Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами в період часу з жовтня 2014 року по червень 2017 року в сумі 66289.18 грн. В обгрунтування позову зазначив, що між ним та [PERSON] 12 листопада 2010 року був укладений шлюб зареєстрований виконкомом Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за актовим записом № 34. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дочку: [PERSON] [INFO] . З відповідачем в період вересень-жовтень 2014 року були складні відносини, постійні сварки, дрібні образи. Відповідач подала до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовну заяву про стягнення з позивача аліментів. За рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2014 року суд в стягнув з позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 02.10.2014 і до досягнення нею повноліття. Але відносини між позивачем і відповідачкою налагодились, вони продовжували проживати спільно однією сім`єю. З 2014 року по 2015 рік позивач, [PERSON] та спільна донька [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] , як сім`я, що підтверджується актом, складеним комісією КП «ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВИС». В 2015 році спільно переїхали до іншого житла за адресою: [ADDRESS] , проживали до листопада 2016 року. В листопаді 2016 року всією родиною переїхали до [ADDRESS] . Проживали за вказаною адресою спільно як сім`я, до червня 2017 року, що підтверджується актом №355, складеним начальником ЖРЕД - 8 Галкіною О. В. , за участю свідків, а саме сусідів: [PERSON] [ADDRESS], [PERSON] кв [ADDRESS] . Весь період спільного проживання, в сім`ї працював тільки позивач, повністю забезпечував всім необхідним дружину та спільну доньку. Позивач вважає , що він в повній мірі виконував батьківські обов`язки як зі сторони виховання так і зі сторони забезпеченням всім необхідним для розвитку дитини. В судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідача в судове засідання не з`явилась, відповідно до ухвали суду від 18.11.2019 року суд розглядає справу заочно. Від третьої особи надійшов лист про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши сторону позивача, свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні позивач пояснив, що після того як рішенням суду шлюб було припинено і з нього стягнуто аліменти на утримання дочки, вони з відповідачкою налагодили стосунки, проживали спільно, вели господарство, фактично працював і утримував родину лише він, вони неодноразово міняли місце проживання, бо власного житла не було і вони його винаймали. Були випадки, коли вони з відповідачкою сварились і вона їздила до матері, але потім знову зразу поверталась в спільне житло. Відповідачка працювала епізодично, бюджет весь час був спільний, спільно харчувались, робили покупки ходили в гості. Представник позивача зазначила, позивач не ухиляється від сплати аліментів, кожного місяця надає кошти і зараз, хоча тимчасово не працює, але боргу за аліментами з 2014 по 2017 рік він не має, бо в повному обсязі утримував родину, і лише з липня 2017 року, вони стали проживати окремо. Крім того, представник позивача звернула увагу суду, на те, що коли шлюб між [PERSON] та [PERSON] було припинено і одночасно стягнуто аліменти, рішенням суду від 17.10.2014 року, відповідачка звернулась за виконавчим листом лише в 2017 році, що фактично підтверджує, позивач до 2017 року утримував не тільки неповнолітню дочку, а і відповідачку, яка практично не працювала. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, [PERSON] та [PERSON] , після рішення суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, з жовтня 2014 року по червень 2017 року продовжили проживати разом як подружжя, у них був спільний бюджет, разом святкували свята і родина загалом утримувалась на кошти позивача. [PERSON] підтвердив, що з 06.05.2015 року є кумом родини, подружжя сварились, але жили разом до 2017 року , він спільно з ними святкував дні народження, День молоді і День шахтаря, відповідно гроші в святкування вкладали всі, він особисто і [PERSON] та [PERSON] спільно, за обох, часто приїздив до них, бачив при здійсненні покупок, як відповідачка користувалась банківською карткою позивача, знала її код, картка завжди знаходилась у них вдома. Свідок [PERSON] пояснив, [PERSON] та [PERSON] , коли проживали в м.Павлограді, знімали 3-х кімнатну квартиру, він орендував у них одну кімнату, вони жили однією родиною, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, бо він інколи з ними спільно скуплявся, [PERSON] працював на шахті, [PERSON] працювала періодично. Зазначені обставини підтверджуються також письмовими доказами . Суд бере до уваги, що ні позивач, ні відповідачка власного житла не мають, але після розірвання шлюбу продовжили спільне проживання, знімали спільно житло, що підтверджується затвердженими директором КП «Павлограджитлосервіс» актами про фактичне проживання за періоди: з 2014по 2015 рік; з 2015 по 2016 рік та відповідно до акту №355 по червень 2017 року в м.Тернівка. Листом начальника Павлоградського МР ВДВС підтверджується, що виконавче провадження про стягнення аліментів відкрито на підставі виконавчого документу № 185/9551/14 ц від 30.08.2017 року тобто, відповідач отримала виконавчий лист в суді лише після того, як перестала спільно проживати з позивачем. Заявою відповідача, [PERSON] від 12.09.2017 року до начальника Тернівського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області підтверджується, що виконавчий лист №185/9551/14ц виданий Павлоградським міськрайонним судом переданий нею на виконання лише 12.09.2017 року. Виконавче провадження по виконавчому листу №185/9551/14ц відкрито лише 13.09.2017 року, що підтверджується листом виконавця №12857 від 13.09.2017 року та постановою ст. державного виконавця від 13.09.2017 року постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію,стипендію та інші доходи боржника по ВП№547075 від 10.10.2017 року. Судом встановлено, виконавчий лист на стягнення аліментів відповідачкою [PERSON] отримано в суді лише 30.08.2017 року після того, як позивач у червні 2017 року припинив утримувати відповідачку і свою неповнолітню дочку . Про зазначені обставини свідчать і дії державних виконавців після відкриття ВП №54707518, а саме переписка з ПСП «ШУДніпровське», УПФУ м.Павлограда, Павлоградським відділенням управління ВДФСС України, Павлоградського МРЦЗ, виклики позивача, підписка попередження, отримана інформація з Державних реєстрів щодо майнових прав, крім того, відомості щодо позивача 27.03.2019 року внесено до Єдиного реєстру боржників, щодо нього встановлено тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, щодо нього 18.07.2019 року складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП. Копією виконавчого листа по справі №185/9551/14-ц підтверджується, що він виданий 30.08.2017 року, а строк пред`явлення його до виконання до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття тобто, визначати час подання до виконання виконавчого листа, це право стягувача. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Копією свідоцтва про шлюб сер [NUMBER] підтверджується, що стягувач [PERSON] 18.02.2019 року уклала шлюб і після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Враховуючи вивчені в судовому засіданні докази, встановивши зазначені обставини, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд бере до уваги, що позивачка, в підготовчому засіданні, мала намір подати суду відзив, про що заявляла клопотання, але не зробила цього ні на виконання ухвали про відкриття провадження у справі від 09.08.2019 року ні під час підготовчого засідання. Відповідачкою не надано суду жодного доказу на спростування зазначених в позові обставин та наданих доказів. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до розрахунку боргу згідно рішення №185/9551/14 від 30.08.2017 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів начальника Павлоградського МВ ВДВС з 02.10.2014 року станом на 01.07.2019 року (а.с.№9) заборгованість складає 102084.47 грн., з яких заборгованість з 02.10.2014 включно з червнем 2017 року складає 66289.18 грн. Суд приходить до висновку про правомірність звільнення позивача від заборгованості за аліментами за період з 02.10.2014 включно з червнем 2017 року, яка складає 66289.18 грн. У порядку ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Та разом з цим як зазначено в ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу даної норми слідує, що істотними обставинами, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами згідно з ч. 2 ст. 197 СК України, можуть бути лише ті, які стали причиною (однією з причин) виникнення такої заборгованості. Інші обставини, які не мають жодного відношення до виникнення заборгованості за аліментами, не можуть бути підставою для зменшення розміру такої заборгованості. Судом встановлено, обставини, що стали причиною виникнення заборгованості, це спільне проживання, спільний побут і спільний бюджет позивача і відповідача, що і стало причиною того, що відповідачка пред`явила виконавчий лист до виконання лише після того, як позивач перестав утримувати відповідачку і дочку. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд, задовольняючи позовні вимоги, вирішує питання розподілу судових витрат. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При подачі позову [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 768.40 грн. які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved