Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 29.08.2016 року звернулась заявник [PERSON] із заявою про встановлення факту народження дитини, в якості заінтересованої особи заявником визначено Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції . В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що 03 грудня 2015 року в м. Луганськ Луганської області (зона АТО) в пологовому відділенні Луганської Республіканської клінічної лікарні Луганської Народної Республіки народилась дитина від батьків, що не перебувають у шлюбі, а саме: матері [PERSON], батька [PERSON], дитині визначено прізвище, імя та по-батькові [PERSON]. Заявник вказує, що єдиним наявним документом, що підтверджує факт народження дитини на території непідконтрольній державній владі України є: медичне свідоцтво про народження №746 від 03 грудня 2015 року, що видане пологовим відділенням Луганської Республіканської клінічної лікарні Луганської Народної Республіки, що знаходиться на території, непідконтрольній державній владі України. У звязку з неможливістю отримання документу, що підтверджує факт народження за зразком чинного законодавства України, неможливістю здійснення реєстрації факту народження дитини та отримання відповідного свідоцтва, заявник просить суд: встановити факт народження дитини [PERSON] в м. Луганськ Луганської області (зона АТО) в пологовому відділенні Луганської Республіканської клінічної лікарні Луганської Народної Республіки (території непідконтрольній державній владі України) 03 грудня 2015 року, від батьків, що не перебувають у шлюбі, а саме: матері [PERSON], батька [PERSON], з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва; допустити негайне виконання рішення суду у цивільній справі; зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану видати свідоцтво про народження [PERSON], матері [PERSON], або її належному представнику. Представник заявника за довіреністю [PERSON], повідомлялась судом про розгляд справи своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи своєчасно та належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні, відповідно до наданого медичного свідоцтва №746, виданого Державним закладом «Луганська Республіканська клінічна лікарня» від 03 грудня 2015 року, за формою №103/у, встановлено, що заявником [PERSON] була народжена дитина: хлопчик. Зі слів матері, батько дитини [PERSON], з підстав чого дитині визначено прізвище, імя та по-батькові [PERSON]. Відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року №254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Луганськ на сьогодні є тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Так п. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Пунктом 2 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. З паспорту громадянина України заявника вбачається, що [PERSON] є громадянкою України. Відповідно до ч. 2 ст. 147 СК України по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до розяснень, наданих у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Встановлення вказаного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. Згідно пункту 8 частини першої статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, в частині встановлення факту народження дитини. В частині зобовязання відділу державної реєстрації актів цивільного стану видати свідоцтво про народження [PERSON], матері [PERSON], або її належному представнику, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, так як заявником не доведено факт відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану у видачі свідоцтва про народження дитини, такі вимоги є передчасними.

Outcome: partial