Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 12 червня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до Куйбишевської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області (далі - Куйбишевська селищна рада), третя особа: реєстраційна служба Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (далі - реєстраційна служба), про визнання права власності на гараж. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що рішенням виконкому Куйбишевської селищної ради № 82 від 13 серпня 1992 року йому було виділено за рахунок земель присадибного фонду ділянку площею 18 кв. м для будівництва гаража по [ADDRESS]. На підставі розпорядження державної адміністрації Куйбишевського району № 183 від 27 серпня 1992 року він отримав дозвіл на будівництво індивідуального гаража в [ADDRESS] на земельній ділянці, виділеній рішенням Куйбишевської селищної ради від 13.08.1992 року. Після цього було розроблено проект забудови даної земельної ділянки по [ADDRESS] та розпочато будівництво гаража. Після завершення будівництва гаража через брак коштів та часу позивачем не було зареєстровано його належним чином. Однак на теперішній час він має намір продати зазначений гараж, але не може реалізувати зазначене право через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У зв'язку з цим позивачем було замовлено технічну документацію на земельну ділянку, що знаходиться під збудованим гаражем по [ADDRESS], та укладено з Куйбишевською селищною радою Куйбишевського району Запорізької області договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років, який зареєстровано в реєстраційній службі Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області за № 19917661 від 02.04.2014 року. [PERSON] звернувся до Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області із питанням про введення в експлуатацію збудованого гаража, після чого вказаною установою було направлено до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області лист з проханням роз'яснити порядок введення в експлуатацію зазначеного нерухомого майна. 13 травня 2014 року вказаною інспекцією надано відповідь, в якій зазначено, що процедура подання декларації про готовність об'єкта до експлуатації та її форма визначені Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461 (зі змінами та доповненнями), а у разі, коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. За письмовою заявою позивача КП «Куйбишевське БТІ» 09 квітня 2014 року виготовлено технічний паспорт. Відповідно до листа відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Куйбишевської райдержадміністрації від 06.06.2014 року № 01-16/0542 розміщення гаража відповідає вимогам державних будівельних норм та правил ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень». Відповідно до Генерального плану смт. Куйбишеве, розробленого у 1992 році та актуалізованого рішенням сесії Куйбишевської селищної ради від 27.03.2013 року № 5, земельна ділянка, на якій розміщено гараж, відноситься до територій житлової та громадської забудови. Комплекс гаражів біля багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS], проектувався після розроблення та затвердження наявної містобудівної документації минулих років на смт. Куйбишеве, відповідно є ново відведеною ділянкою для розбудови. Гараж [PERSON] (бокс [NUMBER]) побудований відповідно до Будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виданого 31.08.1992 року. 30 травня 2014 року [PERSON] звернувся до реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації гаража, що розташований за адресою: [ADDRESS], однак йому було відмовлено у державній реєстрації права власності через відсутність документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Тому позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач - представник Куйбишевської селищної ради звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову про визнання права на гараж не заперечує, просить справу розглянути без його участі. Від третьої особи - реєстраційної служби надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, проти задоволення позову не заперечують. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивачу було виділено за рахунок земель присадибного фонду ділянку площею 18 кв. м для будівництва гаража по [ADDRESS], що підтверджується копією виписки з рішення виконкому Куйбишевської селищної ради № 82 від 13 серпня 1992 року (а.с. 7). Згідно з виписки з розпорядження державної адміністрації Куйбишевського району № 183 від 27 серпня 1992 року [PERSON] отримав дозвіл на будівництво індивідуального гаража в [ADDRESS] на земельній ділянці, виділеній рішенням Куйбишевської селищної ради від 13.08.1992 року (а.с. 8 зворотна сторона). Після цього було розроблено проект забудови даної земельної ділянки по [ADDRESS] та позивачем збудовано гараж, який через брак коштів та часу не було зареєстровано належним чином. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак на теперішній час позивач має намір продати зазначений гараж, але не може реалізувати зазначене право через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У зв'язку з цим [PERSON] було замовлено технічну документацію на земельну ділянку, що знаходиться під збудованим гаражем по [ADDRESS], та укладено з Куйбишевською селищною радою Куйбишевського району Запорізької області договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років, який зареєстровано в реєстраційній службі Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області за № 19917661 від 02.04.2014 року (а.с. 14,15). Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Позивач звернувся до Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області із питанням про введення в експлуатацію збудованого ним гаража, після чого вказаною установою було направлено до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області лист з проханням роз'яснити порядок введення в експлуатацію зазначеного нерухомого майна (а.с. 23). 13 травня 2014 року вказаною інспекцією надано відповідь, в якій зазначено, що процедура подання декларації про готовність об'єкта до експлуатації та її форма визначені Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461 (зі змінами та доповненнями), а у разі, коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком (а.с. 24). За письмовою заявою [PERSON] КП «Куйбишевське БТІ» 09 квітня 2014 року виготовлено технічний паспорт (а.с. 20,22). Відповідно до листа відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Куйбишевської райдержадміністрації від 06.06.2014 р. № 01-16/0542 розміщення гаража відповідає вимогам державних будівельних норм та правил ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень». Відповідно до Генерального плану смт. Куйбишеве, розробленого у 1992 році та актуалізованого рішенням сесії Куйбишевської селищної ради від 27.03.2013 № 5, земельна ділянка, на якій розміщено гараж, відноситься до територій житлової та громадської забудови. Комплекс гаражів біля багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS], проектувався після розроблення та затвердження наявної містобудівної документації минулих років на смт. Куйбишеве, відповідно є ново відведеною ділянкою для розбудови. Гараж [PERSON] (бокс [NUMBER]) побудований відповідно до Будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виданого 31.08.1992 року (а.с. 26). 30 травня 2014 року позивач звернувся до реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації гаражу, що розташований за адресою: [ADDRESS], однак йому було відмовлено у державній реєстрації права власності через відсутність документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, що підтверджується копією відмови № 13453751 від 30.05.2014 року (а.с. 25). Відповідно до абз. 3 п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни. Відповідно до ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до абз. 2 п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Виходячи зі змісту частини третьої статті 376 ЦК, при доведенні визначених нею умов суд може визнати право власності на самочинно збудоване майно також за особою, яка його збудувала, якщо після закінчення будівництва земельну ділянку цій особі було передано у власність або надано у користування, або з власником земельної ділянки, на якій розміщено майно, укладено договір суперфіцію (частина перша статті 413 ЦК) відповідно до її цільового призначення. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Як вбачається із заяви Куйбишевської селищної ради, її представник не заперечує проти визнання права власності на гараж, розташований в [ADDRESS], за [PERSON], [INFO] (а.с. 29). Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved