Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» до Громадської організації «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ», [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] о 14:33 год. у групі «Освіта Дніпра - соціальна взаємодія, правозахист, обговорення» у соціальній мережі Facebook за гіперпосиланням: [INFO], було розміщено відеоматеріал «діти другого сорту», в якому містились наступні твердження: «Журналисты и активисты разобрались кто стоит за организацией питания в школах. И как часто бывает, наткнулись на еще одну коррупционную схему... Поступово до 2018 року ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» став повним монополістом у Дніпрі, на заваді цього не стало навіть кримінальне провадження, його відкрили після підписання першого ж договору.між фірмою та міськрадою на 43 млн. грн. У матеріалах судової справа значиться: фірма сфальшувала тендерну документацію, насправді вони не мали достатньої матеріально-технічної бази та персоналу... Гучна історія щодо саме безпечності продуктів, тому що багато отруєнь. Крім того вони де-факто годують дітей меншими порціями ніж є насправді i ці порції не відповідають тому, що є у тендерній документації, i крім того ще вони продають їх за завищеного ціною... От i маємо чергову монополію тіньового мера Дніпра i цього разу страждають від неї наші діти». Ці твердження є недостовірними, порушують немайнові права позивача, є посяганням на його ділову репутацію. Вказаними діями відповідачів позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 100 тис. грн. (т. 1 а.с. а.с. 1 - 9). Посилаючись на вказані обставини, позивач просив: - визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача зазначену вище інформацію; - зобов`язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію; - стягнути з відповідачів моральну шкоду за розповсюджену недостовірну інформацію в сумі 100 тис. грн. Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відповіді щодо місця реєстрації відповідача - фізичної особи [PERSON] ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін (т. 1 а.с. а.с. 28 - 29). В підготовче судове засідання 12 січня 2021 року з`явився лише представник позивача, інші учасники справи в підготовче засідання не з`явились, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, яке було задоволено (т. 1 а.с. а.с. 32 - 33, 38). Підготовче засідання було відкладене на 01 лютого 2021 року. 13 січня 2021 року через канцелярію суду від відповідача ГО «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. а.с. 41 - 48). 01 лютого 2021 року від позивача надійшло клопотання про залучення співвідповідача та відповідь на відзив (т. 1 а.с. а.с. 64 - 71). 01 лютого 2021 року через канцелярію суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що не є належним відповідачем у справі, не доведено поширення спірного відеоматеріалу саме відповідачем, до якого пред`явлено позов, натомість в групі «Освіта Дніпра - соціальна взаємодія, правозахист, обговорення» у соціальній мережі Facebook прямо зазначено, що цей матеріал поширила інша особа - [PERSON] . Також відповідач зазначав, що не було виявлено та залучено до участі у справі власника веб-сайту, на якому розміщено спірний матеріал. Звертав увагу суду, що твердження, з якими не погоджується позивач, є оціночними та вони не можуть бути спростовані. При цьому, позивач дійсно, за наявними відомостями займає монопольне становище на ринку харчування в школах Дніпра, твердження про можливе використання позивачем підробленої тендерної документації взято з ухвали слідчого судді, а відомості щодо харчових отруєнь дітей не були спростовані позивачем. Окремо зазначалось, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди та її розмір (т. 1 а.с. а.с. 77 - 82). В підготовче судове засідання 01 лютого 2021 року з`явились представники сторін, а також відповідач [PERSON] . Ухвалою в судовому засіданні було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 19 лютого 2021 року (т. 1 а.с. а.с. 94). 19 лютого 2021 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, якою визначено позовні вимоги до відповідача [PERSON] (т. 1 а.с. а.с. 101 - 103). В підготовче судове зсідання 19 лютого 2021 року з`явились представники сторін, за клопотанням представників відповідачів було оголошено перерву для надання можливості ознайомитись із заявою про зміну предмету позову (т. 1 а.с. 108). В підготовче судове засідання 25 лютого 2021 року з`явились представники сторін. Судом було прийнято уточнену позовну заяву, залучено в якості співвідповідача [PERSON] , розгляд справи розпочато спочатку (т. 1 а.с. 112 дія 16), підготовче засідання було відкладено для виклику відповідача [PERSON] 25 лютого 2021 року від відповідача ГО «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» надійшло клопотання про закриття провадження в частині вимог до цього відповідача (т. 1 а.с. а.с. 115 - 117). Також зазначеним відповідачем було подано клопотання про залучення співвідповідачів (т. 1 а.с. а.с. 121 - 122). В підготовче судове засідання 25 березня 2021 року з`явились представник позивача та представник відповідача ГО «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ». Для виклику інших учасників підготовче засідання було відкладене (т. 1 а.с. 125). В підготовче судове засідання 26 квітня 2021 року з`явились представник відповідача ГО «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» та відповідач [PERSON] . В підготовчому засіданні судом було відмовлено в задоволенні клопотання ГО «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» про залучення співвідповідачів (т. 1 а.с. а.с. 143, 150), за клопотанням представника відповідача було відкладено підготовче засідання (т. 1 а.с. а.с. 141, 145). 20 травня 2021 року через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення у справі, в яких позивач звертав увагу суду на те, що поширені відповідачами відомості не можуть розглядатись як оціночні судження, оскільки є твердженнями про факти, які є негативною інформацією про позивача, порушують його право на недоторканість ділової репутації. Позивач вказував, що ухвала слідчого судді не може бути підставою для визначення винуватості певної особи, оскільки така вина у вчиненні кримінального правопорушення може бути встановлена лише вироком суду (т. 1 а.с. а.с. 152 - 155). В підготовче судове засідання 20 травня 2021 року з`явились представники сторін. Ухвалою суду було закрито провадження в частині вимог до ГО «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» (т. 1 а.с. а.с. 161, 165 - 166). Підготовче засідання було відкладене (т. 1 а.с. 163). 25 травня 2021 року від ГО «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» надійшла заява про відшкодування витрат на правову допомогу (т. 1 а.с. а.с. 169 - 171). 15 червня 2021 року від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу (т. 1 а.с. а.с. 205 - 208). 15 червня 2021 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, якою визначено позовні вимоги до відповідачів [PERSON] , [PERSON] (т. 1 а.с. а.с. 209 - 218). Згідно уточненої заяви позивач просив: - визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача зазначену вище інформацію; - зобов`язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію; - стягнути з відповідачів моральну шкоду за розповсюджену недостовірну інформацію в сумі 100 тис. грн. - стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. 15 червня 2021 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки не є належним відповідачем у справі, до участі у розгляді справи не залучено власника веб-сайту на якому розміщено спірний матеріал, наявні в цьому матеріали твердження є оціночними судженнями, вони не можуть бути спростовані. Твердження про монопольне становище позивача підтверджується даними онлайн-платформи «Prozorro», відомості про можливе фальшування тендерної документації взято з ухвалі Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Що ж стосується тверджень про отруєння в школах, відповідач безпосередньо не згадував позивача у цьому контексті (т. 1 а.с. а.с. 221 - 227). В підготовче засідання 15 червня 2021 року з`явились представники сторін, за клопотанням ГО «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» в підготовчому засіданні було оголошено перерву (т. 1 а.с. 232). 22 червня 2021 року від позивача надійшли додаткові пояснення до клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (т. 1 а.с. а.с. 235 - 237). В підготовче судове засідання 04 серпня 2021 року з`явились представники, які вважали за можливе призначити справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року частково задоволену заяву ГО «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» про стягнення витрат на правову допомогу адвоката (т. 1 а.с. а.с. 238, 242 - 243). Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 30 серпня 2021 року (т. 1 а.с. а.с. 239, 244 - 245). В судове засідання 30 серпня 2021 року з`явився представники сторін, в судовому засіданні було оголошено перерву для забезпеченні можливостей для участі представника телебачення (т. 1 а.с. 247). Судові засідання 16 вересня 2021 року, 20 жовтня 2021 року, 05 листопада 2021 року та 23 листопада 2021 року не відбулись. В судовому засіданні 08 грудня 2021 року було проведено розгляд справи по суті. Представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував з мотивів вказаних у його відзиві, наполягав, що не порушував жодних прав позивача, не є належним відповідачем. Представник відповідача [PERSON] адвокат Підлужний В.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у поданому відзиві. Зазначав про недоведеність факту поширення спірної інформації саме відповідачами, намагання позивача добитись спростування оціночних суджень, що є неможливим, оскільки вони є лише суб`єктивною думкою осіб. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. [INFO] о 14:33 год. у групі «Освіта Дніпра - соціальна взаємодія, правозахист, обговорення» у соціальній мережі Facebook за гіперпосиланням: [INFO], а саме: «Журналисты и активисты разобрались кто стоит за организацией питания в школах. И как часто бывает, наткнулись на еще одну коррупционную схему... Поступово до 2018 року ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» став повним монополістом у Дніпрі, на заваді цього не стало навіть кримінальне провадження, його відкрили після підписання першого ж договору.між фірмою та міськрадою на 43 млн. грн. У матеріалах судової справа значиться: фірма сфальшувала тендерну документацію, насправді вони не мали достатньої матеріально-технічної бази та персоналу... Гучна історія щодо саме безпечності продуктів, тому що багато отруєнь. Крім того вони де-факто годують дітей меншими порціями ніж є насправді i ці порції не відповідають тому, що є у тендерній документації, i крім того ще вони продають їх за завищеного ціною... От i маємо чергову монополію тіньового мера Дніпра i цього разу страждають від неї наші діти». На підтвердження вказаної інформації позивачем надано роздруківку сторінки з соціальної мережі та відеозапис з цієї сторінки (а.с. а.с. 15 - 17). При цьому, суд враховує, що на момент розгляд справи та ухвалення рішення вказане гіперпосилання є активним і воно дозволяє переглядати саме той матеріал, щодо якого заявлено позовні вимоги. При цьому, вказаний відеоматеріал дійсно містить твердження, з якими не згоден позивач. Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Згідно ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Статтею 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Частинами 1, 4, 5, 6, 7 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Вказані норми поширюються на захист ділової репутації юридичної особи. Згідно термінів, наведених в ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді Статтями 27, 28 Закону України «Про інформацію» встановлено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України, а також визначено, що інформація не може бути використана для посягання на права і свободи людини. Як роз`яснено судам в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова № 1 від 27.02.2009 року) чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Оскільки позивач є юридичною особою, він має право на захист своєї ділової репутації. Позовні вимоги про захист честі та гідності щодо позивача задоволенню не підлягають, через те, що він як юридична особа не володіє такими властивостями як честь та гідність, і, відповідно, правом на їх захист. Згідно Постанови № 1 від 27.02.2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації. Відповідно до п.15 Постанови №1 від 27.02.2009 року під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів щодо їх неналежності. Хоч спірна публікація була розміщена користувачем зазначеним як « [PERSON] » відповідач [PERSON] є адміністратором групи і мав повноваження щодо видалення цієї публікації, при цьому він особисто з`являється у відеоматеріалі з коментарем, що свідчить про його особисту обізнаність зі змістом відеоматеріалу. Вказані обставини в їх сукупності свідчать, що відповідач [PERSON] є належним відповідачем як за позовними вимогами про визнання розміщеної інформації недостовірною, так і щодо її спростування. Відповідач [PERSON] є належним відповідачем за вимогами про спростування недостовірної інформації, яку він поширив особисто у відеоматеріалі «Гучна історія щодо саме безпечності продуктів, тому що багато отруєнь. Крім того вони де-факто годують дітей меншими порціями ніж є насправді i ці порції не відповідають тому, що є у тендерній документації, i крім того ще вони продають їх за завищеного ціною...». Залучення власників соціальної мережі Facebook до участі у справі в якості відповідачів не є необхідним зважаючи на специфіку розміщення інформації в соціальних мережах: на відміну від звичайних сайтів, в яких саме власник веб-сайту визначає його зміст (контент), в соціальних мережах такий зміст визначається користувачами, а контроль за ним здійснюється адміністраторами та модераторами згідно визначених функцій. Власник соціальної мережі дійсно має забезпечити дотриманням загальних норм спілкування (недопушення розпалювання ворожнечі, ненавісті, пропагування агресії тощо), проте у справі, що розглядається, йдеться лише про достовірність поширеної інформації. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд зазначив, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, §188, ЄСПЛ, 06.10.2015 року). Водночас, спірна публікація стосується не оціночних суджень, а містить твердження про факти: згідно відеоматеріалів позивачем послуги надаються неякісно (заниженими порціями та за завищеними цінами) та небезпечно для дітей (твердження про багато харчових отруєнь), суб`єкт надання послуг може бути причетним до кримінального правопорушення і має можливості надавати послуги лише через певні зв`язки з посадовими особами та з використанням монопольного становища, а не завдяки комерційній привабливості його пропозиції та дотримання вимог тендерної пропозиції. Суд не приймає до уваги посилання на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, оскільки відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень При цьому, посадовим чи уповноваженим особам не повідомлялось про підозру у вчиненні певних правопорушень через надання послуг харчування в школі, не обирались запобіжні заходи, а ухвала слідчого судді стосувалась лише надання тимчасового доступу до документів та інформації. Суд також враховує, що позивачем надані докази на спростування твердження про «багато випадків харчових отруєнь», а саме лист Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області від 13 листопада 2020 року (т. 1 а.с. а.с. 18 - 19). При цьому, відповідачами не надано жодних доказів на підтвердження своїх тверджень, і взагалі не було зроблено жодних посилань на реальні обставини, які могли б стати підставою для поширення спірної інформації. Також відсутні будь-які докази надання позивачем послуг з харчування дітей в школах з порушенням вимог тендерної документації, з наданням порцій менше встановлених норм чи завищення цін. Доказів надходження заяв і скарг від громадян чи відповідних контрольних органів з цього приводу до суду не надано. При таких обставинах, позовні вимоги про захист ділової репутації позивача підлягають частковому задоволенню: - підлягає визнанню недостовірною інформація щодо позивача, поширену [INFO] о 14:33 год. у групі «Освіта Дніпра - соціальна взаємодія, правозахист, обговорення» у соціальній мережі Facebook за гіперпосиланням: [INFO], а саме: «Журналисты и активисты разобрались кто стоит за организацией питания в школах. И как часто бывает, наткнулись на еще одну коррупционную схему… Поступово до 2018 року ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» став повним монополістом у Дніпрі, на заваді цього не стало навіть кримінальне провадження, його відкрили після підписання першого ж договору.між фірмою та міськрадою на 43 млн. грн. У матеріалах судової справа значиться: фірма сфальшувала тендерну документацію, насправді вони не мали достатньої матеріально-технічної бази та персоналу… Гучна історія щодо саме безпечності продуктів, тому що багато отруєнь. Крім того вони де-факто годують дітей меншими порціями ніж є насправді i ці порції не відповідають тому, що є у тендерній документації, i крім того ще вони продають їх за завищеного ціною… От i маємо чергову монополію тіньового мера Дніпра i цього разу страждають від неї наші діти». - слід зобов`язати відповідача [PERSON] як адміністратора групу «Освіта Дніпра - соціальна взаємодія, правозахист, обговорення» у соціальній мережі Facebook спростувати інформацію щодо позивача за гіперпосиланням: [INFO], а саме: «Журналисты и активисты разобрались кто стоит за организацией питания в школах. И как часто бывает, наткнулись на еще одну коррупционную схему... Поступово до 2018 року ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» став повним монополістом у Дніпрі, на заваді цього не стало навіть кримінальне провадження, його відкрили після підписання першого ж договору.між фірмою та міськрадою на 43 млн. грн. У матеріалах судової справа значиться: фірма сфальшувала тендерну документацію, насправді вони не мали достатньої матеріально-технічної бази та персоналу... Гучна історія щодо саме безпечності продуктів, тому що багато отруєнь. Крім того вони де-факто годують дітей меншими порціями ніж є насправді i ці порції не відповідають тому, що є у тендерній документації, i крім того ще вони продають їх за завищеного ціною... От i маємо чергову монополію тіньового мера Дніпра i цього разу страждають від неї наші діти» шляхом розміщення спростування у групі «Освіта Дніпра - соціальна взаємодія, правозахист, обговорення» у соціальній мережі Facebook протягом одного місяця з дня набрання чинності рішенням суду; - слід зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати недостовірну інформацію щодо позивача особисто розповсюджену ним у відеоматеріалі від [INFO] о 14:33 год у групі «Освіта Дніпра - соціальна взаємодія, правозахист, обговорення» у соціальній мережі Facebook за гіперпосиланням [INFO], а саме: «Гучна історія щодо саме безпечності продуктів, тому що багато отруєнь. Крім того вони де-факто годують дітей меншими порціями ніж є насправді i ці порції не відповідають тому, що є у тендерній документації, i крім того ще вони продають їх за завищеного ціною...» шляхом розміщення спростування у групі «Освіта Дніпра - соціальна взаємодія, правозахист, обговорення» у соціальній мережі Facebook протягом одного місяця з дня набрання чинності рішенням суду. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає доведеним, що спірною публікацією в соціальній мережі завдано шкоди діловій репутації позивача, який є суб`єктом підприємницької діяльності, що спеціалізується з надання послуг з організації харчування дітей в школах, оскільки в ній безпідставно стверджувалось, що послуги надаються неякісно (заниженими порціями та за завищеними цінами) та небезпечно для дітей (твердження про багато харчових отруєнь), суб`єкт надання послуг може бути причетним до кримінального правопорушення і має можливості надавати послуги лише через певні зв`язки з посадовими особами та з використанням монопольного становища. Вказане може спричиняти зменшення потенційної привабливості позивача як надавача послуг для клієнтів, знижувати його інвестиційну привабливість, що і є свідченням шкоди діловій репутації. Враховуючи, що спірний матеріал розміщено в соціальній мережі, яка стосується саме цільової аудиторії для послуг позивача, приймаючи до уваги кількість користувачів цієї групи, зважаючи на потенційне погіршення для позивача в реалізації його можливостей, враховуючи вимоги розумності і справедливості достатнім розміром відшкодування моральної шкоди позивача є сума в 20 тис. грн., яку слід стягнути солідарно з відповідачів. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір за позовні вимоги про визнанні недостовірною інформацію та зобов`язання її спростувати, за немайнову вимогу про відшкодування моральної шкоди, з відповідача [PERSON] - слід стягнути в половинному розмірі судовий збір за немайнову вимогу про зобов`язання спростувати інформацію та відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial