Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач\~ із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПОРТО-ФРАНКО», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ФІНАНС», [PERSON], за участі третіх осіб, які не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], [PERSON], Виробничого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «БАВАРІЯ» та приватного нотаріуса [PERSON] про визнання договорів відступлення права вимоги застави недійсними. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 04 травня 2016 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 488/1-07 від 23 вересня 2011 року, за договором застави від 23 вересня 2011 року та за іпотечним договором від 14.03.2014 року. Згідно позовних вимог позивач просив суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 04 травня 2016 року та договір від 04 травня 2016 року про відступлення права вимоги за іпотечними договорами посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] зареєстрований за № 574 укладеними між ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» та [PERSON] недійсними, стягнути судовий збір. Вказаний договір на думку позивача порушує його права з огляду на укладення між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ФІНАНС» та [PERSON] фактично оплатного договору факторингу, без наявності у [PERSON] ліцензії на здійснення фінансових послуг. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ФІНАНС» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги не визнали, заперечували проти позову з мотивів, викладених у письмових заперечення на позов. Представник Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПОРТО-ФРАНКО» та третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору приватного нотаріуса [PERSON] заперечував проти позову. Представник Виробничого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «БАВАРІЯ» у судове засідання не зявився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вислухавши пояснення представників сторін суд вважає, що заявлені позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2007 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 488/1-07. 28 лютого 2007 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу реєстровий номер У-218. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 серпня 2012 року по справі № 1511/2100/2012 стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «ПОРТО-ФРАНКО» заборгованість за Кредитним договором № 488/1-07 від 28.02.2007 року в загальній сумі 134\~164,48 Доларів США, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «ПОРТО-ФРАНКО» заборгованість за Кредитним договором № 1740/2-07 від 11.07.2007 року. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 серпня 2012 року скасовано в частині задоволення позовних вимог до [PERSON] з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову. 29 квітня 2016 року відповідно до договору про відступлення права вимоги між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «ПОРТО-ФРАНКО» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ФІНАНС», до ТОВ «АЛЬЯНС ФІНАНС» перейшло право вимоги за Кредитним договором № 1740/2-07 від 11.07.2007 року та за Кредитним договором № 488/1-07 від 28.02.2007 року, а також за іпотечними договорами. 04 травня 2016 року відповідно до договору про відступлення права вимоги між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ФІНАНС» та [PERSON], до [PERSON] перейшло право вимоги за Кредитним договором № 488/1-07 від 28.02.2007 року та за Кредитним договором № 1740/2-07 від 11.07.2007 року, а також за іпотечними договорами. Пунктом 1.5. Договору про відступлення права вимоги від 04 травня 2016 року передбачено, що вартість відступленого прав вимоги за Договором було визначено сторонами у Попередньому договору відступлення права вимоги від «19» квітня 2016 року, який є невідємною частиною цього Договору. В пункті 4.2. про відступлення права вимоги від 04 травня 2016 року зазначено, що відступлення вимоги згідно з цим Договором не тягне за собою ніяких змін умов Основних договорів. Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 3 статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відмовляючи в задоволенні позову, суд також вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного право. Так, вважаючи, що в дійсності між сторонами було укладено договір факторингу, позивачу необхідно було б звернутись із позовом про визнання вказаного правочину удаваним та визнання правочину, який було вчинено в дійсності - недійсним. Недодержання передбаченого законом засобу захисту порушеного права є окремою підставою для відмови в позові. Крім того, суд відмовляє в задоволенні позову у звязку з відсутністю належного обґрунтування порушення права позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось. Позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів порушення його цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, укладенням оспорюваних договорів, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed