Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Оленівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 15 липня 2013 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 5,960 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно із Державним актом серії Р2 № 211047, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 7284 від 29 грудня 2001 року. Позивач вважає, що заповіт складений від імені [PERSON] є недійсним, у звязку із тим, що суперечить вимогам діючого законодавства. На час складення заповіту [PERSON] хворіла на діабет і почастішали випадки несприйняття нею дійсних подій, тому секретар не мав можливості достовірно встановити вільне її волевиявлення на складання заповіту. Таким чином, позивач прохає визнати недійсним заповіт складений [PERSON] від 21 травня 2013 року, посвідчений секретарем Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, вказала про те, що її мати в останні роки хворіла на діабет і почастішали випадки несприйняття нею дійсних подій. Внаслідок цього, ще за рік до смерті, вона перебувала на обстеженні у лікарів. Однак спроби поліпшити її психічний стан позитивного результату не мали. Також відзначила, що відповідач погрожував матері та змусив скласти заповіт на його користь. Мати неодноразово скаржилася їй на те, що відповідач постійно її б`є та погано поводиться. Позивач надала до суду письмове пояснення з додатками, які долучені судом до матеріалів цивільної справи. (а. с. 54). Відповідач [PERSON] заперечив проти позову, пояснивши, що вимоги позивача необґрунтовані та безпідставні. Померла [PERSON] відповідно до довідки Магдалинівської ЦРЛ на диспансерному обліку у лікаря психіатра КЗ «Магдалинівської ЦРЛ» ДОР» не знаходилася. Заповіт зробила добровільно. І оскільки секретарем сільської ради було посвідчено заповіт від імені [PERSON], то відповідно до чинного законодавства, психічний стан матері та обсяг її цивільної дієздатності сумнівів не викликав. На момент смерті, мати проживала разом із ним, він її доглядав, допомагав у веденні господарства, витрати на лікування та побутові питання провадилися за рахунок її пенсійних виплат та заробітку відповідача. Витрати на поховання матері провадились за його рахунок. Позивач не надав жодного доказу щодо неприйнятної поведінки відповідача до матері. Також відповідач зазначив, що вже оформив належним чином спадкові права за оспорюваним заповітом та рішенням суду за ним визнано право власності на земельну частку (пай), яка належала померлій [PERSON] Тому у задоволенні позовних вимог прохає відмовити повністю. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву, в якій прохав розгляд справи проводити без їхньої участі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] дуже хворіла, проживала з відповідачем, який доглядав її постійно. За життя померла [PERSON] постійно говорила, що домоволодіння в с. Оленівка буде на доньку (позивача [PERSON]П.), а земля на сина (відповідача [PERSON]П.). Крім того, зазначила, що позивач дуже рідко відвідувала останнім часом матір, лише телефонувала. Свідок [PERSON] пояснив, що мати ще за життя говорила про те, що позивач [PERSON] не приділяє їй належної уваги, що заповіт буде складати на сина відповідача [PERSON] Свідок [PERSON] надав до суду свої письмові пояснення (долучені до цивільної справи а. с. 103-104), та в судовому засіданні 25 жовтня 2017 року особисто пояснив, що він є онуком померлої [PERSON] Дійсно, [PERSON] була його бабусею. Хоче донести до суду такі факти: [PERSON] (син померлої) завжди вів себе агресивно по відношенню до бабусі обзивав нецензурними словами, бив її, відбирав пенсію, не допомагав по господарству та не був турботливим сином по відношенню до своєї мами, вживав спиртні напої у великій мірі. Дім, в якому проживає, [INFO], [PERSON] не обслуговував та не ремонтував, що призвело до руйнування будинку, літньої кухні, погреба, господарських будівель, забору. Крім того зазначив, що бабуся могла скласти такий заповіт лише з побоювання погроз [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона як секретар Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області посвідчувала заповіт від імені [PERSON] Волевиявлення заповідача було добровільним, будь-яких залякувань та погроз ніким не здійснювалось. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що померла [PERSON] за життя говорила, що хата у позивача є, а відповідачу буде земля, та стверджувала, що відповідач не образить позивача. Зазначила про те, що покійна сама прохала її особисто запросити секретаря сільської ради для посвідчення заповіту 21 травня 2013 року. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] («Кібець» - а. с. 44), виданого Магдалинівським рай бюро РАЦС Дніпропетровської області, актовий запис № 91, її матірю є [PERSON] («Нестерук» а. с. 9, «Хоменко» - а. с. 45) (а. с. 3). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 211047 від 29 грудня 2001 року, земельна ділянка площею 5,960 га, яка розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 7284, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON]. (а. с. 7). Відповідно до ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Частиною 1, 2 статті 1235, ч. 1 ст. 1236 ЦК України встановлено , що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. 21 травня 2013 року було складено заповіт від імені [PERSON], який посвідчений секретарем Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 04, відповідно до якого вона все своє майно заповідала сину [PERSON]. (а. с. 108). У відповідності до ч. 2 ст. 203 ЦК України,\~особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою, п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу, що визначено ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України,\~за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат», у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти (крім секретних). У відповідності до ст. 44 Закону України «Про нотаріат», під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. Згідно п. 2.5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом МЮУ від 11.11.2011 року, під час посвідчення заповіту та засвідчення справжності підпису на документах визначається обсяг цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, встановленому статтею 44 Закону України «Про нотаріат». При зверненні до Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області для посвідчення заповіту [PERSON] було встановлено особу заповідача, перевірено дієздатність, а також волю і волевиявлення заповідача, сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за складанням заповіту у посадової особи органу місцевого самоврядування не виникло. Заповіт від імені [PERSON] складено у відповідності до вимог діючого на той час законодавства України. (а. с. 108). [PERSON] померла 15 липня 2013 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 517033, актовий запис № 11 (а. с. 36). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. [PERSON] не перебувала на обліку у лікаря-психіатра, згідно відповіді на запит суду наданої КЗ «Магдалинівська ЦРЛ «ДОР» (а. с. 52). Однак, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року за відповідачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідченим 21 травня 2013 року секретарем Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 04, після смерті померлої 15 липня 2013 року [PERSON], на земельну ділянку площею 5,960 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 211047, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 7284 від 29 грудня 2001 року, виданого на ім`я [PERSON]. (а. с. 110-111). Своєю письмовою заявою за вхідним номером 4369 від 26 липня 2017 року позивач [PERSON] прохала скасувати її вимогу щодо проведення судово-психіатричної експертизи. (а. с. 117). Позивачем не надано доказів того, що при складенні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування не мала можливості достовірно встановити вільне волевиявлення заповідача, її не визнано у встановленому законом порядку недієздатною та не обмежено дієздатність. Крім того, позивач не зверталася із заявою про визнання фізичної особи недієздатною чи обмеження дієздатності. Позивач звернулася до суду лише після смерті матері, із вимогою визнання заповіту недійсним, вважаючи, що заповідач не мала змоги правильно сприйняти і усвідомлювати значення своїх дій під час складення заповіту, при цьому від проведення експертизи відмовилася. Виходячи з зазначених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги необґрунтовані, будь-які докази, які б свідчили про недійсність заповіту, відсутні, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed