Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми. В позовній заяві позивач зазначає, що 07.11.2007 року між ним та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики №5, згідно якого позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 50\~000,00 доларів США. Факт отримання грошових коштів підтверджується підписом відповідача у договорі та розпискою від 07.11.2007 року. Станом на 18.12.2017 року взяті на себе зобовязання щодо повернення позики за даним договором відповідач не виконав. Зазначає, що 18.12.2017 року особисто вручив відповідачеві вимогу щодо повернення коштів, однак останній повідомив, що не має змоги повернути кошти через скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 50\~000,00 доларів США та судовий збір в розмірі 8810,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, враховуючи визнання позову відповідачем. В судовому\~засіданні представниквідповідача [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення, однак зазначила, що відповідач на даний час кошти повернути не може. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що згідно договору безвідсоткової позики №5 від 07.11.2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність грошові кошти в сумі 50\~000,00 доларів США. Відповідно до п. 3 даного договору, позичальник зобовязався повернути позикодавцю суму позики до 06.11.2017 року включно. Згідно розписки від 07.11.2007 року, [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 50\~000,00 доларів США. 18.12.2017 року позивач [PERSON] звертався до відповідача [PERSON] із вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 50\~000,00 доларів США, однак останній зобовязання за договором позики не виконав. Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Аналізуючи укладений між сторонами договір безвідсоткової позики №5 від 07.11.2007 року, обсяг та зміст прав і обов'язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що при оформлені договору відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки, яка є невідємною частиною договору безвідсоткової позики №5 від 07.11.2007 року. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, відповідачем [PERSON] не було виконано зобов'язань за договором безвідсоткової позики №5 від 07.11.2007 року, заборгованість не погашено у визначений строк, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 50000\~доларів США та суму судового збору в сумі 8810,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved