Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа Приватний нотаріус [PERSON], про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 15.07.2014року № 500952201, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», у сумі 96\~484,12 грн. Позивачка вказує, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів та не погоджується з сумою боргу, оскільки різні цифри до стягнення у досудовій вимозі, заяві на вчинення виконавчого напису та розрахунку банку, таким чином, на її думку, заборгованість не є безспірною. У зв'язку з тим, що позивачка не погоджується з виконавчим написом та наявною заборгованістю, вона звернулася з позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, в повному обсязі. Також, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач не обґрунтувала та не надала документів, на підтвердження своїх посилань на порушення процедури щодо вчинення виконавчого напису. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поштою надав до суду копії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису та просив розглядати справу без його участі. Суд, оцінивши доводи позивача, приймаючи до уваги зазначене відповідачем, встановивши обставини, якими обґрунтовуються доводи і заперечення, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, приходить до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що, згідно кредитного договору від 15.07.2014року № 500952201, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], остання отримала в банку кредит, у сумі 91858,15 грн. Процентна ставка за користування кредитом - 15.99 %, дата остаточного повернення кредиту - 16.07.2015 року. (а.с.4). Проте, позивач по справі - [PERSON], не виконала свої зобов'язання за кредитним договором. Доказів того, що [PERSON] - позивачем по справі, сплачувались, згідно з умовами Кредитного договору, суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентів у строк, встановлений договором, до суду нею не надано. 03 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2990. Вказаний виконавчий напис вчинено про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 15.07.2014року № 500952201, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк».(а.с.45). У відповідності до ст. 91 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис було пред'явлено до примусового виконання. \~ \~ \~ \~У звязку з чим, Державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису.(а.с.8). З позовної заяви вбачається, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначає наявність спору щодо її заборгованості за кредитним договором, не надання нотаріусу належних документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Відповідач, заперечуючи, проти позовних вимог зазначив, що на час вчинення виконавчого напису не існувало жодної справи на розгляді у суді, що свідчить про наявність безспірності вимог. Посилання відповідача про відмінність сум у досудовій вимозі, розрахунку заборгованості та у виконавчому написі, обґрунтовується тим, що досудова вимога направлена раніше, ніж був вчинений виконавчий напис та з викладеними штрафними санкціями, у заяві викладено стягнення лише тіла та відсотків, а у самому виконавчому написі зазначена викладена сума заборгованості, але із зазначенням витрат на вчинення виконавчого напису. Також, відповідач вказує, що позивач не надала свого контррозрахунку, що спростувало би нарахування відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором, або законом. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документ, у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 1.2 глави 16 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій» зазначено, що перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 визначено підстави для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Тобто, приватний нотаріус повинен пересвідчитися у безспірності заборгованості. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником, нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Тобто, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.\~\~\~\~ З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат», захист цивільних прав, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум, або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю, чи в частині розміру заборгованості, або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі, чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Доказів того, що нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, діяв з порушенням норм Закону, позивач до суду не надав та не спростував факт існуючого простроченого боргу за кредитним договором, на час вчинення виконавчого напису нотаріусом та, що відповідач не надав нотаріусу всі документи, необхідні для вчинення виконавчого напису. Згідно листа нотаріуса до суду, виконавчий напис було вчинено 03 березня 2015 року, до листа долучено ксерокопії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису.(а.с.44). Отже, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, існував безспірний прострочений борг за кредитним договором і це сторонами в судовому засіданні не заперечувалось. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України\~«Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості, або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ст.\~50\~Закону України\~«Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта, має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Позивач скористалася своїм правом на звернення до суду, але доказів на підтвердження своїх вимог, нею до позову не було надано. Оскільки, належних доказів на підтвердження своїх вимог, позивачем до позову та під час розгляду справи, до суду не було надано, суд приходить\~до висновку,\~що позивачем\~не обґрунтовано свої вимоги та не надано на підтвердження позовних вимог, документів, що вказують на порушення прав позивача і наявності підстав для задоволення позовних вимог. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та досліджених у судовому засіданні доказів і вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed