Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

До Димитровського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Димитровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 2002 р. він розпочав будівництво гаражу біля житлового буд. [ADDRESS]. Для будівництва гаражу він придбав будівельні матеріали на загальну суму 13 665,26 грн. Будівництво гаражу здійснював самостійно власними силами. Побудувавши гараж у 2002 р., в 2004 р. він здійснив внутрішнє оздоблення гаражу на загальну суму 2 072 грн. та почав користуватися зазначеним гаражем. Після чого звернувся до ДПУВКХ, Красноармійського РЕС, «Укртелеком», КУПТС , Красноармійського управління газопостачання для погодження розміщення побудованого гаражу та отримав погодження від зазначених юридичних осіб. Також звернувся до ПП «Донбасгеоінформ», з метою складання ситуаційного плану земельної ділянки на якій розміщено мій гараж. У 2014 р. він звернувся до КП «БТІ» ДМР з метою проведення технічного огляду гаражу та складання технічного паспорту окрім того звернувся до ПАТ «Інститут Донбассреконструкція» з метою з'ясування відповідності побудови гаражу вимогам надійної та безпечної експлуатації. За змістом технічного паспорту БТІ з'ясувалось - гараж загальною площею 42,5 кв. м. позначено в технічном паспорті літ.А1-1, збудовано самовільно. Висновком ПАТ «Інститут Донбассреконструкція» було підтверджено, що будівля мого гаражу відповідає вимогам надійної та безпечної експлуатації. Вартість гаражу на час направлення позову до суду становить - 47 767 грн. Провести на цей час державну реєстрацію права власності на гараж, є не можливим у зв'язку з самовільним будівництвом останнього. Вищевикладене спричиняє для нього неможливість в позасудовому порядку оформити право власності на гараж, та таким чином надає йому право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. До судового засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволені позовних вимог. Представник відповідача до суду не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено. Згідно паспорта громадянина України [PERSON] народився [INFO] р. та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 17-18). Згідно технічного паспорта на гараж, розташований на [ADDRESS] загальною площею 42,5 кв. м. позначено в технічним паспорті літ.А1-1. Згідно висновком ПАТ «Інститут Донбассреконструкція» підтверджено, що будівля гаражу відповідає вимогам надійної та безпечної експлуатації. Вартість гаражу на час направлення позову до суду становить - 47 767 грн. (а. с. 4-13). Згідно накладних, товарних чеків, технічного паспорту, вартість гаражу на час направлення позову до суду становить - 47 767 грн. (а. с. 3, 14-16). Згідно приписів ст. 376 ЦК України: будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч.1), але право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.2) та на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч.3). За змістом ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (ч.1) та відмова в державній реєстрації може бути оскаржена до суду (ч.3). Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває на нього право власності. За змістом п. 8. прикінцевих та перехідних положень правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 325 ЦК України - фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Диспозиція статті 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З урахуванням викладеного вище, суд вважає визнати за [PERSON], право приватної власності на нежитлову будівлю - гараж, згідно технічної документації, літ. А-1, загальною площею 42,5 кв. м., розташованого за адресою: 85320, [ADDRESS]. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 182, 325, 328, 376 ЦК України,

Outcome: approved