Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом, в якому (з урахуванням змін та уточнень в остаточній редакції) просить визначити з ним місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2018 року і до повноліття [PERSON] , а саме до 17 серпня 2019 року, а потім в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття [PERSON] , а саме до 05 травня 2026 року (т.1 а.с.52-55). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 17 березня 2001 року до 29 листопада 2018 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбних відносин з відповідачем мають двох синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після припинення подружніх стосунків, відповідач переїхала від нього та залишила синів проживати з батьком. Діти проживають з разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . На сьогодні у позивача з відповідачем виник спір про місце проживання дітей. Діти бажають жити з ним, але відповідач відмовляється визнавати цю обставину, та намагається забрати дітей до себе. У зв`язку з цим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. [PERSON] також звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визначити з нею місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , обґрунтовуючи тим, що після припинення шлюбних відносин з [PERSON] , вона була вимушена мешкати у знайомих, тому відразу у неї не було можливості забрати дітей, їй був необхідний час для того, щоб облаштувати інше житло з умовами, які необхідні дітям. [PERSON] не дає їй можливості спілкуватись з дитиною, у зв`язку з чим вона звернулась до органів поліції. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити в повному обсязі (т.2 а.с.2-6). Ухвалою суду від 30 січня 2019 року об`єднано в одне провадження позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини (т.1 а.с.77). Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а у задоволенні позову [PERSON] просить відмовити (т.2 а.с.165). Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи представник [PERSON] - [PERSON] була сповіщена належним чином (т.2 а.с.162), про причини неявки суду не сповістили. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином (т.2 а.с.164), про причини неявки не сповістив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню, а у задоволенні Позову [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17 березня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 29 листопада 2018 року було розірвано (т.2 а.с.166-167). Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.10,12). Після припинення подружніх стосунків, [PERSON] , покинула родину і діти залишилися проживати в сім`ї батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Матеріально-побутові умови проживання батька, [PERSON] , задовільні, придатні для виховання і розвитку дітей, про що спеціалістом служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області та фахівцем, відповідальним за проведення оцінки потреб Чорноморського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було складено відповідний акт обстеження житлово-побутових умов проживання та акт оцінки потреб (т.2 а.с.41). За інформацією дитячої поліклініки дитина перебуває на диспансерному обліку. Рекомендації та призначення медичних працівників стосовно лікування виконували обидва батьки, на прийом до лікаря дитина приходила у супроводі як мати так і батька (т.2 а.с.38). За інформацією загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 мати, [PERSON] , з 1 по 3 клас приділяла належну увагу вихованню та навчанню сина. Систематично відвідувала батьківські збори, тримала постійний зв`язок з класним керівником, брала посильну участь у справах класу (т.2 а.с.16,17). Батько, [PERSON] , у поточному навчальному році став підтримувати зв`язок з вчителем особисто, займається навчанням і вихованням сина, був присутній на батьківських зборах, їздив із класом на екскурсію (т.2 а.с.42,43). За інформацією ОО ДЮФК «Портовик» батько, [PERSON] , фінансує тренування сина, цікавиться його успіхами (т.2 а.с.44). Згідно довідки №2322 від 28.11.2018 [PERSON] працює в ПрАТ «АДМ Іллічівськ» на посаді машиніста автомобілерозвантажувача, має стабільну заробітну плату, характеризується задовільно, зарекомендував себе як старанний та відповідальний працівник (т.1 а.с.62,64,68). Згідно характеристики ЖСК «Судоремонтник-1», [PERSON] проживає з разом з синами [PERSON] та [PERSON] . Батько займається дітьми. Старший син відвідує курси англійської мови, молодший син відвідує спортивні секції. Діти мають охайний зовнішній вигляд. Мати [PERSON] у родині за даною адресою не проживає з 01.08.2018 року. Претензій і нарікань з боку сусідів не має (т.2 а.с.51). Згідно медичних довідок [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіарта Іллічівської басейнової лікарні на водному транспорті не перебуває (т.1 а.с.65,66). [PERSON] працює в ТОВ «Українська Чорноморська Індустрія», лаборантом, має стабільну заробітну плату, характеризується задовільно, зарекомендувала себе гарним фахівцем, творчою і креативною людиною. В колективі користується повагою (т.2 а.с.11,12). Згідно договору оренди (т.2 а.с.13-14) [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] в орендованій кімнаті. Матеріально-побутові умови проживання [PERSON] задовільні, придатні для виховання і розвитку дитини, про що спеціалістом служби у справах дітей Чорноморської міської ради та фахівцем, відповідальним за проведення оцінки потреб Чорноморського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було складено відповідний акт обстеження житлово-побутових умов проживання та акт оцінки потреб (т.2 а.с.40). Службою у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області було проведено опитування малолітнього [PERSON] , [INFO] . В ході опитування встановлено, що [PERSON] мешкає разом з батьком та старшим братом [PERSON] . Свою мати він в останній раз бачив у листопаді місяці 2018 року, вона приходила до нього у школу, де поспілкувалась з ним. До мами він ставиться не дуже добре, тому, що коли нікого вдома не було, крім нього, вона пила водку та палила цигарки, тому він на неї ображений. Мати свою він дуже любить, але бажає жити з батьком. [PERSON] не бажає мешкати разом з матір`ю. Батько до нього ставиться дуже добре, він його дуже любить, батько готує їжу та робить з ним уроки. Він би дуже хотів, щоб батьки помирилися (т.2 а.с.39). Згідно висновку №1-17-54 від 07.02.2019 виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (т.2 а.с.35-37). Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тому той факт, що дитина проживає з одним із батьків не означає, що другий батько позбавляється обов`язків виховувати, матеріально забезпечувати його. Сімейне законодавство встановлює, що батько і мати - рівні в своїх правах. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання дитини, що стало підставою для подачі позову до суду. Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з батьком, має особисту прихильність до нього, за місцем їх проживання створені всі умови для дитини, а також з урахуванням думки дитини, суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини разом з батьком. Щодо вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. У відповідності зі ст.ст.180, 181, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище і стан здоров`я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має; утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних коштів, зокрема, на придбання дитячого харчування, одягу, предметів гігієни, ліків тощо. Оскільки між сторонами по справі в добровільному порядку не досягнуто домовленості про спосіб виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення аліментів правомірні, основані на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі. Ч.1 ст.191 СК України передбачає, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі, позивачі у справах про стягнення аліментів…. Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved