Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю, яка обґрунтована тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], а [INFO] померла його матір [PERSON]. З чоловіком та його матір'ю позивач мешкала однією сім'єю з червня 2012 року у [ADDRESS]. Після смерті свекрухи позивач звернулася до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини. Їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та роз'яснено, що вона може бути визнана спадкоємцем 4 черги лише після того, як в суді буде встановлено факт сумісного проживання зі спадкодавцем не менше як п'ять років до часу його смерті. Посилаючись на вимоги ст. 1264 ЦК України, яка встановлює, що у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, просить суд встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини. Пізніше від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій він просить встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] у вигляді недоотриманої пенсії. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач Словянська міська рада Донецької області, свого представника для участі в судовому засіданні не направила, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Рішення просять ухвалити на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], [INFO], уродженка смт. Штерівка м. Красного Луча Луганської області, яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS], надала показання та зазначила, що [PERSON] вона знає з 1983 року. Вони переїхали до матері у 2012 році та проживали з нею за адресою: [ADDRESS]. Коли помер чоловік позивача, [PERSON] залишилася проживати зі свекрухою [PERSON] та доглядала за нею до дня її смерті. Вислухавши показання свідка, проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.01.1984 року, виданого Перевальським райвідділом запису актів громадянського стану Ворошиловградської області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 07.01.1984 року зроблено відповідний запис № 11. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 квітня 2018 року, виданого Словянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], [INFO], помер [INFO] у м. Первомайськ Луганської області. [PERSON], [INFO], уродженка с. Стурзяни Ригиканського району Молдова, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією її паспорту серії [NUMBER], виданого Алчевським МВ УМВС України в Луганській області 27.09.2001 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 квітня 2018 року, виданого Словянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], [INFO], померла [INFO] у м. Алчевськ Луганської області. Відповідно до Рішення від 13.04.2018 року, виданого Слов'янським міськрайонним судом Донецької області, було встановлено, що [PERSON], [INFO], померла [INFO] в Україні у м. Алчевськ Луганської області. З довідки, виданої КП «АЖЕО» Луганської області, видно, що [PERSON], [INFO] мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.06.2012 року по день смерті 16.11.2017 року. Разом з ним за вказаною адресою проживали та були зареєстровані: [PERSON] з 2012 року по теперішній час та [PERSON] з 1972 року по день смерті [INFO]. Постановою приватного нотаріуса Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О. від 07.09.2017 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, після померлої [INFO] [PERSON], у зв'язку з тим, що їй не було надано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме документа, що підтверджує, що [PERSON] проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі заведена спадкова справа до її майна за заявою [PERSON] від 13 серпня 2018 року. З відповіді Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.09.2018 року на запит ГТУЮ в Донецькій області від 13.08.2018 року, видно, що залишок недоодержаної пенсії [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS], померлої [INFO], за березень 2016 року - березень 2018 року складає 37580 грн. 18 коп. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2ст.1220 ЦК України). Відповідно до п.21 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року із відповідними змінами і доповненнями, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним та не створює правових наслідків. Тому, суд не може прийняти до уваги довідку КП «АЖЕО», згідно з якою [PERSON] дійсно на день смерті [PERSON], [INFO] проживала разом з нею з 1972 року за адресою: [ADDRESS], як допустимі докази при розгляді даної справи. Однак, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що факт сумісного проживання знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved