Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Йому на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі, крім нього,відповідно до довідки про склад сім'ї та реєстрації, зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач вже тривалий час, а саме, з 2014 року не проживає у даній квартирі, оскільки виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації та має намір отримати громадянствоРосійської Федерації. В результаті чого, позивач протягом тривалого часу змушений сплачувати за відповідача комунальні послуги, здійснювати інші витрати по утриманню квартири. Факт того, що відповідач не проживає у квартирі,розташованій за адресою: [ADDRESS] також підтверджується особистою заявою відповідача та іншими документами, доданими до неї. Вважає, що позивач втратила право користування житловим приміщенням, оскільки не проживає без поважних причин за місцем реєстрації більше як один рік, а саме: протягом чотирьох років. Зняття з реєстрації місця проживання в досудовому порядку без участі відповідача неможливо. Просив визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача, [PERSON]., надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомив суд про причини своєї неявки. Позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Позивачу,[PERSON], на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 8.06.1999 року за реєстровим№ 1-1447, довідкою про державну реєстрацію права власності, виданою Краматорським БТІ, за реєстровим № 7476/П. Разом з позивачем у вказаній квартирі також зареєстровані: дружина позивача, [PERSON], [INFO], син позивача, [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації від 22.04.2015 року, виданою КП «Служба єдиного замовника». Згідно заяви відповідача він на даний час проживає в Російській Федерації і має намір отримати громадянство, повертатися в Україну не збирається. Крім того, перебування на території Російської Федерації підтверджується повідомленням про прибуття іноземного громадянина або особи без громадянства. Відповідно до ч.1 ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР від 30.06.1983 члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. В ч. 3 вказаної статті зазначено, що члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. В ст. 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі статей 391,405ЦК України та

Outcome: approved