Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири №4640 від 22 жовтня 2009 року. У вищевказаній квартирі позивачка проживає одна, але там зареєстрований її колишній чоловік [PERSON]. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 серпня 2013 року шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідач у квартирі не проживає з 2011 року, не бере участі в утриманні квартири, його речей там немає, не сплачує платежі по комунальним послугам. У звязку з вищевикладеним, позивачка вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивачка у судовому засіданні просила задовольнити її позов повністю. У судове засідання відповідач [PERSON] викликався шляхом надсилання рекомендованим листом на його адресу судової повістки, копії позову та додатків до нього, але відповідач тривалий час не зявлявся у відділення звязку за отриманням повістки та інших документів, про що на поштовому конверті зроблено відповідний напис, тому, враховуючи зазначені обставини, суд вважає, неотримання відповідачем поштового відправлення відмовою у його отриманні, а тому, відповідно до пункту восьмого ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про час, місце розгляду цивільної справи, а оскільки він не повідомив суд про причини своєї неявки, суд вважає причину його неявки неповажною. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Через неявку відповідача судове засідання з причин, визнаних судом неповажними, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові докази, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири, посвідчений 30 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], реєстровий номер 4640 (а.с.6). Вказаний вище факт також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24217675 від 22 жовтня 2009 року (а.с.7). Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є старшим по будинку №29 по проспекту Б. Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області і йому відомо, що позивачка з відповідачем проживали у шлюбі, але з 2011 року він не бачив відповідача. Він бачив, що відповідач [PERSON] забирав свої речі з належної позивачці квартири. Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає на один поверх вище квартири [PERSON] у будинку №29 по проспекту Б. Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області і йому відомо, що відповідач по справі вже декілька років не проживає в квартирі позивачки. Вони з відповідачем майже одночасно купили автомобілі, та припарковували їх поблизу вищевказаного будинку, однак з часом він помітив, що автомобіль відповідача більш не стоїть у вказаному місці. Про наявність речей відповідача у квартирі позивачки йому невідомо. Відповідно до ст. 6 Житлового кодексу України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. 10 вересня 1983 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 20 серпня 2013 року шлюб між вищевказаними особами було розірвано рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (а.с.10). Починаючи з 2012 року відповідач у належній позивачці квартирі не проживає, що підтверджується довідкою старшого по будинку від 18.08.2015 року та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою реєстрації місця проживання вже понад 3-4 роки, особистих його речей в квартирі немає, вказаною квартирою не користується, комунальні платежі не сплачує, суд вважає, що потрібно задовольнити позов [PERSON] повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved