Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява (а. с. 3-7), в обґрунтування якої позивач посилався на те, що перебував у трудових відносинах з ПрАТ «СК «Інгосстрах» та 11 серпня 2015 року направив на адресу підприємства заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 17 серпня 2015 року, в якій також зазначив про причини звільнення: порушення роботодавцем трудового законодавства. Проте [PERSON] було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. У зв'язку з зазначеним позивач просив суд, з урахуванням уточнень (а. с. 29) визнати наказ ПрАТ «СК «Інгосстрах» від 17 серпня 2015 року за № 17-08/03-01 в частині формулювання причин звільнення згідно ст. 38 КЗпП України таким, що не відповідає чинному законодавству; зобов'язати відповідача змінити наказ 17 серпня 2015 року за № 17-08/03-01 в частині формулювання причин звільнення з «за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП» на «за власним бажанням згідно частини 3 статті 38 КЗпП України»; визнати запис № 4 від 17 серпня 2015 року в трудовій книжці серія [NUMBER] про звільнення згідно з ст. 38 КЗпП України недійсним та таким, що не відповідає чинному законодавству; зобов'язати відповідача змінити формулювання причин звільнення в трудовій книжці серія [NUMBER] з «звільнений з посади юрисконсульта за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП» на «звільнений з посади юрисконсульта за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП»; стягнути з відповідача на користь позивача вихідну допомогу в сумі 15 909,09 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 12 962,95 грн. за затримку розрахунку при звільненні. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: Наказом № 01-07/03-1 від 01 липня 2011 року [PERSON] було прийнято на посаду юрисконсульта до ПрАТ «СК «Інгосстрах», а наказом останнього за № 17-08/03-01 від 17 серпня 2015 року - був звільнений з посади юрисконсульта за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки, наданої позивачем (а. с. 15, 16-18), та були визнані сторонами у судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що заявою від 11 серпня 2015 року, адресованої ПрАТ «СК «Інгосстрах» [PERSON] відзиває раніше подану (11 серпня 2015 року) заяву про звільнення на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та просив звільнити його з посади юрисконсульта за власним бажанням з причин невиконання роботодавцем законодавства про працю (ч. 3 ст. 38 КЗпП України) (а. с. 10-11). В цій же заяві позивач зазначив в чому саме полягає «невиконання роботодавцем законодавства про працю»: виплата відпускних з порушенням строків, передбачених законодавством; не ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, не ознайомлення з наказом про прийняття на роботу; на підприємстві відсутній графік відпусток. Також просив виплатити йому вихудну допомогу в розмірі та порядку, передбаченому ст. 44 КЗпП України. Дана заява була отримана відповідачем 12 серпня 2015 року (а. с. 12). Судом встановлено, що 15 серпня 2015 року [PERSON] звернувся на адресу відповідача із заявою про направлення на адресу позивача належним чином оформленої трудової книжки та належним чином завіреної копії наказу про звільнення, у зв'язку з тим, що з 11 серпня 2015 року [PERSON] перебуває на лікарняному та не може самостійно забрати документи (а. с. 13, 14). Листом від 18 серпня 2015 року трудову книжку та наказ про звільнення [PERSON] було направлено на адресу останнього, вказану ним у відповідній заяві (а. с. 19). Заявою від 25 серпня 2015 року [PERSON] повторно просив ПрАТ виплати вихідну допомогу, а також просив надати інформацію за кожний місяць окремо з січня по серпень включно 2015 року щодо посадового окладу, види виплат, кількість відпрацьованого часу, суми нарахованої за роботу, суми і підстави відрахувань із заробітної плати, суми, що належить до виплати; інформацію про середній розмір заробітної плати за розрахунковий період червень-липень 2015 року (а. с. 21-22). З довідки ПрАТ «СК «Інгосстрах» № 27-08/02-12 від 27 серпня 2015 року вбачається, що за період з 01 січня 2015 року по 17 серпня 2015 року [PERSON] нарахований сукупний дохід в сумі 55 475,29 грн, в т.ч. лікарняні - 1 075,55 грн., в т.ч. компенсація за невикористану відпустку - 5 861,10 грн.; з цього сукупного доходу проведено такі вирахування: вирахування єдиного соціального внеску - 1979,89 грн., в т.ч. з лікарняного 2% - 21,51 грн.; сума утриманого військового збору - 832,11 грн.; сума сукупного доходу, з якого справляється податок - 53 495,40 грн.; сума податку з доходів фізичних осіб утримана і перерахована бюджету - 8 024,34 грн. (а. с. 25). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу законів про працю України. Згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч. 1 ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Відповідно до вимог ст. 110 КЗпП України При кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Вимога статті 49 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. За викладених обставин, та приймаючи до уваги, що стороною відповідача не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, а саме: виплати відпускних [PERSON] з дотриманням строків, передбачених законодавством, ознайомлення позивача з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, ознайомлення з наказом про прийняття на роботу, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог та вважає за можливе визнати наказ ПрАТ «СК «Інгосстрах» від 17 серпня 2015 року за № 17-08/03-01 в частині формулювання причин звільнення згідно ст. 38 КЗпП України таким, що не відповідає чинному законодавству та зобов'язати відповідача змінити наказ 17 серпня 2015 року за № 17-08/03-01 в частині формулювання причин звільнення з «за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП» на «за власним бажанням згідно частини 3 статті 38 КЗпП України», а також визнати запис № 4 від 17 серпня 2015 року в трудовій книжці серія [NUMBER] про звільнення згідно з ст. 38 КЗпП України недійсним та таким, що не відповідає чинному законодавству; зобов'язати відповідача змінити формулювання причин звільнення в трудовій книжці серія [NUMBER] з «звільнений з посади юрисконсульта за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП» на «звільнений з посади юрисконсульта за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП». Згідно з пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Крім того, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] в частині зміни формулювання підстав звільнення задоволені, також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми вихідної допомоги згідно з ч. 1 ст. 44 КЗпП України у розмірі 15 909,09 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача 12 962,95 грн. за затримку розрахунку при звільненні. Роблячи такий висновок суд виходив з того, що середньоденний розмір заробітної плати позивача становив 235,69 грн., що було враховано з наданих позивачем відомостей, оскільки іншого не було повідомлено відповідачем: розмір заробітної плати [PERSON] за червень склав 5 636,67 грн., за липень - 4 969,40 грн., загальна кількість робочих днів у вказані місяці - 45. Таким чином середньомісячний розмір заробітної плати становить 5 303,03 грн. Період затримки розрахунку при звільненні становить 17 серпня 2015 року - 12 жовтня 2015 року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про удовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі: за вимоги немайнового характеру - 487,20 грн., за вимоги майнового характеру - 487,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved