Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування. В будинку за її згодою ще з 1994 року був зареєстрований її син - відповідач [PERSON] Син з січня 2008 року забрав свої речі з будинку і виїхав на заробітки до Російської Федерації, з того жодного разу до неї не приїжджав. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації. Наявність зареєстрованої особи порушує її права, як власника, на вільне володіння та розпорядження своїм майном. Крім того, вона вимушена оплачувати комунальні послуги за відсутнього жильця, самостійно утримувати будинок в належному стані. Зазначені факти змусили її звернутися з позовом до суду. Просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування її будинком, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. На підставі договору дарування від 09.12.1993 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№3-3981, позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. З копії домової книги будинку [ADDRESS] вбачається, що за цією адресою з 12.01.1994 року зареєстрований [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON], проживає в будинку, що розташований навпроти її будинку за адресою: [ADDRESS], знайома з нею та її сім'єю близько 11 років. Підтвердила суду, що син [PERSON] [PERSON] дуже довгий час, скільки точно сказати не може, але не менше п'яти останніх років, не проживає разом з матір'ю, не приїздить до неї. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS]. Він проживає за цією адресою з 1988 року, знайомий з позивачем з того часу, як вона стала мешкати в сусідньому будинку. Також знайомий з її двома синами - [PERSON] та [PERSON]. Дмитро не проживає разом з матір'ю, але часто приїздить до неї, а [PERSON] раніше проживав разом нею, але більше п'яти років не проживає за цією адресою. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки показаннями свідків доведено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку, що належить позивачу [PERSON], більше року, поважних причин його непроживання судом не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved