Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 16.05.2007 року між ними та [PERSON] було укладено кредитний договір за умовами якого вони надали відповідачу кредитні кошти у розмірі 72 000 доларів США на строк до 16.05.2027 року зі сплатою відсотків за користування ними, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання між ними та [PERSON] 16.05.2007 року було укладено договір поруки. [PERSON] допустив порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 14.09.2020 року за кредитним договором рахується заборгованість у загальному розмірі 628\~863, 01 доларів США, яка складається з наступного: 73\~091, 07 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 128\~362, 72 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 20 104 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 407\~305, 22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 60\~478, 97 доларів США, яка складається з 40\~374, 97 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 03.06.2017 року по 14.09.2020 року; 20\~104 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом. Представник [PERSON] надав відзив на позов в якому зазначив, що позивачем не надано доказів укладання договору поруки між акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] , нарахування позивачем заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 03.06.2017 року по 14.09.2020 року на підставі кредитного договору є неправомірним. Наголошував, що у пункті 7.1 кредитного договору, який укладено між акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] визначено, що погашення заборгованості за договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період з 03 по 10 числа кожного місяця позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 945, 16 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. У разі порушення вищевказаних термінів оплати ( зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів - позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. З розрахунку заборгованості вбачається, що гр. [PERSON] з червня 2007 року мав заборгованість по сплаті кредитних коштів, разом з тим [PERSON] взагалі не вніс щомісячний платіж у грудні 2008 року, січні, лютому, березні та квітні 2009 року допустивши станом на 11 квітня 2008 року порушення термінів оплати визначених у пункті 7.1 кредитного договору щомісячних платежів більше як на 120 календарних днів. Таким чином, днем виникнення обов`язку повернення кредиту за кредитним договором є 30 квітня 2009 року. Отже, договір поруки від 16 травня 2007 укладений між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] припинив свою дію через п`ять років - 30 квітня 2014 року. На підставі вищенаведеного просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позивних вимог до [PERSON] у повному обсязі. Представником акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» надав відповідь на відзив в якій зазначив, що згідно умов договору строк виконання зобов`язань спливає 16.05.2027 року, а вони звернулися до суду з позовом до відповідача 21.10.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність. [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, відзив на позов не надав. Представник [PERSON] надала заяву про розгляд справи без його участі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16.05.2007 року між акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNU0G100000192 за умовами якого вони надали відповідачу кредитні кошти у розмірі 72 000 доларів США на строк до 16.05.2027 року зі сплатою відсотків за користування ними, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання між акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] 16.05.2007 року було укладено договір поруки № DNU0G100000192. \~За п. 5 договору поруки, у випадку невиконання Боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.1 Договору поруки, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(них) зобов`язання (-ь). Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. За п. 11 Договору поруки він діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. За п.12 Договору поруки, Порука за договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Відповідач [PERSON] порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 14.09.2020 року за кредитним договором рахується заборгованість у загальному розмірі 628\~863, 01 доларів США, яка складається з наступного: 73\~091, 07 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 128\~362, 72 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 20 104 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 407\~305, 22 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. За змістом статей\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами\~ЦК України. За правилом\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~\~\~Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті\~\~1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Позивач здійснювалось нарахування процентів в межах строку дії кредитного договору, а тому доводи представника [PERSON] щодо неправомірного нарахування відсотків за період з 03.06.2017 року по 14.09.2020 року не заслуговують на увагу. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша\~статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга\~статті 554 ЦК України). За змістом частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Частиною четвертою\~статті 559 ЦК України\~передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить\~\~вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя. Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. У постанові від 04 липня 2018 року у справі\~№ 310/11534/13-ц (провадження\~№ 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Тобто, у випадку пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі частини другої\~статті 1050 ЦК України, такими діями кредитор на власний розсуд змінює умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. 14.09.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило [PERSON] та [PERSON] повідомлення про наявність заборгованості з вимогою про її погашення. Надіславши 14.09.2020 року відповідачам вимогу про дострокове погашення заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» змінило строк виконання основного зобов`язання. Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач [PERSON] заявив про застосування позовної давності. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~(стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). Тобто, у разі зміни строку виконання основного зобов`язання у порядку частини другої\~статті 1050 ЦК України\~і встановлення нового кінцевого строку повернення кредиту, саме з цього часу у банка виникає право на позов щодо погашення заборгованості у цілому і від цього дня розпочинає перебіг визначена\~статтею 257 ЦК України\~позовна давність щодо відповідних вимог, а тому представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» звернувся до суду із позовом в межах строку позовної давності та заява представника [PERSON] про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Виходячи з викладеного, з урахуванням заявлених позивачем вимог про часткове стягнення заборгованості, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором 60\~478 (шістдесят тисяч чотириста сімдесят вісім) доларів США 97 центів, яка складається з 40\~374, 97 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 03.06.2017 року по 14.09.2020 року; 20\~104 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом. Відповідно до\~положень ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 25\~310, 45 грн.

Outcome: approved