Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

До Новоайдарського районного суду Луганської області з даною заявою звернувся заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, заінтересована особа: Новоайдарська районна державна адміністрація Луганської області про встановлення факту припинення права постійного користування земельною ділянкою, в обґрунтування якої зазначив, що розпорядженням в.о. голови Новоайдарської РДА Луганської області від 24.02.1994 р. №47 [PERSON] передано в постійне користування земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства зі складу земель запасу на території Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області площею 25 га сільгоспугідь. Розпорядженням голови Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області від 31.03.1997 року №101 [PERSON] надано в постійне користування земельну ділянку площею 26 га пашні зі складу земель запасу, розташованих на території Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області для розширення селянського (фермерського) господарства. 25 березня 1994 року [PERSON], відповідно до вимог Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-ХІІ від 20 грудня 1991 року зареєстрував селянське (фермерське) господарство «ЛУЧ». 11.03.1994 р. [PERSON] отримав державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 25,0 га на території Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області для ведення селянського фермерського господарства, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 75 від 11 березня 1994 року. 22.04.1997 р. [PERSON] отримав державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 26,0 га для розширення селянського фермерського господарства, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 75 від 22 квітня 1997 року, проте 20.10.2005 р. [PERSON] помер. Зазначені вище земельні ділянки, загальною площею 51 га, які розташовані на території Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, згідно розпоряджень Новоайдарської районної державної адміністрації №47 від 24.02.1994 р. та № 101 від 31.03.1997 р. були надані не селянському (фермерському) господарству «ЛУЧ», зареєстрованому Новоайдарською районною державною адміністрацією 25.03.1994 р. за №145, а [PERSON], як фізичній особі для ведення селянського (фермерського) господарства. З інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за № 10-12-0.3-4355/2-18 від 19.06.2018 р. вбачається, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності, площею 25,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується у Колядівській сільській раді Новоайдарського району, перебувала у постійному користуванні [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ЛГ №2090000092, зареєстрованого від 11.03.1994 р. за №75. \~ \~ \~ \~ Земельна ділянка\~сільськогосподарського призначення\~державної власності,\~площею 26,0000\~га,\~яка знаходиться\~за межами\~населених пунктів\~на території,\~яка за\~даними Державного\~земельного кадастру\~враховується у\~Колядівській сільській\~раді Новоайдарського\~району,\~перебувала у\~ постійному\~користуванні [PERSON]\~на підставі\~державного акту\~на право\~постійного користування\~землею серії\~ЛГ №\~[NUMBER],\~зареєстрованого від\~22.04.1997\~року за\~№ 75. [PERSON]\~користувався спірними\~земельними ділянками\~на підставі\~державних актів\~на право\~постійного користування\~землею та\~за життя\~не переоформив\~у встановленому\~законом порядку\~надане йому\~право постійного\~користування земельними\~ділянками.\~Між органом\~виконавчої влади\~з питань\~земельних ресурсів\~у галузі\~земельних відносин\~та головою\~селянського (фермерського)\~господарства «ЛУЧ»\~не укладались\~договори,\~положеннями яких\~передбачалась можливість\~передачі в\~порядку спадкування\~права користування\~чужими земельними\~ділянками для\~сільськогосподарських потреб\~(емфітевзис),\~тому спадкодавцем\~користування земельною\~ділянкою не\~здійснювалося на\~підставі договору\~емфітевзису. Фактично не припинення права постійного користування земельною ділянкою [PERSON], який помер 20.10.2005 р., унеможливлює законне розпорядження такою земельною ділянкою та використання її за призначенням, а також призводить до недоотримання відповідних доходів до місцевого бюджету, що негативно впливає на нормальну діяльність органу місцевого самоврядування та реальне забезпечення гарантованих державою прав громадян. На підставі викладеного, заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області просить встановити факт припинення права постійного користування земельною ділянкою [PERSON], площею 25,0 га, вартістю 2065000 грн., розташованої на території Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, наданої для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 25,0 га, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №75 від 11.03.1994 р. та земельною ділянкою площею 26,0 га, вартістю 2147600 (два мільйони сто сорок сім тисяч шістсот) гривень 00 копійок, розташованої на території Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, наданої для розширення селянського (фермерського) господарства на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 26,0 га, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №75 від 22.04.1997. В судовому засіданні прокурор Перова Н. В. заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник Головного управління Держгеокадастру у Луганській області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Новоайдарської РДА Луганської області [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надал до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні питання покладалась на розсуд суду. Суд, вислухавши прокурора, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.4 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частиною 3 статті 56\~ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Судовим розглядом встановлено, що розпорядженням в.о. голови Новоайдарської РДА Луганської області від 24.02.1994 р. №47 [PERSON] передано в постійне користування земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства зі складу земель запасу на території Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області площею 25 га сільгоспугідь (а.с.12-13). Розпорядженням голови Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області від 31.03.1997 року №101 [PERSON] надано в постійне користування земельну ділянку площею 26 га пашні зі складу земель запасу, розташованих на території Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області для розширення селянського (фермерського) господарства (а.с.14). 25 березня 1994 року [PERSON], відповідно до вимог Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-ХІІ від 20 грудня 1991 року, зареєстрував селянське (фермерське) господарство «ЛУЧ». 11.03.1994 р. [PERSON] отримав державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 25,0 га на території Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області для ведення селянського фермерського господарства, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 75 від 11 березня 1994 року (а.с.23-24). 22.04.1997 р. [PERSON] отримав державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 26,0 га для розширення селянського фермерського господарства, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 75 від 22 квітня 1997 року (а.с.25-26). 20.10.2005 р. [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22). З інформації Головного управління Держгеокадастру у Луганській області за № 10-12-0.3-4355/2-18 від 19.06.2018 вбачається, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності, площею 25,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується у Колядівській сільській раді Новоайдарського району, перебувала у постійному користуванні [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ЛГ №2090000092, зареєстрованого від 11.03.1994 р. за №75 (а.с.30). \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог ст.\~92\~Земельного кодексу\~України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ст.1216\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня2008 року № 7роз'яснено, що відповідно дост. 1225 ЦК Україниправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно із частиною першою статті 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до частини другої статті 407\~ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та частини другої статті 102-1\~ЗКУкраїни право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Частиною третьою статті 102-1\~ЗК України передбачено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди), внесено до статутного капіталу, передано у заставу. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду України від 05.10.2016 у справі №6-2329цс16. Так, зі змісту частини другої статті 92\~ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена. Пунктом 6 Перехідних положень\~ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування. Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) в силу вимог ЦК України та ЗК Українивиникає саме на підставі договору, укладеного між власником земельної ділянки та землекористувачем. Відповідно до ч.4 ст.122\~ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Як зазначалося вище, [PERSON] користувався спірними земельними ділянками на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ЛГ №2090000092, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №75 від 11.03.1994 р. та на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЛГ № [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №75 від 22.04.1997 р. та за життя не переоформив у встановленому законом порядку надане йому право постійного користування земельною ділянкою або право оренди. Між органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та головою селянського/фермерського господарства «ЛУЧ» не укладались договори, положеннями яких передбачалась можливість передачі в порядку спадкування права користування чужими земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), тому спадкодавцем користування земельною ділянкою не здійснювалося на підставі договору емфітевзису. Статтею 1225 ЦК Українине передбачено можливість успадкування права постійного користування земельною ділянкою, а ч. 1 ст.\~407\~ЦК України та ч. 1 ст.\~102-1\~ЗК України передбачено лише договірний порядок установлення емфітевзису та не передбачено судового порядку його встановлення. Фактично не припинення права постійного користування земельними ділянками [PERSON], який помер 20.10.2005 р., унеможливлює законне розпорядження такими земельними ділянками та використання їх за призначенням, а також призводить до недоотримання відповідних доходів до місцевого бюджету, що негативно впливає на нормальну діяльність органу місцевого самоврядування та реальне забезпечення гарантованих державою прав громадян. Згідно ч.2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ст.141 ЗК України, встановлено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, який не передбачає правових наслідків які наступають у разі смерті особи, тому встановлення факту припинення права користування земельною ділянкою померлою особою, дасть можливість для подальшого законного розпорядження спірною земельною ділянкою. Відповідно до ч.2 ст.26\~ЦК України фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. З частини 4 ст.25\~ЦК України вбачається, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Невизначеність з суб`єктом права користування на земельну ділянку, що перебувала у користуванні [PERSON], який помер 20.10.2005 р., виключає можливість належним чином здійснювати повноваження уповноваженого органу, яким є ГУ Держгеокадастру у Луганській області, щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим заява заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, заінтересована особа: Новоайдарська районна державна адміністрація Луганської області про встановлення факту припинення права постійного користування земельними ділянками підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved