Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь, на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 від його заробітку (доходу), щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітей повноліття. В позовній заяві позивач зазначила, що 14 березня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем та від шлюбу вони мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені та примирення не можливе, оскільки відповідач постійно зраджував їй. Вказує, що з 26 серпня 2014 року вони з відповідачем припинили подружні відносини та проживають окремо. Діти проживають з нею. Крім цього, зазначає, що добровільно відповідач аліментів не сплачує та іншої допомоги не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Позовну заяву та викладені в ній обставини підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх. Відповідач також не з'явився в судове засідання. Представник відповідача через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та участі відповідача, позовну заяву визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 14 березня 2009 року, Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис - 129. Від шлюбу позивач та відповідач мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з 26 серпня 2014 року, між ними відсутнє взаємнорозуміння, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи. У відповідності до п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, у випадку коли при розірвання шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з огляду на те, що діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України та обставини, викладені в позовній заяві, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved