Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] із відповідною позовною заявою, в якій зазначила, що 29 вересня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що 29 вересня 2000 року складено актовий запис № 1050 міським відділом реєстрації актів громадського стану м. Донецька Донецької області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, та на переконання позивача подальшого сенсу підтримання сімейних відносин не має. Спору про поділ майна не має. Ум звязку з наведеним, враховуючи те, що сторони не мають наміру поновлювати подружні стосунки, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просила позов задовольнити, позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, згідно ст..ст. 74-76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 30.06.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 29 вересня 2000 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 1050 від 29 вересня 2000 року, дошлюбне прізвище дружини Замуруєва, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-НО № 111808, виданим 29.09.2000 року міським відділом реєстрації актів громадського стану м. Донецька Донецької області. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], актовий запис № 405 від 06 травня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-НО № 332369, виданим 06.05.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ч. ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а, отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум ВСУ в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення. Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved