Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

До Кузнецовського міського суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], у якій просить зняти арешт з належної їй на праві приватної власності квартири [ADDRESS], що накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області Ярошик С. М. відповідно до постанови від 06.11.2012 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження за боргами громадянина [PERSON] по виконавчому листу № 2-115/10. Відповідно ухвали Кузнецовського міського суду від 12.06.2014 року, між нею та відповідачем відбувся поділ квартири шляхом укладання мирової угоди. Так, вона та відповідач дійшли згоди про поділ квартири № 11 шляхом її виділення у її приватну власність з грошовою компенсацією відповідачу вартості його частки в квартирі в розмірі 60000,00 грн. При цьому вартість частки квартири вона передала відповідачу в повному обсязі 06.06.2014 року, про що відповідач написав розписку, оригінал якої зберігається у неї. На даний час вказана квартира перебуває виключно в її власності. Однак при зверненні до реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області із заявою про реєстрацію за нею прав власності на квартиру, з'ясувалось, що на неї накладено арешт, що унеможливлює проведення такої реєстрації прав власності. Арешт на квартиру накладено на підставі постанови про арешт майна та оголошено заборону на його відчуження боржника [PERSON], виданої 06.11.2012 року державним виконавцем Ярошик С. М. відділу Державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області. Оскільки вона не є боржником по виконавчому листу № 2-115/10, на підставі якого накладено арешту на квартиру, тому просить зняти арешт з належного їй майна. Позивач [PERSON] та її представника [PERSON], будучи належним чином повідомлені, у судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У заяві просила врахувати, що іпотечний договір, на підставі якого накладене ще одне обтяження на квартиру [ADDRESS], діє до 2036 року, а тому незалежно від зняття арешту з квартири чи залишення її під арештом, вимоги стягувача [PERSON] не можуть бути задоволені до закінчення дії договору. Також те, що сума, що підлягає до стягнення з [PERSON] не спів мірна з вартістю квартири. Також просила врахувати недобросовісність [PERSON] у справі щодо поділу майна, яка виразилась у неповідомленні про обтяження спірної квартири. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, заперечення на позов не подали, про причини неявки до суду не повідомили. Від третьої особи відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області надійшли заперечення, які обґрунтовує тим, що станом на 04.11.2014 року [PERSON] борг по виконавчому документі не сплачено, а тому вважає, що підстав для звільнення майна з під арешту немає. Також надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Від третьої особи Реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, а також пояснення, якими підтверджується, що позивач зверталась до реєстраційної служби про оформлення на неї права власності на квартиру [ADDRESS], але їй відмовлено у зв'язку з наявністю арешту, який накладений відділом ДВС. Суд, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Ухвалою Кузнецовського міського суду від 12.06.2014 року визнано мирову угоду від 12.06.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, згідно з якою, виділено [PERSON] у приватну власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 83,9 мІ, житловою площею 47,3 мІ; припинено право спільної сумісної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; з моменту визнання даної мирової угоди усі права та обов'язки позичальника за кредитною угодою № 25 від 04.09.2003 року, укладеною між Рівненським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім'єю [PERSON], покладено на [PERSON] 18.06.2014 року ухвала набрала законної сили. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зважаючи на те, що ухвала Кузнецовського міського суду від 12.06.2014 року набрала законної сили, сторони до суду не подали інших рішень суду про незаконність набуття права власності позивачем, суд приходить до висновку, що [PERSON] правомірно набула право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до пояснень реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції, 11.07.2014 року [PERSON] звернулась із заявою про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] У процесі розгляду цієї заяви встановлено наявність обтяження щодо цього майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме арешту, зареєстрованого 06.11.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника [PERSON] Копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.11.2012 року, яка винесена державним виконавцем Солодким Д.Д., підтверджується накладення арешту на квартиру [ADDRESS], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, як то передбачено ч.1 ст.328 ЦК України. Беручи до уваги, що ухвала Кузнецовського міського суду від 12.06.2014 року, якою затверджено мирову угоду та визнано право власності на вище згадувану квартиру за [PERSON], а також припинено право власності на цю квартиру [PERSON], набрала законної сили, і до дня винесення рішення у цій справі не оскаржувалась, суд приходить до висновку, що позивач набула право власності на вказану квартиру. З положень ст.ст. 316, 319 ЦК України, випливає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для зняття арешту з квартири [ADDRESS]. Приймаючи таке рішення, суд також врахував, що боржник по виконавчому листу №2-115/10 [PERSON] працює, і з нього стягується борг на користь [PERSON] Так на час винесення рішення у справі по виконавчому листу на користь [PERSON] стягнуто 2 286,30 грн., залишок боргу складає 10 443,70 грн. та 1200 грн. виконавчого збору, що підтверджується листом відділу ДВС №6392 від 15.12.2014 року. Тобто є підстави вважати, що [PERSON] сплатить борг перед [PERSON] за рахунок стягнень із його заробітної плати. Судом встановлено, що крім обтяження вчиненого відділом ДВС, шляхом накладення арешту на квартиру, на цій квартирі зареєстроване ще одне обтяження у виді заборони на нерухоме майно, на підставі іпотечного договору №3927 від 20.10.2006 року. За умовами п.1.1 вказаного договору іпотеки, згідно з кредитним договором від 04.09.2003 року №25 додатками до нього іпотекодержатель надав іпотекодавцю кредит на будівництво житла за адресою: [ADDRESS], терміном повернення до 09.09.2033 року. Пунктом 1.2 цього договору передбачено, що для забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю вищевказану квартиру. З викладеного випливає висновок, що незалежно від зняття арешту з вказаної квартири стягувач [PERSON] не зможе задовольнити свої вимоги за рахунок цієї квартири у зв'язку з перебуванням її в іпотеці, до закінчення строку дії договору. До того ж суд бере до уваги, що борг, який залишився сплатити [PERSON] є значно меншим від його частки у цій квартирі, яка відповідно до ухвали Кузнецовського міського суду від 12.06.2014 року становить 60 000 грн. Судом враховано і те, що стягувач [PERSON] знаючи про наявність ухвали Кузнецовського міського суду від 12.06.2014 року, маючи всі підстави подати апеляційну скаргу не це рішення, своїм правом не скористався і скарги не подав. На підставі викладеного,

Outcome: approved