Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Одеська універсальна біржа «Вітязь», про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно обґрунтування позовних вимог, 23 жовтня 1999 року між членами Одеської універсальної біржі «Вітязь» [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та дружиною позивача [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-659Ц, за умовами якого [PERSON] продала, [PERSON] придбала 356/1000 частки квартири [ADDRESS] . Загальна площа квартири складає 47,6 кв.м. та належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКХ Одеської міської ради під №7-3289 від 29.07.1994 року, зареєстрованим Одеським БТІ 01.08.1994 року під №520, ст. 100, кн..92пр.. На момент укладення договору його нотаріальне посвідчення не було обов`язковим та в подальшому право власності на частку квартири було зареєстровано за [PERSON] ..Позивач вказував, що після придбання частки квартири він разом із дружиною та двома доньками в`їхали до квартири, зареєструвались та проживають у ній до теперішнього часу. Також зазначав, що [INFO] його дружина [PERSON] померла та з метою отримання спадку він звернувся до нотаріуса, надавши всі наявні у нього оригінали документів, у тому числі даний договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-659Ц від 23.10.1999 року. Між тим, посилаючись на те, що даний договір купівлі-продажу від 1999 року не був нотаріально посвідчений, у нього виникла необхідність звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2020 року матеріали цивільної справи за вказаним позовом [PERSON] були передані за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси, за місцем знаходження нерухомого майна. У порядку авторозподілу матеріали справи надійшли до провадження судді Домусчі Л.В. 20 травня 2020 року. Ухвалою суду від 25.05.2020 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні в судовому засіданні на 25.06.2020 року. У зв`язку з неявкою сторін 25.06.2020р. розгляд справи був відкладений на 28.07.2020 р.. До суду 30.06.2020 року надійшла заява представника позивача, згідно якої просив витребувати докази у приватного нотаріуса Бежан Андрія В`ячеславовича, а саме належним чином завірену копію спадкової справи №65858205 (номер у нотаріуса 20/2020) від 21 травня 2020 року, заведену до майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 01.07.2020 року за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса ОМНО Бежан Андрія В`ячеславовича належним чином завірену копію спадкової справи №65858205 (номер у нотаріуса 20/2020) від 21.05.2020 року, заведену до майна померлої [INFO] [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 28.07.2020 року. Матеріали спадкової справи були надані до суду 15.07.2020 року (а.с.64-91). Через неявку сторін 28.07.2020 року розгляд справи відкладено на 08.10.2020 року. У судове засідання 08.10.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без технічної фіксації, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення.\~ Станом на 08.10.2020 року від відповідачів\~заяв по суті справи до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8\~ст. 178 ЦПК України\~суд ухвалив вирішувати справу за наявними матеріалами. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 09.10.2020 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи судом встановлено, що 23 жовтня 1999 року між членом Одеської універсальної біржі «Вітязь» [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-659Ц, за умовами якого [PERSON] продала, [PERSON] придбала 356/1000 частки квартири [ADDRESS] (а.с.11). Площа 336/1000 частин квартири складає 47,6 кв.м. та належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКХ Одеської міської ради під №7-3289 від 29.07.1994 року, зареєстрованим Одеським БТІ 01.08.1994 року під №520, ст. 100, кн..92пр.. Право власності на вказану частину квартири було зареєстровано за [PERSON] в КП «ОМБТІ та РОН» 05.11.1999 року (запис №520, стр.94-кн.327пр). Зазначене підтверджується листом КП «БТІ» Одеської міської ради від 14.08.2020 року. Також, 12.03.2000 року між співвласниками квартири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було підписано договір про порядок користування, згідно якого в користування [PERSON] перейшли житлові кімнати 15, 15а, 16, вбудовані шафи - 19,20, 356/1000 коридорів 1,7,11, 356/1000 кухні 12, 356/1000 туалету 10, 356/1000 ванної кімнати 6, що складає 356/1000 частин квартири (а.с.12). У подальшому, 26.07.2004 року була укладена нова угода про порядок використання між співвласниками квартири [PERSON] , [PERSON] , яка діяла також від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , згідно якого визначено, що у користування [PERSON] переходять слідуючи приміщення, зазначені в технічному паспорті цифрами: дві житлові кімнати - 15-15а, 16 (заг.пл. 47,6 кв.м.) та підсобні приміщення 356/1000 коридорів 1, 7, 11, дві вбудовані шафи -20, 19, 356/1000 кухні 12. (а.с.13). Отже, суд вбачає, що умови договору купівлі-продажу від 23.10.1999 року сторонами були виконанні та [PERSON] оформила право власності на вказану частину квартири за собою та належно нею користувалась. Згідно позовних вимог разом із родиною у ній мешкала. Тобто, сторони за даним договором досягли домовленості щодо усіх істотних умов та відбулося повне виконання договору. [PERSON] [INFO] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.02.2020 року (а.с.9). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Із\~наданою суду\~копії спадкової\~справи №65858205\~(номер\~у нотаріуса\~20/2020)\~від 21.05.2020\~року,\~заведеної приватним\~нотаріусом ОМНО\~Бежан А.В.,\~до майна\~померлої [INFO] [PERSON] ,\~вбачається,\~що у встановлений ст.1270\~ЦК України\~шестимісячний строк (21 травня 2020 року) із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (позивач по справі), який був чоловіком померлої (згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.06.1979 року (а.с.74), актовий запис 1172). Також із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса 25.05.2020 року звернулась мати померлої [PERSON] (а.с.77) та донька померлої [PERSON] (а.с.84). Між тим, листом від 21.05.2020 року №01-16 приватний нотаріус Бежан А.В. повідомив спадкоємцю [PERSON] , що вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-659Ц від 23.10.1999 року не відповідає вимогам чинного законодавства: договір був укладений представником від імені та в інтересах малолітньої дитини, яка не могла бути членом біржі, тобто вказаний договір був укладений з порушенням вимог Закону України «Про товарну біржу». Роз`яснено, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезгадану квартиру необхідно звернутися до суду з позовом про визнання договору дійсним. Як встановлено судом, на даний час позивач не може розпорядитися своєю квартирою та реалізувати свої майнові права, оскільки у діючих на час укладання зазначеного договору у 1999 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору. У відповідності зі ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно\~\~ статті\~\~ 41 Конституції України\~\~ кожен\~\~ має\~\~ право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,\~\~визначеному законом. Статтями 15 та 16\~ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319\~ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно змісту ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319\~ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 ЦК України). Частиною 4 Прикінцевих положень діючого ЦК України\~від 16.01.2003\~року встановлено, що Цивільний кодекс\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Суд акцентує увагу на тому, що на момент укладання договору № №99-659Ц від 23.10.1999 року був чинний Цивільний кодекс\~Української Радянської Соціалістичної Республіки (далі - ЦК УРСР) від 18 липня 1963 року, тому розгляд справи проведений за правилами ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, які діяли на момент укладання договору. Стаття 86 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, право власності - це, врегульовані законом, суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Стаття 128 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Відповідно до ст. 41 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори). Стаття 42 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Мовчання визнається виявом волі укласти угоду у випадках, передбачених законодавством. Стаття 224 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.\~15\~\~Закону\~України «Про\~товарну біржу»\~від 10.12.1991\~року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На дату укладання договору купівлі-продажу, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі». Згідно ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст.\~3\~Закону України\~від 1\~липня 2004\~року «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст.\~3\~зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п. 9 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; умови договору сторонами повністю виконано, право власності спадкодавця на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, суд приходить до висновку, що спадкодавець на законних підставах набула право власності на придбане майно, в зв`язку з чим вважає, що право позивача як спадкоємця підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved