Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

До суду звернувся орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району позовом, у якому зазначив, що [PERSON] має двох дітей - [PERSON] - [INFO] і [PERSON] - [INFO]. Діти знаходяться на утриманні бабусь . Відповідачка не цікавиться розвитком дітей, веде аморальний образ життя, має судимість за кримінальне правопорушення, пов'язане з наркотиками. Позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо дітей і передати дітей районної адміністрації Шевченківського району для вирішення подальшої долі дітей. Треті особи підтримали позовні вимоги. Відповідачка проти позову не заперечує, пояснила, що дітям буде краще з бабусями та батьком. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є у тому числі те, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України . Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Згідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року , ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що відповідачка дітьми не цікавиться, не відвідує школу, не надає матеріальної допомозі дітям, не цікавиться їх розвитком та духовним станом. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (а.с.6) відповідачка злісно ухиляється від батьківських обов'язків, не створила належних умов для проживання і розвитку дітей. За місцем проживання відповідачка характеризується негативно. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача заявлені в інтересах дітей , є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved