Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

До суду 21.02.2019 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам в сумі 69777,93 грн. та пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.08.2013 року по 30.04.2018 року у розмірі 14429,09 грн., за період з 01.05.2018 року по 01.02.2019 року у розмірі 28913,58 грн. Посилається на таке. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2009 року з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Проте, рішення суду відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 01.02.2019 р. в сумі 69777,93 грн., у зв`язку з чим вона просить стягнути цю заборгованість та пеню за прострочення сплати аліментів. Позивач і її представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, надали суду заяви, в яких просили розглядати справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд доходить наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.07.2009 року. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним головним державним виконавцем Комунарського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Лаврухіною Ю.В., станом на 01.02.2019 року загальна сума заборгованості боржника [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим документом №2-3126/09 від 29.09.2009 року становить 69777,93 грн. З цього розрахунку і наданих попередніх рахунків вбачається, що заборгованість почала виникати з 01 серпня 2013 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] 20.01.2018 року уклала шлюб з [PERSON] , її прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Позивач посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів, тому має нести відповідальність, передбачену ст. 196 Сімейного кодексу України та сплатити неустойку (пеню). Відповідно до ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 20 Сімейного кодексу України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 Сімейного кодексу України позовна давність не застосовується. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 Сімейного кодексу України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Позивачкою пред`явлені вимоги про стягнення пені за період з 01.08.2013 року по 30.04.2018 року у розмірі 14429,09 грн., за період з 01.05.2018 року по 01.02.2019 року у розмірі 28913,58 грн. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача, а тому вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, він стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved