Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 01.07.2009 року звернувся [PERSON] із позовом до Закритого акціонерного товариства «[PERSON]Ес.Ем» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, премії та річного бонусу. Посилаючись на те, що з 18.11.2002 року почав працювати в філії ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем» в м. Одесі, сумлінно виконуючи свої посадові обовязки. З останньої займаної посади спеціаліста 1 категорії відділу безпеки був звільнений, згідно наказу від 02.06.2009 р. №120-к за власним бажанням, в звязку з виходом на пенсію, згідно ст.38 КЗпП України. Зі вказаним звільненням позивач не згодний, вказуючи що таке звільнення здійснено під впливом посадових осіб Філіалу ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем» в м. Одесі. Незважаючи на подану заяву, позивач вказує, що вийшов на роботу 02.06.2009 року, тим самим показуючи намір продовження трудової діяльності, однак його вже було звільнено, за вказаним наказом. Всупереч діючому законодавству він не отримав трудову книжку. Позивач також посилався на те, що відповідачем не була йому сплачена премія за четвертий квартал 2008 року, а також річний бонус за 2008 рік, які також просив стягнути з відповідача на його користь. Наведене спричинило позивачу моральну шкоду. На підставі викладеного, просив скасувати наказ від 02.06.2009 року № 120-К про його звільнення з посади у ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем», поновити на посаді спеціаліста першої категорії відділу безпеки у ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем», зобовязати відповідача виплатити середній заробіток за часу вимушеного прогулу, за період з моменту незаконного звільнення та до моменту фактичного розрахунку, стягнути премію за четвертий квартал 2008 року, річний бонус за 2008 рік, а також компенсацію за заподіяну незаконними діями відповідача моральну шкоди в розмірі 100\~000 гривень. В процесі розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої не змінюючи суті позову уточнив розмір заявлених до стягнення вимог: просив стягнути заробітну плату в розмірі 144000 (сто сорок чотири тисячі) гривень, премію за четвертий квартал 2008 р. в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень, річний бонус за 2008 р. в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень, компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 144\~200 (сто сорок чотири тисячі двісті) гривень. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача за довіреністю №137 від 31.03.10 р. [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення проти позову. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм відповідну оцінку, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Довідкою філії ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем» вих. №1/1122 від 24.04.2009 року, підтверджується, що позивач [PERSON] займав посаду спеціаліста першої категорії відділу безпеки філії ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем» у м. Одесі, дата прийому на роботу 18.11.2002 року, на підставі наказу №22-К від 15.11.2002 року. 29.04.2009 року позивач подав на імя директора філії ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем» у м. Одесі заяву про звільнення його з посади з 02.06.2009 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Наказом філії «ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем» у м. Одесі № 120-к про припинення трудового договору (контракту) від 02.06.2009 року [PERSON] було звільнено з посади спеціаліста першої категорії відділу безпеки, за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України. Для ознайомлення з вказаним наказом і отриманням трудової книжки 02.06.2010 р. він не зявився у відділ по роботі з персоналом, про що складом комісії було складено відповідний акт. 03.06.2010 р. позивач будучи в приміщенні філії відмовився від ознайомлення з наказом про звільнення та його підпису, про що складом комісії було складено відповідний акт. Зазначений наказ з листом ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем» №1/1454 від 02.06.2009 року із вказівкою необхідності отримання трудової книжки були направлені поштою на адресу позивача, які отримані ним 04.06.2009 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням та поясненням в судовому засіданні позивача. Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Судом встановлено, що позивач склав заяву про звільнення за власним бажанням ще 29.04.2009 року, був звільнений 02.06.2009 року, в зазначений період до звільнення не здійснював будь-яких дій, які б свідчили про бажання позивача продовжити трудову діяльність в ЗАТ ««[PERSON]Ес.Ем». П.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 р. №58, встановлено, що день звільнення є останнім робочим днем. В звязку з чим останнім робочим днем позивача був 02.06.2009 р., саме в цей день він відвідував роботу, перебуваючи на лікарняному. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок пересилання трудової книжки поштою допускається тільки за письмовою згодою працівника, такої згоди позивачем надано не було. Посилання позивача, що подання ним заяви про звільнення були здійснені під впливом керівництва філії ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем» у м. Одесі, не знайшло свого підтвердження згідно поданих сторонами доказів. Обовязок доказування та подання доказів, встановлені ст. 60 ЦПК України розяснювалися сторонам у судовому засіданні. Листок непрацездатності [PERSON] від 01.06.2009 р. оплачений відповідачем, згідно поданої позивачем заяви від 13.07.2009 р., що підтвердили в судовому засіданні сторони. Всі дії позивача та обставини при звільненні отримання, в звязку з виходом на пенсію, грошової суми в розмірі 6-ти окладів та, в якості подарунку - згідно видаткових накладних від 02.06.2009р. - мобільного телефону марки Nokia 6555, трьох Скретч-карт-30 на суму 90 грн., підтверджують його намір про звільнення відповідно до поданої ним 29.04.2009 р. заяви. Відповідно до Системи мотивації персоналу підставою для виплати квартальної премії працівникам ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем» за 2008 рік, введеного в дію з 26.11.2008 р. приймається рішення про виплату квартальної премії працівникам Президентом Компанії за поданням директора по персоналу. Максимальний розмір квартальної премії складає 15% від розміру посадового окладу за кожний місяць відповідного кварталу, з урахуванням виконання планів та особистих досягнень працівника. Розмір квартальної премії встановлюється для кожного працівника індивідуально. Судом встановлено, що згідно вказаної Системи мотивації [PERSON] була нарахована та виплачена премія за 4-ий квартал 2008 року у розмірі 949 грн. 20коп., що підтверджується наказом № 88-к від 30.01.2009 року та витягом зі списків на преміювання працівників. Відповідно до Положення про оцінку роботи працівників ЗАТ «[PERSON]Ес.Ем» за 2008 р. річна премія позивачу не була виплачена за відсутністю підстав для її нарахування, відповідно до вказаного Положення та Системи мотивації. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В процесі розгляду справи судом не встановлені обставини завдання відповідачем моральної шкоди позивачу та позивачем не подано будь-яких доказів, що підтверджували факт завдання такої шкоди.

Outcome: dismissed