Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

До суду 23 липня 2013 року надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON], як поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490058642 від 06.03.2008 року, укладеним між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2013 р. у справі № 643/10982/13-ц позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені (а.с.47-48). За заявою відповідача [PERSON] ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2014 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2013 року скасовано і справу призначено до судового розгляду в загальному порядку (а.с.64). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 06.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490058642, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 28452,48 доларів США. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені договором платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим станом на 06.03.2013 року має заборгованість у розмірі 301 842,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 119906,11 грн., заборгованість по відсоткам - 64300,08 грн., пені - 117636,46 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника 06.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 490058642-П, відповідно до умов якого боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у разі невиконання чи неналежного виконання боржником та відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування. На теперішній час сума заборгованості не погашена, тому позивач змушений звернутись до суду про стягнення заборгованості. 25 червня 2014 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання договору поруки № 490058642-П, укладеного 06.03.2008 року між нею та позивачем, припиненим, та просила позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» залишити без задоволення. В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідачка посилається на те, що забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором є предмет застави - автомобіль Mitsubishi L 200, 2007 року випуску, який відповідно до договору доручення, укладеного 05.10.2009 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», [PERSON] добровільно передав банку для погашення заборгованості за кредитним договором та припинення договору в цілому, крім того, без її згоди відбулось збільшення обсягу її відповідальності, та кредитор з вимогою про дострокове погашення кредиту до неї, як поручителя, протягом шести місяців від дня настання негативних обставин (п.6.1. кредитного договору) не звернувся (а.с.98-101). Позивачем 29 вересня 2014 року подані до суду письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких позивач просив у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те що за умовами договору поруки та умовами кредитного договору не передбачено обов'язку банку повідомляти поручителя про зміну умов договору, у тому числі процентної ставки (а.с.112-115). Представник позивача Халєєв Т.В., який діє на підставі довіреності (а.с.138), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутністю та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що виклав у письмовій заяві (а.с.137). Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала у повному обсязі, свої зустрічні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що вимоги позивача за кредитним зобов'язанням були задоволенні шляхом передання позичальником [PERSON] банку предмету застави - автомобіля Mitsubishi L 200. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого з 19.08.2009 року є ПАТ «Альфа-Банк (а.с.26-28), та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490058642, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 28452,48 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,5% річних, кінцевим терміном повернення кредиту 06.03.2015 року на придбання транспортного засобу автомобіля Mitsubishi L 200, 2007 року випуску. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені договором платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. (а.с.6-10). Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства та правил. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст. ст. 3, 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, станом на 06.03.2013 року має заборгованість у розмірі 301 842,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 119906,11 грн., заборгованість по відсоткам - 64300,08 грн., пені - 117636,46 грн. (а.с.19-22). Обов'язок позичальника повернути позикодавцеві суму позики передбачений ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 549, 550, 611, 624 ЦК України за порушення грошового зобов'язання передбачена сплата неустойки (пені, штрафу). В забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] 06.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 490058642-П, відповідно до умов якого боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у разі невиконання чи неналежного виконання боржником та відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування (а.с.11). Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 3.1. договору поруки боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Пунктом 6.2. кредитного договору передбачена можливість зміни банком процентної ставки за договором в односторонньому порядку. Про зазначену зміну банк повинен повідомити позичальника за сім днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа, внесення змін здійснюється шляхом внесення змін до договору та викладенні додатку № 1 у новій редакції, оновлений додаток № 1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Отже, умовами кредитного договору та договору поруки не передбачено обов'язку банку повідомляти поручителя про зміну умов договору, у тому числі процентної ставки. Відповідно до п. 2.1. договору поруки поручитель поручився за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Відповідно до п. 5.1. договору поруки поручитель підтверджує, що він ознайомлений з умовами основного договору та обов'язками боржника за ним. Отже, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення зобов'язання яких здійснює поручитель. Відповідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Умовами кредитного договору визначений строк виконання зобов'язання - 06.03.2015 року, отже строк виконання основного зобов'язання не настав. Таким чином, посилання відповідачки, що без її згоди відбулось збільшення обсягу її відповідальності, та кредитор з вимогою про дострокове погашення кредиту до неї, як поручителя, протягом шести місяців від дня настання негативних обставин (п.6.1. кредитного договору) не звернувся, є безпідставними та не знайшли своє підтверджує у судовому засіданні. Як вбачається з наданих відповідачкою копій постанов державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ, 25 липня 2013 року були відкриті виконавчі провадження з примусового стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» суми заборгованості у розмірі 252 899,68 грн. та 321,90 грн., на підставі виконавчих листів, виданих 28.03.2013 року апеляційним судом Чернігівської області. Посилання відповідачки, що вимоги позивача за кредитним зобов'язанням були задоволенні у повному обсязі шляхом передання позичальником [PERSON] банку предмету застави - автомобіля Mitsubishi L 200 для його подальшої реалізації, не знайшли свого підтвердження. Відповідно до положень ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення первісного позову у повному обсязі, у задоволенні зустрічних позовних вимог з підстав, наведених відповідачкою, суд відмовляє. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3018 грн. 43 коп. (а.с.5). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, та стягує з [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3018 грн. 43 коп.

Outcome: approved