Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом, звернувся представник органу опіки і піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області та просив позбавити батьківських прав [PERSON], щодо її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а тому представник позивача просив стягнути з неї аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі розмірі 200 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засідання позов не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні. Повідомила, що вона, у зв'язку із укладенням 30 серпня 2016 року шлюбу з [PERSON], змінила своє прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]». Представник третьої особи органу опіки та піклування Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Представник третьої особи органу опіки та піклування Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова [PERSON] просила слухати справу у відсутності представника, вказала, що проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: [NUMBER], виданим 20 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 74, [NUMBER], виданим 12 січня 2011 року Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 1, [NUMBER], виданим 25 травня 2012 року виконавчим комітетом Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 3, [NUMBER], виданим 10 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 3 (а.с. 7-10). За рішенням Миронівського районного суду Київської області від 07 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Яхнівської сільської ради про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, у відповідача відібрано малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яких передано до органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області для подальшого влаштування до спеціальних дитячих закладів. Зазначене рішення суду вмотивовано тими обставинами, що відповідач доглядом та вихованням дітей не займається, не дбає про їх здоров'я та фізичний розвиток, житлово-побутові, санітарно-гігієнічні умови проживання дітей знаходяться в незадовільному стані, сім'я не забезпечена продуктами харчування. Під час розгляду зазначеної справи судом встановлено наступні обставини. Рішенням виконавчого комітету Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області від 03 лютого 2015 року № 3 було вирішено направити малолітніх дітей відповідача на тимчасове перебування до Миронівського районного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Сім'я [PERSON] з 2009 року перебуває на обліку в Миронівському центрі соціальних служб сім'ї, дітей та молоді, працівники центру систематично відвідували сім'ю, але це позитивних результатів не дало. Згідно повідомлення директора Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді відповідач зарекомендувала себе з негативної сторони, діти постійно брудні, недоглянуті, напівголодні, їх вихованням та доглядом вона не займалася, надходили повідомлення про залишення дітей самих. [PERSON] на контакт не йде, на зауваження не реагує, при зустрічах веде себе агресивно, пройти курс лікування від алкогольної залежності відверто ігнорувала. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] по [ADDRESS] від 24 грудня 2014 року житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання знаходяться в незадовільному стані, сім'я не забезпечена продуктами харчування. На час проведення обстеження діти були в будинку самі без нагляду, а їхня мати в цей час розпивала спиртні напої з односельцями. 02 лютого 2015 року комісією Яхнівської сільської ради знову було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача, комісією було виявлено відсутність матері дітей дома з 01 лютого 2015 року, старші діти були у бабусі в місті Миронівка Київської області, мати на дзвінки не відповідала, тобто умови проживання дітей з часом не змінилися. За місцем фактичного проживання відповідач характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, дітей залишає без нагляду, їх доглядом та вихованням не займається, за місцем реєстрації не проживає, власного житла не має. Розпорядженням голови Миронівської районної державної адміністрації від 05 лютого 2015 року № 30 «Про негайне відібрання дітей» було вирішено відібрати малолітніх дітей від матері [PERSON] та тимчасово влаштувати їх до спеціальних дитячих закладів відповідно до віку. Постановою Миронівського районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченою ч. 1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей. Відповідно до частин 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до довідки комунального закладу Росавської загальноосвітньої школи I-III ступеня Миронівської районної ради Київської області від 20 жовтня 2016 року № 9, за час перебування малолітньої [PERSON] в будинку сімейного типу, відповідач життям і навчанням дитини не цікавилась, батьківські збори не відвідувала (а.с. 62). Згідно з листом КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» від 25 квітня 2016 року № 171, з 17 лютого 2015 року малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], знаходяться на повному державному забезпеченні. За час перебування малолітніх в закладі, відповідач відвідувала дітей тричі. (а.с. 20). Відповідно до листа Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 17 травня 2016 року № 40, з моменту відібрання дітей у відповідача, остання за порадою та допомогою в питанні повернення дітей не зверталася (а.с. 23). Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей, а саме: не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідне харчування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання освіти. Орган опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації 02 липня 2016 року зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року) «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав може звернутися особа, в сім'ї якої проживає дитина. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 179 Сімейного кодексу України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. При прийнятті рішення суд приймає до уваги проживання дітей протягом майже одного року в дитячих закладах без догляду матері. Відповідач в під час розгляду справи, незважаючи на надання їй судом часу для підтвердження наявності у неї належних умов для проживання та виховання дітей, таких доказів суду не надала, а тому суд приходить до висновку, що особисте виховання відповідачем дітей буде негативно впливати на їх фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття ними освіти, підготовки до самостійного життя. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 05 липня 2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved