Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 23 жовтня 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 23 липня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Позивач з відповідачем спільно не проживають, не спілкуються, спільного господарства не ведуть, спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося, збереження шлюбу з відповідачем та примирення вважає неможливим, тому позивач просить суд розірвати укладений між ними шлюб. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначені підготовчі судові засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява від 03 грудня 2019 року про розгляд справи за її відсутності, в якій вона наполягала на задоволенні позовних вимог. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги визнав у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що з 23 липня 2010 року [PERSON] , [INFO] , перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 23 липня 2010 року , актовий запис № 496. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 23 липня 2010 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від представника відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved