Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення в якій просить встановити факт неправильності запису в актовому записі №802 від 04.04.2018 року про смерть [PERSON], зроблену Центральним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в частині зазначення дати його народження; внести зміни до актового запису №802 від 04.04.2018 року про смерть [PERSON], зробленого Центральним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, а саме: зазначити правильну дату народження [PERSON] «[INFO]», замість помилкової «[INFO]» та Центральному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внести зазначені зміни до актового запису №802 від 04.04.2018 року про смерть [PERSON] та видати нове свідоцтво про смерть з урахуванням внесених змін. Дана заява мотивована тим, що [INFO] у м. Донецьку Донецької області помер батько заявника, [PERSON], факт смерті якого було встановлено на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.04.2018 року. Вищевказане рішення було звернуто до виконання, про що 04 квітня 2018 року Центральним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було складено відповідний актовий запис №802 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 04 квітня 2018 року на ім'я [PERSON], де зазначена дата народження померлого - [INFO]. На підставі вищевказаного рішення, в резолютивній частині якого допущено помилку, а саме зазначено дату народження [PERSON], [INFO] замість 14 травня, було видано свідоцтво про смерть з невірною датою народження батька заявника. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, в заяві вказала про розгляд справи за її відсутністю. Представник заінтересованої особи до залу судового засідання не з'явився, про день слухання справи було повідомлено, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 квітня 2018 року по цивільні справі №263/3689/18, провадження № 2-о/263/260/2018 встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця с. Сурки Кірсанівського району Тамбовської області, померлого [INFO], місце смерті: м. Донецьк Донецької області, причина смерті: атеросклеротичний коронаросклероз. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.04.2018 року, на підставі вищевказаного рішення, [PERSON], [INFO], уродженець с. Сурки, Кірсанівського району, Тамбовської області, помер [INFO] в м. Донецьку Донецької області. Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області від 28.09.1999 року на ім'я [PERSON], уродженця с. Сурки, Кірсанівського району, Тамбовської області, зазначена дата народження останнього [INFO]. Згідно з ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З урахуванням роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зазначене роз'яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» кореспондується з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог п.1 та п.2 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за №719/4940, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Згідно ч.3 та ч.4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Разом з тим, відповідно до п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміна прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього примову є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки в них, у зв'язку з цим, виникнуть певні обов'язки). Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання». У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно роз'яснень, що містяться в пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження). У пункті 11 даної Постанови зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз'яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою встановлення юридичного факту, що в подальшому тягне юридичні наслідки, суд вважає, що внести виправлення у зазначеному актовому записі позасудовим шляхом не вбачається можливим, тому заявлені вимоги в частині встановлення факту неправильності запису в актовому записі та внесення змін до актового запису підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про внесення зазначених змін до актового запису №802 від 04.04.2018 року про смерть [PERSON] та видачі нового свідоцтво про смерть з урахуванням внесених змін, суд вважає заявлену вимогу необґрунтованою, оскільки внесення виправлень в актові записи покладено законодавством на відповідні державні органи та їх підставою є рішення суду про встановлення факту неправильності запису в актовому записі, в зв'язку з чим, задовольняє заяву частково. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial