Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, третя особа [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.1992 року батьком - [PERSON] і матір`ю - [PERSON] був укладений шлюб. [INFO] від даного шлюбу народилася позивачка - [PERSON] . В свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] вказаний батьком. Згідно виконавчого листа та рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.11.2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, тобто з 05.10.2017 року і по 30.06.2021 року включно, з позбавленням права на утримання у разі припинення [PERSON] навчання в учбовому закладі. Зараз позивачка продовжує навчатися у ДВНЗ «Донецький національний технічний університет», ступень освіти - Магістр, спеціальність - 101 «Екологія», денної форми навчання, факультет «Гірничий факультет» Термін навчання з 01.09.2021 року по 31.12.2022 року. Позивчу тяжко матеріально в період навчання, вона мешкає в гуртожитку та самостійно його оплачує, крім того вона отримує дуже маленьку стипендію та не може існувати за ці кошти, тому змушена звернутися з даним позовом до суду, оскільки добровільно відповідач не хоче надавати матеріальну допомогу. Відповідач має можливість платити аліменти, він має постійну роботу. Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його прибутку на місяць. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] [INFO] , на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його прибутку в місяць, починаючі з дня подачі позовної заяви і до кінця навчання, тобто до 31.12.2022 року. Ухвалою суду від 29.09.2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що до 2014 року він проживав у місті Донецьку, працював та жив у своєму житлі, яке не потрібно було орендувати. У зв`язку з проведенням на території міста Донецька антитерористичної операції, разом зі своєю дружиною [PERSON] був вимушений покинути місце свого проживання та переїхати до міста Запоріжжя за для уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства та порушень прав людини. В місті Запоріжжя відповідач працює в ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» водієм автотранспортних засобів відділу транспорту групи роз`їзних водіїв департаменту з транспортного забезпечення. Середній розмір отриманої заробітної плати у період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року становить 10776,61 грн на місяць. Заробітна плата є єдиним джерелом доходу родини. Відповідач з дружиною, у зв`язку з переїздом до міста Запоріжжя, вимушені орендувати квартиру. Відповідно до умов договору оренди, кожного місяця він сплачує комунальні платежі, середній розмір яких складає 682,23 грн у літній період. Крім того, він оплачує мобільний зв`язок у розмірі 125 грн та послуги інтернету 180 грн в місяць. Дружина відповідача не працює та перебуває на повному утриманні відповідача. Розмір обов`язкових місячних витрат на лікування дружини становить 408,00 грн. Сумуючи вищевикладене, щомісячні витрати становлять 6395,23 грн без врахування опалювального сезону 2021-2022 років. Розмір послуг з опалення квартири в минулому році складав в середньому 923,00 грн. З врахуванням того, що позивач наполягає на стягненні аліментів до 31.12.2022 року вважає, що оплата опалення у зазначеному розмірі повинна бути врахована судом до його щомісячних витрат. А тому, щомісячні витрати з врахуванням оплати опалення становитиме 7318,23 грн. Таким чином, щомісячні підтверджені витрати становлять 7318,23 грн, при цьому розмір заробітної плати становить 10776,61 грн. Отже, залишок грошових коштів на забезпечення життєдіяльності [мінімальний набір продуктів харчування, непродовольчі товари та послуги] на двох осіб, відповідача та його дружини, на місяць складає 3458,38 грн. Таким чином, залишкова сума у розмірі 3458,38 грн не покриває навіть встановленого прожиткового мінімуму на двох осіб. Позивач народилася [INFO] , період, заявлений нею до стягнення аліментів становить з моменту звернення до суду до 31.12.2022 року. 2 жовтня 2022 року доньці виповниться 23 роки, тому стягнення аліментів на користь [PERSON] можливе лише до 2 жовтня 2022 року. Відповідач звертає увагу суду, що у [PERSON] є також працездатна мати, [PERSON] , яка як і він повинна надавати матеріальну допомогу. Відповідач просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 950,00 грн з дня подачі позовної заяви і до досягнення нею 23 років, тобто до [INFO] . Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилась, на електрону адресу суду направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив стягнути з нього аліменти в розмірі 950 гривень, оскільки має не задовільне матеріальне становище. Крім того, просив позивачку погодитися на 1/8 частину. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народилась [INFO] , у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11.01.1992 року (а.с. 6). [PERSON] є студентом ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» факультету «Гірничий факультет», ступінь освіти магістр, спеціальність «Екологія». Форма навчання денна, умови фінансування бюджет, початок навчання 01.09.2021 року, планове закінчення навчання - 31.12.2022 року (а.с.7). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , загальна вартість житло-комунальних послуг складає 520 гривень щомісячно (а.с.8). [PERSON] за період з січня 2021 року по червень 2021 року отримала 9383,28 гривень стипендії (а.с.9). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17.11.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку за період з 5.10.2017 року по 30.06.2021 року (а.с.10-11). [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 18.08.2007 року. [PERSON] працює в ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» з 11.03.2014 року по теперішній час. Заробітна плата за серпень 2021 року склала 13832,56 гривень, за вересень 2021 року - 15395,17 гривень, за жовтень 2021 року - 13800,54 гривень, в тому числі обов`язкові податки та збори. За договором оренди квартири від 18.10.2016 року з 18.10.2020 року орендна плата становить 5000 гривень щомісячно, крім того відповідач сплачує комунальні послуги. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В судовому засідання встановлено, що позивач навчається, форма навчання денна, є внутрішньо переміщеною особою, проживає у гуртожитку, отримує стипендію 1500 гривень щомісячно, несе витрати на утримання житла, на літературу для навчання. Мати позивача, яка є третьою особою по справі, проживає та працює у місті Донецьк. Відповідач несе витрати на утримання житла, працює. Оскільки позивач навчається на денній формі навчання, тому факт потреби останньої у матеріальній допомозі є беззаперечним. Але, суд вважає, що розмір аліментів у вигляді ј частини всіх видів заробітку на утримання повнолітньої доньки, є невиправдним та не обґрунтованим, оскільки потребу саме в такому розмірі аліментів в судовому засіданні не доведено. Належних доказів витрат, понесених на навчання, суду не надано. При цьому, суд зазначає, що надання матеріальної допомоги доньці, яка продовжує навчання, є обов`язком обох батьків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та визначаючи аліменти в розмірі 1/8 частини від доходу відповідача, що підлягають стягненню на утримання повнолітньої доньки, що навчається, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, працює, відсутність інших утриманців, а отже має можливість приймати участь в матеріальному забезпеченні повнолітньої доньки, яка навчається та потребує матеріальної допомоги. Позивач просить стягнути аліменти до 31.12.2022 року, проте 02.10.2022 року позивачу виповниться 23 роки, тому аліменти слід стягнути до 02.10.2022 року, як це передбачено статтею 199 СК України. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 28.09.2021 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн , оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial