Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулась [PERSON], в якому просила визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] в зв'язку із не проживанням у ньому відповідача понад одного року без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на 1/2 частку нерухомого майна та договору дарування 1/2 частки квартири, укладеного між [PERSON] та її дочкою [PERSON] Домовленості між сторонами щодо збереження права користування житлом не має. У вказаному житловому приміщені відповідач не проживає з 2002 року без поважних причин, що створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні позивачем власністю. Крім того, позивач несе додаткові комунальні витрати та позбавлена права на отримання субсидії. Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, в якому позовні вимоги визнала. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлялась належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. На виконання вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у зв'язку з визнанням відповідачем позову. Так судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Костянтинівка Донецької області, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями паспорту громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи. [PERSON] є власником 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 08 квітня 2016 року на підставі розпорядження відділу приватизації при комунальному підприємстві «СЄЗ» № 15 від 05 квітня 2016 року. 13 вересня 2018 року [PERSON], в інтересах якої діяла [PERSON], та [PERSON] уклали договір дарування на підставі якого [PERSON] отримала у дар право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], яке належало [PERSON], що підтверджується договором, посвідченим приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу [PERSON], інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 154873160 від 04.02.2019 р. Умовами вказаного договору Відповідач [PERSON] є дочкою позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 01 серпня 2018 року Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 949 складений 15 вересня 1977 року народження відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області). Відповідно до повідомлення відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 27.12.2018 р. за № 4697/09, копії довідки про склад сім'ї КП «СЄЗ № 4» від 06.12.2018 р. за № 1177 [PERSON], [INFO], має зареєстроване місце проживання за адресою: квартира [ADDRESS] За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (ч.1 ст. 717 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], оскільки нею було відчужено право власності на спірне житлове приміщення, до складу якого входить, зокрема, право користуватися ним. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, позов підлягає задоволенню. При подачі позову до суду позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позивачем при подані позову сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., а відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд дійшов висновку про необхідність повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 352 грн. 40 коп. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору у розмірі 352 грн. 40 коп., суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] інші 50 відсотків судового збору, що дорівнює 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved