Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 11.05.2017 року звернулась [PERSON] із позовом до[PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, зазначаючи, що спільного проживання з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Батько дитини мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитині не надає, в звязку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів та просить стягувати на утримання сина аліменти у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 11.05.2017 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 20.01.2029 року. В судове засідання позивачка не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, а саме рекомендованою кореспонденцією. Суд, у звязку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 190 від 18.02.2011 року. В силу статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розяснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Згідно листа Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 14.09.2017 року середня нарахована заробітна плата [PERSON] за 2017 рік становить 3700 гривень. Разом з тим, позивачем не надано інших доказів щодо наявності у відповідача матеріальної спроможності сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині сплати аліментів в розмірі 2000 гривень необґрунтованими, оскільки вказана сума перевищує 50% від заробітної плати відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, враховуючи наявність відомостей про доходи відповідача, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в розмірі 1500 грн., щомісячно, з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. В силу ч.1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: partial