Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до селянського (фермерського) господарства «Лідія», третя особа - відділ Держземагенства у Магдалинівському районі Дніпропетровської області про встановлення факту укладання договору оренди землі та витребування земельної ділянки з незаконного володіння. Позивач посилається на те, що у вересні 2007 року між сторонами була досягнута домовленість про укладення договору оренди належної їй земельної ділянки площею 4,080 га строком на п'ять років. Після цього позивач передала відповідачеві у користування земельну ділянку, однак відповідач копію договору не надав. Протягом п'яти років, позивач отримувала орендну плату, і у 2012 році попередила відповідача про те, що має намір не продовжувати термін дії договору, однак представник відповідача заявив, що договір укладено терміном на 15 років. Позивач потребувала у відповідача другий екземпляр договору, у якому виявила виправлення строку дії договору з 5 на 15 років, які завірені печаткою Магдалинівського відділу земельних ресурсів без згоди позивача. Позивач повідомила відповідача про те, що строк дії договору сплинув, виправлення у договорі є незаконними і потребувала повернути її земельну ділянку, однак їй відмовили. Позивач вважає, що відповідач в односторонньому порядку змінив істотну умову договору - строк дії договору, що є порушенням закону. У 2014 році відповідач почав обробляти земельну ділянку належну позивачеві, однак позивач вважає, що договір припинив свою дію у вересні 2012 року. Тому позивач звернулася до суду і прохає встановити факт укладення договору оренди земельної ділянки між сторонами на строк 5 років та витребувати належну позивачеві земельну ділянку. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначивши, що земельна ділянка знаходиться в користуванні СФГ «Лідія» відповідно до договору зареєстрованого 21.01.2008 року. Оригінали договору оренди земельної ділянки у двох екземплярах, які вона позивач підписала знаходилися у неї вдома. У 2008 році позивач звернулася до Заплавської сільської ради із заявою про небажання використання земельної своєї ділянки відповідачем, оскільки бажала її обробляти самостійно. Крім того, позивач звернулася у 2009 році до керівника підприємства про розірвання договору оренди земельної ділянки, однак відповідач відмовився розірвати договір та продовжив нею користуватися. У 2012 та 2013 році земельна ділянка використовувалася позивачем самостійно. Однак в подальшому у 2014 році земельною ділянкою позивача користувалося СФГ «Лідія», пояснюючи тим, що договір оренди укладений терміном на 15 років. Станом на сьогоднішній день договір між сторонами не розірвано, земельна ділянка позивача використовується відповідачем та вноситься орендна плата. У зв'язку із бажанням в подальшому використовувати земельну ділянку самостійно, позивач прохає визнати той факт, що договір між сторонами укладено на 5 років та зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку. Представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки укладений між сторонами містить виправлення, які здійснені з порушенням вимог законодавства, ніким не узгоджувалися, тому вказаний договір є нікчемним. Однак враховуючи, що умови договору виконуються сторонами, тому прохає визнати договір укладеним не на 15 років а на 5 років та враховуючи бажання позивача обробляти земельну ділянку самостійно прохає повернути її власнику. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, пояснивши, що 21.01.2008 року договір оренди земельної ділянки укладений між сторонами пройшов державну реєстрацію терміном на 15 років та був зареєстрований Магдалинівським айонним відділом ДРФ центру ДЗК. Виправлення у договорі оренди були здійснені посадовою особою відділу ДЗК, а не самовільно керівництвом СФГ «Лідія» на момент укладення договору на усіх чотирьох примірниках. Представник відповідача зазначив, що у зв'язку із незаконністю вказаних виправлень у договорі оренди позивачеві слід було звертатися із вимогами щодо недійсності договору. Представник відповідача зазначив, що примірники договору оренди знаходилися у позивача, а у разі незгоди щодо істотних умов договору позивач мала право попередити орендаря про невідповідність істотної умови договору, а саме строку його укладення та подати заяву про припинення його реєстрації. Дії позивача щодо отримання орендної плати як за минулі роки так і за 2014 рік свідчать про добровільне волевиявлення та визнання договору. Крім того з позовною заявою до суду про розірвання договору оренди, визнання його недійсним позивач не зверталася, заяв про розірвання договору до відділу Держземагенства не надавала. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що у відділі Держземагенства знаходиться один екземпляр договору оренди укладеного між сторонами та зареєстрованого 21.01.2008 року Магдалинівським районним відділом ДРФ центру ДЗК, термін дії вказаного договору становить 15 років до 21.01.2013 року. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідив докази, суд дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав. Земельна ділянка розміром 4, 080 га, розміщена на території Заплавської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 095829 від 06 серпня 2002 року, належить [PERSON] на праві приватної власності (а. с. 16). Між [PERSON] та СФГ «Лідія» було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 4, 080 га, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 095829 від 06 серпня 2002 року, який зареєстрований 21.01.2008 року Магдалинівським районним відділом ДРФ центру ДЗК (а. с. 6-11). Термін дії договору становить 15 років, вказаний термін дії написаний від руки та затверджений печаткою Магдалинівського районного відділу земельних ресурсів (а. с. 8). Статтею 125 Земельного кодексу України, встановлено, що виникнення права на земельну ділянку право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно відповіді відділу Держземагенства у Магдалинівському районі Дніпропетровської області на запит суду, договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та СФГ «Лідія» зареєстровано 21.01.2008 року та термін дії вказаного договору становить 15 років до 21.01.2013 року (а. с. 50). Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. На підставі п. 3 Договору між сторонами /зміна умов Договору і припинення його дії/ та ст. 31 Закону України «Про оренду землі» дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є строк дії договору оренди. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Оскільки позивачем заявлено вимоги щодо встановлення факту укладення договору земельної ділянки на строк 5 років та повернення земельної ділянки, суд розглядає заяву в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, у відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правових відносин. Як зазначив представник позивача, що відповідач виконує усі умови договору оренди земельної ділянки, зміст договору не суперечить вимогам Закону, що також не заперечувалося позивачем, доказів зміни терміну договору в односторонньому порядку саме відповідачем суду не надано, вимоги щодо недійсності чи скасування державної реєстрації зазначеного правочину позивачем не заявлено. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 1 ст. 212 ЗК України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Договір оренди земельної ділянки зареєстрований 21.01.2008 року із строком дії 15 років, відтак, відповідач користується земельною ділянкою на відповідних правових підставах, однак позивач безпідставно вимагає повернення вказаного майна. Суд в судовому засіданні не встановив порушень відповідачем умов договору оренди земельної ділянки. Умови між ними відповідають обставинам справи, вимогам закону і тому рішенням необхідно відмовити позивачеві у позові.

Outcome: dismissed