Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернувся орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Костянтинівської районної державної адміністрації, в якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та призначити опікуном дітей бабу дітей - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачі у справі є батьками вказаних дітей, проте протягом останнього року з дітьми не проживають, зловживають спиртними напоями, вихованням дітей не займаються, не цікавляться їх життям та здоров`ям, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дітей не надають, самоусунулись від виховання своїх дітей. Вихованням і утриманням дітей на теперішній час займається [PERSON] , з якою проживають діти, вона піклується про їх фізичний і духовний розвиток, стан здоров`я. Умови проживання у [PERSON] задовільні для проживання дітей, тому орган опіки та піклування просив призначити її опікуном вказаних дітей. Представник позивача Органу опіки та піклування в особі Костянтинівської районної державної адміністрації - Чорна О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та висновку органу опіки та піклування щодо вирішення вказаного спору. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце його проведення повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов не надали. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 18.09.2019 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження: серії [NUMBER] , виданого виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (актовий запис №22 від 22.12.2003 року), серії [NUMBER] , виданого виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (актовий запис №10 від 22.08.2005 року), серії [NUMBER] , виданого виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (актовий запис №05 від 02.04.2009 року), серії [NUMBER] , виданого виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (актовий запис №16 від 07.09.2011 року), серії [NUMBER] , виданого виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (актовий запис №16 від 08.11.2012 року), серії [NUMBER] , виданого виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (актовий запис №5 від 19.07.2016 року), копії яких додані до матеріалів справи. Відповідно до інформаційної довідки, наданої Іванопільською сільською радою 06.05.2019 р. за № 155/02-25, 28.05.2019 за № 173/02-25, батьки дітей [PERSON] , [PERSON] мають зареєстроване місце проживання на території Іванопільської сільської ради за адресою: [ADDRESS] . З характеристик, наданих виконавчим комітетом Іванопілської сільської ради на батьків дітей, відповідачі [PERSON] , [PERSON] характеризуються негативно, схильні до вживання спиртних напоїв, регулярно їх вживають, не здійснюють забезпечення необхідними умовами життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей, дітей покинули більше року тому, місце їх знаходження на даний час не відоме. Згідно з довідками виконавчого комітету Іванопільської сільської ради від 01.08.2019 р. за № 1720 діти проживають із бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження умов проживання, складеного начальником служби у справах дітей Костянтинівської РДА та головою Іванопільської сільської ради 18 січня 2019 року, умови проживання дітей задовільні. Діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] здорові, що підтверджується відповідними висновками про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини КНП Костянтинівської районної ради Донецької області «Костянтинівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», всі діти, окрім [PERSON] , [INFO] , навчаються у навчальних закладах, про що свідчать довідки Костянтинівського вищого професійного училища від 27 грудня 2018 року за № 651, Іванопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів від 28 грудня 2018 року за №№ 223, 224, 225, 227. Згідно з характеристиками дітей, наданих навчальним закладом Іванопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів, дітьми опікується баба [PERSON] Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона працює в Іванопільській сільській раді та відвідувала сім`ю [PERSON] , яка проживає з вказаними дітьми, дбає про них та утримує, діти завжди охайні та відвідують навчальні заклади. Третя особа [PERSON] була допитана як свідок в порядку ст. 234 ЦПК України та надала показання про те, що відповідач [PERSON] є сином її померлого чоловіка та вона допомагала виховувати [PERSON] Після народження дітей у подружжя [PERSON] , [PERSON] допомагала їм виховувати їх. Батьки дітей зловживають спиртними напоями, мати покинула дітей та стала безпритульною, батько хоча проживає в одному селі, проте дітей не виховує, долею дітей не цікавиться, їх не утримує, не спілкується в достатньому обсязі. В судовому засіданні була заслухана думка дітей. Так, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що проживають з [PERSON] , яка про них дбає, бажають і надалі проживати в її сім`ї. Матір останнього разу бачили три роки тому, батька бачать періодично. Проте ані він, ані матір не проявляють до дітей інтересу, не цікавляться їх життям, здоров`ям, інтересами. Орган опіки та піклування Костянтинівської районної державної адміністрації надав висновок від 01.03.2019 про доцільність позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та призначити опікуном дітей бабу дітей - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. Частиною 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п.6. та п.7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Водночас Пленум Верховного Суду України в п.15 зазначеної вище постанови роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено факт ухиляння відповідачів [PERSON] , [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що виразилось в тому, що вони не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання ними освіти, в зв`язку з чим [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , громадян України, необхідно позбавити батьківських прав щодо вказаних дітей. А отже, позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити, позбавивши [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Доцільно буде зазначити, що відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Частинами 2 - 4 статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Враховуючи волевиявлення [PERSON] , яка бажає бути опікуном дітей, стан її здоров`я, наявність власного житла, постійного доходу, позитивну характеристику, яка до кримінальної відповідальності не притягувалась, не має не знятої чи не погашеної судимості, в розшуку не перебуває, що підтверджується відповідними доказами, доданими до матеріалів, відсутність підстав передбаченим ст. 64 ЦК України, що могли б унеможливити призначення її опікуном чи піклувальником, а також враховуючи бажання дітей надалі проживати з [PERSON] , суд дійшов висновку про можливість призначити [PERSON] , [INFO] піклувальником [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та опікуном [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання вищезазначених дітей в розмірі однієї другої частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 квітня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття з кожного, що відповідатиме викладеним в позові вимогам та не суперечитиме закону. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог, які мають немайновий та майновий характер, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] слід стягнути в дохід держави витрати, пов`язані із сплатою судового збору, у загальному розмірі 1921 (однієї тисячі дев`ятисот двадцяти однієї) гривні 00 копійок з кожного.

Outcome: approved