Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі по 1500 грн. щомісячно з дня набрання рішенням законної сили та до [INFO] року. Також просила стягнути з відповідача 3600 грн., як компенсацію фактично понесених коштів по оплаті навчання дочки, обґрунтовуючи це як обов`язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач в добровільному порядку аліменти на утримання дочки не надає, хоча має таку можливість, адже неофіційно працює майстром з ремонту автомобілів і має достатньо хороші доходи, а також придбав квартиру котеджного типу. Дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на І курсі в Інституті мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету. Вказала, що 03 вересня 2018 року за навчання нею було сплачено 7200 грн. за перше півріччя, а тому з відповідача потрібно стягнути 3600 грн. як компенсацію половини фактично понесених коштів по оплаті навчання. Вважає, що оскільки відповідач спроможний був сплачувати аліменти до повноліття дочки у сумі 1200 грн., і його матеріальне становище не погіршилося, тому він має реальну можливість сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. 07 березня 2019 року позивач подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій вказала, що 26 лютого 2019 року нею було здійснено чергову оплату за навчання у сумі 8392 грн. А тому просила стягнути з відповідача 7769 грн., як компенсацію половини фактично понесених коштів по оплаті навчання дочки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, за місцем встановленої реєстрації. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, заслухавши представника позивача, та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено матір [PERSON] , батьком [PERSON] . Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області №569/2100/18 від 11 квітня 2018 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Доньці [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років, однак після закінчення школи вона продовжує навчання. Згідно довідки №39-77-31 від 07.09.2018 року, [PERSON] є студентом І курсу Інституту мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету, спеціальність музичне мистецтво, денна платна форма навчання. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів, суд враховує позицію позивача, щодо способу стягнення аліментів, а саме у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Щодо розміру аліментів, суд зазначає наступне. Відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь якого сплачує аліменти у розмірі 1200 грн. щомісячно. Однак, всупереч ст.81 ЦПК України позивачем не надано доказів наявності у відповідача на праві власності нерухомого майна, грошових коштів чи понесення ним витрат на придбання нерухомого майна. Також відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача [PERSON] та його матеріальне становище. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, а також те, що відповідач мав можливість сплачувати аліменти на двох дітей у сумі 1200 грн., суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає достатнім стягувати із відповідача аліменти на дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Разом з тим вимога про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з навчанням дочки, задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача 7769 грн., як компенсацію фактично понесених коштів по оплаті навчання дочки, обґрунтовуючи це як обов`язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, відповідно до ст.185 СК України. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВСУ № 6-1296цс від 24.02.2016 року, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial