Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до договору на право будівництва індивідуального житлового будинку № 190 від 26.08.1964 року, що зареєстрований в реєстрі за № 5647, посвідчений нотаріусом Першої кременчуцької нотаріальної контори Онопрієнко Ю.Є., [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] Оскільки спільна власність без визначення часток не дозволяє позивачу розпорядитись належною часткою, просить суд визнати за ним ? частку житлового будинку по [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову не заперечували, просили суд справу слухати без їх участі. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. проти задоволення позову не заперечувала, просила справу слухати без її участі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору на право будівництва індивідуального житлового будинку № 190 від 26.08.1964 року, що зареєстрований в реєстрі за № 5647, посвідчений нотаріусом Першої кременчуцької нотаріальної контори Онопрієнко Ю.Є., [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] На підставі рішення Автозаводської районної ради від 12.10.2009 року 26 сесії 5 скликання [PERSON] 18.06.2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], серії [NUMBER]. У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно зі статтею 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. [INFO] померла дружина позивача [PERSON], [INFO]. 13.10.2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. із заявою про посвідчення договору довчного утримання житлового будинку [ADDRESS] Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. за № 230 від 13.10.2017 року [PERSON] відмовлено у посвідченні договору довічного утримання, оскільки житловий будинок належить на праві спільної сумісної власності йому та померлій дружині, частки кожного із співвласників не визначені, свідоцтво на частку у спільному майна подружжя не видавалось. Домовленості про визначення часток у спільній сумісній власності між позивачем та померлою дружиною не було, тому суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved