Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

До Новосанжарського районного суду з позовною заявою до [PERSON] звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк» та прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №PLXRRC03490117 від 15.08.2007 року у розмірі 20374,16 грн., судові витрати у справі. В судове засідання на розгляд справи представник позивача не зявився, у вказаній позовній заяві зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову не надано. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 15 серпня 2007 року укладено договір споживчого кредиту №PLXRRC03490117, відповідно до якого банком відповідачу надано строковий кредит у сумі 5830,00 грн на строк з 15.08.2007 року по 15.08.2010 року включно зі сплатою 8,5 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки у порядку та строки визначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до п. 4.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту, Позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та Заяві. Відповідно до п. 3.2.9. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, позичальник зобовязаний повністю повернути кредит до дати зазначеної у Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховуються відсотки відповідно до п. 4.2. цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених заявою та пп. 3.2.2., 3.3.3 Умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у [PERSON] та Заяві (п. 4.2. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам). Отже, укладений між сторонами кредитний договір передбачає нарахування та сплату відсотків до моменту повного погашення заборгованості. Судом встановлено, що повне погашення заборгованості відповідачем перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за умовами кредитного договору не відбулося, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по кредиту, зокрема і по сплаті відсотків за період з 15.08.2007 року по 15.08.2010 року в розмірі 20374,16 грн. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач не виконував їх належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором №PLXRRC03490117 від 15.08.2007 року (а.с. 4 5). Судом перевірено, що строк позовної давності за даним позовом позивачем не пропущено з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. В той же час ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом 03 січня 2018 року, тобто у передбачений договором пятирічний строк. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] взявши на себе зобовязання по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування цими коштами допустив неналежне його виконання, що тягне за собою відповідальність. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 20374,16 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved