Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ «Акцент-Банк» з позовом до [PERSON] в якому просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №AN5WCC9FD90010 від 23.08.2011 року у розмірі 28 989,77 гривень та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору № AN5WCC9FD90010 від 23.08.2011 року [PERSON], отримав кредит у розмірі 17 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позивач вказує, що взяті на себе зобов'язання по кредитному договору виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу вищевказані грошові кошти. Відповідач, в свою чергу, покладені на нього зобов'язання за кредитним договором не виконав, тому, станом на 17.06.2013 року має заборгованість перед банком в сумі 28 989,77 гривень, у зв'язку з чим, позивач і був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача Вовк О.Ю., який діє на підставі довіреності від 05.09.2013 року, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, та додатково просив суд стягнути з відповідача витрати за розміщення оголошення у пресі. Проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача, не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Так, у судовому засіданні було встановлено, що 08.04.2011 року, на підставі заяви [PERSON], між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №AN5WCC9FD90010, згідно якого банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 17 000 грн. на строк 12 місяців та кінцевим терміном повернення 07.04.2014 року включно, на споживчі цілі. (а.с. 5-12) Стаття 509 Цивільного кодексу України вказує, що зобов'язання є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають відповідно до підстав, зазначених у статті 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов'язався сплачувати відсотки у розмірі 0,01% у місяць, сплатити єдиноразову винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 170,00 грн., та щомісячно сплачувати винагороду у розмірі 340,00 грн. Позичальник також зобов'язався сплачувати банку грошові кошти у сумі 813,11 грн. з 15 по 20 число кожного місяця для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, та інших витрат. (а/с 5). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 3.3.3 Кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених договором, у тому числі за відсутності надходження коштів на рахунок для зарахування, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, або розірвати договір в судовому порядку, та, в обох випадках, вимагати сплату винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань, передбачених договором у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо в договорі встановлений обов'язок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5.1 Кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3, банк має право нараховувати , а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення платежу. Крім того, пункт 5.3 кредитного договору передбачає сплату позичальником на користь банку штрафу у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості у разі порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, та інших платежів, внаслідок чого, станом на 17.06.2013 року відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість загальною сумою 28 989,77 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 10 558,36 грн., заборгованості за відсотками 5,67 грн., заборгованості за комісіями 2 720,00 грн., заборгованість з пені 13 849,08 грн., штраф (фіксований) - 500 грн., штраф (відсотки) - 1356,66 грн. (а.с. 4-5) Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент-Банк» ґрунтуються на законі, а тому підлягають безумовному задоволенню. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з Рахунку на оплату №2654 від 23.12.2013 року, позивачем було сплачено 212,10 грн. за розміщення судового оголошення для юридичних осіб. (а.с. 39) Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved