта про витребування додаткових матеріалів для проведення експертизи. 06 вересня 2012 року до суду надано повідомлення експерта № 5668/23 про неможливість надання висновку у зв'язку із тим, що не були виконані вимоги листа експерта від 03 липня 2012 року. Згідно листа Головного управління юстиції в Одеській області Реєстраційної служби Відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 29 листопада 2013 року за №8555/08.1.1-10, вбачається, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлений актовий запис про смерть № 14 складений 16 серпня 1985 року виконавчим комітетом Горайлівської сільської ради Маневицького району Волинської області відносно [PERSON], [INFO]. Відповідно до відповіді КП «БТІ» ОМР від 04 грудня 2014 року за №44989767.14, вбачається, що домоволодіння [ADDRESS], згідно Рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих, «Про результати обміру земель по будівельному кварталу № 524», № 58 від 17 січня 1958 року, була надана земельна ділянка, підстава користування Договір про безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, на праві приватної власності, від 07 травня 1956 року, р № 2-2149 (перший користувач земельної ділянки [PERSON]). На підставі цих документів домоволодіння не належить до самочинного будівництва. На теперішній час згідно пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773 (із змінами та доповненнями) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них прибудовані до 05 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва. Згідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судове практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач в передбаченому законом порядку звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину від незалежних від нього причин, у зв'язку з чим порушуються права позивача. Посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved