Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 12 листопада 2019\~року надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] . На обґрунтування вимог заявник посилається на те, що вона з 30 червня 2006 року перебувала у шлюбі із [PERSON] , який рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.01.2016 було розірвано. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього часу [PERSON] неодноразово вчиняв сварки, свідком яких нерідко ставала малолітня дитина, ображав нецензурною лайкою, принижував, залякував, застосовував фізичне насилля, наносив тілесні ушкодження, чим робив сімейне життя нестерпним. Від таких дій [PERSON] відчуває емоційну невпевненість, нездатність себе захистити та побоювання за свою безпеку. Крім того, вказала на те, що відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис серії [NUMBER] від 09.10.2019 строком на 5 днів з 09.10.2019 по 16.10.2019, після якого останній неодноразово дзвонив знаходячись в нетверезому стані та погрожував. У зв`язку з чим, просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , встановити заходи тимчасового обмеження, заборонивши [PERSON] наближатися на визначену відстань ближче-100 метрів до місця проживання заявника; заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, терміном на 6 місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб строком на 6 місяців. Представник заявника надала клопотання про розгляд заяви про видачу обмежувального припису без її участі та без участі заявника, наполягала на задоволенні заяви. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день слухання справи було повідомлено належним чином. За змістом ч. 1 ст.\~350-5\~ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30 червня 2006 року перебували у шлюбі. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.01.2016 по справі №263/554/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 09 жовтня 2019 року відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис серії [NUMBER] строком на 5 діб з 09.10.2019 по 16.10.2019. Так, згідно з положеннями ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (п.1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України). Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Згідно зі ст. 2 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» предметом регулювання є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на подружжя; колишнє подружжя; та ін.. Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків. Основними напрямами реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству є: 1) запобігання домашньому насильству; 2) ефективне реагування на факти домашнього насильства шляхом запровадження механізму взаємодії суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) надання допомоги та захисту постраждалим особам, забезпечення відшкодування шкоди, завданої домашнім насильством; 4) належне розслідування фактів домашнього насильства, притягнення кривдників до передбаченої законом відповідальності та зміна їхньої поведінки (ст. 5 цього Закону). В порядку визначному ст. 26 цього Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених ч. 1 цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з ч. 4 цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Дослідивши надані\~докази,\~з огляду\~на встановлені\~судом обставини,\~оцінюючи належність,\~допустимість та\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку\~про відмову\~у видачі\~обмежувального припису,\~оскільки заявник\~не надала\~належних і\~допустимих доказів,\~які б\~підтвердили наявність\~підстав для\~застосування обмежувального\~припису.\~Доказів,\~що доводять\~вчинення [PERSON] \~по відношенню\~до заявника\~домашнього насильства,\~заявником суду\~не надано.\~Крім того відсутні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці за вищевикладених обставин, а також у зв`язку із недоведеністю можливого виникнення ризиків настання тяжких наслідків для заявниці у подальшому. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed