Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] Позивач зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - Відповідач). За взаємною згодою проживали та вели спільне господарство у вищевказаній квартирі, де і були зареєстровані. Проте з 2014 року між сторонами шлюбні відносини припинено, Відповідач залишив спільне місце проживання, оплату комунальних послуг та інших витрат по утриманню квартири не здійснює, не сплачує плату за користування жилим приміщенням. Позивач вказує, що актом депутата Бучанської міської ради [PERSON] від 02.08.2016 р. встановлено, що станом на серпень 2016 року Відповідач за адресою реєстрації не проживає. Даний факт також засвідчують сусіди: [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], котра проживає за адресою: [ADDRESS] За таких обставин, позивач приходить до висновку, що оскільки відповідач приблизно два роки не проживає за адресою реєстрації, у неї є всі необхідні підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві приватної власності. В судове засідання Позивач не з'явилась, про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання Відповідач не з'явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, котра міститься в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутність та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так, судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 08.02.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С. Встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2015 року по справі № 367/143/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами розірвано. Також судом встановлено, що 17.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, в результаті чого прізвище позивача було змінено на «[PERSON]». [PERSON] зареєстрований у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою ОСББ «Буча-Квартал» 02.08.2016 року. Судом встановлено, що з позивачем за адресою: [ADDRESS] зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], проте з 2014 року там не проживає, його фактичне місце проживання невідомо, що підтверджується актом депутата Бучанської міської ради [PERSON] від 02.08.2016 року складеним при сусідах [PERSON] та [PERSON] Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що відповідач на даний час не мешкає понад 2 роки у квартирі [ADDRESS] та ним не користується ним, а тому втратив право користування та розпорядження зазначеним приміщенням.

Outcome: approved