Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява (яка в подальшому уточнювалася) [PERSON] до Державного підприємства «Український науково-дослідницький інститут металургійного машинобудування (далі - «УкрНДІметалургмаш») про стягнення суми індексації заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] послалася на те, що вона працювала у відповідача в період з 15.11.2002 року по 20.09.2010 року. На підставі судового наказу Словянського міськрайонного суду від 15.10.2010 року стягнуто з «УкрНДІметалургмаш» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 7188,51 грн. Судовий наказ було своєчасно направлено до державної виконавчої служби та взято на виконання. Індексація заробітної плати, присудженої до стягнення за судовим наказом [PERSON] нарахована та виплачена не була, хоча сума індексації заробітної плати є складовою частиною заробітної плати, а отже і самою заробітною платою. В березні 2016 року відповідачем ДП «УкрНДІметалургмаш» виплатив їй заборгованість по заробітній платі у розмірі 7188,51 грн. Відповідно до розрахунку, поданому [PERSON], індексація суми за судовим наказом Словянського міськрайонного суду від 15.10.2010 року за період затримки виконання рішення з 01.11.2010 р. по 01.03.2016 р. складає 6526,45 грн. Посилаючись на ст. 33 Закону України «Про оплату праці», Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (із змінами та доповненнями), Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», лист Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-67 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь індексацію заробітної плати за період затримки виконання судового наказу від 15.10.2010 року з 01.11.2010 року по 01.03.2016 року у сумі 6526,45 грн. Крім того, посилаючись на ст. 117 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2010 р. по 12.03.2016 року у розмірі 59928,54 грн. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку у разі наявності на це підстав. Представник відповідача ДП «УкрНДІметалургмаш» у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Заяв про розгляд справи у відсутності свого представника не надав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до судового наказу Словянського міськрайонного суду від 15.10.2010 року стягнуто з ДП «УкрНДІметалургмаш» присуджено до стягнення на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 7188,51 грн. (а.с.8). 01.02.2011 року Господарським судом Донецької області було порушено справу про банкрутство ДП «УкрНДІметалургмаш». Згідно з частиною 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні [PERSON] не проведений. Як вбачається з виписки з карткового рахунку [PERSON] їй 12.03.2016 року шляхом безготівкового зарахування на рахунок від ДП «УкрНДІметалургмаш» було перераховано кошти у розмірі 6238,22 грн. У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» № 108/95, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно з положеннями частини 6 статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до положень пп. 2.2.7 п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, суми виплат, повязаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової заробітної плати. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Обєктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України і ст. 33 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 № 9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. За вказаних умов, невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним. Подібне розуміння можливості обмежень прав власності на майно відповідає загальноєвропейським стандартам у галузі права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення). Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013), передбаченою ст. 33 Закону України «Про оплату праці». Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», вона входить до структури заробітної плати. Зазначена обставина також підтверджується підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, відповідно до якого суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. З листа Міністерства праці та соціальної політики України № 21/10/136-07 від 22 березня 2007 року вбачається, що «Департамент стратегії соціального розвитку Міністерства праці та соціальної політики України на <...> запит щодо індексації та компенсації заробітної плати повідомляє. Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (1078-2003-п ) (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2006 р. № 690 ( 690-2006-п ). ...Нарахування сум індексації... на доходи, виплачені за рішенням суду, цими нормативно-правовими актами не передбачено. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів визначаються, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» (606-14). За відповідними роз'ясненнями <...> можете звернутися до відділу державної виконавчої служби, що входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що, індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Відповідно до листа Верховного суду України від 03 квітня 1997 року № 62-67 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України починаючи з серпня 1991 року помісячно та публікуються в виданнях, зокрема, газеті «Урядовий кур'єр» в період з 05 по 10 число наступного за звітним місяця. Повідомлені засобами масової інформації з посиланням на Мінстат України ці показники є офіційними (згідно ст. ст. 19, 21, 23 Закону України «Про інформацію» (2657-12) та можуть використовуватися для проведення перерахунків грошових сум...» В зв'язку з наведеним суд приходить до обґрунтованого переконання, що ДП «УкрНДІметалургмаш» повинен виплатити на користь позивача суму індексації заробітної плати за весь час затримки розрахунку. Згідно розрахунку індексації заробітної плати позивача від 05.12.2016 р., індексація суми за рішенням суду від 15.10.2010 року за період затримки виконання рішення з 01.11.2010 року по 01.03.2016 року становить 6526,45 грн. Зазначений розрахунок сторони не оспорюють, а тому у суду відсутні підстави визнавати його не допустимим та не належним. Відповідно до показників індексу інфляції, що опубліковані в газеті «Урядовий кур'єр» приріст індексу споживчих цін за період з 01.11.2010 року по 01.03.2016 року складає: 90,79 %. Отже, загальна сума індексації за період з 01.11.2010 року по 01.03.2016 року складає: 7188,51 грн. * 90,79 % / 100 % = 6526,45 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Враховуючи, що\~ згідно позовних вимог, [PERSON] просила\~ стягнути середній\~ заробіток за\~ період\~\~21 вересня 2010 року\~ по\~ 12 березня 2016\~ року\~ включно, суд вважає\~ за\~ необхідне\~ стягнути\~ в межах заявлених позовних\~\~ вимог\~\~ наступну\~ суму.\~ Розмір\~ заробітної\~ плати\~ позивача\~ [PERSON]\~становить: за\~липень 2010 року 924 грн. 34 коп. (відпрацьовано 176 годин) та\~ серпень 2010 року\~ 1017 грн. 78 коп. (відпрацьовано 176 годин), при\~\~ тривалості\~ денного робочого\~ часу\~ 8 годин, середньоденна\~ заробітна\~ плата складає: (924,34+1017,78):(176 відпрацьованих годин + 176 відпрацьованих годин) х 8 робочих годин = 44\~ грн. 13\~ коп. Кількість робочих\~ виходів позивача\~ з урахуванням\~ її графіку\~ роботи\~ при 5-денному\~ робочому тижні, за\~ офіційно\~\~ опублікованими статистичними даними «Про норму\~ тривалості\~ робочого часу» у листах Міністерства\~ праці та\~ соціальної політики України\~ складатиме: з 21 вересня 2010 року - 74\~ робочих дні (лист № 9681/0/14-07/13\~ від 25.08.2009\~ року), у 2011 році - 250\~ робочих днів (лист №9111/0/14-10/13\~ від 25.08.2010\~ року), 2012 році - 251\~ робочий день (лист №8515/1/14-11/13\~ від 23.08.2011\~ року), у 2013 році - 242\~ робочих дні (лист № 9050/0/14-12/13\~ від 21.08.2012\~ року), у 2014 році - 251\~ робочий день (лист №9884/0/14-13/13\~ від 04.09.2013\~ року), у 2015 році - 250\~ робочих днів (лист №10196/0/14-14/13\~ від 09.09.2014\~ року), у 2016 році (до 12 березня 2016 року) 40 робочих днів. Загальна кількість\~ робочих днів за період з 21.09.2010 року\~ по 12.03.2016 року\~ включно\~ складає - 1358. Виходячи\~ з цього,\~ середній заробіток\~ за\~\~\~ час затримки\~ розрахунку\~ складає 59928 грн. 54 коп. (44 грн. 13 коп. х 1358 робочих днів = 59928 грн. 54 коп.), який\~\~ і підлягає стягненню з\~відповідача на користь [PERSON] На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача ДП «УкрНДІметалургмаш» на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved