Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення суду на утримання неповнолітніх синів, збільшивши їх до 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що визначений рішенням суду розмір аліментів є меншим ніж встановлений законом та недостатній для утримання дитини. Також зазначає, що не може самостійно забезпечити дітей, оскільки відповідач здоровий та працездатний то зможе сплачувати аліменти на рівні 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, в своїй заяві від 27.03.2019 року просить суд розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до відзиву від 27.03.2019 року просив в задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи свої заперечення тим, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, розмір аліментів визначений позивачем в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину вважає безпідставними та необґрунтованими. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові заяви по суті справи та наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив таке. На підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.02.2008 року було видано виконавчий лист, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання синів [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 263 грн., та [PERSON] [INFO], по 263 грн., щомісячно, а всього 526 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст.\~181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181\~СК України).\~Стаття 192СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як з'ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхніх спільних з позивачем дітей визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 263 грн. на кожну дитину, щомісячно. Разом з тим,\~статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № від 23.11.2018 року\~передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 1626 грн., з 1 липня 1699 грн., з 1 грудня 1779 грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., з 1 липня 2118 грн., з 1 грудня 2218 грн. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області. Після розірвання шлюбу неповнолітні сини [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані в [INFO]. Заявлений позивачем розмір аліментів по 2000 грн. на кожну дитину на думку суду є завищеним і непосильним для відповідача, відсутні будь які докази достатності заробітку (доходу) платника аліментів, та позивачем жодними належними доказами не доведено розмір аліментів, а саме по 2000 грн., на кожну дитину, щомісячно. Суд враховує добровільну згоду відповідача на сплату аліментів по 1013,50 грн, що становить 50 % розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та матеріальне станове відповідача, бере до уваги надану відповідачем довідку за місцем роботи від 27.03.2019 року, відповідно до якої зазначено його дохід з вересня 2018 року по лютий 2019 року на загальну суму 22214,12 грн. з утриманням податку. З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліментів у розмірі 1013,50 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дітям належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Крім того, відповідно до вимог ст.141ЦПК\~України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved