Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про припинення права на аліменти. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем по справі перебували у зареєстровану шлюбі з 20.12.2003 року по 27.01.2015 року, шлюб розірвано за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області. За час спільного шлюбу у них народилось четверо дітей: [PERSON] 24.07.2004р.н., [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO] та [PERSON] [INFO] Згідно рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2010 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача в розмірі 1/ 2 частини, на утримання трьох дітей. За основним місцем роботи з позивача утримувалися аліменти в розмірі 1/2 частини до 13.05.2013 року, потім відповідач з власної ініціативи забрала виконавчий лист і знову подала до виконання в лютому 2015 року. Після розірвання відносин із відповідачем позивач переїхав на постійне місце проживання до найманого житла. На день подання позову старша донька перебралася до позивача на постійне місце проживання , та практично знаходилась на його утриманні, але на час розгляду справи повернулася до матері. Позивач зазначив, що 30.09.2013 року в інтересах сімї було оформлено кредитну угоду з «ОТП Банк» згідно якої вони з відповідачем , отримали грошові кошти, які спільно витратили в інтересах сімї. Після розірвання шлюбу між сторонами всі зобовязання по кредитній угоді залишилися за позивачем, питання щодо розподілу майнових прав та зобовязань між ними не вирішувалося. Виходячи з зазначених підстав позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просить задоволити в повному обсязі, припинити право на аліменти, що стягуються з його на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , в звязку зі зміною обставин. Позивач додатково зазначив, що згідно з довідки виданої за його місцем роботи має щомісячний дохід в розмірі близько 7000,00 гривень із яких утримуються аліменти в розмірі 3500грн.,та 1895.00 гривень кредитних зобовязань. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстровану шлюбі з 20.12.2003 року по 27.01.2015 року шлюб розірвано за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області . За час спільного шлюбу у них народилось четверо дітей: [PERSON] К.В.24.07.2004р.н., [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] та [PERSON] [INFO] Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2010 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача в розмірі 1/ 2 частини, на утримання трьох дітей. Дочка [PERSON] 24.07.2004р.н. повернулася на постійне місце проживання до матері, після рішення про стягнення аліментів на 3 дітей, у сторін народилася ще одна спільна дочка: [PERSON] [INFO], маючи фінансові зобов'язання по утриманню дітей, позивач вважав за можливе укласти кредитний договір з банком. Шлюб між сторонами припинено, але домовленості щодо питання розподілу та зобов'язань майнового характеру не вирішеною Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем по справі не доведено фактів зміни обставин , які могли б стати підставною для зміни розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання спільних дітей. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка. Дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.188 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст..184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дітей, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання дітей не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище позивача, а обставини, наведені ним на підставу зменшення розміру аліментів, не свідчать про необхідність зміни їх розміру в сторону зменшення, не має також законних підстав звільнити від сплати заборгованості по ним. Таким чином у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed