Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний союз Гарантбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 17188,08 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно наказу ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» від 06.04.2020 року № 21-К позивач був прийнятий на посаду інженера комплектації устаткування та матеріалів. У зв`язку з тим, що відповідач не сплачував заробітну плату своєчасно, [PERSON] звільнився із займаної посади відповідно до Наказу № 45-к від 12.06.2020 року за власним бажанням відповідно до ч.1 ст. 39 КЗпП України. Згідно довідки про розмір заборгованості по заробітній платі належну працівнику при звільненні від 22.07.2020 року, вих. № б/н, видану директором підприємства Риндіним Ю.В. за період з 01 квітня 2020 р. по 12 червень 2020 р. підприємство має заборгованість по заробітній платі у розмірі 17 188,08 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2020 року прийнято позовну заяву призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 8-9). Копію ухвали від 23.07.2020 року, копію позовної заяви з матеріалами позову, направлено відповідачу за місцем його реєстрації, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Однак, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач, будучи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний союз Гарантбуд» та був звільнений за власним бажанням відповідно до Наказу № 45-к від 12.06.2020 року на підставі ч. 1 ст.38 КЗпП України (а.с. 5). Зазначене підтверджується і копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 4, зворот). Відповідно до наданої позивачем до суду довідки від 22.07.2020 року підписаної директором Риндіним Ю.В. , сума заборгованості ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» перед [PERSON] становить 17188,08 гривень (а.с. 6). Підприємство ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» не перебуває у стадії припинення або процесі провадження с праві про банкрутство, санації, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Встановивши, що відповідачем порушувалися строки виплати заробітної плати у належному розмірі, спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку з невиплатою відповідачем нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у день звільнення, суд вважає, що позивачем належними доказами доведено порушення відповідачем вимог трудового законодавства, відповідачем були порушені права та інтереси за захистом яких позивач звернулася до суду, а тому вони підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Вирішуючи питання щодо розміру невиплаченої заробітної плати, яка підлягає стягненню суд враховує зазначене. Згідно довідки ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» - станом на 22.07.2020 року розмір заборгованості відповідача перед позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі складає 17188,08 грн., а саме: окладна частина за квітень 2020 року - 1807,14 грн., окладна частина за травень 2020 року - 9500 грн., окладна частина та розрахункові за червень 2020 року - 5880,97 грн. Відповідачем належних та допустимих доказів відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України щодо спростування зазначених обставин, суду не надано. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 17188,08 грн. підлягають задоволенню. На підставі п. 1.ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved