Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

до суду 23 березня 2016 року надійшла заява лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (ТОККПНЛ) [PERSON] про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку, з підстав того, що 22 березня 2016 року він був госпіталізований у вказаний психіатричний заклад; страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. До заяви додано висновок лікарів-психіатрів про необхідність такої госпіталізації [PERSON] У судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] який одночасно за дорученням представляв ТОККПНЛ, заяву підтримав, пояснив, що психічний розлад у [PERSON] зумовлює виникнення небезпеки для його здоровя, зокрема останній відмовляється від їжі та пиття, не виконує інструкції, замкнутий в собі, не реагує на звернення, не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію в психіатричний стаціонар, у зв'язку з чим просить суд задовольнити заяву. Вказує, що це вже третя госпіталізація [PERSON] у психіатричний стаціонар. Прокурор Галас Н.В. заяву про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] підтримав та вказав, що не заперечує проти її задоволення. Мати [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні також просить суд госпіталізувати сина в стаціонар, пояснила, що він після виписки із стаціонару почувається краще, приймає ліки, однак проходить певний період часу і він знову припиняє їх вживати, стає замкненим безперестанку ходить, хитає головою, відмовляється від їжі та пиття, навіть до пяти днів. [PERSON] у судовому засіданні на неодноразово поставленні запитання з приводу його згоди на госпіталізацію мовчав. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: 22 березня 2016 року о 19 год. 30 хв. у психіатричне відділення ТОККПНЛ поступив [PERSON], [INFO], житель [INFO]. При особистому огляді [PERSON] лікарем амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПНЛ [PERSON] було зроблено висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Підставою для цього висновку є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від матері [PERSON] Згода на госпіталізацію [PERSON] відсутня у звязку з його психічним станом. Як вбачається із висновку комісії, даного у складі чотирьох лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, [PERSON] поступив у вказаний лікувальний заклад 22 березня 2016 року з приводу діагнозу: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром. Вперше проходив лікування в умовах Тернопільської ОККПЛ в реанімаційному відділенні у 2012 році з приводу ГРВІ із явищами інтоксикації нервової системи та менінгізму. З грудня 2013 року змінився в психічному стані став замкнутим, відгородженим, малослівним, перестав займатись звичною для нього раніше роботою, зявилась неадекватність в поведінці, висловлюваннях, ходив по подвірї босим, роздягнутим, не реагував, не виконував інструкції рідних, повністю відмовлявся від прийому їжі, пиття. Двічі стаціонарно лікувався в умовах ТОККПНЛ, отримував, седативну, антипсихотичну терапію. Поступив на лікування повторно; зі слів матері на протязі останніх двох тижнів припинив прийом ліків, став замкнутим, відгородженим, внутрішньо напруженим, ходить по квартирі задуманий, практично не розмовляє, заглиблений в свої переживання. Останні 4-5 днів відмовляється від прийому їжі, не слухає та не виконує інструкцій рідних, не спить вночі. На час огляду пацієнт при відомості. Вербальному контакту практично не доступний, ходить великими кроками в протилежні сторони палати, аутизований, задуманий, заглиблений в свої внутрішні переживання. При звертанні до нього мовчить, на запитання практично не відповідає, фокусовано дивиться лікарю в очі, або ж дивиться в сторону в одну точку, періодично потирає руки, перебирає пальцями рук; на запитання чи розуміє де він перебуває, по якій причині, з ким розмовляє, чи пригадує лікаря відповів однослівно «мабуть». На всі інші запитання не відповідає, мовчить, негативістичний, у внутрішній напрузі, зі зниженим настроєм. Опирається огляду, не дає можливості забрати аналізи на дослідження, чинить опір медперсоналу. Критика до свого стану хвороблива. У звязку із його небезпекою для себе потребує примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування. Усвідомлена згода [PERSON] на госпіталізацію та лікування відсутня. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. За вказаних обставин справи, суд вважає, що заяву лікаря-психіатра ТОККПНЛ [PERSON] про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] слід задовольнити, оскільки останній страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога, тому останнього слід госпіталізувати в примусовому порядку для обстеження та лікування в умовах стаціонару ТОККПНЛ. На підставі наведеного,

Outcome: approved