Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначив, що шлюб з відповідачем був зареєстрований шлюб 20 грудня 2014 року у Жовтневому відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено актовий запис №979. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони припинили шлюбні стосунки з причини різності характерів та відсутності взаєморозуміння, наразі проживають окремо. Дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження родини є неможливим, тому просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У звязку з цим, указана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03 жовтня 2017 року вказана позовна заява залишена без руху. 02 жовтня 2017 року позивачем надана уточнена позовна заява, в якій просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], 15 травня 2015 року, у розмірі 1/3 частини з усіх доходів (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача. 10 листопада 2017 року позивачем до канцелярії суду подані заперечення на позов відповідно до якого відповідач не заперечую розірвати шлюб. Згоден надавати матеріальну допомогу дитині у розмірі ? частини ? частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно вимогам ч.2 ст.182, ч.5 ст.183 СК України, оскільки позивач витрачає грошові кошти на свої потреби, не піклується за дитиною. Представником [PERSON] надані заперечення (відзив) на позов, відповідно до якого відповідач не заперечую розірвати шлюб. Щодо вимоги про стягнення аліментів вважає, що позивач не обґрунтувала свої вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх доходів (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму. Просила суд врахувати, що [PERSON] наразі не працює мешкає з матірю [PERSON], яка є пенсіонером за віком, тому частково перебуває на утриманні відповідача та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі ? частини. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23 жовтня року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, не заперечувала проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі ? частини. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2014 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був укладений шлюб у Жовтневому відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено актовий запис №979, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-НО №370883, видним 20 грудня 2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №686729, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 29 травня 2015 року батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №553. Відповідно до довідки №876 від 28 листопада 2016 року, виданої ЖКП «Житло «Центр» [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки з причини різності характерів та відсутності взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27\~лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180\~СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій суді. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом. Відповідно до довідки, виданої ССББ «Грабник» [PERSON] з 15 вересня 2017 року по теперішній час тимчасово мешкає у м. Рівне, Україна у квартирі [ADDRESS], за місцем постійної реєстрації та проживання його матері [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки від 14 листопада 2017 року №64, виданої ТОВ [PERSON]» [PERSON] працює у ТОВ [PERSON]» (ЄДРПОУ 32625639, адреса: вул.Фабрична, буд.6, м.Рівне) з 01 листопада 2017 року на основному місці роботи оператором друкарського устаткування, наказ №311017-02 від 31 жовтня 2017 року, заробітна плата згідно з штатним розписом складає 3410,00 грн. Відповідно до довідки 9223/03, виданої Рівненським обєднаним УПФУ 1 [PERSON] перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років працівникам охорони здоровя, яка за період з січня 2017 року по листопад 2017 року складає 14436,48 грн. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про вирішення питання щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини доходу відповідача підлягає задоволенню. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що належним розміром аліментів на дитину є 1/3 частини доходу відповідача, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 гривень, а також 640,00 гривень на користь позивача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 182, 191, 199 СК України,

Outcome: approved