Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулося публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач, КБ «Приватбанк») з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому вказало, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17.02.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто зобов'язання за вказаним договором не виконав. Станом на 30.06.2017 відповідач має заборгованість 25 910,04 грн., яка складається з наступного: 2 543,69 грн. - заборгованість за кредитом; 18 856,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 800 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 210,00 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути зазначену суму заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з'явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, заяв та клопотань суду не надано. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та за згодою позивача ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст.169 та ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 17 лютого 2006 року [PERSON] та закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (30.04.2009 перейменоване на публічне акціонерне комерційний банк «Приватбанк») уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви про приєднання до Умов надання банківських послуг, Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою та Тарифів. [PERSON] надав згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами складають договір про надання банківських послуг між ним та банком. На виконання умов договору [PERSON] згідно довідки позивача отримав наступні кредитні картки: Номер карткиДата відкриття Термін дії 545708290***1909 (Карта №1)17.02.200602.2013 414943780***4102 (Карта №2)03.01.201306.2016 Згідно п. 1.1. Умов та правил надання банківських послуг «настоящие Условия и правила предоставления банковских услуг (далее «Условия») определяют условия, на которых ПРИВАТБАНК (далее «Банк») предлагает клиентам платежные карты, а также другие банковские услуги, указанные в Заявлении и в Памятке Клиента. Надлежащим образом заполненное Заявление подписывается Клиентом и, таким образом Клиент выражает свое согласие, что Заявление вместе с Памяткой клиента, Условиями и правилами предоставления банковских услуг и Тарифами составляет заключенный Договор о предоставлении банковских услуг». Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тарифи банку, що діяли на час укладення договору та в подальшому, Пам'ятка клієнта позивачем до позовної заяви не додані, під час розгляду справи суду не надані. Тому суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Відповідно до наданої позивачем виписки з карткового рахунку 07.04.2006 відбулася перша операція по рахунку (карта №1) - знаття готівки в сумі 500 грн. Остання операція відповідачем по рахунку карти №1 - поповнення готівкою карти в терміналі самообслуговування на суму 1 200 грн. відбулася 24.12.2014 року. По картці №2 перша операція відбулася 16.12.2013, остання - 12.01.2016. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 2 543,69 грн., суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем до позову надані Умови та правила надання банківських послуг (надалі - Умови). Згідно п. 6.5. Умов клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання. За п. 6.6. Умов клієнт зобов'язаний у випадку невиконання зобов'язань по договору за вимогою банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту, виплаті винагороди банку. Відповідно до п. 5.3. Правил користування платіжною картою строк та порядок погашення по кредиту по платіжним картам із встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 5.4. Правил користування платіжною картою строк погашення по кредиту по платіжнім картам без встановленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: -Строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць; -Строк погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (в полі MONT). За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи отримання [PERSON] кредитних карток, проведення з ними операцій, нездійснення щомісячних платежів в обумовленому сторонами розмірі, залишок кредиту в розмірі 2 543,69 грн., ця сума підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення 18 856,35 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступного. Відповідно до наданого позивачем розрахунку та як зазначено в позовній заяві базова відсоткова ставка, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік, становила 36% річних або 3% на місяць. За п. 5.5. Правил користування платіжною картою за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, із розрахунку 360 днів на рік. Враховуючи наведені положення статті 1054 ЦК України, пунктів 1.1.1.45. та 1.1.2.5. Умов, вимога про стягнення нарахованих процентів є правомірною. Проте суд не погоджується з розміром нарахованих процентів. Позивачем в розрахунку заборгованості здійснює нарахування процентів за зміненими процентними ставками. Відповідно до ч. 3. ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Враховуючи положення ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України суд вважає, що заборгованість за процентами необхідно здійснювати виходячи із ставки в розмірі саме 36% на рік. Також суд зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо зміни процентної ставки (наказів, рішень органів управління, уповноважених на встановлення процентної ставки, тощо) та належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Відповідно до п.п. 5.5.1. Правил користування платіжною картою за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель оплачує проценти по підвищеній процентній ставки або додаткову комісію або додаткову комісію в розмірі, встановленому Тарифами Банку. Враховуючи ненадання позивачем Тарифів, що діяли на момент укладання договору, суд позбавлений можливості перевірити, чи встановлений зазначеними Тарифами підвищений розмір відсотків, та застосувати його під час перевірки розрахунку заборгованості. За розрахунком суду, розмір процентів, що підлягає стягненню, становить 2 499,99 грн. При розрахунку судом враховано, що згідно наданого позивачем розрахунку остаточна заборгованість за кредитом в розмірі 2 543,69 грн. утворилася 24.12.2014. Також на цю дату розмір вже нарахованих процентів складав 162,34 грн. Подальший розрахунок процентів, що підлягають стягненню здійснений за період з 24.12.2014 по 30.06.2017 за процентною ставкою саме 36% річних та становить 2 337,65 грн. До цієї суми додана сума раніше нарахованих процентів 162,34 грн. Вирішуючи питання про стягнення 2 800 грн. заборгованості за пенею та комісією, штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1 210,00 грн. (процентна складова), суд виходить з наступного. За статтею 539 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п. 8.6. Умов при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф і розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року Верховний Суд України дійшов наступного висновку: «За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності з одне й те саме порушення». Крім того, позивачем не надано Тарифи, що діяли на дату укладення договору, тому суд позбавлений можливості встановити розмір пені, встановленої договором, а також ту обставину, чи було передбачено Тарифами, а й відповідно, й договором розмір пені, що підлягає стягненню в разі порушення умов договору. За таких умов, вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають. Згідно п. 8.6. Умов при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф і розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи наведене в ст. 539 ЦК України визначення штрафу, суд вважає, що стягненню підлягає штраф у розмірі 500 грн., а також штраф у розмірі 5% від суми заборгованості (тіло кредиту та проценти), встановленої судом, що складає 252,18 грн. Загальний розмір штрафу відповідно становить 752,18 грн. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають наступні суми по кредиту: -2 543,69 грн. заборгованості за кредитом; -2 499,99 грн. процентів за користування кредитом; -752,18 грн. неустойки, всього 5 795,86 грн. Згідно частини першої статті 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 1 600 грн. На користь позивача підлягає стягненню з відповідача 357,92 грн. судового збору.

Outcome: partial