Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернулась з позовом [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що позивачка на підставі Свідоцтва про право вланості на житло від 14.07.1997 року є власницею квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право вланості було зареєстровано в КП т`БТІ» ОМР 08.09.1997 року за №233доп. - стор. 186-р. № 1319. Крім позивачки у квартирі зареєстровані: зять - [PERSON] , донька - [PERSON] , онуки - [PERSON] та [PERSON] . Відповідач по справі у зазначеній квартирі не проживає більше п`яти років, він добровільно залишив квартиру, забравши свої речі, оскільки вирішив припинити шлюбні стосунки з донькою позивачки. Не проживання відповідача у зазначеній квартирі підтверджується актом про не проживання від 28.07.2020 року, складеного сусідами та посвідченого керівником органу домоуправління. Позивачка зазначає, що не має можливості сплачувати комунальні послуги за непроживаючу особу, та не може отримати субсидію на їх оплату. Враховуючи вищевикладене, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суді Малиновського районного суду м.Одеси від 11.08.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу у підготовчому судовому засіданні на 07.09.2020 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 07.09.2020 року (протокольною) було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.10.2020 року. В судове засіданні [PERSON] не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. Представник позивачки в судове засідання не з`явися, подав до суду заяву, в якій проси суд справу слухати за його відсутності, також, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право вланості на житло від 14.07.1997 року [PERSON] власницею квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6-7) Право вланості було зареєстровано в КП т`БТІ» ОМР 08.09.1997 року за №233доп. - стор. 186-р. № 1319. (а.с.7-зв) З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) № 99 від 27.07.2020 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1955 р.н., [PERSON] - зять, 1975 р.н., [PERSON] - донька, 1978 р.н.., онуки - [PERSON] , 2007 р.н. та [PERSON] , 2009 р.н. (а.с.8) Суду також був наданий акт про не проживання від 28.07.2020 року посвідченого керівником ОСМД «Солнечний 46/4» Сережкіна Л.Д., відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] підтверджують факт не проживання [PERSON] , 1975 р.н. останні п`ять років. (а.с.9) Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Права відповідачів, які не є власниками спірного домоволодіння, на користування ними були похідними від прав колишніх власників цього домоволодіння, а з припиненням їх права власності припинилося і право користування житлом відповідачів. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири за адресою [ADDRESS] підлягає задоволенню.

Outcome: approved