Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з позовом до [PERSON] , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 38359,02 грн. та судових витрат у розмірі 2270 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що на підставі наказу (розпорядження), від 06.10.2020 року, № 42/ос виробничого підрозділу «Одеська стоматологічна поліклініка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» з 30.10.2020 року було звільнено за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України лікаря-стоматолога-терапевта 2 категорії [PERSON] , та в день звільнення був проведений повний розрахунок та виплачені належні працівнику виплати. Представник позивача вказує, що станом на дату звільнення, сума виплат що належала [PERSON] і підлягала виплаті складала 14970,99 грн., але під час розрахунку виплат, була допущена рахункова помилка, у зв`язку з чим відповідачу виплачено 53330,01 грн., а тому [PERSON] було безпідставно набуто 38359,02 грн.. Також, представник вказав, що [PERSON] , в тому числі, підлягали до виплати 4 середньомісячні заробітні плати (3 середньомісячні заробітні плати відповідно до п. 2.13 колективного договору та 1 середньомісячна заробітна плата відповідно до ст. 44 КЗпП України). Як вказав представник, середньомісячна заробітна плата [PERSON] складала 3824,26 грн.. виходячи з якої останньому мала бути нарахована (без урахування утримання) вихідна допомога у розмірі 15297,04 грн. Однак, відповідачу було фактично нарахована (без урахування утримання) сума вихідної допомоги у розмірі 62948,00 грн, тобто в результаті зазначеної арифметичної помилки [PERSON] було фактично помилково нараховані (без урахування утримань) 47650,96 грн. Після проведення всіх обов`язкових утримань із зазначеної суми фактичний розмір помилково сплачених коштів [PERSON] склав 38359,02 грн., які підлягають поверненню позивачу. Представник вказав, що з метою досудового врегулювання даного спору поштовим відправленням 09.12.2020 року з рекомендованим повідомленням про вручення на поштову адресу відповідача надсилався лист, від 08.12.2020, № ННФ-13/216 з проханням повернути безпідставно набуті кошти у розмірі 38359,02 грн., але лист був повернутий на адресу позивача за закінченням терміну зберігання 12.01.2021 року. Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а. с. 32). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся за останньою відомою адресою місця проживання, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а. с. 19, 25). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223\~ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі наказу (розпорядження), від 06.10.2020 року, № 42/ос виробничого підрозділу «Одеська стоматологічна поліклініка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» з 30.10.2020 року було звільнено за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України лікаря-стоматолога-терапевта 2 категорії [PERSON] (а. с. 6). Згідно до наданого до суду розрахунку, [PERSON] було виплачені належні йому виплати (а.с. 5). Так, сума виплат що належала [PERSON] і підлягала виплаті складала 14970,99 грн., але під час розрахунку виплат, була допущена рахункова помилка, у зв`язку з чим відповідачу виплачено 53330,01 грн., а тому [PERSON] було безпідставно набуто 38359,02 грн.. Виплата [PERSON] підтверджується платіжними дорученнями, від 30.10.2020 року, № 3715816 (а. с. 8 9). 09.12.2020 року поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення на поштову адресу відповідача надсилався лист, від 08.12.2020, № ННФ-13/216 з проханням повернути безпідставно набуті кошти у розмірі 38 359,02 грн., але він був повернутий на адресу позивача за закінченням терміну зберігання - 12.01.2021 року (а. с. 10 12). Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Суд звертає увагу відповідача на той факт, що до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення безпідставно набутих грошових коштів підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а. с. 4).

Outcome: approved