Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме що договор купівлі- продажу квартири, укладеного 31 липня 1992 року між Житлово-експлуатаційною конторою № 3 та [PERSON], посвідченого нотаріально державним нотаріусом першої Рівненської державної нотаріальної контори Усик С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4930 належить [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що має намір реалізувати належне йому на праві власності майно, однак у правовстановлюючих документах не вірно зазначено його по-батькові, а саме замість правильного «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Представник заявника через канцелярію суду до початку розгляду справи подала заяву вх. № 58906/18 від 15.11.2018 року про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника, заяву підтримують, просять задовольнити. Представник Виконавчого комітету Рівненської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, вказавши, що не заперечують проти задоволення заяви про встановлення факту. Представник заінтересованої особи Перша Рівненська державна нотаріальна контора на адресу суду надіслав заяву вх. № 56669/18 від 05.11.2018 року про розгляд справи без їх участі, у звязку з великим навантаженням нотаріусів. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З договору купівлі-продажу квартири від 31.07.1992 року вбачається, що в графі, де зазначаються дані про покупця квартири, тобто прізвище, ім'я та по-батькові записано [PERSON]. З оглянутого в судовому засіданні оригіналу паспорта серії [NUMBER] виданого 18.02.1998 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області прізвище, імя, по батькові заявника - [PERSON]. Отже, суд вважає, що в договорі купівлі-продажу квартири від 31.07.1992 року, укладеного між Житлово- експлуатаційною конторою № 3 та [PERSON], посвідченого нотаріально державним нотаріусом першої Рівненської державної нотаріальної контори Усик С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4930 була допущена помилка у написанні по батькові особи замість «[PERSON]» було зазначено «[PERSON]». Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім»я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім»я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Оскільки на даний час в позасудовому порядку внесення змін щодо по батькові у зазначеному договорі купівлі-продажу квартири від 31.07.1992 року є неможливим, а встановлення факту належності даного документу необхідно [PERSON] для вільного володіння, користування та розпоряджання своєю власністю на свій розсуд, суд вважає можливим задовольнити заяву в повному обсязі та встановити факт належності [PERSON] договору купівлі - продажу квартири, укладеного 31 липня 1992 року між Житлово-експлуатаційною конторою № 3 та [PERSON], посвідченого нотаріально державним нотаріусом першої Рівненської державної нотаріальної контори Усик С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4930.

Outcome: approved