Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третьої особи: [PERSON] Позов обґрунтовується тим, що [PERSON] належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Інша 1/2 частина належить її чоловікові [PERSON] В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який є родичем її чоловіка. Однак, відповідач з січня 2015 року фактично в квартирі не проживає, а самостійно знятись з реєстрації не бажає. Визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою є необхідним, оскільки позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг та має намір оформити житлову субсидію. Реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги та зазначила, що вона є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. [PERSON] є власником іншої 1/2 частини вказаної квартири. В 2004 році у вказаній квартирі було зареєстровано відповідача, брата чоловіка, у звязку з тим, що він був не місцевий та йому необхідна була реєстрація для працевлаштування. Біля двох місяців відповідач проживав у квартирі, а потім зняв іншу квартиру в с. Семенівка та вивіз туди всі свої речі. З початку до їх квартири відповідач приходив кожен день, допомагав брату, а ночувати йшов на зйомну квартиру. Потім почав приходити раз на тиждень, міг покупатися, попрасувати білизну, потім почав приходити рідше, для того, щоб провідати брата, племінників. З січня 2015 року відповідач взагалі переїхав до с. Охримівка, в будинок своєї бабусі, а потім виїхав до Польщі. Після повернення з Польщі, він приїхав до них у гості, переночував та поїхав знову в с. Охримівка до батьків. Реєстрація відповідача створює їй труднощі в переоформленні субсидії. Спірна квартира складається з трьох кімнат, в одній кімнаті проживає вона з дочкою, в другій її чоловік [PERSON], оскільки вони з ним припинили подружні стосунки, а в третій проживає їх син. [PERSON] не має бажання, щоб відповідач був зареєстрований у квартирі, співвласником якої вона є. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні доводи позовної заяви та пояснення позивача повністю підтримав, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він є рідним братом [PERSON] В 2004 році його було зареєстровано в [INFO]. В квартирі він мешкав протягом трьох місяців, а потім, щоб не заважати подружжю, зняв іншу квартиру в с. Семенівки. Однак в родину брата він приходив кожен день, допомагав брату робити ремонт, приймав душ, прав білизну, обідав, а ночувати ходив до зйомної квартири. Проте, один-два рази у місяць все ж таки ночував у квартирі, в якій зареєстрований. В квартирі завжди знаходились його робочі речі, будівельні інструменти. Протягом десяти років він постійно приїжджав до брата та інколи залишався ночувати. В 2015 році померла його бабуся. Після смерті бабусі залишився житловий будинок в с. Охримівка по вулиці Центральній, 158 та він був вимушений переїхати жити до будинку, оскільки за будинком потрібно було доглядати. Спочатку приїжджав до брата раз на 3-4 дні, провідував його родину, допомагав, міг переночувати, потім став приїжджати декілька разів в місяць. В травні 2016 році він поїхав до Польщі на заробітки на шість місяців. Перед виїздом, декілька днів мешкав в зареєстрованій квартирі, коли повернувся з Польщі, також ночував в квартирі брата, після чого поїхав до с. Охримівка. Комунальні послуги у спірній квартирі він не сплачував, проте допомагав брату робити ремонт. З 2004 року в нього не було постійного місця проживання. В квартирі знаходяться деякі його речі, інструменти та робочий одяг, так як він робить там ремонтні роботи. 06.01.2017 року у його батька стався інфаркт. На той час батьків він також перевіз в будинок бабусі. Після того, як батька виписали з лікарні та перевезли в будинок в с. Охримівка, він поїхав його доглядати, оскільки батько потребував сторонньої допомоги. З січня 2017 року по березень 2017 року він знаходився в с. Охримівка Якимівського району, де доглядав за батьком, який переніс інфаркт. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, суду пояснив, що в 2004 році він разом з позивачем [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. В 2004 році в квартирі був зареєстрований [PERSON], реєстрація йому була необхідна для працевлаштування. [PERSON] проживав у вказаній квартирі, проте зняв іншу квартиру, щоб не заважати їм. Кожний день він приходив до них, допомагав робити ремонт, а ночувати йшов на зйомну квартиру. Пізніше почав приходити один-два рази на місяць, міг залишатися на ніч. Відповідач [PERSON] в квартирі проживав, комунальні послуги не сплачував, проте допомагав йому робити ремонт. В квартирі відповідач знаходився майже постійно, в орендовану квартиру ходив тільки переночувати. В 2015 році відповідач поїхав в с. Охримівка, доглядати за будинком, який залишився після смерті бабусі. До них він продовжував приїжджати, допомагав, залишався ночувати. В 2016 році в с. Охримівка переїхали жити також їхні батьки, а відповідач поїхав у Польщу на заробітки. Перед тим, як поїхати у Польщу, відповідач тиждень проживав у них в квартирі. Після повернення з Польщі, де він знаходився шість місяців, брат повернувся до них, ночував у них, а потім поїхав до батьків в с. Охримівка. 06.01.2017 року їх батько переніс інфаркт, тому брат був змушений доглядати за батьком, в звязку з чим, з того часу, знаходився в будинку в с. Охримівка разом з батьком. Посилання позивача на те, що через реєстрацію відповідача [PERSON] вона не може оформити субсидію, є неправдивими, так як субсидією займався особисто він, саме він звертався в УСЗН з заявою, він збирав довідки. На сьогодні вони отримують субсидію, яка оформлена на його імя. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача та третьої особи, показання свідка [PERSON], вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному, що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 28.04.2004 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.04.2004 року (а.с. 6,7). Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що після придбання квартири в 2004 році, в ній, за згодою власників, був зареєстрований відповідач [PERSON], який є рідним братом співвласника вказаної квартири та третьої особи по справі [PERSON] Згідно довідки №0200 від 26.01.2017 року, виданої Семенівською сільською радою, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак з січня 2015 року не проживає за вищевказаною адресою (а.с.8). Оцінюючи доводи позивача та її представника, щодо наявності законних підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], суд виходить з наступного: Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено під час розгляду справи, в 2004 році, після реєстрації в спірній квартирі, відповідач [PERSON] постійно мешкав в квартирі протягом двох-трьох місяців, після чого зняв іншу квартиру в с. Семенівка. Однак, незважаючи на наявність орендованої квартири, відповідач [PERSON] продовжував майже кожний день приходити до квартири, в якій був зареєстрований, допомагав брату робити ремонтні роботи, харчувався там, приймав душ, прав білизну, іноді залишався ночувати. В квартирі знаходились його робочі речі, будівельні інструменти. Таким чином, відповідач [PERSON], незважаючи на наявність орендованої квартири, звязку зі спірним помешканням не втрачав, навідувався туди, залишав свої особисті речі, іноді ночував. Також, судом встановлено, що в 2015 році відповідач був вимушений переїхати до будинку №158 по вул. Центральній в с. Охримівка Якимівського району, щоб доглядати за будинком після смерті бабусі. Через деякий час перевіз до будинку в с. Охримівка своїх батьків. В судовому засіданні було оглянуто закордонний паспорт відповідача [PERSON], відповідно до якого з 22 травня 2016 року по 13 листопада 2016 року він знаходився за межами території України у Польщі. Як пояснив в судовому засіданні сам відповідач до Польщі він виїжджав на заробітки. З оглянутої в судовому засіданні виписки №75/43/19 стаціонарного хворого [PERSON] вбачається, що [PERSON] з 07.01.2017 року по 25.01.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні Якимівської ЦРЛ з діагнозом: гострий інфаркт міокарда. [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON], який після перенесеного інфаркту потребував стороннього догляду, в звязку з чим відповідач [PERSON] вимушений був, після виписки батька з лікарні, переїхати до будинку №158 по вул. Центральній в с. Охримівка Якимівського району, де мешкав батько, для догляду за ним. Таким чином, судом встановлено, що починаючи з 2015 року відповідач [PERSON] не проживав в [INFO] з поважних причин: виїжджав на заробітки до Польщі, здійснював доглядав за хворим батьком. Судом був допитаний свідок [PERSON], яка у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в селі Семенівка з 1992 року та є депутатом Семенівської сільської ради. Сімю [PERSON] вона знає вже 15 років. Їй відомо, що [PERSON] зареєстрований в [INFO]. З 2004 року [PERSON] проживав на протязі трьох років у зазначеній квартирі. Потім почав проживати в іншій квартирі, яку винаймав. З 2015 року по весну 2016 року [PERSON] вона не бачила. Навесні 2016 року вона бачила [PERSON] в спірній квартирі, він там мешкав протягом двох місяців, вона бачила його майже кожен день чи через день. З січня 2017 року вона [PERSON] не бачила. Аналізуючи зібрані по справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно періодично не проживає у [INFO], однак причини його не проживання є поважними, оскільки, по-перше, повязані з особливістю його роботи (є будівельним майстром), по-друге, повязані з виїздом за кордон на заробітки та доглядом за хворим батьком за місцем його мешкання. Крім того, деякі речі відповідача до сих пір знаходяться в спірній квартирі, періодично він зявляється до квартири, залишається там ночувати. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що навесні 2016 року, протягом двох місяців, бачила відповідача в спірній квартирі. Вищевказані обставини свідчать про те, що звязку з квартирою, в якій відповідач зареєстрований, він не втрачав. В судовому засіданні відповідач підтвердив, що він має намір проживати за місцем своєї реєстрації, оскільки іншого місця проживання не має. Крім того, [PERSON], який також є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] заперечує проти визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Причини, з якими позивач повязує необхідність визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є надуманими, оскільки, як було встановлено під час розгляду справи, за наданням житлової субсидії до УСЗН зверталась не позивач, а її чоловік [PERSON], субсидія оформлена саме на його імя, в чому полягають трудності в переоформленні субсидії для позивача, суду не зрозуміло, оскільки з заявою для її переоформлення також звертається [PERSON] Крім того, в позовній заяві позивач посилається на вимоги ст. ст. 71, 72 ЖК України, які регулюють правовідносини тимчасової відсутності наймача або членів його сімї в житловому приміщенні, а в даному випадку спір виник з приводу правовідносин власника житлового приміщення та члена його сімї, що регулюється ст. 405 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] є безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed