Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 17.08.2020 року звернувся [PERSON] до Квартирно-експтуатаційного відділу м. Одеса про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення сім`ї постійним житлом. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] проходив військову службу у Збройних силах України до 06.04.2018 року, на теперішній час являється пенсіонером Міністерства оборони України, має статус учасника бойових дій, є інвалідом війни ІІ групи. 02.03.2018 року наказом міністра оборони України (по особовому складу) №118 [PERSON] був звільнений у запас за пунктом «б» (станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», при вислузі у календарному обчисленні 36 років 08 місяців 01 день, у пільговому обчисленні 37 років 00 місяців 21 день, із посади начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку, посаду здав 06.04.2018 року та був направлений для зарахування на військовий облік до Приморського РВК м. Одеси. Позивач разом з сім`єю: дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] постійно проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 39,70 кв. м., яка має статус службової. У вказану квартиру позивач поселився на підставі службового ордера серії ПР №1769 від 06.08.2009 року, виданого Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради, згідно з розпорядженням КЕВ м. Одеси №330 від 23.04.2009 року, у зв`язку з проходженням військової служби. Зважаючи на службовий статус вищевказаної квартири, який значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством житлових прав, позивач звертався до Військової частини [NUMBER] з проханням направлення запиту до КЕВ м. Одеса про визнання права на виключення вказаної квартири з числа службових. У свою чергу КЕВ м.Одеса було відмовлено у виключені займаного позивачем житла з числа службового. Позивач вважає, що дана відмова КЕВ м. Одеса, не узгоджується з чинним законодавством, а саме п.п. 3,11,22 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями», п. 10 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями», п. 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», тому звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд визнати за [PERSON] право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 39,70 кв. м., зобов`язати Квартирно-експтуатаційний відділ м.\~Одеса подати до Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради клопотання з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 39,70 кв. м. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 02.10.2020 року представником Квартирно-експтуатаційного відділу м. Одеса подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вимоги обґрунтовує тим, що законодавством передбачено низку компетентних органів, рішення яких в сукупності, оформлені відповідним документом установленої форми, є підставою для виключення житла з числа службового, а тому КЕВ м. Одеса не можна зобов`язати подати клопотання до Приморської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради про виключення житла з числа службового. КЕВ м. Одеса направляло справу [PERSON] до Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ, одна справа була повернута без розгляду. Окрім цього, відповідач зазначає, що позивач вже отримував 4-кімнатну квартиру з житлового фонду Міністерства оборони України, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку залишив своїй повнолітній доньці. Жилі приміщення надання згідно із чергою, визначеною часом прийняття на облік. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання сторони з`явились, позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позовну заяву, представник відповідача заперечувала проти задоволення позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] проходив військову службу у Збройних Силах України. Відповідно до Витягу з послужного списку має вислугу років у календарному обчисленні 36 років 08 місяців 01 день, у пільговому обчисленні 37 років 00 місяців 21 день. 02.03.2018 року [PERSON] - начальника територіального управління Східного територіального управління ВСП м. Дніпро, звільнено наказом МОУ (по особовому складу) №118 від 02.03.2018 року з військової служби у запас за пунктом «б» (станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог ч. 8 цієї ж статті, з правом носіння військової форми одягу, та направлено до зарахування на військовий облік до Приморського РВК м. Одеси. Позивач є учасником антитерористичної операції, в якій безпосередньо брав участь у період з 17.04.2014 року по 27.04.2014 року, з 10.03.2015 року по 12.05.2015 року на території Донецької та Луганської областей, посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 31.07.2015 року. Окрім цього, позивач є інвалідом 2 групи відповідно до безтермінового посвідчення серії [NUMBER] , виданого 05.12.2018 року. 27.04.2009 року Приморською районною адміністрацією Виконавчого комітету Одеської міської ради Защитіну І.В. видано ордер серії ПР №1769 на право зайняття службового приміщення жилою площею 39,7 кв.м. із сім`єю 3 осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Відомостей №З151117-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, з 29.04.2009 року [PERSON] зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 30.09.2016 року у вказаній квартирі зареєстрована його дружина [PERSON] , з 09.03.2016 у вказаній квартирі зареєстрована донька [PERSON] [INFO] . 03.07.2020 року позивач звертався з заявою до командира військової частини [NUMBER] з метою отримання довідки щодо перебування його на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та проханням щодо направлення запиту до КЕВ м. Одеси про визнання права на виключення квартири з числа службових. Згідно із довідкою командира військової частини [NUMBER] від 29.07.2020 року, [PERSON] з 26.03.2008 року перебуває на обліку військовослужбовців у загальній черзі, з 26.03.2008 року першочергова, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання. Відповідно до листа вих. 4833/8 від 07.07.2020 року, командир військової частини [NUMBER] направив справу [PERSON] до КЕВ м.Одеси з метою реалізації права позивача на розслужбовлення квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки наданої начальником КЕВ м. Одеси вбачається, що [PERSON] перебуває в узагальнених списках обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання в Одеському гарнізоні, станом на 01.07.2020 року в загальній черзі з 26.03.2008 року №2039 та в першочерговій черзі з 26.03.2009 року №271, при військовій частині [NUMBER] , зі складом сім`ї 3 особи. Відповідно до довідки м. Сімферополь №6 від 24.03.2008 року отриману 4-кімнатну квартиру з житлового фонду Міністерства оборони України, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку залишив своїй повнолітній доньці. З відповіді начальника КЕВ м. Одеси вбачається, що облікова справа полковника запасу [PERSON] щодо виключення квартири із числа «службових» була направлена до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України для розгляду на засіданні Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, за результатами перевірки вищевказана справа була повернута КЕВ м.\~Одеса без розгляду. Встановлено, що 28.05.2019 вих. №2309 ТВО КЕВ м. Одеси направляло начальнику Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України на розгляд на засіданні комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями облікові квартирні справи щодо виключення квартир із числа «службових» на військослужбовців, в тому числі і щодо полковника запасу [PERSON] . Відповідачем разом із відзивом, було надано суду копії: -розпорядження начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ від 04.10.2016 року №300/4/11, в якому зазначено: «не надавати на перевірку до Головного управління пропозиції гарнізонів щодо розподілу житлових приміщень у тому числі шляхом виключення із числа службових»; -розпорядження начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ №303/4/2074 від 04.10.2018 року , в якому зазначено: «заборонити і не допускати практику надання на перевірку облікових справ, які не відповідають вимогам законодавства, а також не надавати на перевірку справи, які стосуються виключення квартир з числа службових»; -окремого доручення Міністерства оборони України від 12.12.2019 року №19360/з, де зазначено: «з метою створення службового житлового фонду у гарнізонах ЗСУ не подавати командирами військових частин до квартирно-експлуатаційних відділів пропозицій щодо виключення житла із числа службового до окремого розпорядження, в зв`язку з реформуванням шляхів забезпечення військо службовців та осіб звільнених з військової служби в запас житлом в межах чинного законодавства». Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст. 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ч. ч. 2, 3\~ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до пункту 2\~статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом. За змістом\~статті 118 Житлового кодексу Української РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає\~Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана з захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно\~ст. 2 цього Закону, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах визначених законами України. Згідно ч. 1\~ст. 12 цього Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному КМ України. Військовослужбовцям, які мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»\~визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Відповідно до\~статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР\~та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Статтею 125 ЖК УРСР\~передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно- експлуатаційного органу. Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~Наказом Міністерства оборони України № 380 від 31 липня 2018 року, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачених\~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~та\~Конституції України. Таким чином, питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Одеської міської ради, а не квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси. Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини. Не подаючи відповідне клопотання, квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені\~Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради. Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст. 8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийнятій рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обґрунтування для відхилення доводів заявників. Суд зазначив, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло. Таким чином, бездіяльність відповідача щодо неподання відповідного клопотання є позбавленням адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло. Доводи відповідача про недотримання правил черговості на отримання житла у разі звернення із клопотанням про виключення квартири із числа службових не спростовують висновків суду, оскільки клопотання про виключення квартири з числа службових лише створить правові умови для реалізації позивачем його права на житло. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позивачем дотримано всі умови, які визначені Інструкцією, зокрема, на цей час позивач є звільнений у запас за станом здоров`я, має вислугу у календарному обчисленні 36 років 08 місяців 01 день, у пільговому обчисленні 37 років 00 місяців 21 день, перебуває на квартирному обліку з 26.03.2008, має статус учасника бойових дій, але постійного житла до цього часу не отримав. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси не надав доказів на підтвердження обґрунтованості відмови у поданні клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд питання про виключення житла з числа службового при наявності клопотання командира військової частини з цього приводу. Немотивована бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси обмежує права позивача на забезпечення житлом, гарантовані\~Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а посилання відповідача на необхідність дотримання черговості при вирішенні питання щодо виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання суд вважає необґрунтованим, оскільки позивач вже забезпечений службовим житлом у порядку черговості. Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою\~Конституція України\~виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до\~ст. 17 Конституції України\~перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002\~№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій). Судовою практикою Харківського апеляційного суду в тотожних справах, в тому числі: справа № 636/1514/19 (22ц/818/4515/16) за позовом [PERSON] , № 636/1525/19 (22ц/818/4576/19) за позовом [PERSON] , № 636/1527/19 (22-ц/818/909/20) за позовом [PERSON] , за результатами яких рішення суду першої інстанції на користь позивачів, - залишено без зміни. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду України від 04.03.2020 у вищезазначеній справі № 636/1514/19 за позовом [PERSON] , (провадження № 61-19985 св 19) ухвалені судом першої і апеляційної інстанції рішення у справі залишені без зміни. Касаційний цивільний суд в складі Верховного суду України від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19 (провадження № 61-19985 св 19) повністю погодився з правовим висновком суду першої і апеляційної інстанції та підсумував, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для задоволення позовних вимог (визнання права на виключення житла з числа службового та зобов`язання подання відповідного клопотання КЕВ м. Харків до Чугуївської міської ради) є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових. Відповідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи суд, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до Квартирно-експтуатаційного відділу м. Одеса є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved