Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

До суду 24.11.2017 року звернувся ПАТ «Укрсоцбанк» із позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №05Ж52-К від 24.05.2005 року в сумі 19184,65 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7618,80 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 7607,98 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2043,74 долари США, пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 1914,13 доларів США. Посилається на те, що 24.05.2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №05Ж52-К. Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору банк надав кредит в сумі 20000 доларів США. В порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13.11.2017 р. виникла заборгованість на вищевказану суму. Відповідач [PERSON] є поручителем за виконання зобовязань по цьому кредитному договору, про що укладений договір поруки №05Ж52-П від 24.05.2005 р. В судове засідання представник банку не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] проти прозову заперечував, просив застосувати позовну давність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, її інтереси представляв за договором адвокат [PERSON], який також просив застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Пояснив, що договір укладений 24.05.2005 року на строк до 23.05.2012 року. Останні платежі за цим кредитним договором були здійснені 09.09.2009 року, а з позовом позивач звернувся 24.11.2017 року, тобто з пропуском встановленого трирічного строку для звернення до суду. Відповідач [PERSON] після 09.09.2009 року ніяких виплат по кредиту не робила. В розрахунку заборгованості, наданому позивачем вказано, що 18.11.2016 року проведений платіж по кредиту в сумі 1,34 у валюті кредиту, але цю суму відповідачі не сплачували, а позивач вказав цю оплату самостійно для того щоб перервати строк позовної давності. Позивач доказів на підтвердження цієї оплати відповідачами суду не надав. Заслухавши відповідача, представника відповідача,ю дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з такого. Судом встановлено, що 24.05.2005 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №05Ж52-К. Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору банк надав кредит в сумі 20000 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.13) та заявою на видачу готівки №1 від 24.05.2005 р. (а.с.14) . В порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13.11.2017 р. виникла заборгованість в сумі 19184,65 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7618,80 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 7607,98 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2043,74 долари США, пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 1914,13 доларів США. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). За положеннями\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Абзац 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України передбачає, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір №05Ж52-К укладений 24.05.2005 року з кінцевим строком погашення основної заборгованості до 23.05.2012 року (п. 1.1.2 кредитного договору). Останні платежі за цим кредитним договором були здійснені 09.09.2009 року, а з позовом позивач звернувся 24.11.2017 року. Отже, суд приходить до висновку, що з 24.05.2009 року, тобто з дня закінчення дії кредитного договору, повинний розраховуватись строк позовної давності для звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості. Згідно зі ст. ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. ст.\~266,\~267 ЦК України\~\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається, позивач звернувся до суду із позовом 24.11.2017 року, пропустивши при цьому трирічний строк звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості по процентам, пені. Судом не встановлені дії відповідача, які б свідчили про визнання ними свого боргу та які б перервали строк позовної давності. В розрахунку заборгованості, наданому позивачем, вказано, що 18.11.2016 року проведений платіж по кредиту в сумі 1,34 у валюті кредиту, але відповідачі заперечували, що сплачували цю суму. Позивач доказів на підтвердження цієї оплати відповідачами суду не надав, незважаючи на ухвалу суду від 08.02.2018 р. про витребування таких доказів, яка була отримана позивачем 19.02.2018 р.. Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідачі, зокрема, посилалися на те, що позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Зобовязання відповідача [PERSON] є похідними від кредитного договору, тому оскільки строк предявлення позову про стягнення заборгованості по основному договору минув, то позовні вимоги до відповідача [PERSON] також задоволенню не підлягають. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 7635,21 грн., оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати компенсації не підлягають.

Outcome: dismissed