Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 19.04.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] , який на її ім`я залишив заповіт від 22.02.2002 року, реєстровий № 20, посвідчений Рожичнянською сільською радою Оратівського району Вінницької області, на все спадкове майно. При цьому, заповіт не змінено та не скасовано, оciб, які мають право на обов`язкову долю у спадщині, немає. Спадкова справа № 74/2017 до майна померлого батька [PERSON] заведена за заявою [PERSON] від 25.02.2017 року у Оратівській державній нотаріальній конторі Вінницької області 15.03.2017 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з земельної частки (паю), розташованої на території Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту площею 2,99 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) cepії ВН № 0234422, виданим 19.12.1996 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області. Оформити спадкове право на зазначену земельну ділянку [PERSON] не може, оскільки сертифікат cepії ВН № 0234422 втрачено. В підтвердження неможливості оформлення спадщини в нотаріальній конторі надала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 226/02-31 від 18.04.2019 року. Ухвалою суду від 15.12.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 26.01.2021 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася. До суду 30.12.2020 року надійшла заява позивача [PERSON] (Вх.№ 2306/20-Вх) про розгляд справи без її участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач Оратівська селищна рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, повноваженого представника не направила. При цьому, до суду 11.01.2021 року надійшла заява Оратівського селищного голови Лошак Г.В. (Вх. № 62/21-Вх) про розгляд справи без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст.\~200\~ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27.08.2016 року, серії [NUMBER] . Як вбачається з заповіту від 22.02.2002 року, посвідченого Рожичнянською сільською радою Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 20, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] . 15 березня 2017 року [PERSON] звернулась до Оратівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47089895 від 15.03.2017 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62949088 від 17.12.2020 року, спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено Оратівською державною нотаріальною конторою 15.03.2017 року. Відповідно до спадкової справи № 74/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкову справу відкрито 15.03.2017 року за заявою [PERSON] . Як вбачається з виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № К-13/0-0.31-19/131-19 від 22.01.2019 р., виданої відділом в Оратівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, сертифікат серії ВН № 0234422 за порядковим № 751 зареєстровано 19.12.1996 року на [PERSON] , який проживав на території с. Оратівка Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,99 га. Вартість земельної частки (паю) становить: 100569 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 04.10.1996 року за № 230. Вартість земельної частки (паю) на день смерті: 26.08.2016 року становить: 100569 грн. Державний акт на вказану земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) не видавався. 04 квітня 2019 року в газеті «Обрії Оратівщини» опубліковано оголошення про втрату сертифіката на земельну частку (пай) серії ВН № 0234422, виданого на ім`я [PERSON] . При зверненні до нотаріуса з метою оформлення права на вказане спадкове майно, постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Манус В.В. № 226/02-31 від 18.04.2019 р. [PERSON] відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рожичнянське» с. Рожична Оратівського району Вінницької області, розміром 3,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного померлому [INFO] [PERSON] . Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та\~ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України\~закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної \~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Статтею 1216\~ЦК\~України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Частиною 1\~ст. 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. \~ \~ \~ \~Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.\~1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 396 ЦК України\~передбачено, що в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 23\~постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За наявності умов, передбачених\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат»\~відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Положеннями\~ст. 5 Земельного кодексу України\~(1991 року) передбачалося, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою\~статті 6 цього Кодексу. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. В результаті проведеної процедури паювання земель колективної власності передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проведення їх реєстрації відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Отже, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також свідоцтво про право на спадщину або рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як встановлено судом та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0234422, виданого на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 04.10.1996 року, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,99 га. Крім того, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на вказане спадкове майно. Однак, у зв`язку із втратою сертифікату серії ВН № 0234422, не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Манус В.В. № 226/02-31 від 18.04.2019 р. про відмову [PERSON] у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). При цьому, інших спадкоємців за заповітом та за законом ні нотаріусом, ні судом не встановлено. За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна після померлого батька [PERSON] , той факт, що спадкодавець за час свого життя отримав сертифікат серії ВН № 0234422 від 19.12.1996 року на право на земельну частку (пай) площею 2,99 в умовних кадастрових гектарах, та згідно заповіту від 22.02.2002 року, посвідченого Рожичнянською сільською радою Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 20, заповів її [PERSON] , а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1223, 1225, 1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved