Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 14.06.2019 року звернулись позивачі [PERSON] та [PERSON] із вказаною позовною заявою та просять суд стягнути з ТОВ «Нова пошта» на їх користь 27 000,00 грн. в якості упущеної вигоди та 10 000,00 грн. в якості моральної шкоди, завданої внаслідок псування ділової репутації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.04.2019 року [PERSON] через ТОВ «Нова пошта» було зроблено відправлення на ім`я [PERSON] , а саме відправлено оригінали документів, що належали особі, яка уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом [PERSON] Разом з тим, працівниками відділення ТОВ «Нова пошта» №25 в м. Одесі відправлення видано третій особі, а не зазначеному в накладній отримувачу, внаслідок чого оригінали документів втрачено, позивачі зазнали збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі передбаченого договором про надання правової допомоги гонорару адвоката в сумі 27 000,00 грн., а діловій репутації позивачів нанесено шкоди, яку останні оцінюють в розмірі 10 000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник ТОВ «Нова пошта» - адвокат Дмітрієв Р.Б. проти задоволення позову заперечував. В письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачами жодним чином не доведено наявність упущеної вигоди та моральної шкоди, що є наслідком протиправних дій відповідача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] було здійснено відправлення на ім`я [PERSON] , скориставшись послугами ТОВ «Нова пошта», яке було відправлено з відділення в смт. Марківка Луганської області до відділення №25 за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 45 (номер відправлення: 59000413347898 ), яке було видано представниками відділення 15.04.2019 року о 11:19 год. Разом з тим, як встановлено судом, 15.04.2019 року [PERSON] відправлення не отримувала, а коли звернулась до відділення ТОВ «Нова пошта» 25.04.2019 року їй стало відомо, що відправлення вже видано невстановленій особі. 25.04.2019 року [PERSON] звернулась до ТОВ «Нова пошта» із заявою про виплату компенсації у зв`язку із видачею відправлення третій особі в розмірі 27 000,00 грн. Окрім цього, за вказаною подією 08.05.2019 року [PERSON] було подано до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області заяву про вчинення кримінального правопорушення. З довідки про результати розгляду матеріалів за зверненням [PERSON] від 04.06.2019 року, складеної лейтенантом поліції оперуповноваженим Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області О.О. Рябцовим вбачається, що в ході роботи з вказаним зверненням не вдалось встановити особу, якій було видано відправлення. Так, згідно ч. 1,2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу. На виконання зазначених вимог законодавства ТОВ «Нова пошта» затверджено Умови надання послуг, згідно п. 11.4.2 яких встановлено, що без документів, що підтверджують особу Одержувача, дозволяється видавати відправлення в таких випадках: якщо оголошена вартість відправлення становить менше ніж 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень та за одночасного виконання таких умов: Одержувач може назвати номер експрес-накладної; Одержувач може назвати СМС-код, який був надісланий на номер телефону, що зазначений в полі експрес-накладної «Телефон» у блоці «Одержувач». Разом з тим, відповідачем не доведено виконання вимог Умов надання послуг в частині ідентифікації особи одержувача, що виявилось у видачі відправлення третій особі. Частиною першою статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1,2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Таким чином, законодавством встановлено відповідальність перевізника за втрату вантажу у вигляді відшкодування розміру фактичної шкоди, завданої внаслідок порушення зобов`язання. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В свою чергу, позивачами заявлено вимогу про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі передбаченого договором про надання правової допомоги гонорару адвоката в сумі 27 000,00 грн. При цьому, позивач зазначає, що на її адресу було відправлено оригінали документів [PERSON] , яка уклала з [PERSON] договір про надання правової допомоги від 07.03.2019 року. Обґрунтовуючи розмір збитків, позивач зазначила, що розмір гонорару адвоката, передбачений вказаним договором в розмірі 27 000,00 грн., є упущеною вигодою, оскільки позивач отримала б зазначені кошти якби відправлення не було втрачено з вини відповідача. Разом з тим, на підтвердження наявності упущеної вигоди позивачем не надано до суду доказів направлення [PERSON] на ім`я [PERSON] саме оригіналів документів, їх переліку та доказів належності вказаних документів [PERSON] . Окрім цього, частинами другою, четвертою статті 623 ЦК України встановлено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Із аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані у разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержання доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отриманні при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про недоведеність вимог позивача щодо наявності упущеної вигоди в розмірі 27 000,00 грн., тоді як доказування в цій частині є процесуальним обов`язком позивача. Відмовляючи в задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Крім цього, згідно п. 5 Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, наявність моральної шкоди позивачі обґрунтовують псуванням ділової репутації адвоката у зв`язку із втратою оригіналів документів. Разом з тим, суд вважає недоведеними жодними належними та достатніми доказами посилання позивачів щодо наявності псування їх ділової репутації, завданих у зв`язку з цим моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а також причинного зв`язку між діями відповідача та завданою, на думку позивачів, моральною шкодою. Враховуючи викладені обставини, суд вважає позовні вимоги недоведеними, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed