Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому зазначав, що з грудня 2012 року був прийнятий на роботу в якості водія в ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс». До посадових обов'язків входило перевезення автомобільним транспортом небезпечних вантажів, на що має право як водій з відкритими відповідними категоріями на право керування транспортними засобами та наявними допусками на здійснення таких перевезень. З моменту початку трудової діяльності і до червня 2013 року жодних проблем з роботодавцем з приводу виконання трудових обов'язків не виникало. 04 червня 2013 року під час відпочинку на автозаправній станції у с. Кияшки Кременчуцького району (АЗС є майном відповідача) з автомобіля, яким він керував, було викрадено автомобільну шину що використовувалася як запасне колесо. Виявивши крадіжку викликав співробітників правоохоронних органів і за цим фактом Комсомольським МВ УМВС було порушено кримінальне провадження, результати якого на даний час не відомі. Після викрадення колеса, що сталося не з його вини, керівництво підприємства різко змінило своє ставлення до нього на гірше та стало вимагати аби він за власні кошти відшкодував збитки завдані в результаті злочину. Коли він відмовився це робити йому неоднозначно повідомили про те, що або він знайде кошти, бо за будь - яку ціну буде позбавлений роботи. Свої погрози керівники стали впроваджувати в життя, і в липні 2013 року його намагалися звільнити за прогул, якого не скоював, оскільки перебував на допиті у слідчого в якості свідка. Після цієї невдалої спроби йому неодноразово пропонували написати заяву про звільнення за власним бажанням, фактично відсторонили від керування автомобілем та стали використовувати на різних роботах на підприємстві, З огляду на складну ситуацію з можливим працевлаштуванням у місті він терпів всі ці випробування, але коли представники відповідача стали діяти зовсім зухвало та погрожувати йому, він був змушений звернутися для захисту своїх законних прав та інтересів до компетентних органів та просив провести перевірку законності дій роботодавця. Вважає, що результатом такого звернення відбулось його звільнення з підприємства за п.2 ст. 40 КЗпП України. З 12 березня 2014 року проходив курс амбулаторного лікування в 3-й міській лікарні, про що в телефонному режимі повідомив на підприємство. З цього дня було відкрито листок непрацездатності. 18 березня 2014 року зателефонували з підприємства та повідомили про те, що звільнений з роботи і повинен з'явитися на підприємство для того, аби забрати свою трудову книжку. 19 березня 2014 року незважаючи на незадовільний стан здоров'я, з'явився на місце роботи в ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», де його ознайомили з наказом про припинення трудового договору, який вдалося забрати з собою. З наказу № 25к від 14 березня 2014 року вбачається, що він звільнений з підприємства 14 березня 2014 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, під час перевірки знань з питань охорони праці виявив незадовільні знання. Його звільнення узгоджене з профспілковою організацією на підставі протоколу №3/2 від 14.03.2014 року. Своє звільнення із займаної посади вважає незаконним, таким що порушує його законні права та інтереси. Так, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України - не допускається звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності крім звільнення за пунктом 5 цієї статті, а також у період перебування працівника у відпустці. Згідно до вимог ч.3 ст. 43 КЗпП України - подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно винесено. Розгляд і подання у відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Одначе, відповідач, грубо порушуючи вимоги чинного законодавства, не повідомив жодним чином про можливе звільнення та необхідність явки на засідання профспілкової організації, яка мала б розглядати подання про звільнення за ініціативою роботодавця в його присутності Згідно довідки № 171 про середньомісячну заробітну плату його середньомісячний заробіток на день звільнення складав 6204 грн. 17 коп. Виходячи з цього середній денний заробіток становить 282 грн. З моменту звільнення, що мало місце 14 березня 2014 року і на час розгляду справи судом 10.06.2014 року пройшло два повних місяці та ще 17 робочих днів. З огляду на це вважає що відповідач станом на 10 червня 014 року повинен сплатити за час вимушеного прогулу кошти у загальній сумі 17202,34 грн. (6204,17 х 2 = 12408,34) + (17x282=4794). Наявність жорсткого пресингу з боку керівництва підприємства на протязі значного періоду часу та подальше незаконне звільнення завдало значної моральної шкоди, яка полягає в тому, що на протязі значного періоду часу змушений доводити свою невинуватість в заподіянні шкоди підприємству через негативне ставлення з боку безпосереднього керівництва, не давали змоги працювати належним чином, звільнення суттєво позначилося на рівні доходів та завдає постійних моральних страждань. Завдану в результаті незаконних дій відповідача моральну шкоду оцінює в 10000 (десять тисяч) гривень. Просив поновити його на роботі в ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» на посаді водія автотранспортних засобів. Стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу виходячи з розміру середньомісячного заробітку 6204 грн. 17 коп. та розміру середнього денного заробітку 282 грн. у зв'язку з незаконним звільненням, тобто з 14 березня 2014 року по дату ухвалення судового рішення по справі включно, що станом на 10 червня 2014 року становить в цілому 17202,34 (сімнадцять тисяч двісті дві гривні 34 коп.). Стягнути з ТОВ «Торговий дім Кременчукнафтопродуктсервіс» в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень. Стягнути на його користь з відповідача понесені витрати по наданню юридичної допомоги в сумі 600 (шістьсот) гривень. Позивач та представник позивача позовну заяву підтримали. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували. Суд, заслухавши учасників судового розгляду вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що позивач з грудня 2012 року був прийнятий на роботу на посаду водія в ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс». До посадових обов'язків входило перевезення автомобільним транспортом небезпечних вантажів, на що має право як водій з відкритими відповідними категоріями на право керування транспортними засобами та наявними допусками на здійснення таких перевезень. Згідно ст. 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Посадові особи, діяльність яких пов'язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок. Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці. У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань. Вивчення основ охорони праці, а також підготовка та підвищення кваліфікації спеціалістів з охорони праці з урахуванням особливостей виробництва відповідних об'єктів економіки забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, в усіх навчальних закладах за програмами, погодженими із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. Відповідно до наказу № 524 від 30 грудня 2013 року по ТОВ «ТД «КНПС» було затверджено перелік робіт з підвищеною небезпекою, до якого увійшли роботи з надзвичайно займистими, легкозаймистими, займистими та вибухонебезпечними речовинами. На підприємстві був затверджений план - графік проведення навчання з питань охорони праці працівників у 2014 році. Згідно протоколу засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 31 січня 2014 року позивач перевірку не пройшов. В місячний строк позивач повторну перевірку не пройшов. Тому розірвання трудового договору з працівником, який не бажає пройти навчання та перевірку знань з питань охорони праці та робота якого пов'язана з перевезенням небезпечних вантажів не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник самоусунувся від проходження перевірки. За таких обставин звільнення такого працівника не можна вважати таким, що проводиться лише з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Позивач про тимчасову непрацездатність роботодавця не повідомляв. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Outcome: dismissed