Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

До суду звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаюсь на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання. Представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних клопотань, заяв чи заперечень на адресу суду не надавав. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на початку 2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із проханням допомогти змінити автомобіль. Відповідач погодився та звернувся до Позивача із пропозицією здійснити обмін належного Позивачу автомобіля марки Mitsubishi модель Galant 1999 року виробництва, на автомобіль марки Mazda модель 3 (Арабської зборки) 2008 року виробництва, за умови, якщо Позивач доплатить 3 400 доларів США. Позивач погодився, у зв'язку із чим між Позивачем та Відповідачем було здійснено обмін вищезазначеними автомобілями, проте, [PERSON] доплатив лише 2 400 доларів США, у зв'язку з чим заборгував Відповідачеві 1 000 доларів США. Після здійснення обміну [PERSON] прийшов до висновку, що автомобіль марки Mazda модель 3 (Арабської зборки) 2008 року виробництва, не зовсім підходить йому, тому знову звернувся до Відповідача із проханням допомогти змінити автомобіль марки Mazda модель 3 (Арабської зборки) 2008 року виробництва на якийсь більш комфортний автомобіль. Відповідач повідомив Позивача, що всі інші власники автомобілів, які б могли сподобатись Позивачу, не бажають здійснювати обмін на належний Позивачу автомобіль марки Mazda модель 3 (Арабської зборки) 2008 року та запропонував допомогу з продажею вищевказаного автомобіля. У квітні 2014 року [PERSON] передав Відповідачу автомобіль марки Mazda модель 3 (Арабської зборки) 2008 року для здійснення останнім його подальшої реалізації. [PERSON] дізнався, що автомобіль марки Mazda модель 3 (Арабської зборки) 2008 року був проданий [PERSON], однак ні грошових коштів, ні нового автомобіля [PERSON] не повернув Позивачу. 07 грудня 2016 року [PERSON] надав позивачу розписку в які зазначив, що у квітні 2014 року він отримав у [PERSON] під реалізацію автомобіль марки Mazda модель 3 (Арабської зборки) 2008 року, за яку [PERSON] заборгував йому 1 000 доларів США, оцінив авто у вартість 12 500 доларів США. Таким чином вбачається, що [PERSON] повинен повернути [PERSON] автомобіль вартістю 12 500 доларів США або грошові кошти у розмірі 11 500 доларів США із урахуванням боргу Позивача перед Відповідачем в розмірі 1 000 доларів США. Станом на теперішній час а ні відповідний автомобіль, а ні грошові кошти Позивачем не отриманні. Проаналізувавши норми Цивільного Кодексу України, можна дійти висновку, що правовідносини, що виникли між Позивачем та Відповідачем, є фактично комісійними. Тобто, відносини між Позивачем та Відповідачем мають регулюватись нормами, що регулюють договір комісії. Відповідно до ст. 1011 ЦК України - за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно ст. 1012 ЦК України - договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов'язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. Відповідно до ст. 1014 ЦК України - комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Якщо комісіонер вчинив правочин на умовах більш вигідних, ніж ті, що були визначені комітентом, додатково одержана вигода належить комітентові. Згідно ст. 1017 ЦК України - комісіонер, який продав майно за нижчою ціною, повинен заплатити різницю комітентові, якщо комісіонер не доведе, що він не мав можливості продати майно за погодженою ціною, а його продаж за нижчою ціною попередив більші збитки. Відповідно до ст. 1021 ЦК України - комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента. Якщо при прийнятті комісіонером майна, що надійшло від комітента, або майна, що надійшло для комітента, будуть виявлені недостача або пошкодження, а також у разі завдання шкоди майну комітента комісіонер повинен негайно повідомити про це комітента і вжити заходів щодо охорони його прав та інтересів. Статтею1022 ЦК України передбачено, що після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Тобто, гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відтак Відповідач в силу закону зобов'язаний був повернути Позивачу грошову суму в гривні, за офіційним курсом долару США, встановленим Національним банком України. Таким чином, сума грошових коштів, що мав повернути Відповідач, становить 11 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент подачі позовної заяви складає 312 570 гривень (із розрахунку 1 $ = 27.18 гривень). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин по справі, роз'яснює їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача потрібно стягнути додаткові витрати, які поніс позивач по сплаті судового збору у розмірі 3220 грн.

Outcome: approved