Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на земельну частку (пай) площею 5,35 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. Димитрова Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 964760 . Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, проте нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Спичувате Корюківського району Чернігівської області, на даний час проживає в с. Єрків Козелецького району Чернігівської області, що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданий Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області 07.05.2001 року. 24 серпня 1950 року позивач вийшла заміж за [PERSON] (повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 02.11.2016 р.). [INFO] [PERSON] у віці 78 років помер, про що виконкомом Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області складено відповідний актовий запис за № 26 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 31.10.2005). За життя чоловік був позивачки був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Дімітрова Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та був включений в списки на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Ного ім`я був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 964760 на земельну частку розміром 5,35 умовних кадастрових гектари, вартість земельної частки (паю) на момент смерті - 19 807,00 грн. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] з 1997 разом з дружиною [PERSON] , 1929 р.н., яка зареєстрована та проживає з 1997 року (довідка виконавчого комітету Олексіївщинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 09.08.2016 № 250). Відповідно до ст.1268 спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину. Також позивач звернулася до нотаріальної контори за відкриттям спадкової справи про що їй було видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.11.2016 року № 45640843, проте нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно, так як сертифікат на земельну частку (пай) виданий після смерті чоловіка, а саме 13.02.2006 року як дублікат і нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за таких обставин. Відповідно до інформації Відділу Держгеокадастру у Корюківському районі відповідно до записів книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на гр. [PERSON] зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серії РН № 964760 на площу 5,35 в умовних кадастрових гектарах, по колишньому КСП ім. Димитрова Сядринської сільської ради Корюківського району. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, а позивачем сплачена частина судового збору, несплачену позивачем іншу частину судового збору в розмірі 384,20 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 384,20 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved