Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 145121,57 гривень, зазначаючи, що 12.02.2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 122959 (сто п'ятдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) гривень, про що, між сторонами був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 201. [PERSON] зобов'язався повернути позичені грошові кошти в строк до 12 грудня 2011 року. Однак, станом на 20 жовтня 2013 р., незважаючи на неодноразові усні нагадування, позика не повернути. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Але від нього до суду надійшла заява, згідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. На заочний розгляд справи згодний. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутність або про відкладення судового засідання не подавав. Заперечень на позов не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, надавши оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно договору позики, укладеного між сторонами 12 лютого 2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 122959 (сто п'ятдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) гривень, про що, між сторонами був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 201. [PERSON] зобов'язався повернути позичені грошові кошти в строк до 12 грудня 2011 року. Таким чином, відповідач порушив зобов'язання та прострочив його виконання. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Аналіз частини другої статі 1047 ЦК України свідчить про те, що розписка не є Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення боргу з відповідача в сумі 1632000 (один мільйон шістсот тридцять дві тисячі) гривень, так як вони являються обґрунтованими та підтверджуються відповідними розписками, написаними власноруч відповідачем. Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача в частині невірності розрахунку заборгованості за сплату відсотків по користуванню позикою, у зв'язку з недоведеністю зазначених обставин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині повернення боргу за відсотковою ставкою в сумі 636480 (шістсот тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят) гривень є обґрунтовані, доведені, у зв'язку з чим, підлягають задоволенню. Щодо вимог в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки строк виконання зобов'язання сплинув 12.12.2001 року, то стягненню підлягає три проценти річних в розмірі 10147 (десять тисяч сто сорок сім) гривень 12 копійок, тобто за період з 13.03.2010 року по 25.09.2013 року. На даний час борг відповідача перед позивачем становить 122959 (сто двадцять дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) гривен, 3% річних - 10147 (десять тисяч сто сорок сім) гривень 12 копійок, інфляційні - 12015 (дванадцять тисяч п'ятнадцять) гривень 45 копійок. Загальна сума боргу складає - 145121 (сто сорок п'ять тисяч сто двадцять одна) гривня 57 копійок. Судом також задовольняються вимоги в частині стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору в розмірі 1451 (одна тисяча чотириста п'ятдесят одна) гривня 23 копійки. Так, судом встановлено, що позивач при зверненні до Малиновського районного суду м. Одеси із вищезазначеним позовом, сплатив суму судового збору в розмірі 1451 (одна тисяча чотириста п'ятдесят одна) гривня 23 копійки, що підтверджується квитанцією від 15.11.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин,

Outcome: approved