Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулося Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з лютого 2012 року по лютий 2020 року включно в сумі 40464,41 грн., що виникла за споживачем за адресою: [ADDRESS] , а також судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за вказаною адресою, які надаються позивачем. На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач неналежним чином не виконує свої зобов`язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого за споживачем утворилась вказана заборгованість. Відповідач надала заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] у ВО «Костянтинівкатепломережа». За вказаною адресою відповідач має зареєстроване місце проживання, що підтверджується інформаційною довідкою відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 09.04.2020 року. В період з лютого 2012 року по лютий 2020 року позивачем надавались послуги з централізованого опалення, що підтверджується актами про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системі централізованого опалення від 15 жовтня 2012 року, від 05 жовтня 2013 року, 23 жовтня 2014 року, від 15 жовтня 2015 року, від 15 жовтня 2016 року, від 07 листопада 2018 року, від 28 жовтня 2019 року. Відповідно до інформаційної довідки №208508040 від 08.05.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про власника вказаного нерухомого майна. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач не здійснювала в повному обсязі оплату послуг з теплопостачання за вказаною адресою, в зв`язку з чим позивачем нарахована заборгованість за період з лютого 2012 року по лютий 2020 року в розмірі 40464,41 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017р. у справі № 6-43цс17 виклав наступний правовий висновок. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом 26 березня 2019 року, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла до березня 2016 року в розмірі 10804,12 грн, пред`явлені поза межами загального строку позовної давності. Наявність платежів, здійснених споживачем в лютому 2017 року, в березні 2017 року, травні 2017 року, не спростовує висновків суду, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що платежі в лютому 2017 року, в березні 2017 року були здійснені відповідачем в меншому розмірі ніж нарахована поточна заборгованість, проте позивач не надав доказів того, що вказаними платежами відповідач визнала заборгованість, що виникла раніше, а платіж у травні 2017 року, здійснений у розмірі, що був більший ніж поточна заборгованість спрямовувалася споживачем на погашення заборгованості за квітень 2018 року, що підтверджується квитанцією від 25.05.2018 р., долученою до матеріалів справи відповідачем. А отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості, що виникла з 01 лютого 2012 року по 29 лютого 2016 року в розмірі 10804,12 грн пред`явлені позивачем поза межами строку позовної давності, а тому задоволенню не підлягають. Згідно з розрахунку, наданого позивачем, який залишився не спростованим відповідачем, за період з 01 березня 2016 року по 29 лютого 2020 року за відповідачем виникла заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 29660,29 грн, що є різницею між розміром заборгованості станом на 29 лютого 2020 року та розміром заборгованості станом на 29 лютого 2016 року (40464,41 - 10804,12 = 29660,29). А отже, з [PERSON] необхідно стягнути на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 березня 2016 року по 29 лютого 2020 року в розмірі 29660 гривень 29 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із частковим задоволенням позову з [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1540,76 грн.

Outcome: partial