Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 06.11.2013 року звернувся позивач [PERSON] до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, За уточненою позовною заявою, позивач зазначив, що є власником 17/100 частин домоволодіння [ADDRESS], у м. Одесі. В належній йому частині домоволодіння за згодою позивача в 2010 році було зареєстровано місце проживання його дружини - відповідача [PERSON] та їх спільної доньки - [PERSON] Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач зазначає, що наприкінці серпня 2011 року відповідач [PERSON] разом із донькою виїхала для проживання, до своїх батьків, які постійно мешкають у с. Трудове, Кілійського району, Одеської області, забравши всі свої речі. Та з того часу [PERSON] разом із донькою без поважних причин не з'являються та не проживають в належному позивачу будинку. Позивач вказує, що у зв'язку із реєстрацією місця проживання відповідача в його будинку, він несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а відповідач не приймає участі в оплаті таких витрат. Враховуючи те, що [PERSON] разом із донькою [PERSON] добровільно покинула будинок та не повертається без поважних причин, [PERSON] просить визнати їх такими, що втратили право на користування домоволодінням [ADDRESS] у м. Одесі. Представник позивача за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що [PERSON] разом з донькою за згодою позивача вибули на тимчасове проживання до Російської Федерації, тому причина їх тимчасової відсутності в належному позивачу будинку є поважною. Представник третьої особи органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 17/100 частин домоволодіння [ADDRESS] що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» №16255710 від 11.10.2007 року. З довідки виписки з будинкової книги про склад сім'ї та прописку, складеної ОСОН комітету мікрорайону «Сахарний» у м. Одесі за №1015 від 23.10.2013 року вбачається, що в домоволодінні [ADDRESS] зареєстровано місце проживання позивача [PERSON], та з 2010 року [PERSON] в якості його дружини, та їх доньки [PERSON] Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] разом із донькою [PERSON] виселились з домоволодіння [ADDRESS] та з цього часу за місцем своєї реєстрації без поважних причин не з'являються, тому є такими, що втратили право на користування вказаним житловим приміщенням. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або за законом. Суд може визнати особу, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин. Судом встановлено, що 01.08.2013 року [PERSON] надав заяву, засвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровану в реєстрі за №2349, згідно якої надав згоду своїй малолітній дочці, [PERSON], [INFO] року, яка зареєстрована за адресою: Україна, [ADDRESS], на короткочасний виїзд з України до Російської Федерації і у зворотньому напрямку, з метою навчання, в період з 20.08.2013 року по 20.07.2014 року, у супроводі матері, [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: Україна, [ADDRESS], яка забезпечить повернення їхньої дочки в Україну після закінчення терміну перебування за кордоном, вказаного в цій заяві. Згідно довідки МКЗОЗ «Павловська основна загальноосвітня школа» Кіровського муніципального району Ленінградської області Російської Федерації за №46 від 09.12.2013 року вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно навчається в 3-ому класі цього навчального закладу. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що причиною відсутності відповідача [PERSON] разом із донькою [PERSON] за зареєстрованим місцем свого проживання з 20.08.2013 року і по теперішній час є їх тимчасовий виїзд до Російської Федерації з метою навчання дочки. Такі обставини позивачу добре відомі, оскільки він добровільно давав свою згоду на такий виїзд дочки разом із відповідачем. Докази відсутності відповідача за місцем свого зареєстрованого місця проживання до зазначеної дати виїзду за кордон суду не надані. Суд не приймає до уваги показання допитаних свідків в якості належних доказів відсутності відповідача, оскільки їх пояснення не містять інформації по суті підстав позову. Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який проживає по сусідству з позивачем, пояснив суду, що йому відомо від її батьків про те, що [PERSON] виїхала до Російської Федерації, востаннє він бачив [PERSON] у дворі будинку минулого року, тобто на початку 2013 року, що навіть спростовує посилання позивача на те, що відповідач не з'являлась за місцем своєї реєстрації з липня 2011 року. Допитана в якості свідка [PERSON] вказала, що в будинку позивача була дуже рідко, та спілкувались вони лише як сусіди дуже рідко, тому надати конкретні пояснення щодо строків та причин відсутності відповідача не змогла. Суд критично оцінює та не приймає до уваги надані позивачем: довідку Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області №133 від 17.03.2014 року про те, що [PERSON], 2005 року народження, проживала з 01.09.2011 року по 29.09.2013 року за адресою: [ADDRESS], Одеської області; та довідку Трудівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Кілійської районної ради Одеської області №60 від 17.03.2014 року видану [PERSON] про те, що його дочка [PERSON], 2005 року народження, з 01.09.2011 року по 29.09.2013 року навчалася в цьому навчальному закладі. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що донька позивача - [PERSON] народилась [INFO] року, а в вищезазначених довідках роком її народження зазначено - 2005 рік. Надані позивачем квитанції про здійснення переказів грошових коштів від 16.05.2013 року, 24.07.2013 року, 21.08.2013 року, 20.09.2013 року в рахунок сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки, не є належним підтвердженням відсутності відповідача за зареєстрованим місцем свого проживання. Дій, спрямованих на добровільне припинення свого права на проживання у спірному житловому приміщенні відповідач не вчиняла. Враховуючи те, що судом встановлена поважна причина відсутності відповідача [PERSON] та її доньки [PERSON] з 20.08.2013 року і по теперішній час за зареєстрованим місцем свого проживання, а обставини їх відсутності понад рік в інший період часу в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, суд вважає, що вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed