Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна в натурі як обєктів права спільної часткової власності. Позивач до суду не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, з позовними вимогами згоден. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права, поділ (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності (ст. 15-16 ЦК України). Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 ЦПК України). Предметом позову є домоволодіння, господарські будівлі та споруди за адресою: вул. Совхозна, 17, смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сторонам по справі належить на праві спільної часткової власності по ? частині житлові будинки, які розташовані за адресою вул. Совхозна, 17, смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України та ч.1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, в ч.1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. З моменту набуття сторонами права спільної часткової власності на житловий будинок вони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності, зокрема. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Позивач, звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про поділ в натурі житлового будинку як об'єктів права спільної часткової власності. Однак, така пропозиція була залишена без розгляду відповідачем, не виявив бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти відповідний правочин. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз'яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. За таких обставин, враховуючи той факт, що сторони погодили поділ домоволодіння у добровільному порядку, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, поділивши в натурі між власниками житлові будинки, які знаходяться за адресою: вул. Совхозна, 17, смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, як просить позивач у позові. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у сумі 500 грн.

Outcome: approved