Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога» про стягнення заборгованості та розірвання договору оренди земельних паїв. Уточнену позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що 14 вересня 2006 року він уклав з ТОВ «Преображенське-М» договір оренди земельного паю площею 6,370 га (кадастровий номер 1222686600-01-001-0121), що належить йому на праві власності на підставі Державного акту серії ЯБ №879093 від 13 вересня 2006 року. 18 вересня 2007 року з ТОВ «Преображенське-М», було укладено договір оренди земельного паю площею 6,540 га (кадастровий номер 1222686600-01-001-0290), що належить йому на праві власності на підставі Державного акту серії ЯЕ №152118 від 17 вересня 2007 року. Додатковими угодами від 20 серпня 2010 року вказані договори оренди були пролонговані у зв`язку з індексацією нормативно-грошової оцінки земельних ділянок 88851 гривень - кожна. Терміни дії договорів було пролонговано до 31 грудня 2026 року. У зв`язку з проведеною державною індексацією грошова оцінка кожної земельної ділянки зараз становить 233789,72 гривень. За кожен рік оренди землі орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в сумі, що становить 20730,00 гривень, в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 16687,65 гривень за один пай. Відповідно плата за оренду двох земельних ділянок становить 33375, 30 гривень на рік. Даними договорами орендна плата виплачується щороку, до 01 січня року наступного за звітним. В січні 2018 року, коли вперше була затримана орендна плата, позивачу повідомили, що ТОВ «Преображенське -М» ліквідовано, а право оренди його паїв перейшло до ТОВ «Перемога». В січні 2018 року з ТОВ «Перемога» були укладені додаткові угоди на термін до 31.12.2026 року, в яких підтверджена орендна плата за один пай на руки в розмірі 16685,65 гривень. З незрозумілих причин за два роки ці договори так і не зареєстрували відповідним чином, а належні позивачу екземпляри не вручені. На його вимоги підтвердити зобов`язання орендаря, видана лише офіційна довідка про перехід всіх прав і зобов`язань від ТОВ «Преображенське-М» до ТОВ «Перемога». За оренду землі в 2018 році також була затримка виплати орендної плати більш ніж два місяці, а заява позивача залишилася без відповіді. В порушення умов договору, з 31 грудня 2019 року до цього часу, відповідач не сплатив позивачу орендну плату за 2019 рік, що складає 33375,30 гривень. На письмову заяву сплатити борг та добровільно за взаємною згодою розірвати договори оренди відповідач не відреагував. Уточнивши позовні вимоги позивач просить стягнути з відповідача на його користь збитки у вигляді орендної плати з індексом інфляції та пенею у сумі 34504,88 гривень та судові витрати. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Перемога» про стягнення заборгованості та розірвання договору оренди земельних паїв, було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 15 червня 2020 року до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до ТОВ «Перемога» про стягнення заборгованість з орендної плати з індексом інфляції та пені, з усуненими недоліками. 25 червня 2020 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Халинбаджаха А.В. відповідно до якого зазначають, що дійсно орендар має заборгованість по орендній платі перед позивачем, за двома договорами оренди, в розмірі 33375,30 гривень. Відповідач не відмовлявся і не відмовляється сплатити заборгованість в повному обсязі. Однак позовна заява не містить жодних підстав для припинення договорів оренди земельної ділянки шляхом розірвання та задоволення позовних вимог в цій частині. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - ТОВ «Перемога» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог заперечує частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 6,370 га, кадастровий номер: 1222686600-01-001-0121, яка розташована на території Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом серії ЯБ №879093 від 13 вересня 2006 року та земельної ділянки 6,540 га, кадастровий номер: 1222686600-01-001-0290, яка розташована на території Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом серії ЯЕ №152118 від 17 вересня 2007 року. 14 вересня 2006 року [PERSON] уклав з ТОВ «Преображенське-М» договір оренди земельного паю площею 6,370 га (кадастровий номер 1222686600-01-001-0121) та передав зазначену земельну ділянку в натурі ТОВ «Преображенське-М» в оренду для ведення господарської діяльності, що підтверджується актом про прийом та передачу земельної ділянки в оренду від 27.11.2006 року. 18 вересня 2007 року [PERSON] з ТОВ «Преображенське-М», уклав договір оренди земельного паю площею 6,540 га (кадастровий номер 1222686600-01-001-0290) та передав зазначену земельну ділянку в натурі ТОВ «Преображенське-М» в оренду для ведення господарської діяльності, що підтверджується актом про прийом та передачу земельної ділянки в оренду від 31.03.2008 року. 20 серпня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Преображенське-М» була укладено додаткові угоди до Договорів оренди земельної ділянки від 14.09.2006 року та 18.09.2007 року, відповідно до якої термін дії договорів було продовжено до 31 грудня 2016 року та проведено індексацію нормативно-грошової оцінки земельних ділянок, яка відповідно склала 88851 гривень - кожна. Відповідно до змісту вищезазначених Додаткових угод п.2.3. Договорів оренди земельних ділянок від 14.09.2006 року та 18.09.2007 року було викладено в наступній редакції, так: «орендна плата виплачується у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 2666 грн. за рік оренди, або в натуральній формі - в асортименті та за цінами, які визначаються за взаємною згодою сторін. Орендна плата виплачується щороку, до 01 січня, року наступного за звітним.» Відповідно до п.4.1. Договорів орендодавець має право вимагати своєчасної виплати орендної плати. У відповідності до п.4.4. Договорів орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі, згідно умов договору сплачувати орендну плату. Згідно повідомлення та довідки директора ТОВ «Перемога», а також протоколу №25/04/17-01 загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське - М» (код ЄДРПОУ 33702505) вбачається, що 24.11.2017 року діяльність ТОВ «Преображенське-М» було припинено, через реорганізацію, шляхом приєднання його до ТОВ «Перемога». Після чого, ТОВ «Перемога» є правонаступником ТОВ «Преображенське-М» та набуло всіх прав та обов`язків останнього, в тому числі і прав та обов`язків, які зафіксовано у договорі оренди земельної ділянки, укладеному між ТОВ «Преображенське-М» та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Перемога» були укладені додаткові угоди №3 до договорів оренди земельних ділянок №Б/Н від 14.09.2006 року та 18.09.2007 року, на термін до 31.12.2026 року. Зі змісту зазначених угод вбачається, що грошова оцінка земельних ділянок становить 233789,72 гривні - кожна. Згідно п.4.1. зазначених додаткових угод, за кожен рік використання землі орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в сумі, що становить 20730,00 гривень, в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 16687,65 гривень, але згідно діючого законодавства України не меншою за 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Сплачується орендна плата до 31 грудня кожного року дії договору оренди. Вразі неврожаю з природних причин (посухи, морозів, тощо), строк видачі орендної плати може бути продовжено орендарем до 31 квітня наступного року, але не звільняє орендаря від обов`язку оплати орендної плати за даний період. У судовому засіданні встановлено, що орендодавцем неодноразово було затримано виплату орендної плати, а оренду плату за 2019 рік взагалі було не сплачено, що підтверджується заявами [PERSON] до ТОВ «Перемога» з вимогами про отримання орендної плати від 10 січня 2018 року, 18 лютого 2019 року та 27 квітня 2020 року. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилалися на порушення його прав, зокрема в частині невиплати з боку відповідача заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2019 рік, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пені. Згідно ст. 24 Закону України «Про орендну землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною другою статті 409 ЦК України встановлено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заборгованість по виплаті орендної плати за 2019 рік за користування земельними ділянками кадастровий номер 1222686600-01-001-0121 та 1222686600-01-001-0290 відповідно до додаткової угоди №3 до договорів оренди земельних ділянок №Б/Н від 14.09.2006 року та 18.09.2007 року, становить 33375,30 грн. Пунктом 9.4 укладених договорів оренди встановлено, що орендна плата виплачується щороку, до 31 грудня, наступного року. Тобто відповідач зобов`язаний був сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою за 2019 рік до 31 грудня 2019 року. Відповідальність за прострочення зобов`язання настає з 31.12.2019 року по 01.06.2020 року (згідно розрахунку та заявлених вимог позивача). Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, вбачається, що інфляційні втрати за цей період складають: 600 гривень 66 копійок. Крім того, відповідно до п.4.8. Додаткової угоди, у разі не внесення орендної плати у строки визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення. Таким чином на день подання позову розмір пені складає 533 гривень 92 копійок. Отже, згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача по орендній платі за користування земельними ділянками кадастровий номер 1222686600-01-001-0121 та 1222686600-01-001-0290 за 2019 рік становить 33370,30 гривень, інфляційні збитки у розмірі 600,66 гривень, пеня - 533,92 гривень, а всього в розмірі 34504,88 гривень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно дост.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Нормами ст.ст. 626,629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. За приписом ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При ухваленні рішення щодо стягнення орендної плати, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень - тягне за собою протилежний результат. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Представником відповідача, всупереч вказаним вимогам закону, не було надано суду жодних належних та допустимих доказів. Щодо вимог сторони позивача про відшкодування судових витрат слід зазначити наступне. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved