Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до АТ\~КБ «Приватбанк»,\~третя особа:\~приватний нотаріус\~Дніпропетровського нотаріального\~округу Бондар\~Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 22.02.2007 р. між [PERSON] і АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № ZP38AU19010052. 22.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровської міської нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис №10200 про стягнення з громадянина [PERSON] грошових коштів у сумі 199225,56 грн., з них 197 525,56 грн. у якості заборгованості позивача за кредитним договором № ZP38AU19010052 від 22.02.2007 р., укладеним між Позивачем га Відповідачем, 1700 грн. у якості витрат, пов`язаних із вчиненням зазначеного виконавчого напису 23.05.2017 р. державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 53998347 з виконання виконавчого напису № 10200. 15.11.2019 р. у рамках виконавчого провадження № 53998347 державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , власником якої є Позивач. Позивач до 16.07.2020 р. не отримував будь-яких документів, що свідчили б про вчинення виконавчого напису № 10200 або про наявність відкритого виконавчого провадження № 53998347 й накладення в рамках виконавчого провадження № 53998347 арешту на квартиру [ADDRESS] , власником якої є позивач, і, відповідно, не знав про наведені факти. 15.07.2020 р. позивачу випадково стало відомо, що квартиру [ADDRESS] виставлено на реалізацію шляхом проведення електронних торгів. 16.07.2020 р. Позивач звернувся до Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції й отримав копію виконавчого напису № 10200 і копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, винесеної у рамках виконавчого провадження № 53998347. Таким чином позивач довідався про вчинення виконавчого напису № 10200 лише 16.07.2020 р. Вважає, що виконавчий напис № 10200 є таким, що вчинений без законних підстав. У пункті 7.1 кредитного договору № ZP38AU19010052 закріплені, зокрема, наступні положення: «Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER] на строк з 22 лютого 2007 року по 21 лютого 2012 р. включно, у вигляді не поновлювана лінія… …Періодом сплати вважати період з «13» по «20» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1253,82 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди». Пунктом 5.1. кредитного договору № ZP38AU19010052 передбачені наступні умови. «Даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п.7.1, набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання Позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих Позичальником коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором». Враховуючи викладене у п.1 позовної заяви, можна дійти висновку, що виконавчий напис № 10200, який набув чинності 22.11.2016 р., міг бути вчинений виключно відносно тих вимог Відповідача, права на які виникли на підставі кредитного договору № ZP38AU19010052 не раніше 22.11.2013 р. Необхідно зазначити, що виконавчий напис № 10200 міг бути вчинений нотаріусом лише відносно тих вимог Відповідача про стягнення з Позивача пені, права на які виникли на підставі кредитного договору № ZP38AU19010052 не раніше 22.11.2015 р. У виконавчому написі № 10200 зазначено, що заборгованість Позивача, яка стягується за виконавчим написом № 10200, складається із: залишку заборгованості за кредитом 23775,32 грн., залишку заборгованості за відсотками - 72 677.93 грн., комісії - 2 306,22 грн., пені - 98766,09 грн. У виконавчому написі № 10200 наведений наступний строк, за який провадиться стягнення: дев`ять років шість місяців чотирнадцять днів, а саме з 22.02.2007 р. по 05.09.2016 р. Таким чином, виконавчий напис № 10200 вчинений нотаріусом відносно вимог Відповідача, у тому числі - вимог Відповідача про стягнення з Позивача пені, права на які виникли на підставі кредитного договору № ZP38AU19010052 у період з 22.02.2007 р. по 05.09.2016 р. Отже, виконавчий напис № 10200 вчинений нотаріусом з грубим порушенням положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» і п.3 глави 16 Порядку, які передбачають, зокрема, що нотаріус може вчиняти виконавчі написи виключно за умови, що з дня виникнення відповідного права вимоги минуло не більше трьох років, а якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Необхідно зауважити, що Позивач не одержував від Відповідача жодних повідомлень про вимогу Відповідача повернути споживчий кредит за кредитним договором № ZP38AU19010052. Таким чином, виконавчий напис № 10200 був вчинений нотаріусом за зверненням Відповідача за наявності порушення відповідачем права позивача на добровільне повернення Відповідачу суми споживчого кредиту, наданого за кредитним договором № ZP38AU19010052, протягом тридцяти календарних днів з дня одержання позивачем повідомлення про вимогу відповідача повернути споживчий кредит за кредитним договором № ZP38AU19010052. Необхідно зауважити, що кредитний договір № ZP38AU19010052 не містить положень, що передбачають можливість стягнення неустойки (штрафу, нені) за договором № ZP38AU19010052 за виконавчим написом нотаріуса. Оскільки виконавчий напис № 10200 вчинений нотаріусом відносно вимог відповідача про стягнення з позивача пені у розмірі 98\~766,09 гри. за відсутності у кредитному договорі № ZP38AU19010052 положень, що передбачають можливість стягнення неустойки (штрафу, пені) за договором № ZP38AU19010052 за виконавчим написом нотаріуса, остільки виконавчий напис нотаріуса вчинений і порушенням положень п.6 глави 16 Порядку. Позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса, вчинений 22 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 10200, таким, що не підлягає виконанню. Представником позивача надано заяву про слухання справи за відсутності позивача Представник відповідача надав відзив на позов, в якому заперечив щодо можливості задоволення позовних вимог. Вчинений нотаріусом напис був здійснений відповідно до вимог законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії в нотаріусу не було. Твердження позивача щодо пропуску строків позовної давності є необґрунтованими. Просив відмовити в задоволенні позову. Не заперечував щодо слухання справи за відсутності представника відповідача. Третя особа\~приватний нотаріус\~Дніпропетровського нотаріального\~округу Бондар\~Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 22.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровської міської нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напне №10200 про стягнення з громадянина [PERSON] грошових коштів у сумі 199225,56 грн., з них 197 525,56 грн. у якості заборгованості позивача за кредитним договором № ZP38AU19010052 від 22.02.2007 р., укладеним між Позивачем га Відповідачем, 1700 грн. у якості витрат, пов`язаних із вчиненням зазначеного виконавчого напису. 23.05.2017 р. державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 53998347 з виконання виконавчого напису № 10200. 15.11.2019 р. у рамках виконавчого провадження № 53998347 державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , власником якої є Позивач. За загальним правилом статей 15,16\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87\~Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місце знаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Аналіз підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотеко держателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як встановлено судом, відповідач не надав суду доказів, що він подав нотаріусу необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Відповідач не подав суду доказів, що позивачем було отримано вимогу про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. При цьому вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення не містять. Також нотаріус\~не з`ясував\~чи не\~пропущено банком\~строк позовної\~давності,\~не встановив\~коли було\~здійснено останню\~оплату по\~кредиту.\~Період стягнення\~у виконавчому\~написі зазначено\~період більше ніж три роки. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог і визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість за спірним кредитним договором є не безспірна, у зв`язку із чим позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved