Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. В позовній заяві позивач зазначає, що з вересня 2015 року до червня 2018 року навчався в Університеті Державної фіскальної служби України. У лютому 2017 року до нього звернувся [PERSON] , який на той час працював в Університеті ДФС України на посаді завідувача відділу організації виховного процесу та соціальних питань, з проханням позичити гроші. 13.02.2017 року надав відповідачу позику в сумі 550,00 доларів США, яку сторони на день позики домовилися вважати за еквівалент 15\~235,00 грн. За даним договором відповідач зобов`язався повернути позику до 15.07.2017 року з виплатою 8% від суми позики. У березні 2017 року [PERSON] звернувся з проханням позичити гроші та 22.03.2017 року надав йому позику в сумі 5500,00 грн., які зобов`язався повернути до 22.04.2017 року з виплатою 12% від суми позики. Зазначені зобов`язання та факти передачі коштів були оформлені розписками, які відповідач написав власноручно 13.02.2017 року та 22.03.2017 року. Однак, відповідач порушив умови договорів, він повернув лише 13220,00 грн. двома платежами: у березні 2017 року - 1220,00 грн. (це була сплата процентів за один місяць за договором позики від 13.02.2017 року), у вересні 2017 року 12000,00 грн. За договором позики, укладеного 13.02.2017 року заборгованість складається з 18847,00 грн. (726 доларів США х 25,96 = 18847,00 грн.). За договором позики, укладеного 22.03.2017 року заборгованість складається з 6160,00 грн. (5500,00 грн. позика + 660,00 грн. проценти). Загальна сума заборгованості за двома договорами позики складає 13\~007,00 грн. Просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 13007,00 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву в якій позов підтримує, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та розглядати справу в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно розписки від 13.02.2017 року [PERSON] взяв у [PERSON] кошти у сумі 550 доларів США, що еквівалентно курсу на 13.02.2017 року 15237,00 грн., та зобов`язався їх повернути до 15.07.2017 року з виплатою щомісячно 8% від суми в гривнях. Також, 22.03.2017 року [PERSON] взяв у [PERSON] кошти в сумі 5500,00 грн. та зобов`язався їх повернути 22.04.2017 року з виплатою щомісячно 12%. Згідно роздруківки по картковому рахунку [PERSON] 02.09.2017 року останньому надійшли кошти в сумі 12000,00 грн. від [PERSON] Згідно розрахунку заборгованості за договорами позики загальна сума заборгованості становить 13007,00 грн., із них: за договором від 13.02.2017 року 726 доларів США, що еквівалентно 18,847 грн.; за договором від 22.03.2017 року 6160,00 грн., враховуючи сплачені відповідачем кошти в розмірі 12000,00 грн., сума заборгованості становить:18,847,00 + 6160,00 грн. -12000,00 грн.=13007,00 грн. Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Аналізуючи укладений між сторонами договір позики, який оформлено у вигляді розписки від 13.02.2017 року та від 22.03.2017 року, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що при оформлені розписки відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Оскільки, відповідачем [PERSON] не було виконано зобов`язань за договорами позики, заборгованість не погашено у визначений строк, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 13007,00 грн. та суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved