Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 21.08.2019 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача аліменти на час навчання у розмірі ј частини доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову відзначено, що з батька стягувалися аліменти в примусовому порядку. У 2006 році позивач змінила прізвище [PERSON] отримане при народженні на прізвище матері [PERSON] . [INFO] , позивачку зараховано студентом 1-го курсу денної форми навчання до Національного медичного університету. Враховуючи денну форму навчання позивач не може працювати, тому вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 06.09.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 23.10.2019 року. У судовому засіданні протокольною ухвалою постановлено проводити розгляд справи при заочному розгляді, розгляд справи відкладено до 27.11.2019 року. Учасники справи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції в м. Одесі. 11.10.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси. [PERSON] після розірвання шлюбу отримала прізвище Морозова. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №2525 від 11.10.2006 року надано дозвіл на зміну прізвища малолітньої [PERSON] , на прізвище матері « [PERSON] ». Твердження про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] підтверджується матеріалами справи. Наказом Національного медичного університету імені О.О. Богомольця №2586/л-1 від 01.08.2019 року зараховано з 01.09.2019 року студентами 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю за кошти державного (регіонального) бюджету, згідно з додатком. [PERSON] було зараховано, про що свідчить додаток до наказу про зарахування на навчання. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] , що встановлено з інформаційних довідок №178240495 та №178240664 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я та спроможний платити аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. Доказів на підтвердження зворотного представлено не було. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з досягненням донькою повноліття відповідач припинив виплачувати аліменти. Враховуючи звернення повнолітньої людини до суду з позовом про стягнення аліментів, беручи до уваги навчання на денній формі навчання, і у зв`язку з цим позивач - донька відповідача потребує допомоги, суд вважає можливим стягнути аліменти щомісячно. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 21.08.2019 року. При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 768,40 грн. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved