Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 30.11.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання дружини В обгрунтування позову позивач зазначила, що з 06.07.2018 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] [INFO] у них народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час вона з відповідачем знаходиться у напружених стосунках, вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому, крім соціальної допомоги у зв`язку з народженням дитини, не отримує ніяких доходів. Оскільки відповідач офіційно працює, отримує стабільний заробіток, однак добровільно кошти на утримання неповнолітньої дитини не надає, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку (до [INFO] ). Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1200 грн. Ухвалою суду від 11.02.2021 року зазначену цивільну справу прийнято до розгляду\~судді [PERSON] та вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін 22.03.2021 року, з встановленням відповідачу п`ятиденного строку для подачі заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 17.02.2021 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] від 16.02.2021 року про розгляд в порядку загального провадження цивільної справи № 141/817/20, призначено розгляд цивільної справи 141/817/20 за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 22.03.2021 року о 10 год. 30 хв. Ухвалою суду від 22.03.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 13.04.2021 року. В судове засідання, призначене на 13.04.2021 року, позивач не з`явилася, при цьому, 12.04.2021 року до суду надійшло клопотання позивача [PERSON] (Вх.№ ЕП\\п 179/21- Вх ) про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судовому засіданні 13.04.2021 року відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, просив суд врахувати рівень його доходів, а тому просив стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку (до [INFO] ). В задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн. просив відмовити та розподіл решти судових витрат здійснити з врахуванням обсягу задоволених вимог. Суд, заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , Оратівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 06.07.2018 року зареєстрував шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 13. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . Відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання номер 0528-1935316-2018, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . Згідно довідки про реєстрацію проживання особи № 198 від 30.10.2020 року, за відомостями Стрижаківської сільської радиОратівського району Вінницької області, [PERSON] , яка народилася [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] з 28.04.2019 року по теперішній час. Як вбачається з декларації за 2019 рік, [PERSON] працює на посаді начальника караулу ДПРЧ-25 смт. Оратів, заробітна плата за основним місцем роботи з 2019 рік становить 162801 грн. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, [PERSON] з посиланням на норми ст. 84 СК України та ст. 181 СК України просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дружини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 1200 грн. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України «Про охоронну дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст.\~179\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 141\~СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181\~СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на положення ст.ст.141, 180-182 СК України, зокрема, про солідарний обов`язок батьків на утримання неповнолітньої дитини, визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача, та те, що відповідач здорова, працездатна особа, яка може надавати матеріальну допомогу, а дитина, проживаючи з матір`ю, потребує такої допомоги, тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає справедливим стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, відповідачем не надано суду доказів неможливості надання такої допомоги, та належними доказами не доведено неможливості сплати аліментів на утримання його неповнолітньої дитини в меншому розмірі, ніж 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до положень ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З огляду на викладене суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача та те, що відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу, а тому, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30.11.2018 року до досягнення дитиною трирічного віку - до [INFO] . При цьому, відповідачем не надано суду доказів неможливості надання такої допомоги, доказів наявності на його утриманні інших дітей тощо, а також належними доказами не доведено можливості сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років саме у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу). У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу зазначеного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1681,60 гривень, оскільки позивачем заявлено дві вимоги. Відповідно до ст.\~141\~ч.2\~п.3\~ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст.\~137\~Цивільного процесуального\~кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, то сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Як вбачається з акту виконаних робіт щодо надання правничої допомоги [PERSON] від 26.11.2020 року, останній було надано правову (правничу) допомогу за складання позовної заяви про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання дружини вартістю 1200 грн., та, як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера № 20 від 26.11.2020 року, [PERSON] оплатила вказану суму адвокату [PERSON] . При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, яка полягає лише у складанні тексту позовної заяви, обсяг зібраних по справі та представлених суду доказів, та той факт, що судом частково задоволені позовні вимоги, а тому приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial