Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до Одеської міської ради, третя особа: Пята одеська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, за адресою: м. Одеса, вул. Дністровська, 26, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 11 лютого 2013 року; зобовязати державного нотаріуса Пятої Одеської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Одеській області видати свідоцтво про право власності на ? частину домоволодіння розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дністровська, 26, та внести відповідні дані в державний реєстр прав власності на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 11 лютого 2013 року помер [PERSON], чоловік позивача. Померлому на праві власності належала ? частина домоволодіння розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дністровська, 26, яку він отримав у спадщину після смерті свого батька [PERSON], померлого 30 серпня 1993 року. Домоволодіння №26 по вулиці Дністровська у м. Одесі за заповітом належала в рівних частках (по ?) [PERSON] та [PERSON], яку останній не зареєстрував у встановленому законному порядку. Спадкоємцем за законом є тільки позивач, яка постійно проживає у спірній частині будинку. У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, тому що були відсутні правовстановлюючі документи, так як чоловік позивача не зареєстрував своє право власності на спірну частину домоволодіння. За викладених обставин позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх прав. Позивач в судовому засіданні наполягала на своїх вимогах. Представник Одеської міської ради в судове засідання зявився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю. Третя особа: Пята одеська державна нотаріальна контора паро судове засідання сповіщалася, не зявилася. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких обставин. В судовому засіданні встановлено, що 28 вересня 1974 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Димченко) [PERSON] уклали шлюб, про що свідчить відмітка у паспорті громадянина України серії КМ №368318 виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 13 квітня 2006 року та свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД №337094 від 28 вересня 1974 року, запис №3049. 11 лютого 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року та свідоцтвом про смерть (запис поновлено) серії І-ЖД №286898 від 24 квітня 2013 року, запис №1, у звязку із чим відкрилась спадщина. На підставі свідоцтва про право спадщини по заповіту від 28 лютого 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-582, вбачається, що [PERSON] заповів майно будинок №26 по вулиці Дністровська у м. Одесі із прибудовами, в рівних частках кожному [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до листа КП «БТІ» Одеської міської ради від 02 серпня 2013 року від 13 серпня 2013 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з надвірними прибудовами по вулиці Дністровська, 26 зареєстровано: - за [PERSON] (1/2 частина) на підставі договору на право забудови будинку, посвідченого Першою одеською державною конторою 01 березня 1954 року, р. №2-2377. Акт прийому будинку затвердженого рішенням виконкому Іллічівської райради №559 від 15 липня 1983 року; - за [PERSON] (1/2 частина) на підставі свідоцтва про право спадкування за заповітом, виданого Пятою одеською державною нотаріальною конторою 28 лютого 1997 року, р. №2-582. [PERSON] є батьком [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії ЯД №773466 від 28 серпня 1953 року, запис 1198. Згідно із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 09 серпня 2013 року, житловий будинок під літ. «А» загальною площею 62,9 кв. м., житловою площею 39,0 кв. м. з надвірними спорудами: «Б» літня кухня, «В, Д, Ж, З» сараї, «Г» гараж, «И»- вбиральня, № 5-7 огорожа, І-ІІ мостіння, за адресою: м. Одеса, вул. Дністровська, 26. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], на підставі ст. 1261 ЦК України, є тільки його дружина [PERSON], позивач по справі. Позивач звернулась до Пятої Одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену частину майна вона не отримала, у звязку з тим, що відсутня державна реєстрація на частину домоволодіння, про що свідчить відповідь Пятої одеської державної нотаріальної контори від 20 серпня 2013 року за №1450/02-14. Таким чином, у звязку зі смертю [PERSON], відкрилась спадщина, враховуючи, що позивач заявила у судовому засіданні про прийняття спадщини, за правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, суд вважає доведеним, що позивач вступила у спадщину, набувши на неї право. Позивач прийняла цю спадщину, інші особи відсутні, які вправі претендувати на спадкове майно, суд вважає за необхідне визнати право позивача таким, що підлягає захисту, визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом. На сьогоднішній момент позивач позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки [PERSON] за час свого життя не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на частину будинку, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, яке належало йому. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації. В Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). В п. 6 цього ж Пленуму зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна». При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Задовольняючи позов частково суд вважає за необхідне в частині вимог щодо реєстрації права власності встановити порядок виконання рішення суду відповідно до положень ст. 217 ЦПК України.

Outcome: partial