Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» з позовом до [PERSON], в якому просили суд постановити рішення в силу якого, стягнути з відповідача на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» заборгованість за кредитним договором від 24.02.2012 року у розмірі 32 729,92 грн. та судовий збір у розмірі 327,30 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 24.02.2012 року між ПАТ «Банк Траст» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 26 365,00 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 12,49% річних та 1,47% комісії строком користування 36 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту. Зі свого боку, відповідач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати відсотки за кредитом та комісії, повертати кредит. Представник позивача зазначає, банк виконав свої зобов'язання, а відповідач [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, встановлені кредитним договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати сум нарахованих за користування кредитними коштами процентів у, встановлені кредитним договором, терміни, внаслідок чого станом на 17.07.2013 року відповідач має прострочену заборгованість у сумі 32 729,92 грн., у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2013 року даний позов було задоволено. Ухвалою суду від 09.01.2014 року заочне рішення суду від 04.12.2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ Банк «Траст» до [PERSON] про стягнення заборгованості було скасовано. Справу призначено до судового розгляду. При повторному розгляді справи представник позивача, Шульга А.А., яка діє на підставі довіреності від 29.12.2011 року в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач по справі в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. Судом було встановлено, що на підставі заяви [PERSON] 24.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством Банк «ТРАСТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R022.0012533. (а/с 4-13). Відповідно до умов вищевказаного договору, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 26 365,00 грн., терміном користування з 36 місяців. Згідно п. 2.1 кредитного договору, надання кредиту здійснюється шляхом зарахування суми кредиту на рахунок позичальника. Як вбачається із меморіального ордеру №Loan-8009 від 24.02.2012 року, сума кредиту була перерахована на рахунок [PERSON] (а.с. 15) Відтак, надавши відповідачу кредитні кошти, банк свої зобов'язання передбачені договором виконав у повному обсязі. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно умов кредитного договору, відповідач зобов'язався сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 12,49% річних та щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 1,47%. Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору, [PERSON] зобов'язана здійснювати планове погашення кредиту сумами платежів згідно з графіком платежів. З матеріалів справи вбачається, що за несвоєчасне виконання зобов'язань з погашення заборгованості з кредиту, відповідач зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3% від суми прострочених зобов'язань за кожний день прострочення. (а.с. 21) Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 8.7 кредитного договору, банк має право вимагати від клієнта дострокового виконання зобов'язань по договору шляхом виставлення вимоги, у випадку, зокрема, порушення клієнтом своїх зобов'язань по договору. А відповідач, у свою чергу, зобов'язаний виконати не пізніше строку, встановленому у договорі, вказану вимогу, як це передбачено п. 7.3 кредитного договору. Так, 20.03.2013 року банк звертався з письмовим листом-вимогою до [PERSON] про сплату всієї суми заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, у зв'язку із простроченною заборгованістю 92 дні. (а.с. 16) Даний лист був особисто отриманий відповідачем 25.03.2013 року. (а.с. 17) Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вказує позивач у тексті позову, зобов'язання за кредитним договором до теперішнього часу не виконані, заборгованість не погашена. Судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 17.07.2013 року відповідач порушив умови кредитного договору і має заборгованість, яка становить 32 729,92 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 22 880,10 грн., відсотки - 1 684,41 грн., комісія - 4 650,84 грн., пеня - 3 514,57 грн. (а/с 14). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» ґрунтуються на законі, а тому підлягають безумовному задоволенню. У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, з неї на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до меморіального ордеру №27744 у сумі 327,30 грн. Згідно ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. На підставі викладеного і

Outcome: approved