Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про стягнення з відповідача суми в розмірі 8 351,50 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідач 10.12.2010 року був прийнятий на роботу водієм тролейбуса 2-го класу з погодинно - преміальною оплатою праці до Куренівського тролейбусного ремонтно - експлуатаційного депо КП «Київпастранс». 03.02.2011 року на перехресті вул. Драйзера - пр. Маяковського в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля Форд, д/н [NUMBER], що належить та керований [PERSON] та тролейбуса К -1203, інвентарний номер [NUMBER], що належить позивачу, під керуванням [PERSON] Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 03.08.2011 року відповідача було визнано винним у порушенні вимог ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті зазначеної ДТП автомобіль Форд, д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження. За позовом потерпілої особи в ДТП [PERSON] Деснянським районним судом міста Києва ухвалено рішення від 12.09.2011 року про стягнення з КП «Київпастранс» матеріальної шкоди в розмірі 8 150 грн. та судових витрат в розмірі 201, 50 грн. В примусовому порядку ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві з КП «Київпастранс» стягнуло суму в розмірі 8 351,50 грн. На підставі ст. 1191 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача вказану суму. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, вимоги позову підтримує. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про розгляд справи неодноразово повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та надані докази суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до частин 3 і 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був прийнятий на посаду водія тролейбуса в Куренівське тролейбусне ремонтно - експлуатаційне депо КП «Київпастранс» з 10.12.2010 року. 03.02.2011 року на перехресті вул. Драйзера - пр. Маяковського в м. Києві сталася ДТП з вини [PERSON], який як працівник КП «Київпастранс» керував тролейбусом К -1203, д/н [NUMBER]. В результаті зіткнення механічних пошкоджень зазнав автомобіль Форд, д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON] Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12.09.2011 року з КП «Київпастранс» на користь [PERSON] стягнуто в порядку відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, в розмірі 8150 грн. та судові витрати в розмірі 201, 50 грн. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. КП «Київпастранс» 27.02.2012 року відповідно до платіжного доручення №2026 перерахував на рахунок ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві на підставі виконавчого листа №2-4148 від 12.10.2010 р. суму в розмірі 8 150 грн. та відповідно до платіжного доручення №2026 -201,50 грн. Стаття 1191 ЦК України надає право зворотної вимоги до винної особи. Так, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а також за неодержані підприємством, установою, організацією прибутки і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Згідно ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Вказані норми статті визначають умови та порядок застосування обмеженої матеріальної відповідальності. Обмежена матеріальна відповідальність є переважаючим видом відповідальності працівника за трудовим правом України. За шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до даних довідки Куренівського тролейбусного ремонтно - експлуатаційного депо за №98 від 24.04.2013 року середня заробітна плата відповідача становить 2 617,94 грн., а отже задоволенню підлягають позовні вимоги по відшкодуванню відповідачем шкоди в порядку регресу в розмірі 2 617,94 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial