Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй на праві договору купівлі-продажу від 14 березня 2013 року, належить квартира [ADDRESS] . В зазначеній квартирі проживав та був зареєстрований її син [PERSON] . У квітні 2014 року відповідач виїхав з вищевказаної квартири. До його виїзду позивач неодноразово зверталась до [PERSON] із проханням знятись з реєстраційного обліку. Проте, до теперішнього часу позивач змушена нести витрати на оплату комунальних послуг з розрахунку на відповідача та позбавлена можливості використати своє право на отримання субсидії. Вважає, що оскільки [PERSON] добровільно вибув на інше місце проживання і не мешкає в належній позивачу квартирі понад один рік, він втратив право на користування вищевказаною квартирою. Просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій заявлені нею вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача Попкова О.В. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з Договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 14 березня 2013 року приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О., продавець [PERSON] передала, а покупець [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . Таким чином, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка № 2-19/345, видана 30 січня 2020 року Черкаською селищною радою Слов`янського району та копією Домової книги для прописки громадян, проживаючих в кв. [ADDRESS] . Відповідач у вказаній квартирі за адресою: [ADDRESS] , - не проживає з 2014 року по теперішній час, місце проживання невідоме, що підтверджується Актом від 06 лютого 2020 року, складеним депутатом Черкаської селищної ради. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири, право користування якою просить позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин з 2014 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 840,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved