Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 05 травня 2016 року звернулося Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі позивач, ПАТ «Укрсоцбанк») з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) в якому вказало, що 22 серпня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Східного комерційного макрорегіону та фізична особа [PERSON] уклали кредитний договір № 181ВІ10130822001, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 10000,00 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 33,00 % річних на споживчі потреби. 22 серпня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №181ВІ10130822001-ПОР від 22.08.2013 р., згідно з умовами якого відповідач-2 зобовязався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем-1 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту. Позивач зобовязання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу-1 грошові кошти, а останній зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 03.11.2015 р. має заборгованість 3853,15 гривень. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3853,15 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. та витрати на оголошення про виклик відповідача в сумі 420,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Оскільки суду невідоме зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідачів, останні у судове засідання викликалися в суд через оголошення у пресі. [PERSON] та [PERSON]І у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 22 серпня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Східного комерційного макрорегіону та фізична особа [PERSON] уклали кредитний договір № 181ВІ10130822001, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 10000,00 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 33,00 % річних на споживчі потреби (а.с. 4-10). Відповідно до п. 1.1.1 договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця до 22числа кожного місяця відповідно до графіка погашення заборгованості з кінцевим терміном повернення до 21 серпня 2018 року (а.с. 4). Згідно з п. 4.1 договору кредиту при порушенні відповідачем зобовязань по погашенню кредиту він сплачує банку пеню за користування кредитом (а.с. 7). Відповідач порушив вимоги договору та додаткової угоди, а саме не виконав в обумовлені строки зобовязання, передбачене договором, а тому, як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 03.11.2015 року має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 3560,79 грн., яка складається з сум: - заборгованості за кредитом 2337,24 грн.; - заборгованості за відсотками за користування кредитом 995,38 грн. - інфляційних витрат за відсотками 228,17 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклав договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором. В якості забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору між банком та [PERSON]І був укладений договір поруки №181ВІ10130822001-ПОР від 22.08.2013 р., відповідно до якого він зобов'язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору в повному обсязі (а.с. 11-12). Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позов доказано договором кредиту № 181ВІ10130822001 від 22.08.2013 р. (а.с.4-10), №181ВІ10130822001-ПОР від 22.08.2013 р. (а.с. 11-12), розрахунком заборгованості (а.с.19). Як випливає з розрахунку заборгованості, в неї входить і розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, яка була нараховані відповідачу після 02.11.2014 року (а.с. 19). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується копіями їх паспортів. Згідно з Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р, м. Сніжне Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Таким чином, аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що пеня за несвоєчасне повернення відсотків, які нараховані банком до сплати у сумі 292,36 грн. з 02 листопада 2014 року стягненню не підлягають, а тому в зазначеній частини в позові слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із\~\~встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню сума заборгованості станом на 03.11.2015 року у розмірі 3560,79 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Позивачем понесені судові витрати: витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 315,00 грн. (1260 грн/4 справи), всього 1693 грн., що підтверджено відповідними документами. Оскільки позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк»» щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1535,50 гривень. Однак, законом не передбачено стягнення судових витрат в солідарному порядку, а тому витрати стягуються з відповідачів порівну по 830,78 гривень (1661,57 гривень/2)

Outcome: partial