Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, в яких посилається на те, що 19 грудня 1987 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який до цього часу не розірвано. Під час перебування у шлюбних відносинах, 30 грудня 2009 року між позивачем та Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області було укладено договір оренди землі та водного обєкту, за умови якого Сватівська районна державна адміністрація Луганської області, як орендодавець, надала позивачу, як орендарю, в довгострокове користування на умовах оренди ділянку земель водного фонду із розташованим на ній водним обєктом (водоймищем), яка знаходиться на території Містківської сільської ради. Будучи орендарем водоймища та здійснюючи діяльність з риборозведення, позивачем в Лиманському державному виробничому сільськогосподарсько-рибоводному підприємстві Державного комітету рибного господарства України протягом 2010-2012 років з метою зариблення водоймища, за спільні з відповідачем кошти було придбано рибу відповідних видів, на протязі 2011-2017 років сільгосппродукцію у виді пшениці та ячменю, яку позивач використовував для годування риби у водоймищі в ході здійснення діяльності з риборозведення. У звязку з вищезазначеним, позивач просить суд поділити в рівних частках спільне сумісне майно подружжя, а саме сукупність всієї риби виду: товстолобик білий, товстолобик строкатий, короп, білий амур в водному обєкті (водоймищі), розташованому на ділянці земель водного фонду загальною площею 54,4 га, яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, що уселена, розведена та розплоджена у водоймищі позивачем, та визнати за сторонами в порядку поділу майна подружжя право особистої власності по ? частці сукупності всієї вказаної риби. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, справу просить розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання також не зявився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без її участі. Так, судом було встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД № 470729 сторони з 19 грудня 1987 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбних відносинах, 30 грудня 2009 року між позивачем та Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області було укладено договір оренди землі та водного обєкту, за умови якого Сватівська районна державна адміністрація Луганської області, як орендодавець, надала позивачу, як орендарю, в довгострокове користування на умовах оренди ділянку земель водного фонду із розташованим на ній водним обєктом (водоймищем), яка знаходиться на території Містківської сільської ради. Згідно п. 2 Договору в оренду передано ділянку земель водного фонду загальною площею 54,4 га з розташованим на ній водоймищем, у тому числі під водою 54,4 га. Згідно п. 8 Договору, його укладено на 49 років. Згідно п. 15 Договору цільове призначення орендованої ділянки земель водного фонду та водойми для рибогосподарських потреб. Договір зареєстровано у Сватівському районному реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії Центру ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 13 січня 2010 року за № 0410441700020. 17 серпня 2010 року Державним комітетом рибного господарства України позивачу, як субєкту підприємницької діяльності, видано ліцензію серії АВ № 548051 на здійснення діяльності, повязаної з промисловим виловом риби на промислових ділянках рибогосподарських водойм, крім внутрішніх водойм (ставків) господарств. Позивачем щорічно вносилась орендна плата. Будучи орендарем водоймища та здійснюючи діяльність з риборозведення, позивачем в Лиманському державному виробничому сільськогосподарсько-рибоводному підприємстві Державного комітету рибного господарства України протягом 2010-2012 років з метою зариблення водоймища, за спільні з відповідачем кошти було придбано рибу, що підтверджується накладними № 000515 від 13 жовтня 2010 року, № 000516 від 13 жовтня 2010 року, № 000365 від 26 квітня 2011 року, № 000366 від 26 квітня 2011 року, № 000374 від 27 квітня 2011 року, № 000375 від 27 квітня 2011 року, № 000388 від 28 квітня 2011 року, № 000389 від 28 квітня 2011 року, № 000419 від 01 травня 2011 року, № 000301 від 05 травня 2012 року, прибутковими касовими ордерами про сплату вартості зарибка та квитанціями до них, а також відповідними товарно-транспортними накладними про доставку риби у пункт призначення с. Містки. Згідно договору поставки № 17 від 31 травня 2011 року позивачем за спільні з відповідачем кошти у СФГ «Світанок» протягом 2011-2017 років придбавалася сільгосппродукція, а саме пшениця та ячмінь, яку використано сторонами для годування іхтіофауни водоймища в ході здійснення позивачем діяльності з риборозведення, що підтверджується відповідними накладними № 17 від 18 серпня 2011 року, № 4 від 15 вересня 2012 року; № 24 від 23 вересня 2013 року, № 19 від 29 серпня 2014 року, № 308 від 15 серпня 2015 року, № 299 від 08 жовтня 2016 року, № 514 від 29 жовтня 2017 року. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст.ст. 69, 70 СК України, ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, закон визначає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та розмір їх часток при поділі майна. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 177 ЦК України обєктами цивільних прав є речі. Згідно ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу щодо якого можуть виникати цивільні прва та обовязки. Згідно ст. 180 ЦК України тварини є особливим обєктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків ,встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 189 ЦК України продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 189 ЦК України). Відповідно до преамбули Закону України «Про тваринний світ», тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Обєктами тваринного світу згідно ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» є дикі тварини хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Право власності на обєкти тваринного світу набувається та реалізується відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Обєкти тваринного світу в Україні можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ч. 1, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про тваринний світ». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про тваринний світ» обєкти тваринного світу, вилучені із стану природної волі, розведені (отримані) у напіввільних умовах чи в неволі, або набуті іншим не забороненим законом способом, можуть перебувати у приватній власності юридичних та фізичних осіб. Таким чином, враховуючи інтереси сторін та визнання позовних вимог відповідачем щодо поділу спірного майна подружжя, суд вважає, що вищезазначене майно має бути розподілено між сторонами саме вказаним вище способом, у звязку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином відповідач підлягає стягненню на користь позивача понесених останнім судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 8000 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved