Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

До Козелецького районного суду з позовною заявою про визнання права власності на спадщину за договором, звернулась [PERSON] . Позов мотивований тим, що між позивачем у справі, [PERSON] та [PERSON] 23 липня 1991 року було укладено договір купівлі продажу, згідно діючого на час укладання угоди Закону, ст. 266 ЦК УРСР, предметом якого є житловий будинок з господарською будівлею, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Договір купівлі продажу у належний спосіб посвідчено повноважною особою - секретарем виконавчого комітету Євминської сільської ради, зареєстровано у реєстрі вчинення нотаріальних дій за номером №35. Таким чином, позивач набула права власності на вказане майно. На даний час, згідно діючого Закону, позивач вказане належне їй право, має зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак має в цьому перешкоди. Оскільки подаючи державному реєстратору довідку з МБТІ про реєстрацію права власності, позивач отримала відомості про те, що відомості в органах МБТІ внесені за попереднім власником. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: 23 липня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір купівлі продажу, згідно діючого на час укладання угоди Закону, ст. 266 ЦК УРСР, предметом якого є житловий будинок з господарською будівлею, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Договір купівлі продажу у належний спосіб посвідчено повноважною особою - секретарем виконавчого комітету Євминської сільської ради, зареєстровано у реєстрі вчинення нотаріальних дій за номером №35. [PERSON] набула права власності на вказане майно. Згідно діючого Закону, позивач вказане належне їй право, має зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак має в цьому перешкоди, оскільки подаючи державному реєстратору довідку з МБТІ про реєстрацію права власності, [PERSON] отримала відомості про те, що відомості в органах МБТІ внесені за попереднім власником. Укладаючи угоду купівлі продажу, [PERSON] , був власником вказаного майна на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке видане Козелецькою районною державною нотаріальною конторою 29 жовтня 1990 року, що зареєстровано у спадковому реєстрі за № 406. Однак успадкувавши майно, відомостей до КП «Ніжинське МБТІ не надав, тому міститься інформація про належність майна за попереднім власником. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, на підставі рішення № 64 від 26 березня 1990 року належав [PERSON] , за якою було зареєстровано право власності в органах МБТІ на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, її спадкові права на підставі свідоцтва про право на спадщину було успадковано [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину 29 жовтня 1990 року, та на підставі вказаного документу було оформлено договір купівлі продажу. Право власності в позивача, [PERSON] , виникло з моменту укладання договору та отримання майна, яке було передано останній продавцем. На даний час позивачем отримано у законний спосіб дублікат договору купівлі продажу, в зв`язку з його втратою. Під час укладання договору дотримані всі істотні умови його укладання, він нотаріально посвідчений та зареєстрований у виконавчому комітету Євминської сільської ради, однак не зареєстровано в органах МБТІ за попереднім власником і це чинить позивачу перешкоди у реалізації належних їй прав. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 5 ЦК України - дія актів цивільного стану у часі, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного стану, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків,що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (чинного на час укладання договору купівлі продажу ) - форма договору купівлі-продажу жилого будинку. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оформлення спадкових прав у нотаріуса є неможливим, оскільки укладений договір нотаріально посвідчений та зареєстрований у виконавчому комітету Євминської сільської ради, однак не зареєстровано в органах МБТІ за попереднім власником. На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведенного та

Outcome: approved