Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся позивач [PERSON] до відповідачки [PERSON], третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради з позовом про визначення місця проживання дитини. Із позову вбачається, що позивач від шлюбу з відповідачкою має доньку [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року шлюбні стосунки між подружжям припинились та відповідачка пішла із сім'ї та стала проживати окремо зі своєю матір'ю. донька залишилася проживати із батьком. 15.09.2014 року. за позовом [PERSON] шлюб розірвано Краматорським міським судом. У період проживання доньки із батьком він сприяв участі матері в її вихованні, ніколи не перешкоджаючи їх спілкуванню. В жовтні 2017 року, відповідачка, взявши дитину в батька, відмовилася повернути її в сім'ю. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду з позовом про встановлення місця проживання дитини разом із батьком. Позивач має постійне місце проживання та роботи, де позитивно характеризується, має достатній стабільний дохід для задоволення матеріальних потреб дитини. Має добрі житлові умови, обладнану дитячу кімнату, проживає разом з батьками, які бажають допомагати по догляду за дитиною. Сімя позивача має позитивний емоційний стан, дитина в сім'ї окута любовю та піклуванням. За часів виховання в сім'ї позивача дитина отримувала повноцінний розвиток, відвідуючи кружки. На відміну від умов виховання та утримання батьком, мати не приділяє дитині такого рівня уваги. Окрім дитячого садочку, дитина не відвідує розвиваючих кружків, вона припинила займатися танцями. Житлові умови сім'ї, де в теперішній час проживає дитина значно гірші, ніж в батька. Він мешкає у трикімнатній квартирі з батьками, які будуть йому допомагати у вихованні дитини та вважає, що в інтересах дитини буде краще, якщо вона буде проживати з ним, бо він зможе забезпечити найбільш благополучні умови для її виховання, догляду та матеріального забезпечення у майбутньому. Просить суд визначити місце проживання дитини з батьком за адресою: м. Краматорськ, вул. Двірцева, 48-149. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та подала письмові заперечення із яких вбачається, що 17.12.2014 року, позивач з аналогічним позовом звертався до Краматорського міського суду. Рішенням суду в задоволені позовних вимог відмовлено. Ніяких нових обставин, яки б доказували неможливість проживання дитини з відповідачем, позивач в новому позову не надав. Позивач приховав від суду, що він раніше двічі засуджувався, а саме: 21.12.2004 року за ст. 122ч.1 та 30.05.2007 року за ч.2 ст.186 КК України, окрім того був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП. Позивачка має всі умови для виховання дитини, яка більше прихильна до матері, бо вона завжди займалася вихованням дитини. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечила повністю, пояснивши, що позивач ніколи дитиною не цікавився, у шлюбі їй не допомагав, часто випивав спиртні напої, в теперішній час фактично вихованням займається його мати, вона працює, у неї є житло та всі умови для нормального виховання доньки. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечив та просив в його задоволенні відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні оголосила висновок, відповідно до якого, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з матірю [PERSON] Суд заслухавши пояснення сторін, свідків,повно та всебічно зясував обставини справи, безпосередньо дослідивши надані суду письмові докази вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню та йому слід відмовити з наступних підстав. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона мати позивача, у травні 2014 року невістка кинула дитину на свою матір і кудись поїхала. ЇЇ матір віддала дитину сину і до жовтня онука проживала разом з ними. Після рішення суду, дитину у них забрала відповідачка, вважає, що за їх місцем мешкання умови проживання кращі, також вважає, що мати дитини неналежно ставиться до своїх обовязків. Дитина кохає всіх. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в магазині, де керівником була мати позивача. Відповідачка часто приносила свекрові квитанцію до сплати за дитячий садок, іноді дівчинка приходила в легкій куртці і позивач з мамою купували їй речі. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що під час війни у 2014 році, дівчинка постійно проживала з бабусею та позивачем. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4), відповідно до рішення Краматорського міського суду від 15.09.2014 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.5), відповідно до довідки з місця мешкання відповідачки, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] та має склад сімї: мати [PERSON], донька [PERSON], сестра [PERSON], племінниця [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки з місця роботи, відповідачка [PERSON] працює в Краматорському управлінні по газопостачанню та газифікації на посаді слюсар з експлуатації та ремонту підземних газопроводів з 08.10.2014 року та отримує заробітну плату з квітня по вересень 2017 року у розмірі 17601,50 грн. (а.с.69). Згідно характеристики [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно. (а.с.70). Згідно характеристики [PERSON] працює шихтовиком СП1 та за місцем роботи характеризується позитивно. (а.с.6). Відповідно до довідок, сторони не перебувають на обліку у КЛПУ Міська психіатрична лікарня, КЛПУ Міський шкірно-венерологічний диспансер м. Краматорська та КЛПУ Міський онкологічний диспансер м. Краматорська (а.с.40,42) Відповідно до довідки, відповідачка [PERSON] не перебуває на обліку в КЛПУ Міський наркологічний диспансер м. Краматорська (а.с.113) Відповідно до довідки з Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON], [INFO], притягувався до кримінальної відповідальності, 21.12.2004 року його засуджено Краматорським міським судом Донецької області за ч.1 ст.122 КК України; 30.05.2007 року засуджено Краматорським міським судом Донецької області за ч.2 ст.186 КК України. [PERSON], [INFO], до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов сторін мають задовільні умови проживання (а.с.108,109,99,100,7) Відповідно до характеристики малолітньої [PERSON], дитина характеризується з позитивної сторони, у вихованні дитини участь приймає батько [PERSON] та його родина- бабушка [PERSON], дідусь- Саєнко В.М. (а.с.7). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради, враховуючи принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, в якій зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю, психологічні та вікові особливості дітей даного віку, інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON], в сімї матері, [PERSON] (а.с.115-116) Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1, 2 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 161 СК України визначаючи місце мешкання дитини, суд враховує рівність прав та обовязків батьків, виходить із інтересів дитини, приймає до уваги відношення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, ставлення дитини до кожного з них, вік дитини, стан його здоровя та інші обставини, котрі мають суттєве значення. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р. встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ухвали ВССУ від 11.05.2012 року, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обовязком батьків діяти в її інтересах. При цьому слід враховувати не тільки принцип 6 Декларації, а й Конвенцію та положення національного законодавства . Представляючи інтереси батька, на противагу принципу 6 Декларації, доцільно використовувати норми Конвенції, яка будується на доктрині найкращих інтересів дитини і не встановлює дискримінаційних положень щодо пріоритету прав матері на виховання і проживання дитини з нею. Національне ж сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обовязків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто може створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» від 17.08.2017 року, вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обовязки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій ст.7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ. Який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опікуна над дітьми, і жодні презумпції. Які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги. (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини». Отже, ретельно оцінивши докази про справі, прагнучі забезпечити дотримання найкращих інтересів дитини, а саме того, що дитині необхідно рости в сімейному оточенні, в атмосфері любові та турботи, мати гідні умови проживання, враховуючи перш за все думку та ставлення дитини, суд приходить до висновку, що в теперішній час, враховуючи вік дитини, її ставлення до батьків, необхідно визначити місце мешкання малолітньої [PERSON], [INFO] за місцем проживання її матері [PERSON] за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Двірцева, 38-99. Згідно з вищевикладеним,

Outcome: dismissed