Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 04.03.2019 року адвокат Врона Андрій Валентинович, який діяв від імені [PERSON] з позовом до [PERSON] . В позовній заяві просив стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 5000 грн. та аліменти на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1500 грн. щомісячно. В обґрунтування позову відзначено, що 02.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалось, оскільки з часом виявилось, що у них різні погляди на сімейне життя та подружні обов`язки, на підставі чого між подружжям регулярно відбувалися сварки, які поступово призвели до погіршення відносин та виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. 27.02.2019 року представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати малолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї за законом. На даний момент позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненням трирічного віку, тому власних коштів немає, у зв`язку з чим виникає необхідність утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років. Представник позивача вказує, що відповідач працює моряком, на посаді другого помічника капітана, за контрактом його місячна зарплата становить 3,500 дол. США. Інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні немає. Ухвалою суду від 11.03.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 18.03.2019 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 03.05.2019 року. У судовому засіданні 03.05.2019 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про поновлення строків для долучення доказів та докази долучено до матеріалів справи. Також, було ухвалено продовжити розгляд справи в заочному порядку та відкладено розгляд справи на 08.07.2019 року. Сторони у судове засідання 08.07.2019 року не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та проти заочного розгляду не заперечувала. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 02.03.2016 року відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис №197. [INFO] в сторін народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.11.2017 року, видане Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 27.02.2019 року адвокатом позивача Врона А [PERSON] подано позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, що підтверджується копією позовної заяви за вхідним номером 20888/19. Відповідно до відповіді Балтського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області №2951/34-35 від 25.02.2019 року, на примусовому виконанні у відділі не знаходиться жодне провадження стосовно [PERSON] , [INFO] . З довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 16.12.2017 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відмітка у посвідці на постійне проживання [NUMBER] від 07.06.2017 року. Квартира за адресою: [ADDRESS] , де проживають позивачка та її донька знаходиться у приватній власності [PERSON] , згідно договору дарування, серія та номер: 1658, виданий 17.10.2018 року, що підтверджуються копією договору дарування та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 17.10.2018 року. З трудової угоди моряка укладеної між моряком ( [PERSON] ) та «Нагалекс Ентерпрайзез» від 28.03.2019 року вбачається, що [PERSON] отримує заробітну плату у розмірі 3,343 дол. США щомісяця. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стосовно вимог позивача щодо стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Донька сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю, враховуючи трудову угоду, з якої вбачається розмір заробітної плати [PERSON] , суд дійшов висновку про можливість відповідача утримувати [PERSON] до досягнення їх донькою 3 річного віку. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON] підлягають аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме 04.03.2019 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] та аліменти на користь позивача у розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме 04.03.2019 року та до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved