Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 31 березня 2016 року надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач), треті особи: Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора), Комиш-Зорянська селищна рада Куйбишевського району Запорізької області (далі Комиш-Зорянська селищна рада) про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11 травня 2006 року помер його батько [PERSON]. 20 травня 2015 року померла бабуся позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,12 га, розташованої на території Ланцівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (далі Ланцівська сільська рада). Вказану земельну ділянку померла успадкувала після померлого 13 лютого 2009 року свого чоловіка [PERSON]. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, згідно з якою нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №150/2015. Крім позивача, іншим спадкоємцем по спадковій справі є [PERSON], на імя якої бабусею позивача було оформлено заповіт, за яким остання заповідала відповідачу іншу земельну ділянку, розташовану на території Ланцівської сільської ради. 16 березня 2016 року позивач звернувся до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,12 га, розташовану на території Ланцівської сільської ради, однак йому було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєструвати своє право власності на землю. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову про визнання права на земельну ділянку наполягає, просить справу розглянути без його участі. Відповідач до суду звернулася із заявою про розгляд справи без її участі, проти позову про визнання права на земельну ділянку не заперечує, просить справу розглянути без його участі. Від третьої особи нотаріальної контори та Комиш-Зорянської селищної ради надійшли заява про розгляд справи без участі її представника, проти задоволення позову не заперечують. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 20 травня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 317336 (а.с.6). 11 травня 2006 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 036276 (а.с.7). Позивач є рідним онуком [PERSON] та рідним сином [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії ЯЖ №601559 та ІІ-ЖС №264671 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,12 га, розташованої на території Ланцівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №027259, виданим на підставі рішення Ланцівської сільської ради від 14 грудня 2000 року №58 та зареєстрованим 12 липня 2001 року за №92 з відміткою нотаріальної контори від 30 травня 2009 року про перехід права власності на земельну ділянку на імя [PERSON] (а.с.9). Вказану земельну ділянку померла успадкувала після померлого 13 лютого 2009 року свого чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим нотаріальною конторою 30 травня 2009 року за реєстровим №1735 (а.с.10). Відповідно до заповіту, посвідченого 26 січня 2005 року секретарем виконавчого комітету Ланцівської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, [PERSON] усе своє майно заповідала позивачу [PERSON], який помер 03 квітня 2015 року, тобто до відкриття спадщини. Діти спадкоємця за заповітом [PERSON] в порядку ст.1266 ЦК України не звернулись до нотаріальної контори для успадкування майна [PERSON], отже не прийняли спадщину за заповітом. Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у стаття 1261-1265 ЦК України. Позивач має право на спадкування за законом за правом представлення в порядку ст.ст.1261,1266 ЦК України, тобто ту частину спадщини, яка належала б за законом його батьку - [PERSON], якби він був живим на час відкриття спадщини. Крім позивача, іншим спадкоємцем по спадковій справі є [PERSON], на імя якої бабусею позивача було оформлено заповіт, посвідчений Ланцівською сільською радою 17 березня 2015 року за реєстровим №04, за яким [PERSON] заповідала відповідачу [PERSON] іншу земельну ділянку, розташовану на території Ланцівської сільської ради (а.с. 32). Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, згідно з якою нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №150/2015. 17 березня 2016 року позивач звернувся до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,12 га, розташовану на території Ланцівської сільської ради, однак йому було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (а.с. 36). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення. Враховуючи те, що факт прийняття спадщини спадкодавцем підтверджується наданими доказами, однак з обєктивних причин спадкоємець не має можливості оформити на себе право власності в порядку спадкування за заповітом, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача. Позовні вимоги [PERSON]І є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved