Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Просить визнати за нею в порядку спадкування право на спадкове майно, яке належало спадкодавцеві [PERSON], який помер 14.05.2013 р., а саме на: земельну ділянку площею 4,72 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7422487900:08:014:0305, що розташована на території Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 0,18 га, сіножаті, для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7422487900:08:015:0305, що розташована на території Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 0,13 га, пасовище, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7422487900:08:019:0305, що розташована на території Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області; майновий пай у пайовому фонді колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області реорганізованого в ПСП «Колос», на суму 6 760,00 грн, що становить 0,42 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], проте нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не зявилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не зявився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до частини 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON], народилася 05 травня 1943 року в с. Рибинськ Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом НК 376453, виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 17.07.1997 р. 26 листопада 1980 року позивачка вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище «Ковеза» на «Лось» \~про що Рибинською сільською радою Корюківського району видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 393919. 14 травня 2013 року [PERSON] помер, про що Рибинською сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії 1-ЕЛ № 208113. За життя [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та отримала земельні ділянки (колишня земельна частка (пай)), власність на які підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯБ № 256749, до якого увійшли земельні ділянки загальною площею 5,03 га, а саме: ?земельна ділянка площею 4,72 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 34\~209,11 грн; ?земельна ділянка площею 0,18 га, сіножаті, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 831,26 грн; ?земельна ділянка площею 0,13 га, пасовища, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 536,38 грн. Також [PERSON] чоловік мав майновий пай у цьому підприємстві на суму 6\~760,00 грн, що становить 0,42% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Відповідно до довідки Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 16.05.2018 № 223 [PERSON] до дня смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою [INFO] разом із дружиною [PERSON], [INFO] Відповідно до пункту 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, проте нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. Для підтвердження дійсності отримання покійним чоловіком документів на земельні ділянки позивачка звернулася з заявами до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де їй надали відповідну інформацію (Л-137/0-0.201-136/147-17 від 03.05.2017) та надали копію архівного примірника державного акту на право власності на земельну ділянку. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна \~спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно\~\~статті 16 Цивільного кодексу України\~\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для \~оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину \~не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони,\~своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 352 грн. 40 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 352,40 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved