Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернувся [PERSON] із вказаним позовом. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у березні 2013 року він дізналася, про продаж відповідачем [PERSON] житлового будинку, розташованого у [ADDRESS], що залишився їй у спадщину після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]. Тоді ж як стверджує позивач, він домовився з відповідачем, що вона отримає свідоцтво про спадщину, та продасть йому вказаний будинок. Так на виконання попередньої умови між позивачем та відповідачем [PERSON], остання звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Але як вказує позивач, йому від він [PERSON] стало відомо, що отримати свідоцтво про право спадщину вона не має можливості, через відсутність на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок правовстановлюючих документів. Позивач стверджує, що вказана обставина позбавляє його як покупця, а [PERSON] як продавця нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку. Як вказав позивач, ним було сплачено відповідачу [PERSON] 21 000 гривень за вказаний будинок. Позивач стверджує, що угода між ними фактично відбулася. Однак, через вищевказані обставини він позбавлений можливості оформити правовстановлюючі документи та отримати правовстановлюючий документ на вказаний будинок. В подальшому з огляду на неможливість оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, позивач провів повний розрахунок з відповідачами у сумі 25 000 гривень. З огляду на вищенаведене позивач просить суд визнати за [PERSON] як за спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] померлого [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований у [ADDRESS]. Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташований у [ADDRESS], який відбувся між ним [PERSON] та [PERSON] - дійсним. Та визнати за ним право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований у [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду клопотання, відповідно до ст. 27 та ч.2 ст. 158 ЦПК України, про розгляд справи в його відсутність через занятість, та перебування за межами м.Котовськ, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, позов визнала. Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки у судове засідання відповідача, належним чином сповіщеного та який не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних в справі доказів (ч. 4 ст. 169 ЦПК України), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності №12116566 від 11.10.2006 року та рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2006 року, до дня смерті [INFO], житловий будинок у [ADDRESS], належав [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження від 04.04.1970 року [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу від 04.05.2005 року [NUMBER], відповідач [PERSON] являється дочкою померлого [PERSON]. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно заяви від [INFO], відповідач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], останнє місце мешкання якого [ADDRESS]. Відповідно до 1.8. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, - якщо з поданих нотаріусу документів випливає, що житловий будинок, будівля, споруда тощо збудовані (або будуються) на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, нотаріус відмовляє в посвідченні договору відчуження житлового будинку та іншого нерухомого майна. Так згідно з п.1.4 вказаного наказу, право власності на земельну ділянку підтверджується документами, оформленими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частина 2 ст.377 ЦК України передбачає, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Вказані за ствердженням позивача стали приводом для звернення до суду. Згідно матеріалів справи, сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і у березні 2013 року відбулося його повне його виконання, тобто [PERSON] повністю сплатив вартість нерухомості, а [PERSON], як спадкоємиця після смерті батька, передала позивачу всі правовстановлюючі документи на нерухоме майно та написала розписку про отримання грошей за будинок. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, - якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, виникла ситуація в якій позивач не може реалізувати своє законне право, а саме посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку. Частина 2 ст. 220 ЦК України надає суду право визнати дійсним нотаріально не посвідчений договір, якщо сторони домовилися про усі його істотні умови, підтверджені письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення такого договору (недобросовісна сторона). Таке рішення може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Згідно ч.3 та ч.4 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту реєстрації. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача.

Outcome: approved