Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 07.02.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову позивач зазначила, що 18.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тиврівського районного управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, різні погляди на спільне сімейне життя та ведення спільногогосподарства, що у повсякденному житті призводило до частих сварок та сімейних негараздів, втрати почуття поваги та любові між сторонами. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з грудня 2017 року, тому [PERSON] бажає офіційно розірвати шлюбні відносини з [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням керівника апарату Тимофієва В.Г. № 184 від 10.08.2020 року був призначений повторний автоматизований розподіл судових справ на підставі наказу 21-к від 29.07.2020 та Указу Президента України № 226/2020 від 16.06.2020 року «Про призначення суддів». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Оратівського районного суду Вінницької області від 10.08.2020 року головуючим суддею визначено Климчука С.В. Ухвалою суду від 06 січня 2021 року провадження у справі № 141/131/19 відкрито та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач копію ухвали отримав 02.02.2021 року, відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.12.2015 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тиврівського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 36. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] . Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та бажання зберегти сімейні відносини, шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2017 року, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 768 грн 40 коп. сплаченого останнім судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved