Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення на його користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Позовні вимоги просить задовольнити на підставі ст.ст. 166, 180, 183 Сімейного кодексу України. На обгрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] у позовній заяві посилається на те, що він є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю якого - [PERSON] він розлучився у 2006 році, а з ними вона не проживає ще з 2004 року. Відповідачка [PERSON] вже 12 років не цікавиться долею сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. 21 грудня 2016 року [PERSON] рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] і він повністю займається вихованням, навчанням, лікуванням та утриманням дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути його позов за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти винесення заочного рішення за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.16,23). Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як встановлено судом, сторони від проживання у зареєстрованому шлюбі мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Шлюб між сторонами розірвано в грудні 2006 року (а.с.3). Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 04.01.2017 року, відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та залишено його проживати з батьком [PERSON] (а.с. 5- 8). Відповідачка [PERSON], являючись матір'ю дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Дитина проживає з позивачем [PERSON] (а.с. 9) і знаходиться на його утриманні. Відповідачка аліменти нікому не платить, є здоровою молодою працездатною особою, а отже, має можливість сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, на переконання суду, позов підлягає задоволенню відповідно до ст. ст. 166, 180-183 Сімейного кодексу України в повному обсязі. Згідно ст. 367 ч.1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи вимоги ст. 88 ч. 3 ЦПК України суд приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн., оскільки судовий збір стягується з відповідача, коли позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved