Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

До суду звернувся представник позивача, який в обґрунтування своїх вимог зазначив, що [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді завідувачки центральним складом № 78 цеху комплектації з 10.02.2001 року. [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді старшого комірника центрального складу № 78 цеху комплектації з 13.08.2007 року. [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді старшого комірника центрального складу № 78 цеху комплектації з 22.06.2009 року. [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді старшого комірника центрального складу № 78 цеху комплектації з 21.05.2008 року. [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді старшого комірника центрального складу № 78 цеху комплектації з 27.10.2010 року. [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді старшого комірника центрального складу № 78 цеху комплектації з 24.05.2012 року. З відповідачами був укладений договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність № 1 від 16.04.2008 року. У липні 2012 року була встановлена недостача матеріальних цінностей: клапану 2-2В1 (216) ОСТ 24.290.15-86 номенклатурний номер [NUMBER] у кількості 154 штуки. В зв'язку з недостачею, наказом начальника цеху комплектації № 177 від 18.07.2012 року було проведена вибіркова інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, що зберігаються на центральному складі № 78 станом на 19.07.2012 року. Проведеною інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей 19.07.2012 року, підтвердився факт недостачі клапана 2-2В1 (216) ОСТ 24.290.15-86 номенклатурний номер [NUMBER]. Для підтвердження достовірності даних проведеної інвентаризації, адміністрацією ПАТ «Луганськтепловоз» було призначено проведення ревізії. Проведеною документальною ревізією 15.08.2012 року підзвітних відповідачам товарно-матеріальних цінностей була підтверджена недостача вищевказаних клапанів у кількості 154 штуки на суму 34141,80 грн. Розмір збитків відносно кожного з відповідачів становить: [PERSON] - 7107,02 грн.; [PERSON] - 6550,20 грн.; [PERSON] - 5524,69 грн.; [PERSON] - 6507,57 грн.; [PERSON] - 6858,60 грн.; [PERSON] - 1593,14 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідачів вказану матеріальну шкоду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді завідувачки центральним складом № 78 цеху комплектації з 10.02.2001 року, [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді старшого комірника центрального складу № 78 цеху комплектації з 13.08.2007 року, [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді старшого комірника центрального складу № 78 цеху комплектації з 22.06.2009 року, [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді старшого комірника центрального складу № 78 цеху комплектації з 21.05.2008 року, [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді старшого комірника центрального складу № 78 цеху комплектації з 27.10.2010 року, [PERSON] працює на ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді старшого комірника центрального складу № 78 цеху комплектації з 24.05.2012 року. З відповідачами був укладений договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність № 1 від 16.04.2008 року (а.с. 5-8). У липні 2012 року була встановлена недостача матеріальних цінностей: клапану 2-2В1 (216) ОСТ 24.290.15-86 номенклатурний номер [NUMBER] у кількості 154 штуки. В зв'язку з недостачею, наказом начальника цеху комплектації № 177 від 18.07.2012 року було проведена вибіркова інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, що зберігаються на центральному складі № 78 станом на 19.07.2012 року (а.с. 10). Проведеною інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей 19.07.2012 року, підтвердився факт недостачі клапана 2-2В1 (216) ОСТ 24.290.15-86 номенклатурний номер [NUMBER]. Для підтвердження достовірності даних проведеної інвентаризації, адміністрацією ПАТ «Луганськтепловоз» було призначено проведення ревізії. Проведеною документальною ревізією 15.08.2012 року підзвітних відповідачам товарно-матеріальних цінностей була підтверджена недостача вищевказаних клапанів у кількості 154 штуки на суму 34141,80 грн. (а.с. 14, 15). Так, виходячи зі змісту статті 130 КЗпП України, роботодавець вправі притягнути працівника до матеріальної відповідальності за наявності наступних умов: порушення працівником трудових обов'язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв'язок між порушенням і шкодою, вина працівника. Згідно п.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до розділу II Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженому Держкомпраці СРСР і Секрітаріатом ВЦРПС 28 грудня 1977р., який діє в Україні до теперішнього часу, до таких робіт належать роботи з приймання на зберігання, обробки, зберігання, відпуску матеріальних цінностей на складах. Відповідно до статей 57, 58, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 138 КЗпП України обов'язок доказування наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника покладено на власника. Згідно ч. 1 ст. 135 -3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», визначаючи розмір шкоди, суд має виходити з цін на матеріальні цінності, що діють у даній місцевості на час вирішення справи, і застосовувати встановлені нормативно-правовими актами для даних випадків кратність, коефіцієнти, індекси, податок на добавлену вартість, акцизний збір тощо. Статтею 131 КЗпП України встановлений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. В свою чергу, працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року роз'яснено, що виходячи з вимог ст.15 ЦПК суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно із статтями 130, 135-3,137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, слід з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно; в чому полягала вина працівника; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який матеріальний стан працівника. До конкретної обстановки, за якої було заподіяно шкоду, слід відносити обставини, що перешкоджали працівникові виконувати належним чином покладені на нього обов'язки, зокрема, відсутність нормальних умов зберігання матеріальних цінностей, неналежна організація праці. Разом з тим необхідно враховувати, чи приймав працівник залежні від нього заходи до запобігання шкоди (п.19). Відповідно до ч.1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Між тим, як встановлено судом, у порушення викладених вимог Закону та умов укладеного сторонами договору про повну матеріальну відповідальність сторони неналежним чином ставились до виконання своїх обов'язків по збереженню майна. Згідно Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 р. N 69, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 серпня 1994 року за N 202/412(чинної на час виникнення правовідносин), для підтвердження правильності та достовірності даних бухгалтерського обліку та звітності, передбачено проведення підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями незалежно від форм власності інвентаризації майна, коштів і фінансових зобов'язань. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Луганськтепловоз» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд задовольняє вимоги ПАТ «Луганськтепловоз» щодо стягнення з відповідачів витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved