Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

До Крюківського районного суду м.Кременчука звернувся [PERSON] з позовом та прохав ухвалити рішення, яким визнати поділити між позивачем та відповідачем спадкове майно 23/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], стягнути з нього на користь відповідача [PERSON] вартість 23/100 частини вказаного домоволодіння, визнати за ним право власності на 23/50 частини домоволодіння по [ADDRESS] та припинити право власності [PERSON] на 23/100 частини домоволодіння по [ADDRESS]. На обгрунтування заявлених вимог повідомив, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача та відповідача. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складає з 23/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Він та відповідач по справі прийняли спадщину. Спадкова справа зареєстроване в реєстрі. Відносини між ними ускладнилися. Вважає що сумісне володіння успадкованим майном разом з відповідачем не відповідає їхнім інтересам, а тому вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та його адвокат позов підтримали в повному обсязі, прохали суд позов задовольнити. Відповідач та його адвокат в судовому засіданні з позовом не погодилися, прохали суд призначити пол. Справі додаткову експертизу, тому що вважали, що вартість домоволодіння явно занижена. Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15.10.2013 року по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза будинку [ADDRESS]. Відповідно до висновку №1084/1085 судової будівельно-технічної експертизи від 28.11.2013року враховуючи розташування житлового будинку, планування і розмірів приміщень квартири [NUMBER], конструктивних елементів, часток співвласників, наданих документів не мається технічної можливості виділу 23/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Ринкова вартість 23/100 частин домоволодіння [ADDRESS] складає 59850 грн. В судовому засіданні позивач та його адвокат, після ознайомлення з висновком експертизи погодилися сплатити відповідачу вартість 23/100 частин домоволодіння, перерахували на депозит суду зазначену суду. Відповідач та його адвокат з висновком експертизи погодилися, не заперечують проти отримання коштів від позивача, а саме вартості 23/100 частини домоволодіння в обмін на відмову від своєї частини у спадщини, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та його адвоката, відповідача та його адвоката, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до положень ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 23/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Позивач та відповідач прийняли спадщину, відповідно до ст.1269 ЦК України. Позивачу належить 23/100 частки домоволодіння по [ADDRESS], відповідачу також належить 23/100 частки домоволодіння по [ADDRESS] Сторони не є родичами, користуватися разом вказаним майном не можуть,розділити в добровільному порядку майно також не можуть. Відповідач не заперечує проти отримання коштів відповідно до висновку №1084/1085 судової будівельно-технічної експертизи від 28.11.2013року в сумі 59850грн. Відповідно до вимог ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим , таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно ст.367 ЦК України - майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у ч.1 п.7 постанови від 04.10.91р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок»- в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частку будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності на жилий будинок»від 04.10.91р. №7 - відповідно до ст.12 Закону України «Про власність»у власності громадян можуть знаходитися жилі будинки, придбані на законних підставах. Таким чином, поділу в натурі підлягає домоволодіння, яке знаходиться у частковій власності двох його співвласників. Суд приймає до уваги роз'яснення Пленуму Верховного Суду України викладене п.6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності на жилий будинок»від 04.10.91р. №7, згідно з якими, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Судом з'ясовано, що не існує можливість виділу в натурі кожному з сторін частину домоволодіння оскільки відповідно до висновку №1084/1085 судової будівельно-технічної експертизи від 28.11.2013року не мається технічної можливості виділу 23/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Позивачем було внесено на депозитний рахунок суду вартість 23/100 частини домоволодіння [ADDRESS] в сумі 59850 грн відповідно до платіжного доручення від.24.12.2013року. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст.365 ЦК України про припинення права особи на частку в спільному майні, а саме вимоги, що припинення права на частку в майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї, суд приходить до наступного. Позивачка тривалий час користується вказаним майном, яке придбала в шлюбі з чоловіком, а відповідач, отримавши частку в цьому майні як спадщину ніколи не користувався ним, не утримував його. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що припинення права власності відповідача на його частку не завдасть істотної шкоди йому та членам його сім»ї. Суд приймає до уваги необхідність припинити право спільної часткової власності сторін у зазначеному нерухомому майні тому, що відповідно до вимог ст.364 і ч.2 ст.367 ЦК України - виділ співвласнику його частки в натурі зі спільного майна за згодою співвласників фактично призводить до припинення права спільної часткової власності між співвласником, якому виділена в натурі часка у спільному майні, та іншими співвласниками, між якими продовжують існувати відносини права спільної часткової власності, але вже щодо зменшеного об'єкта. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про припинення права власності відповідача на належну йому частку в спільній частковій власності на 23/100 та визнання за ним права власності на цю частку спірної будівлі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про поділ спадщини між спадкоємцями то вимоги в цій частині не підлягають задоволені в зв*язку з необґрунтованістю.

Outcome: partial