Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

До суду 13.12.2019 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 18.12.2019 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 15.01.2020 року. Ухвалою суду від 20.01.20 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 24.02.20 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.20 року. 18.03.20 року сторони не з`явились, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 26.03.20 року. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено, подружні стосунки сторонами не підтримуються. Суперечок про поділ майна та місця проживання спільної дитини позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам, а тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливі. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що 18.03.20 року подав адресовану суду письмову заяву, яка приєднана до матеріалів справи. У судові засідання 18.03.20 та 26.03.20 року не з`явилась відповідачка, хоча була повідомлена належним чином у встановленому порядку про дату, час та місце судового засідання. Заяви про розгляд справи без її участі суду не надавала. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, не наданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 листопада 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 2129). Свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з відповідачкою та після розірвання шлюбу залишається на її утриманні. Подружні відносини припинені з січня 2016 року, про що зазначено у позові, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved