Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернувся [PERSON], в якому просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивач є власником вказаного будинку. Відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні з 2009 року без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, через що позивач несе додаткові комунальні витрати та позбавлений права на отримання субсидії. Наведене є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому ч. 4, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 11.09.2018 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з відомостями паспорту громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи, позивач [PERSON], [INFO], уродженець міста Костянтинівка Донецької області, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Позивач у справі [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 08 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Борисевич В.А.; витягом з Державного реєстру правочинів № 2263128 від 08 квітня 2006 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Костянтинівського міського БТІ № 10740080 від 25.05.2006 року, копії яких долучені до матеріалів справи. Відповідно до відомостей, наданих Відділом реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області від 26.06.2018 р. за № вих.2237/09, відомостей домової книги, копія якої долучена до матеріалів справи, відповідач по справі [PERSON] є сином позивача та має зареєстроване місце проживання у вказаному будинку. Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що вона є другом сім'ї позивача, приблизно раз на тиждень відвідує його за адресою його проживання, відповідача у справі [PERSON] востаннє бачила п'ять років тому, особистих речей відповідача в будинку не бачила, оскільки той покинув батьківський дім в пошуках роботи. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сім'ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, оскільки позивачем було доведено факт відсутності в спірному будинку відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік, а отже, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 704,80 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи.

Outcome: approved