Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач після уточнення мотивує тим, що 24.12.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибБанк» (в подальшому ПАТ «УкрСибБанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11276042000. Відповідно до умов Кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит в сумі 31 900,00 дол. США, зі сплатою 14,00 % річних та з остаточним поверненням коштів не пізніше 24.12.2014 р. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань [PERSON] 24.12.2007 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 168981, згідно якого вона поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 05.12.2013 р. заборгованість за кредитним договором становить 209 452, 53 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 145 657,16 грн., заборгованість за відсотками - 50 197,00 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 9 469,52 грн., пеня за прострочення сплати відсотків - 4 128,85 грн. 08.11.2013 р. відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, , однак відповіді на них не отримано. Просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість в розмірі 209 452, 53 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, підтвердила обставини, наведені в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказував, що договір є нікчемним в силу ст. 216 ЦК України, оскільки договір застави не містить істотних умов договору. Крім того, зазначав, що він виплатив банку 86% кредиту, що в гривневому еквіваленті більше ніж він отримав. Також, просив врахувати його складне матеріальне становище та те, що хворіє його дитина та мати, а батько помер. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. . Так, судом встановлено, що 24.12.2007 р. між [PERSON] та акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 31-33), було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11276042000 (а.с. 5-13). Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] було надано споживчий кредит в сумі 161 095,00 грн. на строк до 24.12.2014 р., зі сплатою 14,00 % річних. Однак, [PERSON] умови договору належним чином не виконав, припинив здійснювати чергові платежі по кредитному договору, про що свідчить довідка-розрахунок простроченої заборгованості за кредитом (а.с. 17-26). Згідно вказаних документів станом на 05.12.2013 р. його заборгованість за кредитним договором становить 195 854,16 грн., з яких заборгованість за кредитом - 145 657,16 грн., заборгованість за відсотками - 50 197,00 грн. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості. Враховуючи те, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, він повинен сплатити позивачу штрафні санкції, встановленні договором, а саме: пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 9 469,52 грн., пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 4 128,85 грн., а всього - 13 598,37 грн. У зв'язку з цим, позивач 08.11.2013 р. надсилав відповідачам повідомлення-вимоги щодо погашення простроченої заборгованості (а.с. 28), однак відповіді на них не отримав. Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України). Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання за договором має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки від 24.12.07 № 168981 (а.с. 15-16), згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Пунктом 1.4 договору поруки від 24.12.2007 р. (а.с. 15) встановлено, що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. [PERSON] відповідає по зобов'язанням [PERSON] в повному обсязі, а саме: за повернення кредитних коштів за основним зобов'язанням, виплату відсотків, виконання інших умов основного зобов'язання та відшкодування збитків, завданих позивачу, у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням [PERSON] умов основного зобов'язання. Оскільки, [PERSON] взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, в зв'язку з чим має заборгованість по кредиту та відсоткам у розмірі 195 854,16 грн. і повинен сплатити пеню в розмірі 13 598,37 грн., а [PERSON] є його поручителем, суд дійшов висновку, що існують правові підстави для стягнення даної суми з відповідачів як солідарних боржників. Суд не бере до уваги заперечення відповідача [PERSON], оскільки наявність фінансових труднощів, хвороби рідних та близьких не є підставою для невиконання зобов'язань за кредитним договором, а отже відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позову. Відсутні також підстави для визнання кредитного договору нікчемним. Таким чином, суд стягує з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі 195 854,16 грн. та пеню в розмірі 13 598,37 грн., а всього - 209 452,53 грн. В зв'язку з задоволенням позовних вимог суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved