Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась [PERSON], в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], з позовом, в якому просить суд: визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [INFO] в м. Києві помер [PERSON], який є батьком малолітніх дітей позивача [PERSON] та [PERSON]. На час смерті [PERSON] в шлюбі не перебував, інших спадкоємців не має. Заповітів складено не було. До складу спадщини [PERSON] увійшло майно, яке належало йому на праві власності: ? частка квартири [ADDRESS], що належала спадкодавцю на праві спадкування від його померлого батька [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину, але право власності зареєстроване не було. 09.03.2016року [PERSON], яка діяла від імені та в інтересах своїх малолітніх дітей, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину - по 1/8 частині вище вказаної квартири на кожну дитину. 09.03.2016 року державним нотаріусом Дорофеєвою Т.М. Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори було видано постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що померлий [PERSON] за життя не оформив свої прав на вищевказану частину квартири і право власності за ним так і не виникало. В той же час було видано свідоцтво про право на спадкування, але право власності за таким свідоцтвом зареєстровано не було. Наведені обставини змусили позивача звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала вимоги позову в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Також просила не стягувати з відповідача сплачений судовий збір. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення по справі, в яких просив суд прийняти рішення на підставі поданих сторонами доказів згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відповідача (а.с.81-82). Представник третьої особи Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, направив заяву в якій просив розглядати справу у відсутності представника (а.с.136). Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін та третьої особи без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [INFO] народилися [PERSON] та [PERSON], батьками яких, згідно свідоцтв про народження, є [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с. 8, 9). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2011 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 19). [PERSON] помер [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.38). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшли ? частики квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 16.07.2015 року [PERSON], яка діє від імені та в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], звернулась до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття малолітніми дітьми спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] (а.с.37). Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів спадкової справи №585/2015, заведеної щодо майна померлого [INFO]. [PERSON], копія якої долучена до матеріалів справи, дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, відсутні. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.04.1996 року, виданого Відділом приватизації житла Харківської районної Держадміністрації, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в рівних долях (а.с. 43). 27.01.2011р. [PERSON] подав до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO]. [PERSON] (а.с.55), копія матеріалів спадкової справи №62, заведеної щодо майна останньої, долучені до матеріалів справи (а.с.113-133). 09.03.2016р. державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо майна [PERSON], у тому числі й успадкованого від [PERSON], а саме [PERSON] та [PERSON] - по ? частці квартири [ADDRESS] (а.с.62, 63). Крім того, як убачається з матеріалів справи, [INFO]. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.90) та 16.01.2003р. державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації м.Києва 29.04.1996р. (а.с.101). Разом з тим, відповідно до інформаційної довідки КВ-2016 №2578, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, згідно з даними бюро ? частка квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Харківської районної адміністрації 29.04.1996 року, розпорядження №10600, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 12.06.1996р. за реєстровим №4996 в реєстровій книзі д. 378-208 (а.с.51). Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 09.03.2016р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/8 частину квартири [ADDRESS], з підстав не оформлення за життя [PERSON] свої прав на вищевказану частку квартири (а.с.66). Також Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Дорофєєвої Т.М. від 09.03.2016р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/8 частину квартири [ADDRESS], з підстав не оформлення за життя [PERSON] свої прав на вищевказану частину квартири (а.с.67). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] прийняв спадщину, яка складалась з ? частини квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], який помер [INFO], на зазначену частку квартири [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, отже спадкодавець набув право власності на цю частку квартири, але у встановленому законом порядку таке право не зареєстрував. В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець [PERSON] набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім малолітніх [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємця права на спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], до Київської міської ради, третя особа державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Дорофеєва Т.М. про визначення права власності на частки у квартирі в порядку спадкування підлягають задоволенню. Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі, яким є КМР - права позивача порушені, не визнані чи оспорені не були, позивач просить з відповідача судовий збір не стягувати, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved