Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

До Новосанжарського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулося ПАТ «Альфа-Банк». Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що 25.10.2013 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 500424775, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 50414,00 грн. у строк з 25.10.2013 року до 28.10.2016 року, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 13.01.2016 року заборгованість по кредитному договору складає 31261,58 грн. У звязку з вищевикладеним позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він прохає справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також долучив до матеріалів справи копії квитанцій з погашення кредиту та довідку № 36244 від 22.04.2016 року про відсутність у нього заборгованості за кредитним договором № 500424775 від 25.10.2013 року, укладеного між ним та ПАТ «Альфа-Банк». Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 25.10.2013 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 500424775 (а.с. 4-8), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 50414,00 грн. у строк з 25.10.2013 року до 28.10.2016 року, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача (а.с. 11). Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 13.01.2016 року заборгованість по кредитному договору складає 31261,58 грн. За правилами ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Умови договору відповідачем порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 10). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, вважає, що боргові обовязки виконав в повному обсязі та долучив до матеріалів справи копії квитанцій з погашення кредиту (а.с. 36-39), а також довідку ПАТ «Альфа-Банк» № 36244 від 22.04.2016 року про відсутність у нього заборгованості за кредитним договором № 500424775 від 25.10.2013 року, та про закриття кредитного договору (а.с. 35). Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку погашенням в повному обсязі заборгованості та закриттям кредитного договору.

Outcome: dismissed