Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулось АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.07.2007 року в розмірі 14140,89 грн., яка складається з: 802 грн. 67 коп. заборгованості за кредитом; 8910,40 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3278,25 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 649,57 грн. штрафу (процентна складова). В обґрунтування позову посилається на наступні обставини. Між позивачем та відповідачем укладений договір б/н від 17.07.2007 року на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, у зв'язку з чим за ним утворилась вищезазначена заборгованість та нараховані пеня і штраф. Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника у якому він також повідомляє, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Ухвалою суду від 15.06.2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження, постановлено справу розглядати без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем укладений договір б/н від 17.07.2007 року, про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Клієнт надав згоду на те, що анкета-заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг між ним та банком. Згідно наданого позивачем витягу з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.07.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем відсоткова ставка з 19.06.2007 року складає 22,80% річних. У відповідності до п.п. 3.2., 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт (відповідач) дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови та правила) позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. За положеннями пункту 6.6. Умов та правил відповідач зобов'язався у разі невиконання зобов'язань по Договору, за вимогою банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), сплаті винагороди банку. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно розрахунку заборгованості за договором б\\н від 17.07.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, відповідач користувався кредитними коштами та має заборгованість перед позивачем. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості сума боргу за кредитом в розмірі 802, 67 грн. згідно розрахунку позивача утворилася саме 26.04.2011 року. В подальшому відбувалось нарахування відсотків та нарахування пені з штрафом. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 802,67 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до розрахунку заборгованості відповідачем не виконані зобов'язання з повернення кредитних коштів в сумі 802, 67 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи отримання [PERSON] кредитної картки, проведення з нею операцій, нездійснення щомісячних платежів в обумовленому сторонами розмірі, залишок кредиту в розмірі 802, 67 грн. підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення 8910,40 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступного. Як було зазначено судом, відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.07.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік, з 19.06.2007 року, становить 1,9%, тобто 22,80% річних. Враховуючи наведені положення статті 1054 ЦК України, пунктами 4.4. та 6.5. Договору, вимога про стягнення нарахованих процентів є правомірною. Проте суд не погоджується з розміром нарахованих процентів. Позивач в розрахунку заборгованості зазначає, що розмір процентів було змінено Банком в односторонньому порядку, що передбачено укладеним між сторонами договором. Так з 19.06.2007 року річна процентна ставка становить 22,80%, з 01.01.2016 року процентна ставка була піднята до 30%. Згідно з п. 5.3. Договору, правом Банку є змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням зміни розміру наданого раніше Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно п. 4.9. цього договору. За п. 4.9. Договору, обов'язком Банку є не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним в Заяві, надавати держателю виписки про стан Картрахунків та про здійснених за минулий місяць операції по Картрахункам. В заяві-анкеті такий спосіб надання виписки не зазначений. Доказів щодо дотримання порядку внесення змін до договору щодо збільшення процентної ставки позивачем не надано. Також відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 7 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки». Враховуючи відсутність в договорі про надання банківських послуг, укладеному між сторонами, періодичності перегляду процентної ставки, порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимального розміру збільшення процентної ставки, суд дійшов до висновку, що процентна ставка за кредитом є саме фіксованою та вважає нікчемними положення договору про право кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку. Тому суд дійшов до висновку про стягнення процентів виходячи з базової ставки в розмірі 22,80% річних. Також суд зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо зміни процентної ставки (наказів, інших рішень органів управління, уповноважених на встановлення процентної ставки, тощо) та належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Суд враховує дату виникнення заборгованості 26.04.2011 року в розмірі 802,67 грн. Розрахунок процентів, що підлягає стягненню, здійснений за період з 26.04.2011 року по 30.04.2018 рік за процентною ставкою 22,80% річних і становить 1302,41 грн. Крім того, станом до 26.04.2011 року у відповідача існувала заборгованість по сплаті процентів у сумі 15,09 грн. Таким чином сума процентів, що підлягає стягненню становить 1317 грн. 50 коп. Вирішуючи питання про стягнення пені 3278,25 грн., штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 649,57 грн. (процентна складова), суд виходить з наступного. За статтею 539 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року Верховний Суд України дійшов наступного висновку. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності з одне й те саме порушення. За таких умов, вимоги про стягнення пені, враховуючи наявність вимоги про стягнення штрафу, задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 8.6. Умов та правил при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договорів, більш ніж на 120 днів Клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Здійснюючи перевірку розміру нарахованого позивачем штрафу, судом встановлено, що 5% штрафу (процентна складова) від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів становить - 106,01 грн. (802, 67 грн. боргу + 1317, 50 грн. боргу по сплаті процентів х 5% = 106, 01 грн. штрафу). Таким чином позивачем безпідставно нараховані 543 грн. 56 коп. штрафу (процентна складова), у зв'язку з чим в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 802 грн. 67 коп. заборгованості з повернення кредитних коштів, 1317 грн. 50 коп. процентів за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 106,01 грн. штрафу (процентна складова). В задоволенні позову про стягнення решти відсотків, пені та решти штрафу за користування кредитом має бути відмовлено. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial