Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 20.03.2006 року по 21.03.2018 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Був прийнятий на роботу електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті. Звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. 12.02.2021 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затверджений Начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Король В., позивачу встановлено професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз. ЛН- І-ІІ ст. 15.04.2021 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК за професійним захворюванням. Первинно за сукупністю йому встановлено 60% втрати професійної працездатності, з 9.04.2021 року безстроково: 35% хронічна п/крижова радикулопатія, 25% хронічний бронхіт. Первинно визнаний інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями, з 9.04.2021 року безстроково. Рекомендовані «Д» невролога, терапевта. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування за хронічною п/крижовою радикулопатією, корсет на п/крижовий відділ хребта. Постановою ВД ФСС йому були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались. Позивач вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода. Він тривалий час працював в підземних умовах, 12 років перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, весь час в умовах впливу шкідливих факторів. Згідно пункту 17 акту, професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії. У пункті 18 акту від 12.02.2021 року зазначено, що причинами професійних захворювань є пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксину кристалічний при вмісту вільного діоксину кремнію від 5 до 10% - фактична величина 9,2 - 22,9 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 80-91% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулубу) - фактична величина 70,2-152,5 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 48,5-90 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується 15-35 кг, при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30 град. - 51% часу зміни при нормативному значенні до 30 град. - 25% зміни. Нахили корпусу 30-160 разів за зміну, при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 84-88 дБА, при нормативному значенні - 80 дБа. Таким чином, робота позивача на користь підприємства була важкою, з перевищенням гранично допустимих норм. Хворіє він досить давно, неодноразово лікувався амбулаторно та стаціонарно, що підтверджується епікризами. Результатом професійних захворювань стало загальне погіршення стану здоров`я, а саме: постійний сухий кашель, слабкість, швидка втомлюваність. Через наявну хворобу позивач має слабке здоров`я, яке погіршується навіть при незначних навантаженнях. Для підтримки свого здоров`я, він вимушений постійно проходити курси лікування. При цьому періодичне перебування в лікарнях не виключило стійкої втрати професійної працездатності. Ці обставини суттєво впливають на якість його життя та викликають моральні страждання. Незважаючи на теперішній стан, від чоловічого обов`язку піклуватись про родину позивач не звільнений. Тому йому потрібно докладати додаткових зусиль для належного утримання себе та родини. Він чоловік середніх років, у нього багато енергії та бажань, однак він не може вести активний образ життя. Через хворобу йому довелося змінити свої звички та життєві плани, багато часу він перебуває у лікарнях в умовах стаціонару та приймає ліки. Його звичайний уклад життя примусово змінився. Відновлення його здоров`я неможливе, що підтверджується довідкою МСЕК, оскільки втрата професійної працездатності встановлена безстроково. Тобто стан його здоров`я з часом не відновиться, наслідки хвороб носять незворотній характер. Викладенні у позові обставини свідчать про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок підприємства-відповідача, під час роботи на якому було пошкоджено його здоров`я. Моральну шкоду, яка була завдана профзахворюванням, внаслідок якого позивач втратив здоров`я, він оцінює в 200 000 грн. і вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на позов представник відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» позов не визнав, вважає, що позовна заява необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Представник відповідача зазначає, що оформляючи трудові відносини з позивачем, позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. При цьому, позивач, маючи право розірвати трудовій договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про охорону праці, не додержується умов колективного договору з цих питань, добровільно приступив до виконання трудових обов`язків, від дорученої роботи не відмовлявся, свідомо працював в запропонованих умовах, про те, що його не влаштовує робота адміністрацію підприємства не повідомляв. За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач користувався пільгами та компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Представник відповідача звертає увагу на те, що спричинення моральної шкоди у спірних правовідносинах згідно з вимогами законодавства не є матеріально-правовою презумпцією. Тому позивач має доводити не лише сам факт спричинення моральної шкоди, а, й, особливо її розмір. Позивачем не подано доказів, що підтверджують наявність причинного зв`язку між отриманою позивачем моральною шкодою і протиправними діями відповідача, а також наявність провини підприємства в його заподіянні. На думку представника відповідача, позивач не надав жодного доказу отримання моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю в повному обсязі. Позивач та представник відповідача до судового засідання не з`явились. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні. Частиною 2\~статті 247\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 20.03.2006 року по 21.03.2018 року. Був прийнятий на роботу електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті, 01.01.2008 року переведений електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті. 21.03.2018 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (наказ № 308ку від 27.03.2018р.) (а.с.7-9). Стаж роботи [PERSON] в умовах впливу шкідливих факторів склав 21 рік 06 місяців 00 днів, за професією 21 рік 06 місяців 00 днів, загальний стаж 26 років 04 місяці 15 днів. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 12 лютого 2021 року, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В.Король 12 лютого 2021 року, в пункті 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії. У пункті 18 акту визначена причина виникнення професійного захворювання: пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксину кристалічний при вмісту вільного діоксину кремнію від 5 до 10% - фактична величина 9,2 - 22,9 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 80-91% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулубу) - фактична величина 70,2-152,5 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 48,5-90 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується 15-35 кг, при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30 град. - 51% зміни при нормативному значенні до 30 град. - 25% зміни. Нахили корпусу 30-160 разів за зміну, при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 84-88 дБА, при нормативному значенні - 80 дБа (а.с.10-13). В період з 20.01.2021 року по 01.02.2021 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з діагнозом: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз. ЛН- І-ІІ ст. - захворювання професійні встановлені вперше (а.с.24). Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 27 січня 2021 року № 3/64 [PERSON] встановлено діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз. ЛН- І-ІІ ст. (а.с.25). Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.04.2021 року [PERSON] встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, огляд проведено первинно, інвалідність встановлена з 09.04.2021 року безстроково. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 60%. Потребує медикаментозного лікування, санаторно-курортне лікування за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, корсет на п/кр відділ хребта (а.с.14). Позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 26.12.2017 року по 09.01.2018 року, з 13.02.2018 року по 22.02.2018 року, з 23.07.2018 року по 13.08.2018 року, з 04.03.2019 року по 15.03.2019 року (а.с.20-23). У відзиві на позов представник відповідача не заперечує того, що позивач працював на підприємстві з повним робочим днем у шахті та частково визнає позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Відповідно до роз`яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. \~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров`я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоров`я потрібен певний час та грошові кошти. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров`я позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 48000 гривень. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.\~Частина 6\~ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 217,92 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial