Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що після смерті чоловіка [PERSON], який помер 26.09.2003 року, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Новоукраїнка, Більмацького району, Запорізької області. З метою отримання свідоцтва на право власності на спадщину за законом позивач звернулася до Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області, однак їй було відмовлено, оскільки вона не надала витягу з державного земельного кадастру на вищевказану земельну ділянку. За таких обставин позивач вимушена була звернутись до суду за захистом своїх майнових прав з вимогами визнати за собою, як спадкоємцем за законом, право власності на зазначену земельну ділянку. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові, відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі та повідомили, що позовні вимоги визнають і просять їх задовольнити Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.09.2003 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 265499 виданого Новоукраїнською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області(а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Снитка, 42, с. Новоукраїнка, Більмацького району, Запорізької області, а також земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Новоукраїнка, Більмацького району, Запорізької області, яка належала померлому, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП-09 № 963 виданого Новоукраїнською сільською радою народних депутатів Куйбишевського району Запорізької області 20.07.1994 року на підставі рішення виконкому цієї сільської ради № 43 від 14.07.1994 року (а.с.8). Являючись спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується паспортом СВ № 584103 від 21.01.2002 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 417834 від 08.09.1999 року (а.с.4, 7), позивач [PERSON] звернулася до Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини, згідно якої нотаріусом була заведена спадкова справа № 17/2004. Крім позивача, іншим спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] являється його донька [PERSON], якою 06.02.2004 року була написана заява про відмову від спадщини після померлого батька (а.с.14). Позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Снитка, 42, с. Новоукраїнка, Більмацького району, Запорізької області (а.с.16), однак у видачі свідоцтва про на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, позивачу було відмовлено, оскільки вона не надала витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка є об'єктом спадкування, про що свідчить постанова Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області від 16.08.2017 року (а.с.17). Відсутність витягу з державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка належала на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON] площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Новоукраїнка, Більмацького району, Запорізької області, пов'язана із тим, що на момент реєстрації державного акту про право власності на зазначену земельну ділянку поземельна книга не відкривалась, про що свідчать листи Головного управління Держгеокадастру у Більмацькому районі (а.с.10-12). Відповідно до змісту ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1268, 1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних прав. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved