Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивуючи тим, що йому на підставі договору дарування від 26.07.2010 року належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 36 по вул. Брянській у м. Словянську Донецької області. З квітня 2013 року у вищевказаному будинку був зареєстрований онук позивача [PERSON], однак з березня 2014 року у належному позивачу будинку [PERSON] не проживає, у вищевказаному будинку особистих речей відповідача не має, жодних зобовязань по утриманню будинку не виконує, з реєстрації добровільно не знявся. Оскільки відповідач не проживає за зареєстрованою адресою понад встановленні строки позивач просить суд, ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком № 36 по вул. Брянській у м. Словянську Донецької області. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донеччина», про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, та підтверджено належними доказами, що позивачу на підставі договору дарування від 26.07.2010 року належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 36 по вул. Брянській у м. Словянську Донецької області. (а.с. 5) З квітня 2013 року у вищевказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], однак з березня 2014 року у належному позивачу будинку він не проживає, у вищевказаному будинку особистих речей відповідача не має, жодних зобовязань по утриманню будинку [PERSON] не виконує, що підтверджується Актом обстеження комітету мікрорайону Артема - Лісний № 968 від 01.12.2015 року згідно якого встановлено, що [PERSON] за адресою: м. Словянськ вул. Брянська № 36 Донецької області не проживає з березня 2014 року і по теперішній час, його особистих речей в будинку не має (а.с. 8) Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні користування та розпорядженням своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача обмежує позивача у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном у повній мірі. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не мешкає за адресою: Донецька область м. Словянськ вул. Брянська, 36 з березня 2014 року і по теперішній час, участі у сплаті комунальних послуг не приймає, жодних зобовязань по утриманню будинку не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved