Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 22.02.2000 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано розірвання шлюбу між позивачкою та [PERSON], актовий запис №84. Як вказує позивачка, від шлюбу вони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що відповідач сплачував аліменти на її користь на утримання доньки, до досягнення нею повноліття. Проте, на цей час їх донька є студенткою першого курсу денної форми навчання факультету №4 для здобуття освітнього ступеня «магістр» за спеціальністю «Право», на умовах договору, строк навчання 1 рік 6 міс. Позивачка оплачує контракт у розмірі 31191 грн. за весь період навчання. У зв'язку з цим вона має потребу у матеріальній допомозі. Відповідач, після досягнення дитиною повноліття, матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим, позивач просить суд, уточнивши позовні вимоги, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, від дня пред'явлення позову - 23.03.2018 року та до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 01.03.2019 року. Також, позивачка просила суд, стягнути з відповідача на її користь ? частину вартості оплати за навчання у розмірі 15595,50 грн. та витрати на правничу допомогу, у розмірі 500,00 грн. Позивачка в судове засідання не прибула, до канцелярії суду надала заяву, згідно якої уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, справу просила розглянути без її участі. Відповідач надав до канцелярії суду заяву про часткове визнання уточнених позовних вимог, а саме, стягнення з нього ? частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, від дня пред'явлення позову - 23.03.2018 року та до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 01.03.2019 року та стягнення з нього 15595,50 грн. за навчання доньки, однак в частині стягнення 500,00 грн. за надання правничої допомоги, просив суд відмовити, а справу розглядати без його участі. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, оцінивши докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22.02.2000 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №84.(а.с. 2) [INFO] у позивача та відповідача народилася донька - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 799.(а.с. 3) Згідно довідки Одеського державного університету внутрішніх справ від 16.03.2018 року № 158, [PERSON] дійсно з 01.09.2017 року навчається в Одеському державному університеті внутрішніх справ IV рівня акредитації та на теперішній час є студенткою 1-го курсу денної форми навчання факультету № 4. (а.с. 7) [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою завіреною Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області. (а.с. 12) Відповідно до копії Договору № 20 м/д від 01.09.2019 року про надання освітніх послуг між вищим начальним закладом та фізичною (юридичною) особою, вартість освітньої послуги за весь період навчання складає - 31191,00 гривень. (а.с. 68) Згідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію № 0.0.1154519462.1, згідно якої позивачем було здійснено оплату на рахунок Одеського державного університету внутрішніх справ у розмірі 10366,00 грн. (а.с. 69) Відповідно до ст. 198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Обставин, які б перешкоджали відповідачеві виконанню обов'язку по утриманню дитини, судом не встановлено. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Також, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із положень Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], у розмірі ? частини від усіх доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до закінчення навчання та стягнення 15595,50 грн. за навчання доньки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно вимог ч.1 та п. 1 ч. 3. ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем долучено до матеріалів справи довідку з Першої юридичної консультації Малиновського району м. Одеси, згідно якої, вона сплатила 1000 грн. за складання позовної заяви та юридичну консультацію. (а.с.13) Також було долучено ордер адвоката Сєдової Л.М., серії ОД №150143, в якому зазначено, що [PERSON] надається правова допомога, на підставі договору про надання правової допомоги, уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, адвокатом Сєдовою Л.П., згідно Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер 1491, номер посвідчення не вказано (а.с.53-54). Частиною 1 ст. 64 ЦПК України встановлено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Проте, представником позивача до суду не було надано розрахунок витрат часу на правову допомогу, у відповідності до вимог закону про граничний розмір витрат на правову допомогу, з належним його обґрунтуванням. Як вбачається із матеріалів справи, договір про надання правничої допомоги до суду не надано, розрахунок витрат часу на правову допомогу, у відповідності до вимог закону про граничний розмір витрат на правову допомогу, з належним його обґрунтуванням, також до суду не представлено, а тому вимога позивачки в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, у розмірі 500,00 грн., задоволенню не підлягає.

Outcome: partial