Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про стягнення аліментів повернуто позивачеві. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 14 серпня 2009 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх років стосунки розладились, кожен з подружжя живе окремим життям, фактично сім`я припинила існування. Вважає, що збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження в даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти надання стоку на примирення заперечувала, просила суд розглянути справу за її відсутності та витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечував. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 14 серпня 2009 року було укладено шлюб (а.с.41). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7), та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору щодо визначення місця проживання дітей та поділу майна на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач згодний з цим в повному обсязі. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved