Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 09.03.2021 року надійшов позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів. В обґрунтування позову, на підставі договору доручення на виконання страхових агентських послуг №000007451П від 17.11.2017 року страховим агентом за електронним договором комплексного страхування майна №OD21NBP-195W5BU Оферти №142 від 10.11.2017 року (EDKCM №OD21NBP-195W5BU..) від 24.06.2019 року є АТ КБ «Приватбанк». На підставі договору доручення №003/17/011 від 01.12.2017 року «Страховим агентом» за договором «Електронний поліс добровільного страхування від нещасних випадків» №OD21NS-195WSCY ЕПДСНВ № OD21NS-195WSCY від 24.06.2019 року є АТ КБ «Приватбанк». Заява від 24.05.2019 року на оформлення цих двох вищевказаних договорів, яку я не бачив і не підписував, була подана ким-то, проте не ним, 24.06.2019 року шляхом передачі ОТП-паролю. Який було відправлено на номер [NUMBER] , про що він дізнався з листа [PERSON] 20.10.2020 року за №20.1.0.0.0/7-200929/5522. Дані два договори (EDKCM №OD21NBP-195W5BU від 24.06.2019 та ЕПДСНВ № OD21NS-195WSCY від 24.06.2019 року) він, [PERSON] , вперше побачив, отримавши їх від працівників Приватбанку лише 24.09.2020 року. Посилався на те, що дані договори йому були «нав`язані» та він їх не підписував би, так як не згоден із ними. При цьому вказував, що з 24.06.2019 року по 25.07.2020 року на рахунок страховика без його відома та згоди були перераховані кошти на суму 320 грн. та 280 грн., вважає, що дані внески у нього були викрадені працівниками банку, а тому стягнути дані кошти із банку на його користь. Ухвалою суду від 15.03.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого засіданні на 19.04.2021 року. [PERSON] 19.04.2021 року через канцелярію суду надав заяву, в якій просив витребувати з АТ «КБ «ПриватБанк»: - заяву від 24.05.2019 року на оформлення договорів ЕDКСМ №OD21NВР-195WS5BU від 24.06.2019 року та EПDCHB №OD21NS-195W5CY від 24.06.2019 року; - прізвище, ім`я і посаду особи, яка оформила (склала) договори у п.1 та підписала їх замість його, хто її на це уповноважив; - заяву на складання для позивача електронного паспорту; - оригінал електронного паспорту позивача; - ОТП пароль, та на підставі чого він є замінником особистого підпису позивача; - хто саме (прізвище, ім`я та посада у АТ КБ «ПриватБанк») та яким чином щомісячно з пенсії відповідача стягує 20 грн.; - хто саме (прізвище, ім`я та посада у АТ КБ «ПриватБанк») з договорів позивача викрав та використовує особисті (паспортні) дані для електронного паспорту; - на яку загальну суму з 24.06.2019 року по теперішній час стягнуто грошей з пенсійного вкладу позивача. У підготовче засідання призначене на 19.04.2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явилася, на електронну адресу суду надала заяву, в якій зазначила, що спір стосується перерахованих грошей за договорами, укладеними між позивачем та страховими компаніями, Банк не є стороною в договорах, а являється лише страховим агентом, у зв`язку с чим просила залучити до участі у справі у якості співвідповідачів ПАТ «СК «АХА Страхування» та ПАТ «СК «Універсальна». Також представник відповідача на електронну адресу суду надала заяву, в якій просила розгляд справи відкласти. У підготовче засідання з`явився [PERSON] , який пояснив, що не підписував страхові договори, навіть не знав про їх існування. Договори отримав у відповідача через 3 місяці після закінчення його строку дії. Кошти стягувалися з його пенсії. Проти клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі у якості співвідповідачів ПАТ «СК «АХА Страхування» та ПАТ «СК «Універсальна» не заперечував. Суд протокольною ухвалою від 19.04.2021 року за згодою позивача згідно ст.51 ЦПК України залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ПАТ «СК «АХА Страхування» та ПАТ «СК «Універсальна». Розгляд справи відкладено на 24.05.2021 року. У підготовче засідання призначене на 24.05.2021 року сторони не з`явилися, 26.04.2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» на електронну адресу суду надала відзив на заяву про витребування доказів, в якому просила відмовити у задоволені заяви позивача та зазначила, що, по-перше, заява не відповідає вимогам ст.84 ЦПК України, а саме: не зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргумент, який він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; докази того, що особа, яка просить витребувати зазначені докази, вживала будь-які заходи щодо самостійного отримання цього доказу. По-друге, вимоги заяви про витребування доказів є тотожними з вимогами позову, крім того, вимоги п.а.6, 7, 8 зазначеної заяви є надуманими, оскільки відсутні будь-які докази щодо зазначеного. Ухвалою суду від 31.05.2021 року у задоволені заяви [PERSON] про витребування доказів відмовлено. Розгляд справи відкладено на 05.07.2021 року. У підготовче засідання призначене на 05.07.2021 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано. Ухвалою суду, повний текст якої складено 09.07.2021 року, підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 31.08.2021 року. У судове засідання 31.08.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника банку до суду надійшла заява, згідно якої просила відмовити у задоволенні позову за його безпідставності та недоведеності. Також на думку представника банку, банк є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є стороною за договором страхування. Інші учасники процесу поважність причин неявки суду не повідомили та жодних клопотань до суду не заявляли. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 1\~жовтня 2020\~року у\~справі №\~361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, оскільки поважність причин неявки сторони суду не повідомили, зважаючи на межі розгляду справи, а також належне сповіщення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 10.09.2021р.. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що\~позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи судом встановлено, що 24 червня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Аха страхування» та [PERSON] було укладено електронний договір комплексного страхування майна (акцепт) №OD21NBR-195W5BU. Даний договір був складений на підтвердження вчинення страхувальником електронного правочину щодо укладення договору добровільного страхування майна та відповідальності «нерухомості без огляду» відповідно до ст. 634 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.4.1 договору, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном за п.5.1 Договору, а також відшкодування страхувальником заподіяної ним шкоди фізичній особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, внаслідок володіння, користування та розпорядження майном, зазначеним у п.5.1 Договору. Згідно п.4.5 договору, страховим агентом за цим договором є ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору доручення на виконання страхових агентських послуг №000007451П від 17.11.2017 року. Згідно п.8.3 договору, страховий платіж був визначений у розмірі 240 грн.. Страхові платежі здійснюються за реквізитами : рахунок № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк». Також, 24.06.2019 року між Білишевим та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» на підставі пропозиції ПАТ «СК «Універсальна» щодо укладання електронного договору добровільного страхування від нещасних випадків та електронної заяви страхувальника було укладеного електронний поліс добровільного страхування від нещасних випадків № OD21NS-195W5CY. Згідно даного договору (п.4.4), страховим агентом за договором є АТ КБ «Приватбанк» на підставі договору доручення №003/17/011 від 01.12.2017 року. Згідно п.10.1, страховий платіж був визначений у розмірі 240 грн. та згідно п. 11.1, страхові платежі сплачуються за реквізитами : рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк» Печерська філія. Згідно п.11.2 договору, спосіб оплати визначений наступним чином: щомісячний регулярний платіж у розмірі 20 грн., сплачений на рахунок страховика. Обидва договори були укладені між сторонами в електронній формі та підписано електронними підписами. Зазначене не спростовано позивачем. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 10.12.2020 року (а.с.9), за період із 01.01.2019 року по 08.12.2020 року [PERSON] здійснив 30 платежів у загальній сумі 600 грн. за двома договорами страхування «нерухомість без огляду» №OD21NBR-195W5BU та «страхування від нещасних випадків» № OD21NS-195W5CY. Перелік платежів наданий у додатку №1. Згідно додатку №1, за період із 25.06.2019 року по 06.11.2020 року із рахунку позивача було списано 16 платежів на загальну суму 320 грн. за призначенням платежу «№OD21NBR-195W5BU часть страховой премии [PERSON] по договору от 25-06-2019 00:00:00/рег.пл.». Згідно додатку №1, за період із 25.06.2019 року по 25.07.2020 року із рахунку позивача було списано 14 платежів на загальну суму 280 грн. за призначенням платежу «№OD21NS-195W5CY [PERSON] по договором від 24-06-2019№ [PERSON] /рег.пл. №640324386». Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 22.10.2020 року (а.с.13), факти, викладені в заяві [PERSON] , не знайшли свого підтвердження. Щодо неуспішних спроб зняття коштів рекомендуємо звернутись до правоохоронних органів. Також у листі зазначено, заявка на оформлення договорів страхування була подана 24.06.2019 року шляхом передачі ОТП-паролю, який було відправлено на номер [NUMBER] . Договори страхування складено в електронному форматі та підписано електронними підписами шляхом направлення страховиком або його страховим агентом одноразового ідентифікатора на мобільний телефон страхувальника та введення страхувальником у програмі комплекси страховика або його страхового агенту отриманого одноразового ідентифікатора. З боку банку можливість провести повернення коштів відсутня. Якщо ви не згодні з рішенням по страховому випадку по договору страхування № OD21NS-195W5CY рекомендовано звернення в страхову компанію. Порушень та фактів шахрайській дій чи інших зловживань з боку співробітників АТ «КБ «Приватбанк» не встановлено. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до статті 3\~Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Так, у статті 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до ст. 984 ЦК України, страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом. Страхувальником може бути фізична або юридична особа. Згідно частини першої\~статті 1066 ЦК України\~за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За загальним правилом передбаченим частиною першою\~статті 1075 ЦК України\~договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до частини першої-другої\~статті 1069 ЦК України\~якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2\~глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг. Ініціювання переказу при договірному списанні у платіжній системі визначається правилами відповідної платіжної системи, погодженими з Національним банком України . Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За розглядом справи судом встановлено, що між позивачем та страховими компаніями Приватним акціонерним товариством «Аха страхування», Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» виникли правовідносини страхування майна та життя, за умовами якого позивачем повинен був здійснювати щомісячні платежі. Матеріали справи не містять доказів того, що договори страхування були укладені не в інтересах та не самим позивачем. Страховим агентом за вказаними договорами страхування було визначено АТ «КБ «Приватбанк» та саме рахунок банку повинні були здійснюватися перерахування коштів (щомісячних страхових платежів). Згідно наявних матеріалів справи, судом встановлено, що банком на виконання умов вказаних договорів страхування було здійснено списання коштів із рахунків позивача та перерахунок даних коштів на рахунки страхових компаній. При цьому дії банку відповідали вимогам чинного законодавства та відповідних умов договорів страхування. Доказів того, що дані кошти були викрадені із рахунку позивача матеріали справи не містять та позивачем не надано. Не надано доказів звернення позивача з приводу викрадення його коштів до відповідних правоохоронних органів, існування будь-яких кримінальних проваджень із цього приводу та результатів їх розгляду. За викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON] .. Окрім того, суд вбачає, що АТ «КБ «Приватбанк» не був стороною відповідних договорів страхування та виконував списання коштів на підставі окремних договорів доручень, а отже суд погоджується з доводами представника банку з приводу того, що вони є неналежними відповідачами по справі. За змістом ст.ст.43, 49, 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Згідно ст.48 ЦПК України сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими позовними вимогами. Тільки на сторони поширюються матеріально-правова сила судового рішення і залежно від судового рішення змінюється обсяг їх суб`єктивних особистих та матеріальних прав. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). У відповідності до абз.8 постанови пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Отже, неналежне визначення сторін у позові є самостійною підставою для відмови у позові. Відповідна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 307/2201/15-ц. Отже, пред`явлення позову до АТ «КБ «Приватбанк» як до неналежного відповідача є окремою підставою для відмови у задоволенні даних позовних вимог. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача та стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed