Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві позивач зазначає, що 26 серпня 2015 року позичив [PERSON] грошову суму у розмірі 4 000,00грн., про що [PERSON] власноручно написала та передала йому розписку. При передачі грошових коштів домовились, що відповідач поверне борг не пізніш 01.12.2015 року. 15.10.2015 року позичив [PERSON] ще грошову суму у розмірі 34 700,00грн., про що [PERSON] власноручно написала та передала йому розписку. При передачі грошових коштів домовились, що відповідач поверне борг не пізніш 01.12.2015 року. Також, 20 серпня 2015 року позичив [PERSON] грошову суму у розмірі 20 000,00 доларів США, (станом на 14.09.2018 року відповідно до офіційного курсу НАБУ складає 562 400грн.) про що [PERSON] власноручно написала та передала йому розписку. При передачі грошових коштів домовились, що відповідач поверне борг не пізніш 01.12.2015 року. 19 серпня 2015 року позичив [PERSON] грошову суму у розмірі 20 000,00доларів США (станом на 14.09.2018 року відповідно до офіційного курсу НАБУ складає 562 400грн.) про що [PERSON] власноручно написала та передала йому розписку. При передачі грошових коштів домовились, що відповідач поверне борг не пізніш 01.03.2016 року. Оскільки, відповідач кошти в термін зазначений в розписках не повернула та під будь-яким приводом ухиляється від виконання зобов`язання, просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договорами позики у сумі 1 163 500,00грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали до суду заяву в якій позов підтримали, просили його задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення та розглядати справу в їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2015 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 20 000 доларів США, зобов`язалась повернути кошти до 1 березня 2016 року, що підтверджується розпискою від 19.08.2015 року. Судом встановлено, що 20 серпня 2015 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 20 000 доларів США, зобов`язалась повернути кошти до 1 грудня 2015 року, що підтверджується розпискою від 20.08.2015 року. Судом встановлено, що 26 серпня 2015 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 4 000 грн., зобов`язалась повернути кошти до 1 грудня 2015 року, що підтверджується розпискою від 26.08.2015 року. Судом встановлено, що 15 жовтня 2015 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 34 700 грн., зобов`язалась повернути кошти до 1 грудня 2015 року, що підтверджується розпискою від 15.10.2015 року. В обгрунтування своїх вимогпозивачем долучено до матеріалів справи оригінали розписки від 19.08.2015 року, 20.08.2015 року, 26.08.2015 року, 15.10.2015 року. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Аналізуючи укладені між сторонами договори позики, які оформлено у вигляді розписок від 19.08.2015 року, 20.08.2015 року, 26.08.2015 року, 15.10.2015 року, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеними договорами, вбачається, що при оформлені розписок відповідач погодилася з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення відповідних розписок. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Офіційний курс гривні до долара США встановлений Національним Банком України на 14.09.2018 року становить 28,12 грн. за 1 долар США. Суд, оцінюючи подані позивачем докази та вищевикладені обставини, ураховуючи доведеність існування між сторонами грошового зобов`язання, яке дотепер не виконано відповідачем, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі що підлягають задоволенню, а тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості в розмірі 1 163 500,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судовий збір в розмірі 8 810,00грн. підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: approved