Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про розірвання шлюбу, який в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] Позивач також зазначає, що сімейні та шлюбні відносини між сторонами припинені, з відповідачем проживають окремо, родинних зв'язків не підтримують, подальше проживання і збереження шлюбу неможливе. Відновлювати шлюбні відносини позивач не збирається. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON]. Позивач до судового засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просила позовні вимоги задовольнити. Судом встановлено, що 06.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб, актовий запис №2331 (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва серії 1-АМ №094672, у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved