Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулись [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №22 в будинку №404 по вулиці Інтеркультурній (Дзержинського) в місті Мелітополі Запорізької області. Позовну заяву обґрунтовують тим, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS] (Дзержинського) в місті Мелітополі Запорізької області. У вказаній квартирі також зареєстрований їх син [PERSON], однак він з 25 січня 1998 року там не проживає. Відповідач не приймав та не приймає участі в утриманні вищевказаної квартири, будинку та прибудинкової території, не здійснює комунальні платежі. У звязку з реєстрацією відповідача за вказаною адресою їх права, як власників, порушені, у звязку з чим вони вимушені звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою та копіями документів, направлених відповідачеві за місцем його проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, на якому мається відмітка поштового відділення про повернення: «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.4 ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується його підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв позивачів, в звязку з неявкою відповідача та представника третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину на житло від 24 жовтня 1994 року (а.с.8), договору міни від 27 травня 1997 року №1966 (а.с.9), договору дарування частини квартири від 13 листопада 2012 року №4561 (а.с.11), власниками квартири [ADDRESS] (Дзержинського) в місті Мелітополі Запорізької області є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи, у квартирі [ADDRESS] (Дзержинського) в місті Мелітополі Запорізької області з 17 грудня 1998 року зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.20). Вказаний факт також підтверджується листом №1815 від 10 серпня 2016 року, виданого відділом реєстрації Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради (а.с.26). Згідно довідки директора КП «Житломасив» про склад сімї, [PERSON] має такий склад сімї: чоловік [PERSON], син [PERSON] (а.с.14). Крім того, згідно довідки директора КП «Житломасив» від 29 липня 2016 року, [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (Дзержинського) в місті Мелітополі Запорізької області не проживає з 25 січня 1998 року (а.с.15). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з 25 січня 1998 року та по теперішній час відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (Дзержинського) в місті Мелітополі Запорізької області не проживає, його речей та іншого майна в будинку немає, кошти за комунальні витрати він не сплачує, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідач не предявляв, до квартири не зявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved