Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 19.09.2016 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що 01.10.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2465-н, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 1 500 000,00 грн. зі сплатою 21% річних, комісійних та інших платежів з остаточним терміном повернення до 01.10.2018 року. Позивач зазначає, що ним в повному обсязі сплачувались кошти в рахунок погашення відсотків та заборгованості за кредитним договором, однак в січні 2011 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом про стягнення з позивача та поручителів солідарно заборгованості в сумі 3 097 751,02 грн., яку позивач вважає несправедливою, що і зумовило його звернення до суду із заявою про визнання заборгованості недійсною та несправедливою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю від 02.12.2015 року позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Бабенко Н.С. за довіреністю від 13.10.2016 року проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначаючи, що вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.10.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2465-н, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 1 500 000,00 грн. зі сплатою 21% річних, комісійних та інших платежів з остаточним терміном повернення до 01.10.2018 року. Згідно додатку №2 до Кредитного договору сторонами погоджено вид та предмет супутніх послуг та обґрунтування їх вартості. 10.11.2009 року між сторонами було укладено додатковий договір №1 до Договору відновлювальної кредитної лінії №2465-н від 01.10.2008 року, яким викладено в новій редакції умови щодо забезпечення виконання зобов'язання. У зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку з повернення суми позики у червні 2011 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку суми заборгованості в розмірі 3 097 751,05 грн. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2014 року у справі №1522/8461/11 позовну заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено повністю та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суми заборгованості в розмірі 3097751,05 коп. та судові витрати. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.11.2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2014 року змінено та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] відповідно до договору поруки №2 до кредитного договору №2465-н від 01.10.2008 року та з [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору поруки №1 до кредитного договору №2465-н від 01.10.2008 року на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в загальній сумі 2 697 305,86 грн. Враховуючи викладене, посилання позивача на погашення ним відсотків та заборгованості за кредитним договором повністю спростовуються наявністю зазначеного судового рішення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено перелік відомостей, які кредитодавець зобов'язаний повідомити споживачу у письмовій формі. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються сума кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту, право дострокового повернення кредиту, річна відсоткова ставка за кредитом, інші умови, визначені законодавством. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Позивач зазначає, що банком не було надано детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Такі доводи позивача суд вважає недоречними, зважаючи на наявність судового рішення про стягнення заборгованості, розмір якої позивачем не оскаржувався та не повідомлялось будь-яких обставин, що свідчили б про недобросовісність банку при нарахуванні заборгованості чи при визначенні умов кредитного договору. До того ж, суд першої інстанції позбавлений можливості досліджувати обставини, які вже було встановлено рішенням суду в справі, що розглядається. Разом з тим, суд зазначає, що за наявності судового рішення про стягнення заборгованості з позивача, втрачає і правовий сенс подання позовної заяви про визнання такої заборгованості несправедливою та недійсною. Суд звертає увагу позивача на ту обставину, що відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Проте, такого способу захисту, як визнання заборгованості несправедливою та недійсною, законодавством не передбачено. Таким чином, позивачем вибрано не належний спосіб захисту цивільних прав. За сукупності встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed