Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

До Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 16 липня 2010 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Основною причиною розпаду сім`ї являються непорозуміння та несумісность характерів, у зв`язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Суперечки про місце проживання дітей та розподілу спільного майна немає. Діти залишаються проживати з позивачкою. Ухвалою Ічнянського районного суду від 18.05.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в заяві , поданій через канцелярію суду просить розглядати справу у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає та залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. На розірвання шлюбу згоден. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, та ухвалити рішення в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2010 року між громадянами [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ічнянського РУЮ Чернігівської області ,актовий запис № 39. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції , який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З положень статті 12 Конвенції вбачається, що чоловік і жінка, які досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, з урахуванням статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню дружини, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу , є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved