Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Казанківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про встановлення факту, що має юридичне значення. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] . На її письмову заяву про видачу повторного свідоцтва про смерть, Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було відмовлено заявнику у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки родинні відносини заявника с [PERSON] не підтвердженні документально, так як у її свідоцтві про народження, запис про батька вчинений відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З метою оформлення спадщини за законом, заявник у жовтні 2018 року звернулася до приватного нотаріуса Рожко О.О., надавши наявні у неї документи. Після ознайомлення з наданими документами, приватним нотаріусом було надано заявниці усні роз`яснення з приводу того, що для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, їй необхідно визнати батьківство спадкодавця, оскільки подані документи жодним чином не підтверджують факт родинних відносин з [PERSON] , оскільки у свідоцтві про народження заявниці батьком вказаний [PERSON] , а фактично її батько [PERSON] . За результатами звернення заявника, приватним нотаріусом 03.10.2018 року було заведено спадкову справу за № 63086162. При цьому, заявнику було запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення про визнання батьківства. Визнання батьківства потрібно заявниці для оформлення зазначеної спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв`язку з наведеним, заявник просить суд визнати що [PERSON] є батьком заявника, а заявник є його донькою. Ухвалою суду від 26 березня 2019 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. В ході судового розгляду справи, заявник [PERSON] та її представник подану заяву підтримали та просили її задовольнити. На підставі заяви заявника та її представника розгляд справи переносився з метою забезпечення надання суду додаткових доказів. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, згідно поданої заяви просили суд перенести засідання, мотивуючи її збиранням додаткових доказів. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, просили суд розглядати справу без участі представника відділу, заперечень проти заяви [PERSON] не мають. Враховуючи обставини викладені в заяві заявниці та її представника щодо перенесення судового засідання, суд не знаходить підстав для її задоволення, оскільки її обґрунтування не містять будь яких доказів збирання додаткових доказів. З огляду на неявку учасників процесу в судове засідання, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. За результатами дослідження матеріалів справи, допиту свідків, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За правилами ст.81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 листопада 1984 року. Відповідно до вказаного свідоцтва, матір`ю дитини записана « [PERSON] », батьком записаний « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14 грудня 2002 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2018 року. 28.08.2018 року заявником [PERSON] було подано заяву до Казанківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з метою отримати копію свідоцтва про смерть [PERSON] З листа Казанківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 15.18-4.7/1732 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , у зв`язку з тим, що родинні стосунки між ними документально не підтвердженні, оскільки в свідоцтві про народження батьком заявника зазначений « [PERSON] » та в актовому записі про народження заявника зазначено, що відомості про батька вказані на підставі заяви матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Як вбачається з копії спадкової справи за № 93/2018, заявником [PERSON] було подано до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. заяву про прийняття спадщини після смерті померлого [INFO] [PERSON] . Вказану заяву було зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 260 від 03.10.2018 року та зареєстровано спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53532060 від 03.10.2018 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 січня 2019 року за № 02/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , на спадкове майно померлого, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини [PERSON] та [PERSON] на рівні рідних батька та доньки. З досліджених матеріалів спадкової справи заведеної на майно померлого [PERSON] судом встановлено коло спадкоємців окрім заявниці, а саме: [PERSON] , якому на день розгляду справи було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до довідки Казанківської селищної ради від 16.01.2019 року № 05/03-15, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації погосподарської книги (номер запису 0048-1), на день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою постійно проживали та були зареєстровані: співмешканка [PERSON] , дочка співмешканки [PERSON] , син співмешканки [PERSON] . З показів свідків [PERSON] та [PERSON] судом було встановлено наступне. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суд, що проживає з 1981 року в с [ADDRESS] Троїцько Сафонове, Казанківського району [ADDRESS] області. З того ж року в селі почало проживати подружжя [PERSON] та [PERSON] , проживали спільно близько 10 років, мали дитину (теперішнього заявника у справі), яку [PERSON] відкрито визнавав своєю дитиною. Свідок [PERSON] надав суду покази, з яких вбачається, що він є троюрідним братом покійного [PERSON] . В 1992 році [PERSON] проживав в м. Миколаєві спільно із [PERSON] та донькою. [PERSON] приїздив до них в гості, зупинявся в їх помешканні на деякий час та був свідком факту визнання покійним [PERSON] заявницю своєї рідною дитиною. Як вбачається з довідки Казанківської селищної ради від 22.05.2019 року № 74/03-15, [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , згідно погосподарського обліку з 1957 року по 1974 рік, народився та навчався в Троїцько-Сафонівській школі. З 1975 року по 1976 рік працював в колхозі ім. Щорса. В 1976 році вибув до м. Миколаєва. З 2001 року по 10.06.2002 року проживав без реєстрації та вибув. З 06.06.2011 року був зареєстрований на території села Троїцько-Сафонове по вул [ADDRESS] . До складу сім`ї входили: невістка брата [PERSON] , 1958 року народження, племінник [PERSON] , 1980 року народження, племінниця [PERSON] 1989 року народження. Встановлені обставини суд оцінює з урахуванням наступного. Пунктом 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у\~ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до п.7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,\~у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно із ч.1\~ст.135 СК України. Як вбачається з матеріалів справи заявник народилася [INFO] . За таких обставин, в силу зазначених норм матеріального права та дати народження заявника, правовідносини щодо батьківства регулюються нормами\~КпШС України, чинним на момент їх виникнення, тобто станом на час народження заявника. Відповідно до\~ст.53\~КпШС України (в редакції від 20.06.1969 року), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника)\~дитини,\~особи,\~на утриманні\~якої знаходиться\~дитина,\~а також\~самої \~дитини після\~досягнення нею\~повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.15\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених\~ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2\~ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. За результатами дослідження матеріалів справи, отриманих пояснень та свідчень в ході розгляду даної цивільної справи, суд вважає що відсутні достатні обставини для висновку щодо того, що покійний [PERSON] проживав із [PERSON] однією сім`єю та вважав себе батьком заявниці. Так, пояснення свідків в підтвердження факту встановлення батьківства суд не може взяти до уваги, так як це не є достатніми доказами на підтвердження факту спільного проживання та ведення господарства матері заявниці та [PERSON] до народження дитини (заявниці в цій справі). Крім того, суд враховує непослідовність пояснень свідків та їх неузгодження із офіційною інформацією щодо періоду проживання [PERSON] в с. Троїцько Сафонове. Зокрема, з інформації Казанківської селищної ради вбачається, що [PERSON] проживав на території села з 2000-2001 року, до складу його сім`ї входили невістка та племінники. За таких обставин, суду не доведено й факту спільного проживання матері заявниці та [PERSON] після народження заявниці. Таким чином, виходячи з зібраних судом матеріалів, суд вважає що відсутні належні та допустимі докази щодо факту батьківства [PERSON] , зокрема, заявником в судовому засіданні не доведено факту спільного проживання й ведення спільного господарства її матері із [PERSON] до її народження (заявника) та після, спільного виховання або утримання дитини (заявниці) - [PERSON] та [PERSON] Отже, суд вважає що родинні відносини між заявницею [PERSON] та померлим [PERSON] відсутні, у зв`язку з чим, не знаходить підстави для задоволення заяви.

Outcome: dismissed