Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

До Першотравневого районного суду Донецької області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення в якій просить встановити факт неправильності запису в актовому записі №185 від 09.11.2017 року про смерть [PERSON], зробленому Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в частині зазначення дати його народження; внести зміни до актового запису №185 від 09.11.2017 року про смерть [PERSON], зробленого Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, а саме: зазначити правильну дату народження [PERSON] «[INFO]», замість помилкової «[INFO]» та Мангушському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внести зазначені зміни до актового запису №185 від 09.11.2017 року про смерть [PERSON] та видати нове свідоцтво про смерть з урахуванням внесених змін. Дана заява мотивована тим, що [INFO] у м. Сніжне Донецької області помер чоловік заявника, [PERSON], факт смерті якого було встановлено на підставі рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05.10.2017 року. Вищевказане рішення було звернуто до виконання, про що 09 листопада 2017 року Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було складено відповідний актовий запис №185 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 09 листопада 2017 року на ім'я [PERSON], де зазначена дата народження померлого - [INFO]. На підставі вищевказаного рішення, в резолютивній частині якого допущено помилку, а саме зазначено дату народження [PERSON], [INFO] замість [INFO] травня, було видано свідоцтво про смерть з невірним роком народження чоловіка заявника. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, в заяві вказала про розгляд справи за її відсутністю. Представник заінтересованої особи до залу судового засідання не з'явився, про день слухання справи було повідомлено, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечують проти задоволення вимог. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Куйбишевським районним судом Запорізької області від 05 жовтня 2017 року по цивільні справі №319/1289/17, провадження № 2-о/319/79/2017 встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця с. Сніжне Донецької області, який помер [INFO] в м. Сніжне Донецької області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 листопада 2017 року, виданого Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 09.11.2017 року, на підставі вищевказаного рішення, [PERSON], [INFO], уродженець с. Сніжне, Донецької області, помер [INFO] в м. Сніжне Донецької області. Згідно з паспортом громадянина України серії ВЕ 727400, виданого Сніжнянським МВ УМВС України в Донецькій області на ім'я [PERSON], уродженця м. Сніжне, Донецької області, зазначена дата народження останнього [INFO]. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2017 року виправлено помилку в судовому рішенні Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2017 року по справі № 319/1289/17 (провадження № 2-о/319/79/2017) за заявою [PERSON], представник заявника за договором [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення факту смерті [PERSON], заінтересована особа Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, зазначивши в резолютивній частині рішення дату народження [PERSON] [INFO]. Згідно з ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З урахуванням роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зазначене роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» кореспондується з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог п.1 та п.2 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за №719/4940, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Згідно ч.3 та ч.4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Разом з тим, відповідно до п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміна прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього примову є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки в них, у зв'язку з цим, виникнуть певні обов'язки). Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання». У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно роз'яснень, що містяться в пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження). У пункті 11 даної Постанови зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою встановлення юридичного факту, що в подальшому тягне юридичні наслідки, суд вважає, що внести виправлення у зазначеному актовому записі позасудовим шляхом не вбачається можливим, тому заявлені вимоги в частині встановлення факту неправильності запису в актовому записі та внесення змін до актового запису підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про видачу нового свідоцтво про смерть з урахуванням внесених змін, суд вважає заявлену вимогу необґрунтованою, оскільки внесення виправлень в актові записи покладено законодавством на відповідні державні органи та їх підставою є рішення суду про встановлення факту неправильності запису в актовому записі, в зв'язку з чим, задовольняє заяву частково. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial