Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

До суду звернувся позивач із зазначеним позовом до відповідача, згідно якого просив суд стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати позивача у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за квітень 2012 року, травень 2012 року, червень 2012 року, липень 2012 року, серпень 2012 року та листопад 2012 року, в сумі 16 282,31 грн. ( а.с. 30-31). Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивача з 01.06.2010 року було прийнято на роботу до ПАТ «ТОДАК» згідно договору підряду №82-Д-2010 від 01.06.2010 року, пов'язану з виконанням функціональних обов'язків заступника начальника скандального цеху №5. Термін дії договору підряду з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року було продовжено додатком до договору від 29.12.2010 року до 30.12.2011 року, а додатком до договору від 30.12.2011 року до 30.04.2012 року. З 07.05.2012 року ПАТ «ТОДАК» підписало з ним новий договір підряду №20-Д-2012 від 07.05.2012 року на виконання функціональних обов'язків начальника складального цеху №5. Термін дії цього договору з 07.05.2012 року по 31.12.2012 року було продовжено додатком до Договору від 24.12.2012 року до 25.01.2013 року. У зв'язку із нерегулярною виплатою заробітної плати Товариством позивач був вимушений шукати нову роботу. Договір підряду №20-Д від 07.05.2012 року було припинено у зв'язку із нерегулярною виплатою заробітної плати Товариством. При звільненні позивачу не було виплачено заборгованість із заробітної плати. Позивачем у лютому 2012 року було подано до Оболонського районного суду м. Києва позовну заяву про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати. Рішенням суду від 24.05.2013 року було постановлено стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 23 835,89 грн. Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за грудень 2012 року в розмірі 3 300,75 грн. було виконано відповідачем і вказана сума позивачем була отримана. Решта заборгованості по нарахованій але невиплаченій позивачу заробітній платі за квітень 2012 року-серпень 2012 року та листопад 2012 року в розмірі 20 535,14 грн. на дату подання позовної заяви до суду залишається не стягнутою, про що свідчить довідка №2 від 14.01.2016 року, надана ПАТ «ТОДАК». В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в справі містяться відповідні документи, заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає, повторну неявку відповідача без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності, та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.06.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду №82-Д-2010 згідно умов якого Підрядник забов'язується за завданням Замовника, порядку та на умовах в даному договорі, на свій ризик виконати певну роботу пов'язану з функціональними обов'язками заступника начальника складального цеху №5, а Замовник забов'язується прийняти та оплатити вартість фактично виконаної роботи. (а.с. 4-6) 29.12.2010 року, відповідно до додатку зазначеного договору, термін дії Договору підряду №82-Д-2010 від 01.06.2010 року продовжено до 30.12.2011 року. (а.с. 7) 30.12.2011 року, відповідно до додатку зазначеного договору, термін дії Договору підряду №82-Д-2010 від 01.06.2010 року продовжено до 30.04.2012 року. (а.с. 8) 07.05.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду №20-Д-2012 згідно умов якого Підрядник забов'язується за завданням Замовника, порядку та на умовах в даному договорі, на свій ризик виконати певну роботу пов'язану з функціональними обов'язками заступника начальника складального цеху №5, а Замовник забов'язується прийняти та оплатити вартість фактично виконаної роботи. (а.с. 9-11) 28.12.2012 року, відповідно до додатку зазначеного договору, термін дії Договору підряду №20-Д-2012 від 07.05.2012 року продовжено до 25.01.2013 року. (а.с. 12) Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2013 року позов [PERSON] до ПАТ «ТОДАК» задоволено, вирішено стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 23 835,89 грн. (а.с. 13-15) Відповідно до розрахунку компенсації втрати частини заробітної плати, компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати заборгованості по заробітній платі за квітень-серпень 2012 року та листопад 2012 року складає 16 282,31 грн. (а.с. 16-17) Відповідно до ч.7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки,встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду,за який здійснюється виплата. Власник або уповноважена ним особа не може на власний розсуд зменшувати розмір або змінювати порядок виплати коштів. Згідно ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» заборгована відповідачем сума має бути сплачена з урахуванням ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позаяк індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене у гривнях. При цьому, виходячи з аналізу положень ст. ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України, грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора з урахуванням індексу інфляції, що мала місце у період, коли платня не сплачувалася. Крім того, відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру зокрема заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З огляду на наведене суд вважає, що позов позивача у цій частині підлягає задоволенню та відповідно до ст. 117 КЗпП України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини заробітної плати позивача у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за квітень 2012 року, травень 2012 року, червень 2012 року, липень 2012 року, серпень 2012 року та листопад 2012 року, в сумі 16 282,31 грн., відповідно до розрахунків наданих позивачем з якими суд погоджується. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначена судом за вирахуванням суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved