Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики. Дана позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем 17 червня 2020 року укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала у власність від позивача грошові кошти у сумі 140000,00 грн. Позику відповідач отримала від [PERSON] готівкою у національній валюті. Грошові кошти передані одразу після підписання договору позики 17 червня 2020 року. За досягнутою домовленістю відповідач зобов`язалась повернути кошти до 16 вересня 2020 року. Однак, на момент подання позову відповідач вказану за договором позики суму не повернула, від будь-яких зустрічей та перемовин щодо виконання договору ухиляється. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 140000,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1400,00 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій також наполягали на заявлених, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 17 червня 2020 року між сторонами у даній справі укладено Договір позики. За умовами даного Договору, позикодавець ( [PERSON] ) позичив позичальнику ( [PERSON] ), а позичальник прийняв у позику суму 140000,00 грн, зі строком повернення до 16 вересня 2020 року. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України\~встановлює форму договору позики та зазначає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на наведене, надана копія Договору позики від 17 червня 2020 року визнається судом належним доказом існування між сторонами договірних відносин щодо надання однією стороною та отримання іншою стороною позики, засвідчує наявність у сторін прав та обов`язків позичальника та позикодавця відповідно, а також підтверджує факт отримання грошей позичальником. Відповідно до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1\~ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01 лютого 2014 року письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13). Статтею 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, у визначений Договором строк, тобто 16 вересня 2020 року, сума боргу відповідачем не повернута. Відповідно до\~ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Наявність оригіналу боргового документа у кредитора, а так само відсутність на ньому позначки по його виконання, підтверджує факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики від 17 червня 2020 року. Відповідно до вимог\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Статтею 204 ЦК України\~передбачена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Зобов`язання, як зазначено в\~ст. 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на зазначене, суд вважає, що уклавши договір позики, у [PERSON] виникли зобов`язання по поверненню позики. А тому, відповідно до вимог\~ст. 625 ЦК України, вона повинна повернути борг, як того і вимагає позивач. Приймаючи до уваги, що грошові кошти в розмірі 140000,00 гривень позивачу не повернуті, суд доходить до висновку, що вимога позивача про стягнення грошових коштів підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 1400,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved