Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси з позовом звернувся ОНУ імені І.І. Мечникова в особі представника за довіреністю - [PERSON], місцезнаходження за адресою: [ADDRESS], до [PERSON], яка була зареєстрована за адресою [INFO], на теперішній час зареєстрованою/ знятою з реєстрації по м. Одесі і Одеській області не значиться, в якому просив стягнути з [PERSON], на користь Одеського національного університету імені І.І.Мечникова, м. Одеса, заборгованість по наданню цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти у сумі 27646 гривень 37 коп., що складається із заборгованості за сумою кредиту 11214.00 гривень, відсотки за користування кредитом у сумі 3337.82 гривень, пеню у сумі 13094.55 гривень. Та стягнути судові витрати у сумі 1762 гривень. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року матеріали цивільної справи № 520/8136/19 за позовом Одеського національного університету імені І.І.Мечникова до [PERSON] про повернення заборгованості по наданню цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти - передано на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси (м. Одеса вул. Василя Стуса, 1А). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. 01.09.2003 року між Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова та [PERSON] було укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 32-1-028-2003. Наказом від 31.08.2000 року № 1478-18 відповідачу було надано цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти. Відповідно до п. 1 Угоди Одеського національного університету імені І.І.Мечникова, згідно Порядку надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916 ОНУ імені І.І.Мечникова надає одержувачу кредиту, а саме [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття в ОНУ імені І.І.Мечникова вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» та за напрямом підготовки (спеціальністю) «соціологія» у розмірі 2800 грн. за навчальний рік та 11200 грн. на весь термін навчання. 01.09.2004 року між Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова та [PERSON] було укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 32-1-028-2004. Відповідно до п.1 угоди ОНУ імені І.І.Мечникова, згідно до Порядку надання цільового пільгового державного кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003р. № 916, надає одержувачу кредиту, а саме [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття в ОНУ імені І.І.Мечникова вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівним «магістр» та за напрямом підготовки (спеціальністю) «соціологія» у розмірі 2800 грн. за навчальний рік та 14000 грн. на весь термін навчання. Наказом від 24.06.2005р. № 1706-18 [PERSON] було відраховано з ОНУ імені І.І. Мечникова, як таку, що закінчила університет, присвоєно кваліфікацію «магістр соціології». Згідно з п. 3.3 Угоди, [PERSON] повинна вносити на банківський розрахунковий рахунок ОНУ імені І.І.Мечнікова, частинами або повністю, використаний кредит на навчання в сумі 14000.00 грн. (11200 грн. + 2800 грн.) і відсотки за користування кредитом у сумі 3360.00 грн. з розрахунку 1/15 частини від загальної суми боргу до 31 грудня кожного року, починаючи з дванадцятого місяця після відрахування з навчального закладу протягом 15 років. Позивач зі свого боку умови вищевказаної угоди виконав в повному обсязі. Зобов'язання, передбачені угодою, відповідачем не виконались належним чином, що призвело до заборгованості за означеними угодами. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 13 листопада 2018 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені у встановленому законом порядку. Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, після остаточно сформульованих вимог заявленого позову, наполягає на їх задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв'язку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з'явилася, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що Наказом від 31.08.2000 року № 1478-18 відповідачу було надано цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти з 01.09.2003 року. 01.09.2003 року між ОНУ імені І.І. Мечникова та [PERSON] було укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 32-1-028-2003. Відповідно до п. 1 Угоди ОНУ імені І.І.Мечникова, згідно Порядку надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916 ОНУ імені І.І.Мечникова надає одержувачу кредиту, а саме [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття в ОНУ імені І.І.Мечникова вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» та за напрямом підготовки (спеціальністю) «соціологія» у розмірі 2800 грн. за навчальний рік та 11200 грн. на весь термін навчання. 01.09.2004 року між ОНУ імені І.І. Мечникова та [PERSON] було укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 32-1-028-2004. Відповідно до п.1 угоди ОНУ імені І.І.Мечникова, згідно до Порядку надання цільового пільгового державного кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003р. № 916, надає одержувачу кредиту, а саме [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття в ОНУ імені І.І.Мечникова вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівним «магістр» та за напрямом підготовки (спеціальністю) «соціологія» у розмірі 2800 грн. за навчальний рік та 14000 грн. на весь термін навчання. Наказом від 24.06.2005р. № 1706-18 [PERSON] було відраховано з ОНУ імені І.І. Мечникова, як таку, що закінчила університет, здобула кваліфікацію «магістр соціології» та отримала диплом. ОНУ імені І.І.Мечникова зобов'язався згідно п.2.1. Угоди зарахувати одержувача кредиту [PERSON] на навчання до навчального закладу, а також відповідно до п.2.2. Угоди забезпечити організацію навчально-виховного процесу у навчальному закладі для успішного здобуття одержувачем кредиту обраного освітньо-кваліфікаційного рівня, напряму (спеціальності) та відповідно до п.2.4. після закінчення навчання, за позитивним результатами державної атестації, видати одержувачу кредиту диплом державного зразка. Одержувач кредиту згідно п.3.1. Угоди мав під час навчання у навчальному закладі дотримуватись законів, його Статуту, Правил внутрішнього розпорядку та інших правил і норм, що діють у ньому. Згідно п.3.3. Угоди відповідач зобов'язався повернути протягом 15 років всю суму наданого кредиту та 3 відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу починаючи з третього місяця після відрахування. Згідно п.3.3. вищенаведеного договору відповідач повинен вносити на банківський розрахунковий рахунок ОНУ імені І.І.Мечникова, частинами або повністю, використаний кредит за навчання в сумі 14000 грн. (11200 грн. + 2800 грн.) і відсотки за користуванням кредитом у сумі 3360.00 грн. з рахунку 1/15 частини від загальної суми боргу до 31 грудня кожного року, починаючи із дванадцятого місяця після відрахування з навчального закладу протягом 15 років. З вересня 2008 до листопада 2012 року відповідачем було сплачено по тілу кредиту - 2786,00 грн., 3% - 1405,00 грн. та пеня - 1305,00 грн. У зв'язку з тривалою несплатою на адресу відповідача 09.12.2016 року було направлено лист - попередження № 32-87, яким було повідомлено про виниклу заборгованість. Згідно п.7.2. договору, у випадку відхилення від повернення кредиту або відсотків за користування кредитом, відповідач зобов'язаний виплатити ОНУ імені І.І.Мечникова пеню в розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповерненої в строк суми. Зобов'язання, передбачені угодою відповідачем не виконались належним чином, що призвело до заборгованості за угодами на 01.01.2019 року в сумі 29741,24 грн. (з них сума кредиту 11214,00 грн., відсотки 3507.41 грн., пеня в розмірі подвійної ставки НБУ у розмірі 15019.83 грн.). Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про освіту» реалізація державної політики у галузі вищої освіти забезпечується шляхом надання цільових, пільгових державних кредитів особам для здобуття вищої освіти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» № 916 від 16.06.2003 року, сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п'ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. Відраховані з вищого навчального закладу за невиконання навчального плану одержувачі кредиту повертають кошти починаючи з третього місяця після відрахування. П. 23 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» № 916 від 16.06.2003 року, передбачає, що у разі невиконання одержувачем кредиту умов угоди, ухилення від повернення кредиту, вищий навчальний заклад застосовує заходи для стягнення заборгованості відповідно до законодавства. У відповідності ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних з простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання, що підтверджується, наданим позивачем зведеним звітом по руху кредитів на навчання. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача заборгованості по наданню цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, доводів позивача не спростував, а від так враховуючи диспозитивність процесу справа розглядається за наявними в ній документами. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1762 гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved