Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Надія України про стягнення солідарно з громадян [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором кредиту № ДК 10-3 від 13.02.2017 у сумі 27\~413 грн 87 к., з яких 20\~000 грн сума несплаченого основного боргу (тіла кредиту), 5\~164 грн 77 к. сума несплачених процентів за користування кредиту, 2\~249 грн 10 к. пеня. Позов обґрунтовано тим, що 13.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Надія України та [PERSON] укладено Договір кредиту № ДК 10-3, згідно якого позивач зобовязався надати [PERSON] грошові кошти (кредит) у сумі 20\~000 грн, а він, в свою чергу, зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені Договором кредиту. У відповідності із п.1.1 Договору кредиту процентна ставка за користування кредитом складає 45% на рік. [PERSON] повинен був повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі згідно з Графіком погашення кредиту і відсотків в строк до 13.02.2018, але до цього часу не виконує свої зобовязання, нічого не платить, чим порушує умови договору.Позивачем було відправлено [PERSON] листи про те, що він не виконує своїх зобовязань за Договором кредиту (листи від 20.03.2017 вих. № 29, від 28.03.2017 вих. № 34) з проханням погасити заборгованість, але він не вчиняє ніяких дій для погашення повної заборгованості, тому позивачем було відправлено Повідомлення про дострокове розірвання Договору кредиту [PERSON] (лист вих. № 42 від 12.04.2017), проте [PERSON] й надалі не вчиняє жодних дій для погашення заборгованості, у звязку з чим станом на 24.07.2017 розмір пені за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом та оплаті відсотків становить 2\~249 грн 10 к., з яких 20\~000 грн сума несплаченого основного боргу (тіла кредиту), 5\~164 грн 77 к. сума несплачених процентів за користування кредиту, 2\~249 грн 10 к. пеня. На забезпечення виконання зобовязань за Договором кредиту між позивачем та [PERSON] 13.02.2017 укладений Договір поруки № 3, відповідно до якого [PERSON] зобовязується відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] своїх зобовязань, що випливають з Договору кредиту та несе солідарну відповідальність перед позивачем за виконання зобовязань у повному обсязі. Позивачем були відправлені [PERSON] листи про те, що [PERSON] не виконує своїх зобовязань за Договором кредиту (Листи вих. № 30 від 20.03.2017 вих. №35 від 28.03.2017), повідомлення про дострокове розірвання Договору кредиту (лист вих. №43 від 12.04.2017) з проханням погасити заборгованість, але [PERSON] не чинить жодних дій для повного погашення заборгованості. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Заперечень проти ухвалення у справі заочного рішення не надходило. Відповідачі двічі в судове засідання не зявилися, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчать поштові повідомлення. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів не поважною, провівши розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Надія України та [PERSON] 13 лютого 2017 року укладено Договір кредиту № ДК 10-3, згідно якого позивач надав [PERSON] грошові кошти (кредит) у сумі 20\~000 грн, а він зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені Договором кредиту. У відповідності до п. 1.1 Договору кредиту процентна ставка за користування кредитом складає 4 % на рік. [PERSON] Згідно з п.2.2 Договору кредиту [PERSON] повинен був повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі згідно з Графіком погашення кредиту і відсотків (Додаток № 1 до Договору кредиту) в строк до 13.02.2018. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим йому позивачем було відправлено листи з проханням погасити заборгованість від 20.03.2017 вих. № 29, від 28.03.2017 вих. № 34 з проханням погасити заборгованість. Листом від 12.04.2017 вих. № 42 позивачем було відправлено [PERSON] Повідомлення-вимогу про розірвання договору кредиту № ДК 10-3 та дострокове повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, відповідно до якого ТОВ „Фінансова компанія „Надія повідомило, що 12.04.2017 розриває договір кредиту. Згідно п. 7.1. договору кредиту № ДК 10-3 у випадку порушення Позичальником термінів погашення заборгованості за кредитом та/або оплаті процентів за користування кредитом, кредитор, починаючи з першого дня прострочення зобовязання по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом, має право нарахувати, а Позичальник зобовязаний оплатити кредитору пеню у розмірі 0,3% від суми прострочення платежу (будь-якої його частини) за кожен календарний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення. Згідно п. 3.3.3. договору кредиту № ДК 10-3 кредитор має право дострокового розірвання договору, у разі: порушення періодичності ануїтетних платежів більш ніж на один платіжний період. П 3.3.4. При настанні обставин ,передбачених підпунктом 3.3.3. Договору, Кредитор направляє Позичальникові повідомлення про дострокове розірвання договору. Повідомлення містить вимогу Кредитора про дострокове повернення кредиту, сплати процентів належних Кредитору за Договором в розмірі 5\~164 грн 77 к., а також сплати пені, нарахованої станом на день надсилання повідомлення. П. 2.3 Передбачено, що закінчення строку дії цього договору, а також дострокове розірвання Договору кредитором, відповідно до п. 3.3.3 Договору, не звільняє Сторони від зобовязання повного виконання умов Договору та відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Отже, ТОВ „Фінансова компанія „Надія було розірвано договір кредиту від 13.02.2017 № ДК 10-3 в односторонньому порядку 12.04.2017. У постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15 зазначено, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідачів на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії. За таких обставин суди апеляційної та касаційної інстанцій дійшли неправильного висновку про те, що нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання не передбачено. Отже, станом на 24.07.2017 розмір пені за порушення термінів погашення заборгованості [PERSON] за кредитом та оплаті відсотків становить 2\~249 грн 10 к., з яких 20\~000 грн сума несплаченого основного боргу (тіла кредиту), 5\~164 грн 77 к. сума несплачених процентів за користування кредиту, 2\~249 грн 10 к. пеня. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Так, умовами даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Однак такого свого обовязку [PERSON] не виконував. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строки, встановлені договорами. 13.02.2017 укладено Договір поруки № 3 між ТОВ „Фінансова компанія „Надія та [PERSON] відповідно до п. 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, поручителі на добровільних засадах зобовязуються відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] своїх зобовязань, що випливають з Договору кредиту № ДК 10-3 від 13.02.2017, укладеного між позичальником та кредитором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Позивачем були відправлені [PERSON] листи про те, що [PERSON] не виконує своїх зобовязань за Договором кредиту (Листи вих. № 30 від 20.03.2017 вих. № 35 від 28.03.2017), повідомлення про дострокове розірвання Договору кредиту (лист вих. № 43 від 12.04.2017) з проханням погасити заборгованість. П. 3.1 Договору поруки від 13.02.2017 № 3, укладеного між ТОВ „Фінансова компанія „Надія та [PERSON], передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальниким взятих на себе зобовязань по Договору кредиту, Поручителі та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання зобовязань в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Договір є обовязковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з того, що відповідачі не виконують взяті на себе зобовязання, порушують вимоги умов кредитного договору та договору поруки, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, повязані з розглядом справи у розмірі по 800 грн судового збору з кожного. Враховуючи наведене,

Outcome: approved