Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 29 липня 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Чернишов А.В., до Територіальної громади міста Маріуполя, в особі Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А., в якій позивач просить суд: визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю два місяці, з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у місті Донецьку Донецької області. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] у м. Донецьк Донецької області померла його мати [PERSON] , [INFO] . На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із недоотриманої пенсії у розмірі 90\~551, 31 грн. Спірних майнових питань, окрім суми недоотриманої пенсії, у позивача немає. Інших спадкоємців за законом, крім позивача, у [PERSON] немає. 16 квітня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіди О.А. для прийняття спадщини, але нотаріус повідомив йому про те, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений. Позивач у встановлений законом строк до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері не звернувся, оскільки проживає на тимчасово окупованій території в зоні проведення операції об`єднаних сил у м. Донецьку. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Від позивача [PERSON] та його представника адвоката Чернишова А.В. до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких вони наполягали на задоволенні позовної заяви. Від представника відповідача Коломієць [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, а також вказала на те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 08 квітня 2019 року, [PERSON] померла [INFO] , про що складений актовий запис № 15. Відповідно до листа Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23 липня 2019 року № 18233/34-1/11 у пенсіонера [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилася недоотримана пенсія у розмірі 90 551,31 грн. 16 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіди О.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 16 квітня 2019 року приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. повідомив [PERSON] про те, що з наданих ним документів вбачається, що ним порушений строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, а документи, які б підтверджували факт спільного проживання на момент відкриття спадщини не надані, тому нотаріус не має можливості відкрити спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Проводячи оцінку аргументів сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, враховуючи, що саме свідоцтво про смерть [PERSON] видане лише 08 квітня 2019 року, у зв`язку з тим, що така померла у м. Донецьк, який відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для задоволення позову у заявлений позивачем спосіб. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотив, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017\~\~року у справі № 1320цс17. У справі встановлено, що 01 березня 2017 року закінчився строк для подання заяви про прийняття спадщини, однак з документів наявних у матеріалах справи вбачається, що [PERSON] померла у м. Донецьк, тобто на території, яка є тимчасово непідконтрольною органам державної влади України. Для встановлення факту смерті останньої позивач, який також постійно проживає у м. Донецьк, мав звертатися до суду, а свідоцтво про смерть [PERSON] видане Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області лише 08 квітня 2019 року. З викладеного вбачається, що причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори було те, що померла проживала на тимчасово непідконтрольній території України, а також те, що позивач мав можливість отримати свідоцтво про смерть останньої лише 08 квітня 2019 року, тому необхідно дійти висновку, що строк пропущений позивачем з причин, які не залежали від його волі. Стосовно того, чи є інші спадкоємці померлої [PERSON] , то з матеріалів цивільної справи не вбачається факт звернення інших осіб до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За наведених обставин та норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що у позивача як спадкоємця були обґрунтовані перешкоди для подання заяви, тому позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували доводи позивача, впливали на законність і обґрунтованість його вимог суду не представлено. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідач позов визнав і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved