Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання їхньої спільної доньки [PERSON] , не цікавиться її розвитком, станом здоров`я, матеріальної допомоги не надає. Представник позивача в судове засідання не прибула, надала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позов просить задовольнити (а.с.48). Відповідач в судове засідання не прибув повторно, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи (а.с.37,51,55), про причини неявки не повідомив та не надав відзив на позов. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутності з урахуванням наданого органом опіки та піклування висновку (а.с.56). Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (громадянин Республіки Молдова) приходиться батьком [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24.09.2020 (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] , перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.07.2010 року (а.с.6). Рішенням Іллічвського міського суду Одеської області від 19 жовтня 2009 року по справі №2-1541/09 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 771,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 липня 2009 року по 07 грудня 2026 року (а.с.7). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07.09.2020 року, складеного старшим державним виконавцем Чорноморського міського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відповідач не сплачує аліменти і станом на 31 серпня 2020 року має заборгованість в розмірі 102617,61 грн. (а.с.9). Згідно характеристики наданої Олександрівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Чорноморської міської ради Одеської області від 08.09.2020 року №01-31/126 вихованням дитини [PERSON] займається мати, батько життям дитини не цікавиться (а.с.21). Дитина зареєстрована та проживає разом із матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих №15-8056 від 07.09.2020 року (а.с.22). За інформацією дитячої поліклініки про стан здоров`я дитини піклується тільки мати [PERSON] , яка сумлінно виконує всі рекомендації лікарів (а.с.23). Згідно висновку №1-17-636 від 03.12.2020, виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.45-46). З метою визначення думки [PERSON] щодо позбавлення батька [PERSON] батьківських прав, було проведено опитування дитини, в ході якого встановлено, що [PERSON] зовсім не знає свого батька. Він ніколи не приходив до неї, зі святами та днями народження ні жодного разу не привітав, ніколи не цікавився її життям. Дівчинка до батька байдужа, не відчуває до нього ніяких почуттів (а.с.43). Батько [PERSON] був запрошений до служби у справах дітей на співбесіду, а також на засідання Комісії з питань захисту прав дитини, але не з`явився ні на співбесіду, ні на засідання Комісії. Водночас під час телефонної розмови повідомив, що він знаходиться за межами м. Чорноморська, про звернення [PERSON] до Іллічівського міського суду з позовною заявою про позбавлення його батьківських прав він знає. [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, ніяких почуттів до дитини він не відчуває, не вважає її своєю дитиною так як пішов з сім`ї у 2009 році і більше дочку не бачив. Таким чином, встановлено, що батько малолітньої дитини, самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що виражається в його бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками. Ст.141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку своєї дитини [PERSON] , то суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved