Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

До Краматорського міського суду звернулася [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 вересня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з 2016 року видалось невдалим, сімейні відносини з цього часу припинені через відсутність порозуміння, протилежність характерів, фізичну та психологічну несумісність, різні погляди на життя. Відповідач ніколи не приймав участі у вихованні дитини, незважаючи на те, що у 2015 році дитина захворіла та до теперішнього часу потребує ретельного догляду. Її особистим інтересам суперечить находження з відповідачем у юридичному шлюбі. Після розірвання шлюбу, вони досягли згоди про те, що саме позивачка буде займатися усіма питаннями, повязаними зі здоровям дитини, зокрема контролювати питання систематичності, своєчасності та регулярності проходження медичних комісій, відвідання дитиною інших медичних закладів, тощо. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, а також стягнути з нього на її користь половину судового збору, який вона сплатила при зверненні до суду з позовом. Ухвалою Краматорського міського суду від 18 червня 2018 року позовна заява була прийнята до розгляду та було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у судовому засіданні у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не проти винесення заочного рішення. Просить після реєстрації розірвання шлюбу залишити прізвище «Іщенко». Відповідач в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або про розгляд справи у його відсутність. Відзиву на позовну заяву відповідачем надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження, адже існують всі умови для ухвалення заочного рішення, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.\~\~\~\~ Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи думку позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 20 вересня 2009 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини виявилися безрезультатними. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сімї є неможливим та суперечить інтересам одного з подружжя. Заява відповідає дійсній волі позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, оскільки сторони мають неповнолітню дитину, та нормою закону передбачено розірвання шлюбу у такому випадку, шляхом подачі до суду відповідної заяви, відповідач не порушував прав позивачки, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки лише 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні даного позову, тобто в сумі 352,40 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved