Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.12.2012 у сумі 10 912 грн 71 коп станом на 20.10.2020, яка складається з наступного: 3116 грн 29 коп - заборгованість за кредитом, 2 грн 16 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0 грн 00 коп - заборгованість за комісією, 7 794 грн 26 коп - заборгованість за пенею, 0 грн 00 коп - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. В обґрунтування позовних вимог банк вказав на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.12.2012 відповідач отримала кредит у сумі 4 192 грн 20 копу вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість банком списання з усіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами де клієнт є поручителем, а також будь-яких інших заборгованостей, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконання зобов`язання перед банком. Позивач вказує, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач усупереч положень Договору, ст. 509, 526, 1054 ЦК України не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом і відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, враховуючи внесені кошти на погашення заборгованості відповідач станом на 20.10.2020 має заборгованість у сумі 10 912 грн 71 коп, яка складається з наступного: 3116 грн 29 коп - заборгованість за кредитом, 2 грн 16 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0 грн 00 коп - заборгованість за комісією, 7 794 грн 26 коп - заборгованість за пенею, 0 грн 00 коп - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Ухвалою від 16.01.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 15.09.2010 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), назву якого змінено на АТ КБ «ПриватБанк». Сторони 07.12.2012 уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карток. Відповідно до пункту 2.1 генеральної угоди позивач надав відповідачу кредит у сумі 4192 грн 20 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на строк 6 місяців, з 07.12.2012 по 30.06.2013, в обмін на зобов`язання відповідача по поверненню кредиту, сплати відсотків у розмірі 0,001 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Сплата заборгованості здійснюється з 01 до 25 числа кожного місяця шляхом надання відповідачем позивачу щомісячного платежу в сумі 698 грн 70 коп для погашення заборгованості за кредитом, який складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших видатків відповідно до умов та правил. Дата останньої сплати заборгованості - не пізніше 30.06.2013. У пункті 2.2 генеральної угоди сторони домовились, що при порушенні відповідачем строків погашення заборгованості, зазначених у генеральній угоді, умовах та правилах, більш ніж на 31 день за зобов`язаннями, строк яких не настав, строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 20.10.2020 у відповідача утворилася заборгованість перед кредитором у сумі 10 912 грн 71 коп, яка складається з наступного: 3116 грн 29 коп - заборгованість за кредитом, 2 грн 16 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0 грн 00 коп - заборгованість за комісією, 7 794 грн 26 коп - заборгованість за пенею, 0 грн 00 коп - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення Генеральної угоди) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені). За матеріалами справи встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» та відповідач, досягнувши згоди щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором № SAMDР05000504052153 від 12.09.2011, № SAMDN50000038579075 від 01.12.2010 з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником обов`язків за договорами уклали генеральну угоду, згідно пункту 2.1 якої банк надав відповідачу строковий кредит в розмірі 4192 грн 20 коп зі сплатою у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на строк 6 місяців, з 07.12.2012 по 30.06.2013, в обмін на зобов`язання відповідача по поверненню кредиту, сплати відсотків у розмірі 0,001 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Сплата заборгованості здійснюється з 01 до 25 числа кожного місяця шляхом надання відповідачем позивачу щомісячного платежу в сумі 698 грн 70 коп для погашення заборгованості за кредитом, який складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших видатків відповідно до умов та правил. Дата останньої сплати заборгованості - не пізніше 30.06.2013. У пункті 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у сумі 4192 грн 20 коп. Позичальник зобов`язався повернути суму кредиту, відсотків, нагороди згідно з генеральною угодою та Умовами та правилами. (п. 2.5 угоди) Крім того, підписанням вказаної генеральної угоди відповідач також погодився з тим, що дана генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами і правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір. Підписання вказаної генеральної угоди відповідачем не заперечується. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо встановлення обставин її нікчемності чи визнання судом її недійсною. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до розрахунку заборгованості наданої банком, станом на 20.10.2020 у відповідача утворилася заборгованість перед кредитором у сумі 10 912 грн 71 коп, яка складається з наступного: 3116 грн 29 коп - заборгованість за кредитом, 2 грн 16 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0 грн 00 коп - заборгованість за комісією, 7 794 грн 26 коп - заборгованість за пенею, 0 грн 00 коп - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано. Із наданої позивачем виписки по картковому рахунку вбачається, що на виконання укладеної між сторонами генеральної угоди відповідачці було видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом, що відповідає визначеній сторонами реструктиризованій заборгованості у сумі 4192 грн 20 коп. Підписана між банком та відповідачем 07.12.2012 генеральна угода є самостійним зобов`язанням між сторонами, обов`язок виконання якого передбачений статтями 526, 1049 ЦК України. Такий висновок відповідає позиції ВС, викладеній у постанові від 27 травня 2020 року у справі 199/4115/16-ц. Права кредитора за генеральною угодою порушені невиконанням позичальником її умов, а тому порушені права ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають судовому захисту. Таким чином, наявність кредитних правовідносин між сторонами підтверджується підписаною відповідачем генеральною угодою та рухом коштів по банківському рахунку відповідача (поповнення готівкою карки у терміналах самообслуговування, автоматичне погашення заборгованості із інших банківських карт), а зміст кредитних правовідносин викладений у змісті такої угоди. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У силу вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved