Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до КП «Запоріжремсервіс» , третя особа: Запорізька міська рада, про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні. Позов обґрунтований тим, що 17 лютого 2020 року згідно з наказом № 67к від 17.02.2020 року [PERSON] була прийнята на роботу до Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради юрисконсультом 1 категорії, а 01.07.2020 наказом № 192к переведена на посаду провідного юрисконсульта. 26 жовтня позивачем була написана заява про звільнення за частиною 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю. Але, порушуючи норми трудового законодавства КП «Запоріжремсервіс» звільнив її за п. 3 ст. 40 КЗпП України. З метою захисту своїх прав позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/7466/20 (провадження № 2/334/1225/21) було визнано незаконним формулювання причини звільнення [PERSON] за п.3 ст. 40 КЗпП України із зобов`язанням КП «Запоріжремсервіс» змінити формулювання звільнення на п. 3 ст. 38 КЗпП України та виплатити останній відповідно до ст. 44 КЗпП вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку. Після набрання рішенням № 334/7466/20 законної сили та отримання виконавчих листів відповідач сплатив вихідну допомогу згідно із зазначеним рішенням суду враховуючи податки та збори 29 березня 2021 року шляхом перерахування коштів на рахунок позивача. Період з 27.10.2020 року по день фактичного розрахунку по виплаті вихідної допомоги, а це 29 березня 2021р. є часом затримки повного розрахунку належної позивачу суми при звільненні, за прострочення якого з відповідача стягується середня заробітна плата Два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата це вересень та серпень 2020 року. Але у вересні 2020 року позивач перебувала у відпустці, що унеможливлює вірне визначення середньомісячної заробітної плати. Тому для розрахунку беруться липень та серпень 2020 року. За липень та серпень 2020 року позивач відпрацювала 43 робочих дні, відтак середньоденна зарплата становить 525,16 грн. (11291 + 11291/43). З 27 жовтня 2020 року по 29 березня 2021 року кількість робочих днів становить 104 дні. З вини відповідача позивач невчасно отримала вихідну допомогу і тому у зв`язку із казаною затримкою та відповідно до ст. 117 КЗпП відповідач зобов`язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки, що на 29 березня 2021 рік становить 54616 грн. 64 коп. відповідно до розрахунку : 525,16 грн. х 104 дні (розрахунок середнього заробітку за час затримки виплата вихідної допомоги - додаток № 1). Позивач просить стягнути з Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської влади (ЄДРПОУ 22144952) на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні в сумі 54616 грн. 64 коп., судовий збір в сумі 908,00 гривень. В судове засіданні позивач не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутність, підтримала позовні вимоги. Представник відповідача в судове засіданні не з`явився. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що 9.02.2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення про зміну формулювання звільнення на п. 3 ст. 38 КЗпП України та стягнення сум. Вказане рішення набрало законної сили 12.03.2021 року. Ухвалою від 19.03.2021 року виправлено описку у рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9.02.2021 року. Після набрання рішення суду законної сили КП «Запоріжремсервіс» сплатило [PERSON] заборгованість 26.03.2021 року та 29.03.2021 року. Вихідна допомога як і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні мають разовий характер, а тому до таких виплат згідно з ч.2 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строкі їх виплати» гарантії цього закону незастосовні. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4, 5, 7\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/7466/20 (провадження № 2/334/1225/21) було визнано незаконним формулювання причини звільнення [PERSON] за п.3 ст. 40 КЗпП України із зобов`язанням КП «Запоріжремсервіс» змінити формулювання звільнення на п. 3 ст. 38 КЗпП України та виплатити останній відповідно до ст. 44 КЗпП вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку. Після набрання рішенням № 334/7466/20 законної сили та отримання виконавчих листів відповідач сплатив вихідну допомогу згідно із зазначеним рішенням суду враховуючи податки та збори 29 березня 2021 року шляхом перерахування коштів на рахунок позивача, що підтверджується випискою з банківського рахунку. Вказаними судовими рішеннями було встановлено, що між сторонами мали місце трудові правовідносини, припинення трудового договору з позивачем мало відбутись на підставі ч.3\~ст.38 КЗпП\~(за власним бажанням у зв`язку з невиконанням законодавства про працю та умов колективного договору), а не на підставі\~ст.38 КЗпП\~(за власним бажанням), тому він мав право на отримання відповідно до\~ст.44 КЗпП України\~вихідної допомоги, що також було встановлено рішенням суду. Таким чином судом встановлено, що відповідачем несвоєчасно виплачено суму вихідної допомоги. Період затримки виплати вихідної допомоги при звільнені складає з 28.10.2020 року по 29.03.2021 року 104 робочі дні. Сума середнього заробітку за час затримки вихідної допомоги складає 104 дні Х 525,!6 грн. (середньоденної зарплати)= 54616,64 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved