Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області 16 серпня 2017 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої внаслідок скоєного ним злочину моральної шкоди в розмірі 300\~000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач за позовом наніс його синові сім ударів ножем по тулубу та через отримання тілесних ушкоджень син позивача - [PERSON] помер у лікарні 08 серпня 2010 року. Відповідно вироку Краснокутського районного суду від 09.04.2014 року відповідач за позовом [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року вирок Краснокутського районного суду змінено частково, а саме в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд в суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В частині призначеного покарання вирок залишено без змін. Також позивач зазначив, що внаслідок смерті сина він та його сімя зазнали душевних страждань на все життя, до цього часу позивач не може заспокоїтися через втрату сина. Окрім цього в нього погіршився стан здоровя, ускладнення гіпертоничної хвороби після втрати сина. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та прохав їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він взагалі не завдав ніякої моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Дослідженням матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 02 серпня 2010 року знаходився в квартирі [ADDRESS], де на протязі дня разом з [PERSON] та [PERSON] вживав спиртні напої. В проміжок часу між 16 та 17 годинами до них прийшов [PERSON], який також знаходився за зазначеною адресою з вище переліченими особами. В подальшому між [PERSON] та [PERSON] виникла безпричинна сварка та в ході останньої [PERSON] діючи навмисно, протиправно, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON], наніс йому сім ударів ножем по тулубу , спричинивши наступні тілесні ушкодження: дві проникаючі колото різані рани тулуба : проникаюча в ліву плевральну порожнину колото різана рана на спині ліворуч, в 7 му міжреберному проміжку по задній паховій лінії, без ушкодження органів, з розвитком лівостороннього гемо пневмотораксу; проникаюча в черевну порожнину колото різана рана передньої черевної стінки під лівою реберною дугою, по середній ключичній лінії з пошкодженням селезінки , які згідно висновку експерта № 10 \~39 ОКБт \~10 від 08 жовтня 2010 року є тяжкими тілесними ушкодженнями по критерію небезпеки для життя.\~\~П`ять непроникаючих колото різаних ран шиї і тулуба: дві рани в середній та нижній \~третині поверхні шиї; рана в лівій лопатковій ділянці по задній паховій лінії; рана на спині ліворуч в проекції 6 го ребра по лопатковій лінії; рана в поперековій ділянці на рівні 3 го поперекового хребця по задній паховій лінії, які згідно висновку експерта № 10 \~39 ОКБт \~10 від 08 жовтня 2010 року є легкими тілесними ушкодженнями, заподіявшими короткочасний розлад здоровя. З отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] 02 серпня 2010 року був госпіталізований до закладів охорони здоров`я, однак 08 серпня 2010 року помер. Відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи № 4 від 17 січня 2014 року, проведеної КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» ДОР» подальший перебіг травматичного процесу, знаходиться в прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями, виявленими у потерпілого у вигляді проникаючих колото різаних поранень лівої половини грудної клітини, з розвитком лівостороннього пневмо гемотораксу, проникаючого поранення органів черевної порожнини з пошкодженням селезінки та подальшою кровотечею. Розвинута в перебігу травматичного процесу легенево серцева недостатність у [PERSON], яка стала безпосередньою причиною смерті, являється ускладненням наявних у нього тілесних ушкоджень. \~Потерпілим по вказаному кримінальному провадженні визнано [PERSON], тобто позивача по справі.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно вироку Краснокутського районного суду Харківської області від 09 квітня 2014 року відповідача за позовом [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] \~на користь [PERSON] 25 216 гривень матеріальної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року вирок Краснокутського районного суду Харківської області змінено частково, а саме в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд в суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В частині призначеного покарання вирок залишено без змін. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду що розглядає справу про цивільно-правові обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно із п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу чи мірою покарання за злочин ( Мельниченко проти України ). Здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами вбачається, що в результаті неправомірних дій відповідача, а саме: нанесення ножових поранень сину позивача [PERSON], в результаті чого настала смерть останнього, позивач [PERSON] зазнав значних фізичних та душевних страждань. Такі обставини негативно вплинули на звичайний життєвий ритм позивача, що позначилося на загальному психологічному стані та призвело до душевних страждань останнього. Крім того, в моральних стражданнях суд враховує ті обставини, що позивач повинен був за захистом своїх прав звертатися до суду. Окрім цього, матеріали справи містять довідку КЗОЗ «Центр первинної медико санітарної допомоги Краснокутського району» № 429 від 27.07.2017 року про стан здоровя потерпілого. Також, суд наголошує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є і не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний характер, а томуберучи до уваги тяжкість, глибину моральних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, а саме в розмірі 200\~000 грн. Крім цього, ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року було відстрочено сплату судового збору до винесення рішення по вказаній справі, а тому з позивача, відповідно до ст. 82 ЦПК України, слід стягнути недоплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 2360 грн. Також, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, через що суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 640 грн. \~

Outcome: partial