Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

До суду 04 жовтня 2016 року звернулись з позовною заявою [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно 65/100 частин житлового будинку № 18 по вул. Івана Зарудного (колишня вул. Тевелєва) в м. Харкові, по 65/200 частин кожному, після померлого 18.12.2015 р. [PERSON]. Відповідач [PERSON] міська рада 03.11.2016 року подав до суду письмові заперечення, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що право власності на 65/100 частин житлового будинку № 18 по вул. Івана Зарудного (колишня вул. Тевелєва) в м. Харкові з господарськими будівлями та спорудами не було зареєстроване у встановленому законом порядку, крім того, на території вищезазначеного домоволодіння самочинно побудований житловий будинок та прибудови і будівлі, самочинне будівництво є істотним порушенням будівельних норм і правил та позивачами не надані докази, які б підтверджували реєстрацію прав на новостворений обєкт нерухомого майна (а.с.3-36). Ухвалою суду від 29.05.2017 року за клопотанням відповідача [PERSON] міської ради до участі в справі в якості співвідповідача залучено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю [PERSON] міської ради (а.с.93). 04.10.2017 р. позивачі подали до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] міської ради, треті особи: [PERSON], Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 65/100 частин житлового будинку № 18 по вул. Івана Зарудного (колишня вул. Тевелєва) в м. Харкові, по 65/200 частин кожному (а.с.154-155). 18.12.2017 р. позивачі подали до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю [PERSON] міської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 65/100 частин житлового будинку № 18 по вул. Івана Зарудного (колишня вул. Тевелєва) в м. Харкові, по 65/200 частин кожному, за виключенням самочинно побудованих приміщень (а.с.186). Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [PERSON] на праві власності належало 65/100 частин житлового будинку № 18 по вул. Івана Зарудного (колишня вул. Тевелєва) в м. Харкові. Право власності не було зареєстровано у встановленому законом порядку. 18.12.2015 року [PERSON] помер. Спадщину, яка складається з 65/100 частин вищезазначеного житлового будинку фактично прийняли позивачі: дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] У встановлений законом шестимісячний строк позивачі звернулась до Одинадцятої ХДНК із заявами про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом. Державний нотаріус Одинадцятої ХДНК виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що за життя спадкодавця [PERSON] право власності на 65/100 частин житлового будинку № 18 по вул. Івана Зарудного (колишня вул. Тевелєва) в м. Харкові з господарськими будівлями та спорудами на підставі виникнення права власності рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2007 р. № 2-13070/2006, зареєстровано не було. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.138), позовні вимоги, згідно уточненої позовної заяви в останньої редакції підтримав, просив провести судове засідання без його участі, про що зазначив у письмовій заяві. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив провести судове засідання без його участі, про що зазначив у письмовій заяві (а.с.221). Відповідач [PERSON] міська рада просив провести судове засідання без участі його представника, прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке б не порушувало права та інтереси сторін і третіх осіб, з урахуванням викладених пояснень, про що зазначив у письмовій заяві (а.с.196). Інші учасники справи в судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2007 р. у справі № 2-13070/2006, яке набрало законної сили, [PERSON], [PERSON] (нині померлій) належить 65/100 частин у праві власності на домоволодіння № 18 по вул. Тевелєва в м. Харкові, з яких [PERSON] 325/600 частин та [PERSON] (померлій) 65/600 частин. Зазначеним рішенням встановлено, що [PERSON], яка померла 26.12.1996 р., заповітом, посвідченим Одинадцятою ХДНК 11.07.1989 року за р. № 1-4160, заповіла належну їй частину домоволодіння своєму сину [PERSON], який спадщину фактично прийняв, так як вступив в управління та користування спадковим майном, але свої спадкові права на домоволодіння не оформив, свідоцтво про право на спадщину не отримав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, [PERSON] при житті належало 65/100 частин домоволодіння № 18 по вул. Тевелєва в м. Харкові, яке є спадковим майном, з яких 325/600 частин на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2007 р. та 65/600 частин в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] При житті [PERSON] не оформив право власності на спадщину та не зареєстрував право власності на належні йому частини житлового будинку у встановленому законом порядку. 18.12.2015 року [PERSON] помер (а.с.8). На день смерті [PERSON] за адресою: м. Харків, вул. Івана Зарудного (Тевелєва), 18 проживали та зареєстровані: його дружина [PERSON], його син [PERSON], онука [PERSON] та невістка [PERSON] (а.с.7). Спадкоємцями першої черги на спадщину після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] позивачі у справі. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після померлого [PERSON], оскільки проживали разом із спадкодавцем на день його смерті, у встановлений законом шестимісячний строк звернулись до Одинадцятої ХДНК із заявами видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої ХДНК від 15.07.2016 р. у видачі [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом відмовлено в звязку з тим, що спадкодавець [PERSON], який прийняв спадщину після померлої [PERSON], свої спадкові права не оформив, за життя спадкодавця [PERSON] право власності на 65/100 частин житлового будинку № 18 по вул. Івана Зарудного (колишня вул. Тевелєва) в м. Харкові з господарськими будівлями та спорудами на підставі виникнення права власності рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2007 р. № 2-13070/2006, зареєстровано не було (а.с.4). Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу шість місяців, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені та такі, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивачі понесли судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., 2922 грн. 74 коп., 3479 грн. 45 коп. (а.с.1,19,20), які суд відносить на рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved