Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду 16.09.2015 р. звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем в фактичних шлюбних відносинах з серпня 2012 року, а з 21.05.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO].. На даний час сімейні відносини припинені, син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивачка потребує матеріальної допомоги, ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач як батько дитини може надавати матеріальну допомогу, є працездатним, працює, але матеріально її не підтримує. Відповідач інших утриманців не має, може надавати матеріальну допомогу. Прохала стягнути з відповідача аліменти на її утримання. В судове засідання позивачка зявилася та підтримала позовні вимоги повністю. Додатково пояснила, що доходів, окрім державної допомоги на дитину 130,00 грн., не отримує, проживає разом з сином. Відповідач надавав допомогу до липня 2015 року, у серпні 2015 року купив сину взуття за 200 грн. Продуктів харчування та одягу не покупав. На час розгляду справи аліменти на утримання дитини на її користь з відповідача не стягнуті. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1/7 частини його доходів. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1/7 частини доходів відповідача. Зазначив, що відповідач працює інспектором ДПС ВДАІ та отримує зарплату за вирахуванням податків біля 1800 грн., інших дітей та утриманців не має, проживає з батьками. Оскільки позивачем також поданий позов про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/3 частини доходу, вважає, що на користь позивача мають бути стягнуті аліменти у меншому розмірі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню. Суд на підставі ст.ст.10,11,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з серпня 2012 року по 21.05.2014 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, а з 21.05.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі по теперішній час, шлюб зареєстровано відділом ДРАЦС по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 189, що не заперечували сторони в судовому засіданні та згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах у позивача та відповідача народилася спільна дитина син [PERSON], [INFO], батьками записані позивач та відповідач, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини [PERSON] 1-НО № 594918 (а. с. 4). Малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що підтверджено довідкою КП «Сервіскомуненерго» № 865 від 11.09.2015 р. (а. с. 6). Відповідно до довідок Словянського міського УСЗН від 17.09.2015 р., [PERSON] отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130,00 грн. на місяць. (а. с. 7). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ст.70 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-Х1У (із змінами та доповненнями) максимальний загальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що інший з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1,2,3 групи. Статтею 80 ч.1 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею (ним) їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст.84, ст.86,88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Оскільки позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають спільну малолітню дитину синаОлександра, [INFO], яка проживає разом з позивачкою, то остання має право на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка потребує матеріальної допомоги, а розмір її державної допомоги по догляду за дитиною 130,00 грн. (інших доходів позивачка не має), не забезпечують її прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оскільки [PERSON] ухиляється від цього зобовязання, кошти на утримання позивачки повинні були стягнуті в судовому порядку в розмірі 1/4 частини до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому суд враховує сімейний стан, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів (проживає окремо від позивачки та спільної дитини, утриманців не має, працездатний, отримує середню заробітну плату біля 2643,75 грн. на місяць, може надавати матеріальну допомогу), позивачки (проживає з дитиною, доходів, окрім матеріальної допомоги УПСЗН, не має). При цьому судом не враховуються доводи відповідач ата його представника щодо зменшення розміру аліментів на утримання дружини через подання позивачем позову до суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На даний час аліменти з відповідача за рішенням суду, яке б набрало законної сили, не стягнуті. У разі стягнення в подальшому зх. Відповідача аліментів на утримання дитини відповідач не позбавлений можливості відповідно до вимог ст.ст. 188,192 СК України звернутися до суду із позовом про звільнення від сплати аліментів або про зміну їх розміру. Позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача [PERSON] витрат 175 грн. за надання правової допомоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відшкодування таких витрат передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р., згідно якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. Оскільки адвокат з боку позивача не приймав участі в судових засіданнях або під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, не ознайомлювався з матеріалами справи у суді, то витрати на правову допомогу в такому випадку несе позивач. На підставі викладеного, та

Outcome: partial