Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

До Магдалинівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами по праву спадкування за заповітом. Позивач в позові посилається на те, що 25 жовтня 1989 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, що складається з житлового будинку в с. Личкове, вул. Привокзальна, 9 Магдалинівського району Дніпропетровської області. Заповіт він не залишав. Відповідно до ст. 529 ЦК України (ред. 1963 року) його спадкоємицею першої черги була його дружина, мати позивача [PERSON]. До нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини вона не подавала, але відповідно до ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року) фактично прийняла спадщину, бо на день смерті свого чоловіка проживала разом з ним, що підтверджується довідками сільської ради. 10 листопада 1996 року [PERSON] померла. За життя вона залишила заповіт від 22 жовтня 1990 року, посвідчений секретарем Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 120, в якому вказала позивача, як єдину спадкоємицю всього її майна. До нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини позивач не подавала. Але вона фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті матері проживала в її будинку, користувалася предметами побуту та обстановки, саджала та прибирала город. Отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки право власності на житловий будинок, який належав її батька, належним чином не зареєстроване. Позивач вважає, що має право спадкувати житловий будинок своїх батьків, бо є єдиною спадкоємицею за заповітом та фактично прийняла спадщину. Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по праву спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з'явилася, представником позивача надано до суду заяву, в якій він прохає розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. В заповіті від 22 жовтня 1990 року, посвідченому виконкомом Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та внесеного в реєстр за № 120, [PERSON] вказала позивача, як спадкоємця всього свого майна (а. с. 8). [PERSON] померла 10 листопада 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 640914, актовий запис № 64 (а. с. 6). [PERSON] помер 25 жовтня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-КИ № 759327, актовий запис № 63(а. с. 5). Відповідно до довідки Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 28.07.2017 року вих. № 1057 [PERSON] на день смерті [PERSON] проживала з ним в с. Личкове, вул. Привокзальна, буд. 9 Магдалинівського району Дніпропетровської області ( а. с. 17). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Привокзальна, буд. 9 в с. Личкове, Магдалинівського району Дніпропетровській області належав [PERSON] відповідно до довідки Личківської сільської ради Магдалинівського району (а. с. 16). Технічний паспорт на житловий будинок по вул. Привокзальна, 9 в с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області виготовлений на імя [PERSON] (а. с. 10-14). У відповідності до ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті матері проживала в будинку, користувалася предметами побуту та обстановки, саджала та прибирала город. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В судовому засіданні встановлено, що мати позивача [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], а позивач є її спадкоємцем за заповітом, після її смерті фактично прийняла спадщину, має право на спадкування за заповітом. Тому суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved