Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом в якому просить суд припинити право власності [PERSON] на належну їй частку у спільній власності, а саме на 4/25 частки квартири №6 по вул.Торгова (Комсомольська), буд.1, м.Чорноморська (Іллічівська) Одеської області; визнати за [PERSON] право власності на 4/25 частки кв.№6 по вул.Торгова (Комсомольська), буд.№1, м.Чорноморська (Іллічівська) Одеської області; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]\~грошову компенсацію\~за 4/25 частки вказаної квартири, шляхом отримання [PERSON]\~грошових коштів\~в сумі 48734,00 гривень, які знаходяться на депозитному рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (а.с.2-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить 21/25 частка квартири №6 по вул.Торгова, в м.Чорноморську, Одеської області, а відповідачу належить 4/25 частки цієї квартири. Оскільки спільне володіння та користування квартирою є неможливим, а припинення права власності відповідача на спірну частку не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, позивач готова викупити вказану частку, у звязку з чим вона була вимушена звернутися до суду з цим позовом. В судовому засідання представник позивача вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Третя особа в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не сповістила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON], належить 21/25 частка квартири №6 по вулиці Торгова (перейменована вул. Комсомольська) будинок №1 міста Чорноморська (перейменоване місто Іллічівськ) Одеської області. Вищевказана частка квартири належить їй на підставі Договору купівлі-продажу від 24 травня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі №4327, про що зроблено запис в реєстрову книгу №ПР-17 за реєстровим №116 ст.№159 від 30.06.2000 року і Договору купівлі-продажу частини квартири від 05 грудня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1176, який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №30559721 від 05.12.2014 року (а.с.6-11,15). Відповідачу, [PERSON], належить 4/25 частки квартири №6 по вулиці Торгова (перейменована вул.Комсомольська) будинок №1 міста Чорноморська (перейменоване місто Іллічівськ) Одеської області (а.с.54-55). Згідно довідки про склад зареєстрованих (сімї) за адресою: [ADDRESS], зареєстрована позивач [PERSON] Довідкою №246 від 06.11.2017 року (а.с.56), виданою Олександрівською селищною адміністрацією, підтверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ, с.Олександрівка, вул.Садова, буд.48. Як було встановлено судом і не заперечувалось сторонами, відповідач у спірній квартирі ніколи не була зареєстрована, не проживає і ніколи не проживала. У 2014 році співвласники спірної квартири запропонували позивачу викупити у неї 16/25 частки квартири, на що вона дала свою згоду, але так як одна із співвласників, [PERSON], була на той час неповнолітня, то сторони договору, співвласники квартири, змогли нотаріально оформити Договір купівлі-продажу часток лише на 12/25 часток квартири, які належали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], сплативши 245508,00 гривень (а.с.8-11,12-13). Щодо оформлення частки відповідача, то її мати, [PERSON], зобовязалась по досягненню повноліття донькою, продати 4/25 частки спірної квартири, на підтвердження чого, [PERSON], було передано [PERSON] 2000,00 гривень і укладено договір Завдатку, в якому зазначалась вартість спірної частки 25000,00 гривень (а.с.19). Згідно свідоцтва від 04 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1574 (а.с.38), позивач через Приватного нотаріуса Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області звернулась із заявою до [PERSON], у якій виразила своє бажання придбати належну їй частку спірної квартири, однак [PERSON] відмовилась продавати належну їй частку квартири. Відповідно до повідомлення Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради Одеської області за №1275 від 24.10.2017 р. (а.с.43), спірну 4/25 частку квартири №6 по вул.Торгова, в м.Чорноморську, Одеської області, яка належить [PERSON], виділити в натурі не можливо. Згідно звіту про оцінку майна від 03.10.2017 року, вартість 4/25 частки квартири №6 по вул.Торгова, в м.Чорноморську, Одеської області, становить 50734,00 гривень (а.с.44-52). З врахуванням того, що згідно договору від 19.08.2014 р. (а.с.19), позивачем було передано в якості завдатку 2000,00 гривень за придбання спірної частки квартири, то вона має сплатити відповідачу 48743,00 гривень. Згідно наданої квитанції №137 від 18.04.2018 року (а.с.100), позивачем внесено на депозитний рахунок ТУДСА України в Одеській області 48743,00 гривень. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно до ч.1 ст.365 Цивільного Кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сім'ї. Згідно ч.2 ст.365 Цивільного кодексу України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Враховуючи, що спільне володіння та користування квартирою, а також виділ в натурі спірної частки є неможливим, а припинення права власності відповідача на спірну частку не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та з урахуванням того, що позивач внесла на депозитний рахунок вартість 4/25 частки квартири №6 по вул.Торгова, в м.Чорноморську, Одеської області, яка належить [PERSON], суд дійшов висновку що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, згідно наданих квитанцій (а.с.1,66) було сплачено судовий збір на загальну суму 960,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved