Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулось АТ КБ «Приватбанк», в якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.11.2010 року в загальному розмірі 37337,66 грн., яка включає заборгованість за кредитом - 2133,32 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 32650,17 грн., заборгованість за пенею та комісією - 300,00 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 1754,17 грн., а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.11.2010 р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті. Відповідач отримав кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте кредитні зобов'язання відповідач не виконує, у зв'язку з чим станом на 18.04.2018 р. утворилась вказана заборгованість. Крім того, позивач надав письмові пояснення, в яких вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.05.2018 року відповідач отримав платіжну картку строком дії - вересень 2020 року. Позивач також надав розрахунок сум, що стягується, зокрема, процентів. Так, нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість здійснювалось до 04.2014 року за формулою: - нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N - поточне тіло кредиту, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; - нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N - поточне тіло кредиту, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; З 04.2014 року нарахування процентів здійснюється за формулою: - нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*(2 або 1)*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці), M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 або 1 - коефіцієнт процентної ставки (1 - застосовується у разі належного виконання зобов'язань, 2 - підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості), Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; - нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*2*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів. Позивач також вказав на те, що зміна процентної ставки відбувалась відповідно до умов договору, які закріплені в п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надавання банківських послуг, та змінена процента ставка застосовується лише до витрат, які були здійсненні після її підвищення. Вважає, що позов подано в межах строку позовної давності, оскільки позов подано до суду до спливу строку дії кредитної карти - 09.2020 р. Щодо нарахуванних штрафів та пені позивач запевнив, що після отримання банком достовірної інформації про місце проживання відповідача виконає вимоги, передбачені ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2018 року залишено без розгляду заяву АТ КБ «Приватбанк» про збільшення позовних вимог. Відповідач надала відзив на позов, відповідно до якого визнала обставини щодо укладання між нею та позивачем кредитного договору та розміру заборгованості за тілом кредиту. Проте просила застосувати строк позовної давності. А також вважає розрахунок процентів за користування кредитом необґрунтованим, посилаючись на незаконність підвищення процентної ставки позивачем в односторонньому порядку. Крім того, вважає необґрунтованим нарахування позивачем пені та штрафів, посилаючись на те, що проживає на території проведення антитерористичної операції. Представник позивача, відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01.11.2010 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», копії яких долучені до матеріалів справи. Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова процентна ставка складає - 3,0 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік), плата за користування кредитними коштами у звітному періоді складає -7 % від заборгованості, однак не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що йде за звітним; комісія за зняття готівки - 3 % від суми операції, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається з пені (1) базова процентна ставка за договором /30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту та пені (2) 1 % від заборгованості, однак, не менше 10 грн. на місяць, нараховується один раз на місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.; штраф при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, в зв'язку з чим банк вимушений звертатися до суду - 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 517 від 17.12.2003 року, складеного Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] уклала шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. З 21 травня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк»). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою в межах встановленого банку кредитного ліміту та здійснював платежі на погашення заборгованості. Проте в порушення умов кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за договором в повному обсязі не виконав, у зв'язку з чим станом на 18.04.2018 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 37337,66 грн., яка складається з: - 2133,32 грн. - заборгованість за кредитом, - 32650,17 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, - 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - фіксована частина, - 1754,17 грн. - процентна складова. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано отримання ним кредитних коштів та наявності заборгованості за тілом кредиту в сумі 2133,32 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи те, що строк кредитування, який відповідає строку дії кредитної карти, обмежений до 30 вересня 2020 року, позивачем не пропущено строк позовної давності звернення до суду з вимогою про повернення основної суми боргу. Проте суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Верховним Судом України у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15викладений правовий висновок про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи викладене, а також те, що позивач звернувся до суду із цим позовом 04 червня 2018 року, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованими до 04 червня 2015 року, пред'явлені позивачем поза межами строку позовної давності. А отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Посилання позивача про те, що відповідач здійснювала платежі на погашення заборгованості, а отже визнавала борг, в зв'язку з чим строк позовної давності перервався, суд відхиляє оскільки вказані платежі не були вчинені відповідачем особисто, а були результатом автоматичного списання заборгованості з інших рахунків відповідача. Вказаний висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі 366/1088/16-ц, відповідно до якого не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення. Крім того, суд дійшов висновку про необгрунтованість розрахунку процентів за користування кредитом за період з 04 червня 2015 року по 18 квітня 2018 року з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З розрахунку кредитної заборгованості, наданої позивачем вбачається, що позивачем змінювався розмір процентної ставки за кредитним договором. Проте позивачем не надані докази щодо погодження з відповідачем таких змін умов кредитного договору. Суд не бере до уваги умови кредитного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи, оскільки вони не підписані відповідачем, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року, відповідно до якої Умови надання банківських послуг застосовуються при наявності підпису позичальника, який відсутній на «Умовах та Правилах надання банківських послуг», наданих позивачем як частину кредитного договору, укладеного з відповідачем. З наведеного випливає, що розмір процентної ставки, який має бути застосований до спірних правовідносин дорівнює 30,00 % річних, оскільки саме за таким розміром процентної ставки позивачем нараховувались проценти, а відповідачем здійснювалось погашення заборгованості, а отже вказаний розмір процентної ставки визнавався сторонами, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Крім того, судом встановлено, що з 04.2014 року банком запроваджена формула нарахування процентів, яка суперечить умовам договору, вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 1048 ЦК України, зі змісту яких випливає, що проценти нараховуються лише на суму позики, а також вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 550 ЦК України, відповідно до яких проценти на неустойку не нараховуються. Крім того, позивачем залишилось не доведеним факт повідомлення та узгодження з відповідачем запровадження іншого порядку (формули) нарахування поточних та прострочених процентів. Вищевказане відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №325/1163/16-ц. В зв'язку з тим, що судом встановлена необґрунтованість вказаного розрахунку процентів, та жодна із сторін не скористалась своїм правом самостійно подати до суду висновок експерта або заявити клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи, суд дійшов висновку про те, що розмір процентів за користування кредитом, має вираховуватися, виходячи з формули, яка діяла на час укладання договору та до квітня 2014 року, виходячи з наступного. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідача за кредитом станом на 04 червня 2015 року набула статусу сталої та становила 2133,32 грн. Процента ставка, за якої до вересня 2014 року банком нараховувалися, а клієнтом сплачувалися проценти, а отже, визнавалась сторонами, складала 30,00 % річних. Застосовуючи формулу N*M/365*Y=Z, яку запроваджено банком для розрахунку процентів поточної та простроченої заборгованості, та яка діяла до 04.2014 року, отримуємо розрахунок відсотків за період з 04.06.2015 року по 18.04.2018 року включно, що складає 1050 днів, а саме: 2133,32*30,00% / 365*1050=1841,08, де 2133,32 - тіло кредиту (в грн.), 30,00 % - процентна ставка, 365 - кількість днів у році, 1050 - кількість днів за які здійснюється нарахування, 1841, 08 - сума нарахованих процентів (в грн.). З розрахунку кредитної заборгованості, наданої позивачем вбачається, що відповідачем у вказаний період було здійснено погашення заборгованості в загальному розмірі 3483,66 грн., яке відповідно до ч. 2 ст. 534 ЦК України, має бути спрямоване на погашення процентів, а також основної суми боргу. А отже, [PERSON] за період з 04.06.2015 року по 18.04.2018 р. має заборгованість за кредитним договором в розмірі 490 грн. 74 коп. з розрахунку: 3483,66 - 1841,08 = 1642,58; 2133,32 - 1642,58 = 490,74 (грн.), де 2133,32 грн. - заборгованість за кредитом, 1841,08 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. А отже, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо наявності заборгованості за комісією суд вважає необґрунтованими, оскільки в своїх розрахунках позивач не відокремлює суми заборгованості за пенею та комісією, ототожнюючи їх з неустойкою (пенею). Посилання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за пенею та штрафом є необґрунтованими, оскільки позивачем не враховані положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є м. Костянтинівка Донецької області. Місто Костянтинівка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає, вимоги стягнення пені та комісії, а також штрафів необґрунтованими. А отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.11.2010 року станом на 18 квітня 2018 року, яка включає: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1642 грн. 58 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 32650 грн. 17 коп., заборгованість за комісією 300 грн. 00 коп., заборгованість за штрафом в розмірі 2254 грн. 17 коп., в всього в сумі 36846 гривень 92 копійок задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 23,16 грн.

Outcome: partial