Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до Кременчуцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданою бездіяльністю органів досудового розслідування. В обґрунтування позову зазначає,що ухвалою слідчого судді в від 25.10.2018 року визнано протиправною бездіяльність начальника та слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, вчинених посадовими особами Держспоживслужби, за заявою [PERSON] , поданою 29.8.2018 до НАБУ, яку передано та яку відповідач Кременчуцький відділ поліції отримав 21.09.2018. 29.05.2019року направив до Кременчуцького ВП заяву та станом на день розгляду справи відповіді не отримав, жодних слідчих дій не проведено.. З вказаних вище підстав, враховуючи важливість для нього питання з яким він звертався, оскільки стосується його прав, як споживача щодо споживання продуктів харчування належної якості позивач просить суд задовольнити позов та стягнути моральну шкоду на його користь у розмірі 10\~000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з коштів єдиного казначейського рахунку та судові витрати у повернення сплаченого судового збору 768, 40 грн та витрат на професійну правничу допомогу - 1000 грн. Ухвалою суду від 02.12.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. 06.02.2020 відповідачем Державною казначейською службою України подано відзив на позов. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. У судове засідання позивач [PERSON] не прибув. Подав заяву просить проводити судовий розгляд за його відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити, з підстав, що зазначені. Представники відповідачів про час та місце розгляду справи повідомлені, у судове засідання не з`явились. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає у задоволенні з наступних підстав ухвалою Автозаводського районного суду м Кременчука віл 25.10.2018 визнано протиправною бездіяльність начальника та слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, вчиненого посадовими особами Держспоживслужби за заявою [PERSON] , поданої 29.08.2018 року та переадресовано до Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області. Як зазначає позивач станом на день розгляду справи всупереч ст. 214 КПК України витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань йому не направлено, Таким чином, посадові особи Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області протягом тривалого часу вчиняли умисну протиправну бездіяльність та злісно не виконували вимоги чинного законодавства України. Вказаними незаконними діями та бездіяльністю посадові особи Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області спричинили йому моральну шкоду, оскільки він вимушений звертатися до суду, змінювати ритм життя, витрачати особистий час, \~ \~ \~ \~Згідно з\~статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України). Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Статтею 1174 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;\~ Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга\~статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі\~\~\~ \~ № 523/9076/16-ц). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.\~Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина перша, друга та третя\~статті 51 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Позивач [PERSON] визнав належними відповідачами по справі Кременчуцький відділ поліцій Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державну казначейську службу України. Відповідно до\~переліку \~територіальних органів\~національної поліції\~затверджених Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~ 16.09.2015\~року за\~№730\~ Кременчуцьке ВП ГУ НП України в Полтавській області не є юридичною особою та не включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Враховуючи наведене, оскільки позивач пред`явив позов до Кременчуцького ВП ГУ НП України в Полтавській області, яке не є \~юридичною особою , а отже належним відповідачем у справі. Позивач клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. \~\~\~Щодо відповідальності Державної казначейської служби України, то відповідно до Постанови Великої палати Верховного суду України від 27.11.2019 року держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed