Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що у 20 червня 2008 між ним та [PERSON] був укладений договір у вигляді розписки, за умовами якого останній отримав від позивача грошові кошти у сумі 33 500,00 доларів США за придбання земельної ділянки [ADDRESS]. Проте договір купівлі-продажу даної земельної ділянки так і не був укладений, відповідач уникає зустрічей з [PERSON], у зв'язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 267 765,50 грн., а також суму судового збору у розмірі 2 767,66 грн. (а. с. 3-5). Представник позивача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за відсутності сторони позивача, в заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 26). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом надання оголошення в засобах масової інформації з викликом відповідача у судове засідання, про причини неявки у судове засідання не повідомив, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення. Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір у вигляді розписки, за умовами якого останній отримав від позивача грошові кошти у сумі 33 500,00 доларів США за придбання земельної ділянки [ADDRESS] (а. с. 6). Як вбачається Державного акту на право приватної власності на землю від 13 жовтня 1997 року, виданого Ювілейною селищною Радою народних депутатів, земельна ділянка [ADDRESS], належить [PERSON] (а. с. 7). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, та до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про повернення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 33 500,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на день звернення до суду еквівалентно 267 765,50 грн., приймаючи до уваги, що відповідач отримав від позивача зазначені гроші, натомість договір купівлі-продажу відповідної земельної ділянки, за продаж якої відповідач отримав вказані грошові кошти від позивача, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 267 765,50 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати понесені [PERSON] у зв'язку з розглядом даного спору, а саме: 2 767,66 грн. судового збору (а. с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved