Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернувся ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] та їх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою [ADDRESS] (гуртожиток). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно витягу з протоколу №64 від 20.10.2099 року відповідач [PERSON] отримав право на проживання в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Позивач є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . В спірному житловому приміщенні зареєстровані та проживали: [PERSON] , його дружина [PERSON] , діти - [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] , 2017 року народження. В заяві від 27.12.2016 року відповідач [PERSON] просить зняти з оплати комунальних послуг з 01.01.2017 року дружину [PERSON] та доньку [PERSON] , у зв`язку з тим, що вони не проживають у гуртожитку. Відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні з лютого 2017 року, що підтверджується відповідними актами, не сплачують комунальні послуги. Особисті речі відповідачів у кімнаті відсутні. Реєстрація відповідачів носить формальний характер, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2019 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» до [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Головне управління державної Міграційної Служби у Харківській області, Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено судове засідання. 20.09.2019 року на адресу суду надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей від 20.03.2019 року №235, відповідно до якого вважають за недоцільне визнання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , а також зняття їх з реєстрації за вказаною адресою. ( а.с. 55-56) 22.04.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , яка просить у задоволені позову відмовити., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] в 2017 році покинув спірне житлове приміщення. А позивач опечатав кімнату та повісив навісний замок, у зв`язку з чим відповідач разом зі своїми дітьми не має можливості користуватися спірним житловим приміщенням. [PERSON] зверталась до коменданту гуртожитку, але їй не дозволили потрапити до її квартири. Відповідач та її діти не мають іншого житла, проживають у своїх знайомих. Вважає, що у разі задоволення позову, будуть значно порушені права дітей. ( а.с. 70-80) 20.05.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вони наполягають на задоволені позову та зазначають, що відповідач [PERSON] будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції суду не надала. В судовому засіданні представник позивача Романченко В.В., який діє на підставі довіреності від 02.01.2019 року, заявлений позов підтримав, дав пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися, про причину не явки суд не повідомили. Представник 3-тьої особи Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, рішення прийняти з урахуванням інтересів дитини. Представник 3-тьої особи Головного управління державної Міграційної Служби у Харківській області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. У судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] перебуває на балансі ПАТ «Світло Шахтаря». ( а.с. 8) Згідно протоколу №64 сумісного засідання профкому та адміністрації ВАТ «Світло Шахтаря» від 20.10.2009 року виділено термісту термічного цеху [PERSON] кімнату №32 загальною площею 19,2 кв.м, у тому числі лоджію 7,2 кв. [ADDRESS] [ADDRESS] на родину з трьох осіб. ( а.с. 7) Статтею 127 ЖК України передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно п. 2 «Примірного положення про гуртожитки», гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до п. 15 Примірного положення про гуртожитки, житлова площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом. Таким чином, мешканці гуртожитку наймають жилу площу у підприємства, організації, установи, де вони працюють або навчаються, - тимчасово, на період роботи або навчання, на умовах, визначених Главою 4 ЖК України та Примірним положенням про гуртожитки. З довідки з місця проживання від 08.11.2019 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] ) зареєстровані: [PERSON] , 1989 року народження, [PERSON] - колишня дружина, 1991 року народження, [PERSON] - донька, 2009 року народження, [PERSON] - син, 2013 року народження, [PERSON] - донька колишньої дружини, 2017 року народження. ( а.с. 9,10) З довідки, виданої ПАТ «Світло Шахтаря» 09.11.2018 року вбачається, що [PERSON] працював в ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» на посаді терміста 5 розряду з 10.08.2009 року по 13.07.2015 року. Звільнений з 13.07.2015 року за п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважної причини. ( а.с. 11) В судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідачі хоча і зареєстровані у спірному житловому приміщенні, однак з 2017 року в ньому не проживають, ним не інтересуються, комунальні послуги не сплачують. Особисті речі відповідачів в квартирі відсутні. Реєстрація відповідачів за спірною адресою носить формальний характер. Місце проживання відповідачів не відоме. Дані ствердження представника позивача об`єктивно підтверджуються заявою гр. [PERSON] від 27.12.2016 року, в якій він просить зняти оплату комунальних послуг з 01.01.2017 року на його дружину [PERSON] , доньку [PERSON] , оскільки вони не проживають тривалий час. ( а.с. 14) З актів від 16.02.2017 року, 12.05.2017 року, 16.08.2017 року, листопада 2017 року, 16.02.2018 року, 16.05.2018 року, 16.08.2018 року, складених комендантом гуртожитку у присутності двох свідків, вбачається, що відповідачі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] не проживають. Кімната № [ADDRESS] опечатана з 16.02.2017 року по теперішній час. Місце проживання сім*ї не відоме. (а.с. 17-23) З розрахунку заборгованості за адресою [ADDRESS] , особистий рахунок 1267 ( [PERSON] ) за період з 01.01.2016 року по 01.11.2018 року мається заборгованість у сумі 13 755,54 грн. ( а.с. 24) Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР (висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладений в Аналізі судової практики застосування Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»). Відповідно ст.ст. 71,72 ЖК України, у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа. Що стосується стверджень відповідача [PERSON] , про які вона зазначила у своєму відзиві, а саме, що у спірному житловому приміщенні вона не проживає з поважної причини, оскільки позивач опечатав дану кімнату на повісив навісний замок, з цього приводу суд зазначає наступне. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В супереч вищезазначеним вимогам закону, відповідач [PERSON] не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції. При цьому суд зазначає, що наявність реєстрації відповідачів у гуртожитку перешкоджає позивачеві в повній мірі розпоряджатись належним йому майном, з метою забезпечення житлом працівників підприємства чи іншим чином. Таким чином, враховуючи наявність достатніх доказів не проживання відповідача у гуртожитку більше шести місяців, припинення трудових відносин відповідача [PERSON] з позивачем, що було підставою для його вселення до житлового приміщення гуртожитку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] разом з їх малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Що стосується позиції 3-тьої особи Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в частині того, що вони вважають за недоцільне визнання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Частиною 4 статі 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Оскільки місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків, а даним судовим рішенням батьків малолітніх дітей визнано такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] , то і малолітні діти втратили право на користування даним приміщенням. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідачів на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved