Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 16 березня 2017 року надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 21 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладений договір № б/н, відповідно до якого відповідач 21 жовтня 2013 року отримав кредит у розмірі 300 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач у встановлені договором строки обов`язки по поверненню кредиту не виконав, у зв`язку з чим банк звернувся із позовом до суду про стягнення суми заборгованості за договором кредиту, яка станом на 31 січня 2017 року складає 37548,92 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 4524,78 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 27909,91 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 2850,00 гривень, штраф фіксована сума - 500 гривень, штраф процентна складова - 1764,23 гривень, крім того просив стягнути із відповідача витрати на сплату судового збору у розмірі 1600,00 гривень. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року у справі № 263/3599/17 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21 жовтня 2013 року, за тілом кредиту у розмірі 4524 грн. 78 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 27909 грн. 91 коп. та судовий збір у розмірі 1382 грн. 08 коп. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 вересня 2019 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення до свого провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2019 року скасовано указане заочне рішення та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду по суті. 22 жовтня 2019 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] - надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на постанову ВС від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 просила суд відмовити у задоволенні позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що відповідно до укладеного договору від 21 жовтня 2013 року № б/н відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача станом на 31 січня 2019 року становить 37548,92 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4524,78 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 27909,91 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2850 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1764,23 грн. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «ПриватБанк» надало копію Анкети - Заяви від 21 жовтня 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка згідно з посилання позивача, підписана відповідачем, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карток про умови кредитування з використанням платіжної картки, а також розрахунок заборгованості. Однак, відповідачем не надано заперечень відносно того, що вона підписувала вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, отримувала в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитку картку, а також користувалася нею, отримуючи від банку кредитні кошти, тобто те, що вона отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти від позивача, а також частково проводила повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем. Згідно з вказаним розрахунком заборгованості за тілом кредиту, який отримала відповідач від АТ КБ «ПриватБанк» складає 4524,78 грн. Оскільки з матеріалів справи убачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором та не надала суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, а тому суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення вищевказаної заборгованості за тілом кредиту. Судом встановлено, що вищевказана Анкета-Заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. На підтвердження вказаних відомостей позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг в «ПриватБанку». Однак судом встановлено, що надані позивачем Умови не містять підпису відповідача. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору та, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брала вона на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах: розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, відповідно, вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 21 жовтня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами, а тому в частині стягнення з відповідачки заборгованості по нарахованих відсотках, пені та штрафах слід відмовити. Вказана позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16, а також у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1921 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 4524,78 грн. х 100% : 37548,92 грн. ціни позову = 12,05 %), тобто 12,05 % від ціни позову (12,05 % х 1921 грн. : 100% = 231,48 грн.), що складає 231,48 грн.

Outcome: partial