Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ Банк «Меркурій» з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просив суд постановити рішення в силу якого стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 2 631 510,20 грн., а також стягнути з відповідачів солідарно судові витрати в розмірі 3654 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 19.05.2006 року між АКБ «Меркурій», правонаступником якого є ПАТ Банк «Меркурій» та позивач [PERSON] був укладений Договір 18-06П-98 про надання споживчого кредиту з додатковими угодами, зі сплатою 20% річних з кінцевим терміном повернення 18.05.2011 року. Відповідно до додаткової угоди №1 від 30.05.2007 року до кредитного договору змінено назву кредитного договору на Договір на кредитну лінію. Відповідно д даної додаткової угоди позивач встановив відповідачу [PERSON] ліміт кредитування, що не перевищує 120 000,00 грн. Відповідно до додаткової угоди №2 від 21.09.2007 року до кредитного договору встановлено ліміт кредитування в розмірі, що не перевищує 163 000,00 грн. та подовжено строк по 21.09.2007 року. Відповідно до додаткової угоди №3 від 06.02.2008 року встановлено ліміт кредитування, що не перевищує 1 300 000,00 грн. Відповідно до додаткової угоди №6 від 30.01.2009 року до кредитного договору встановлено строк повернення 18.05.2011 року. Відповідно до додаткової угоди №7 від 30.09.2009 року до кредитного договору встановлено ліміт кредитування у сумі, що не перевищує 1 549 000,00 грн. Відповідно до додаткової угоди №12 від 19.05.2011 року до кредитного договору змінено відсоткову ставку за користування кредитом до 22% річних, з кінцевим терміном повернення 17.08.2011 року, а відповідно до додаткової угоди №15 від 16.08.2012 до кредитного договору встановлено строк повернення кредиту 14.02.2013 року. Позивач виконав умови кредитного договору, відповідач [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти у сумі 1 699 300,00 грн. Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] узяла на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, процентів за його використання, дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених договором, а також сплати пені у разі не виконання або неналежного виконання кредитних зобов'язань. В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між відповідачем [PERSON], позивачем ПАТ Банк «Меркурій», та [PERSON] був укладений договір поруки №18-06П-98 від 30.09.2009 року з додатковими угодами. Згідно з умовами укладеного договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] не виконує свої зобов'язання передбачені кредитним договором, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість по кредиту перед позивачем, яка станом на 26.05.2014 рік складає 2 631 510, 20 гривен, з яких заборгованість по кредиту - 1 321 000,00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1 310 510, 20 грн. Окрім цього, позивач зазначає, що відповідно до п. 1.2. Статуту, зареєстрованого Державним реєстратором Харківської міської ради [PERSON] 21.10.2009 року Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» є правонаступником усіх прав та зобов'язань Акціонерного комерційного банку «Меркурій». Відповідно до Постанови Національного Банку України №340 від 10.06.2014 року вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ Банк «Меркурій». 12.06.2014 року виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №47 про початок ліквідації Ат Банк «Меркурій» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію. У зв'язку з вищевикладеним, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, Полетаєва Т.Ю., яка діє на підставі довіреності від 01.09.2014 року, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала Відповідачі по справі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи, повідомлялися належним чином, також через засоби масової інформації. Відповідачі причини неявки суду не повідомляли, клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 19.05.2006 року між АКБ «Меркурій», правонаступником якого є ПАТ Банк «Меркурій» та позивач [PERSON] був укладений Договір 1/8-06П-98 про надання споживчого кредиту з додатковими угодами, зі сплатою 20% річних з кінцевим терміном повернення 18.05.2011 року. (а.с. 4-21) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови кредитного договору, відповідач [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти у сумі 1 699 300,00 грн., що підтверджується заявами на видачу готівки. (а.с. 27-30) Відповідно до п. 2.2.1. договору позичальник зобов'язується повернути банку кредит 18 травня 2011 року , згідно графіка погашення шляхом перерахування суми в безготівковій формі або винесення суми готівкою через касу банку на позичковий рахунок , відкритий позичальнику у банку. Відповідно до п. 2.2.2. договору позичальник зобов'язується сплачувати проценти за користування кредитом як у готівковій, так і безготівковій формі на рахунок Банку не пізніше 10-го числа наступного місяця. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється Банком щомісяця із дня фактичного надання кредиту до повного погашення позичкової заборгованості, виходячи з кількості календарних днів у році. Згідно п. 5.1. договору за невиконання або за неналежне виконання банком вимог п. 2.4.5. договору банк сплачує позичальнику пеню у розмірі 1% суми, належної до повернення за кожен день затримки повернення. Згідно п. 5.2. договору позичальник зобов'язаний сплачувати Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від належної до перерахування суми за кожний прострочений день у випадку несвоєчасної сплати процентів за користування кредитом і несвоєчасного повернення кредиту. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №18-06П-98 від 19.05.2006 року, між відповідачем [PERSON], позивачем ПАТ Банк «Меркурій», та [PERSON] був укладений договір поруки №18-06П-98 від 30.09.2009 року, відповідно до якого [PERSON] зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №18-06П-98 від 19.05.2006 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. (а/с 22-26) Відповідно до п.1.1. Договору поруки відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання у повному обсязі відповідати за виконання відповідачем [PERSON] усіх зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також сплати можливої неустойки (пені,штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбаченому договором. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо в договорі встановлений обов'язок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати належних йому процентів. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 26.05.2014 року відповідачі порушили умови кредитного договору та договору поруки, та мають прострочену заборгованість за кредитним договором у сумі 2 631 510,20 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 1 321 000,00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1 310 510,20 грн. (а. с. 33-34) Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов договору, позивачем були направлені відповідачам вимоги про усунення порушення, однак до наступного часу вимоги відповідачами залишені без задоволення. (35-36) Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК України встановлює принцип обов'язковості виконання договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ Банк «Меркурій» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідачів, з них на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved