Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до Красноармійського педагогічного училища про зобов'язання припинення дії що порушує права найму приміщення, продовження договору найму житлового приміщення, третя особа - Покровська міська рада. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачем по справі було укладено договір про збереження та надання в тимчасове користування житлової кімнати [ADDRESS]. Згідно до умов договору відповідач надав, а позивачка прийняла у тимчасове користування кімнату [ADDRESS], у забудівлі вказаного гуртожитку, згідно договору тимчасове користування обмежено строком для мешканців з 01.07.2016р. по 31.12.2016р., а відповідно до п.2.2 житлове приміщення вважається наданим з моменту підписання сторонами акту приймання передачі майна, який є невід'ємною частиною цього договору. Позивачка мешкає у гуртожитку з квітня 2012 року, та не порушує обов'язків мешканця гуртожитку. 11 січня 2017року позивачці була в усній формі виказана вимога директора(відповідача) про звільнення приміщення. Оскільки позивачка мешкала у гуртожитку тривалий час, то вважала дію договору найму приміщення безстроковою, на це зауваження відповідач запевняв що це лише формальність. Позивачка просить зобов'язати припинити дії Красноармійського педагогічного училища по виселенню неї з кімнати [ADDRESS]. Вважати продовженим договір найму житлового приміщення на умовах договору найму [NUMBER] від 01.07.2016р. строком на 5 років. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення. Представник відповідача Красноармійського педагогічного училища Смаль О.П. надав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просили визнати позовні вимоги [PERSON] до Красноармійського педагогічного училища про зобов'язання припинення дії що порушує права найму приміщення,третя особа -Красноармійська міська рада такими, що суперечать умовам договору і діючого законодавства, оскільки строк дії договору сплинув та дана кімната у гуртожитку необхідна для працівника педагогічного училища, та відмовити повністю в їх задоволенні та скасувати заходи забезпечення позову. Представник третьої особи Покровської міської ради до судового засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без участі представника міської ради. Позовні вимоги не підтримують та просять відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Згідно з договором про збереження та надання в тимчасове користування житлової кімнати [NUMBER], місць загального користування, меблів, сантехнічного та електричного обладнання в студентському гуртожитку Красноармійського педагогічного училища від 01.07.2016 року, навчальний заклад Красноармійське педагогічне училище надало [PERSON] в тимчасове з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року платне користування житлове приміщення для проживання та місця загального користування, укомплектовані меблями, сантехнічним та електротехнічним обладнанням, та одночасно забезпечує надання житлово-комунальних послуг у гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.3-4). Згідно з договором про збереження та надання в тимчасове користування житлової кімнати [NUMBER], місць загального користування, меблів, сантехнічного та електричного обладнання в студентському гуртожитку Красноармійського педагогічного училища від 04.01.2016 року, навчальний заклад Красноармійське педагогічне училище надало [PERSON] в тимчасове з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року платне користування житлове приміщення для проживання та місця загального користування, укомплектовані меблями, сантехнічним та електротехнічним обладнанням, та одночасно забезпечує надання житлово-комунальних послуг у гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.55-56). [PERSON] є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, непрацездатна, потребує лікування у невропатолога (а.с.5). Наказом директора Красноармійського педагогічного училища № 01 від 03.01.2017 року «Про реєстрація у гуртожитку», наказано виселити з гуртожитку з 01.01.2017 року [PERSON] у зв'язку із закінченням терміну договору (а.с.44). [PERSON], згідно інформації наданої сектором реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП м. Покровськ від 24.03.2017р., зареєстрована за адресою: [ADDRESS], гуртожиток, з 02.02.2016р. по теперішній час (а.с.45). Згідно з довідкою КП «Управління міського господарства» від 11.05.2017 року, [PERSON] дійсно зареєстрована 26.01.2016р. за адресою: [ADDRESS]. У разі звернення дана реєстрація діє право [PERSON] на надання їй койка-міста, при сплаті щомісячно 490 гривень, згідно калькуляції вартості (а.с.54). Положення про гуртожиток Красноармійського педагогічного училища затверджено директором училища 29.08.2011 року. (а.с.57-66). Відповідно доданого положення студентський гуртожиток є загальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходяться в управлінні Донецької обласної Ради. У п. 1.3 положення зазначено, що гуртожиток призначений для тимчасового проживання посадових осіб органів місцевого самоврядування, державних службовців, студентів, а також інших громадян на період навчання, перепідготовки, підвищення кваліфікації, роботи в обласні раді, облдержадміністрації, а також за контрактом на виробництві, закладах, організаціях загальної власності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не є тією особою, яка зазначена у цьому пункті положення про гуртожиток. П. 1.4 положення передбачено, що студентський гуртожиток призначений також для тимчасового проживання одиноких громадян (житлові приміщення знаходяться у спільному користуванні декількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках). Суд не може погодитись з позицією позивачки та її представника, що [PERSON] не є особою, яка має право проживати у гуртожитку відповідно до цього пункту. Також до даних правовідносин не може бути застосовано Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей». Законом України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що безпритульна особа - повнолітня особа, яка проживає на вулиці, в парках, підвалах, під'їздах будинків, на горищах, об'єктах незавершеного будівництва, в інших місцях, непризначених та непридатних для проживання, у тому числі жилих приміщеннях, що перебувають в аварійному стані. Запобігання бездомності і безпритульності - система заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, запобігання їм, у тому числі заходів щодо зниження ризику втрати особою прав на жилі приміщення і запобігання втраті цих прав, а також на запобігання виникненню негативних суспільних наслідків, пов'язаних з відсутністю в особи житла. Статтею 14 Закону передбачено, що місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень у сфері соціального забезпечення та соціального захисту населення проводять роботу щодо запобігання випадкам незаконного відчуження житла і захисту майнових прав осіб похилого віку та інвалідів і забезпечують у разі потреби за їх бажанням постійний сторонній догляд або влаштування до відповідного закладу соціальної підтримки (догляду) згідно із законодавством. [PERSON] не є особою, на яку розповсюджується Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», оскільки у неї є місце реєстрації, за яким їй буде надано місце для проживання. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що у неї є два сина, але у них відсутня можливість забезпечити її итлом. Гуртожиток входить до навчально-виробничої бази педучилища відповідно до Статуту Красноармійського педагогічного училища (а.с.69-92). Директор педагогічного училища в межах наданих йому повноважень є розпорядником майна і коштів. Відповідно до статті 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Згідно зі ст. 128 Житлового Кодексу України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Статтею 129 Житлового Кодексу України визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Не дивлячись на відсутність у позивачки спеціального ордеру та акту прийому-передачі кімнати, вона мешкала у гуртожитку у кімнаті №110, тобто фактично кімната була їй передана в користування на умовах укладеного договору. Статтею 63 ЖК України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. До договору найму житла, укладеного на строк до одного року (короткостроковий найм), не застосовуються положення частини першої статті 816, положення статті 818 та статей 822-824 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки відповідач діяв в межах укладеного договору, дії щодо виселення позивачки з гуртожитку обумовлені закінченням дії договору та не бажанням укладати його на новий строк або продовження його дії. Позивачка має місце реєстрації, за яким, при її зверненні, буде забезпечена койко-місцем. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 13.01.2017 року задоволено заяву позивачки про забезпечення позову. Заборонено працівникам Красноармійського педагогічного училища вчиняти будь-які дії спрямовані на виселення [PERSON] з кімнати [NUMBER] (а.с.13). В запереченнях на позовну заяву представник позивача просив скасувати заходи забезпечення позову. Відповідно до частин 4 та статті 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи обставини справи суд вважає за доцільне під час ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову не скасовувати заходи забезпечення позову, а вирішення це питання після набрання рішенням суду законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed