Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся позивач з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 13.08.2005 року сторони зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони разом не проживають вже тривалий час, спільного господарства не ведуть, будь - які сімейні та шлюбні відносини припинені. Відповідач не приймає участі у виховані дитини, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач не приймала участь у судовому засіданні, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її часті, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач також не приймав участь у судовому засіданні, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.08.2005 року між сторонами укладено шлюб, про що Міським відділом РАЦС Одеського обласного управління юстиції зроблено актовий запис за №1039 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя, та сім`ю. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачем. Тому, враховуючи наведені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. Витрати при оформлені розірвання шлюбу в органах РАЦС у розмірі 17 гривень суд вважає покласти на відповідача. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. В період шлюбу, а саме [INFO] , у сторін народилась дитина, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.03.2006 року. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дати надходження позовної заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує норми ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне забезпечення платника аліментів; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 5 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Також, це встановлено ч. 5 ст. 183 СК України. Таким чином, суд враховує той факт, що вимоги позивача стосовно розміру аліментів є мінімальними та можуть бути стягнуті на підставі судового наказу, однак, у зв`язку з розглядом в рамках однієї справи позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, позивач був вимушений звернутися до суду в рамках позовного провадження. Крім того, відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів. Тому, у суду наявні усі підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів. Згідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позовна заява про стягнення аліментів була подана 05.07.2019 року, тому аліменти підлягають сплаті саме з цієї дати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок за позовні вимоги щодо стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved