Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

До суду звернувся Броварський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі [PERSON] обласної державної адміністрації, Броварської районної державної адміністрації Київської області, державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення [PERSON] сільської ради Броварського району від 28.10.03 за № 128 із користування Вище-Дубечанського держлісгоспу вилучено земельну ділянку площею 3,44 га та зараховано її до земель запасу. Однак, вказане рішення прийняте незаконно. Зокрема, в силу положень ст.ст. 19,57, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України, спірна земельна ділянка відносилась до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалася для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України. Відповідно до ч. 5 ст. 149 ЗК України рішення про вилучення спірної земельної ділянки мало прийматися Броварською районною державною адміністрацією. У подальшому рішенням [PERSON] сільської ради №110 від 28.10.03, погоджено місце розташування земельної ділянки площею 25 га (із них 3,438 га - вкриті лісом, 20,562 га - сінокоси, 1,0 га - болота) під будівництво комплексу відпочинку «Онтаріо» в адміністративних межах [PERSON] сільської ради та надано дозвіл ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» на розробку проекту відведення земельної ділянки. Рішенням [PERSON] сільської ради від 17.11.2004 № 305-18-XXIV затверджено проект землеустрою та передано в оренду земельну ділянку площею 21,5326 га з кадастровим номером 322128201:00:009:0001 ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» під будівництво комплексу відпочинку «Онтаріо» в межах с. Зазимя. Вказане рішення прийняте з порушенням вимог ст.ст. 20, 22,23, 55, 58,60, 61, 63, 198 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 87-89, 91 Водного кодексу України, ст. 57 Лісового кодексу України, ст. 48 Закону України «Про охорону земель». Відповідно до висновку якісної характеристики ґрунтового покриву, виданого ДП «[PERSON] науково-дослідний та проектний, інститут землеустрою» від 18.08.2004 № 50-05, вміст гумусу у верхньому горизонті складає 5%, що у відповідності до ГОСТ 17.5.1.03-78, ГОСТ 17.4.2.02-83, ГОСТ 17.5.3.05-84, ГОСТ 26213-84, ГОСТ 17,5.06-85 такий відсоток вмісту гумусу свідчить про родючість ґрунтів запроектованої до відведення земельної ділянки, тому її вилучення із сільськогосподарського обороту є необґрунтованим. Відповідно до [PERSON] технічного обслідування лісових площ, передбачених до відведення із складу земель Вище-Дубечанського ДЛГ Старосільського лісництва від 18.09.03, ділянка площею 3,44 га розташована в лісах І групи, лісопаркова частина лісів зеленої зони. Вказане вище підтверджується також листом ДП «Вищедубечанське лісове господарство» від 17.03.15. Однак, в порушення ст. 20 Земельного кодексу України, [PERSON] сільською радою не віднесено зазначені землі до відповідної категорії земель, передбаченої ст. 19 Земельного кодексу України. Крім того, відповідно до листа [PERSON] обласного виробничого управління меліорації і водного господарства від 21.01.2004 № 24, запроектована до відведення земельна ділянка площею 25 га знаходиться в прибережній захисній смузі лівого берега р. Десна. В її межах розташовані три невеликі водойми. [PERSON] облводгоспом при погодженні місця розташування земельної ділянки були встановлені умови до розробки проекту землеустрою, а саме: в проекті необхідно передбачити відведення 100-метрової прибережної захисної смуги від урізу води лівого берега р. Десна та 50-метрової від урізу води затоки; нанести їх на кадастровий план. Також, згідно інформації ДП «Київгеоінформатика» частина спірної земельної ділянки площею 2,449 га знаходиться в прибережно-захисній смузі річки Десна та її затоки. Однак, в порушення ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 87 Водного кодексу України, відомості стосовно встановлення водоохоронної зони р. Десна в проекті землеустрою відсутні, водоохоронну зону не відображено на планово-картографічних матеріалах проекту землеустрою. Таким чином, рішення [PERSON] сільської ради від 17.11.2004 № 305-18- XXIV є незаконним та підлягає скасуванню. У подальшому, 15.02.2005 між ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» та [PERSON] сільською радою Броварського району Київської області укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 21,5326 га, розташованої в межах села Зазим'є [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області. Відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 07.06.12 по справі № 5011-6/6140-2012, розірвано договір оренди земельної ділянки від 15.02.05 № 641, укладений між ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» та [PERSON] сільською радою Броварського району Київської області та зобовязано зазначене товариство передати [PERSON] сільській раді земельну ділянку загальною площею 21,5326 га, розташовану в межах села Зазим'є [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області. Згідно з [PERSON] прийому-передачі від 29.06.12 ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» земельну ділянку передано сільській раді. Після передачі вказаної земельної ділянки до земель запасу сільської ради, рішенням [PERSON] сільської ради від 01.08.2012 №830-25-VI [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі в довгострокову оренду на 49 років земельної ділянки площею 21,5326 га для будівництва комплексу відпочинку «Онтаріо» в с. Зазимя по вул. Деснянській, 143. Рішенням від 15.11.12 № 1012-29-VI затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право довгострокової оренди земельною ділянкою та передано [PERSON] в оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 21,5324 га (земель рекреаційного призначення) з кадастровим номерам 3221282801:02:009:0094 для будівництва комплексу відпочинку «Онтаріо» в с. Зазимє по вул. Деснянська, 143. На підставі вказаного рішення [PERSON] сільською радою [PERSON] надано в оренду нову земельну ділянку, оскільки ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» надавалася в оренду земельна ділянка площею 21,5326 га, з кадастровим номером 322128201:00:009:0001, а [PERSON] надано в оренду земельну ділянку площею 21,5324, з кадастровим номером 3221282801:02:009:0094, тобто надано земельну ділянку меншою площею та з іншим кадастровим номером. Однак, всупереч вимогам ст. ст. 123, 186-1 ЗК України проект землеустрою не розроблявся та не погоджувався у встановленому законодавством порядку. Відповідно до експлікації земельних угідь зазначена земельна ділянка складається із земель сільськогосподарського призначення (сіножаті - 19,7300 га), лісів та інших лісовкритих площ (вкриті лісом - 0,6744 га), боліт низинних (1,1282 га). Разом з тим, земельну ділянку надано за рахунок земель рекреаційного призначення. Відомості стосовно прийняття рішення сільською радою про віднесення земельної ділянки до відповідної категорії земель у порядку, встановленому ст. 20 Земельного кодексу України, відсутні. Таким чином, [PERSON] сільською радою фактично змінено цільове призначення земельної ділянки та внесено зміни до державної статистичної звітності з кількісного обліку земель за формою 6-зем стосовно складу угідь земельної ділянки, наданої в оренду указаній вище громадянці. Крім того, в порушення вимог ст. 134 ЗК України земельна ділянка площею 21,5324 га передавалася [PERSON] в користування для будівництва комплексу відпочинку «Онтаріо» в с. Зазимє по вул. Деснянська, 143, без проведення земельних торгів, у звязку з тим, що на ній розташоване нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] загальною площею 53,2 кв. м., що значно менше площі переданої в оренду земельної ділянки. Таким чином, рішення [PERSON] сільської ради від 15.11.2012 № 1012- 29-VI, прийнято з порушенням вимог ст.ст. 20, 123, 134, 186-1 Земельного кодексу України, а тому підлягає скасуванню. На підставі рішення [PERSON] сільської ради від 15.11.2012 № 1012-29-УІ між [PERSON] сільською радою та [PERSON] 17.12.12 укладено договір оренди земельної ділянки площею 21,5324 га (земель рекреаційного призначення), терміном на 49 років, для будівництва комплексу відпочинку «Онтаріо» в с. Зазимє по вул. Деснянська, 143. Однак, договір оренди земельної ділянки від 17.12.2012 також підлягає визнанню недійсним, оскільки земельна ділянка надана в оренду на підставі незаконного рішення сільської ради. У звязку із викладеним, прокурор просить визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради Броварського району від 28.10.03 за № 128 «Про вилучення із користування та зарахування до земель запасу земельну ділянку»; визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради від 17.11.2004 № 305-18-XXTV, яким затверджено проект землеустрою та передано в оренду земельну ділянку площею 21,5326 га ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» під будівництво комплексу відпочинку «Онтаріо» в межах с. Зазимя; визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради від № 830-25-УІ, яким [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі в довгострокову оренду на 49 років земельної ділянки площею 21,5326 га для будівництва комплексу відпочинку «Онтаріо» в с. Зазимя по вул. Деснянській, 143; визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради від 15.11.2012 №1012-29-VI, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право довгострокової оренди земельною ділянкою та передано гр. [PERSON] в оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 21,5324 га (земель рекреаційного призначення) для будівництва комплексу відпочинку «Онтаріо» в с. Зазимє по вул. Деснянська, 143; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 21,5324 га (земель рекреаційного призначення), укладений 17.12.12 між [PERSON] сільською радою та [PERSON], терміном на 49 років, для будівництва комплексу відпочинку «Онтаріо» в с. Зазимє по вул. Деснянська, 143; зобовязати [PERSON] повернути державі земельну ділянку площею 21,5324 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Зазимє, вул. Деснянська, 143, оціночною вартістю 41 988 180,00 грн. У судовому засіданні прокурор Щербюк В.П. доводи позову підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] обласної державної адміністрації у судове засідання не зявився, направивши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник Броварської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник, державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» також направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що державне підприємство «Вищедубечанське лісове господарство» не має ніяких претензій до [PERSON] сільської ради. Представник відповідачів [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області та [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Апстар Контінентал Юкрейн» у судове засідання не зявився, про розгул справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення [PERSON] сільської ради Броварського району від 28.10.03 за № 128 із користування Вище-Дубечанського держлісгоспу вилучено земельну ділянку площею 3,44 га та зараховано її до земель запасу. Рішенням [PERSON] сільської ради №110 від 28.10.03, погоджено місце розташування земельної ділянки площею 25 га (із них 3,438 га - вкриті лісом, 20,562 га - сінокоси, 1,0 га - болота) під будівництво комплексу відпочинку «Онтаріо» в адміністративних межах [PERSON] сільської ради та надано дозвіл ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» на розробку проекту відведення земельної ділянки. Рішенням [PERSON] сільської ради від 17.11.2004 № 305-18-XXIV затверджено проект землеустрою та передано в оренду земельну ділянку площею 21,5326 га з кадастровим номером 322128201:00:009:0001 ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» під будівництво комплексу відпочинку «Онтаріо» в межах с. Зазимя. 15 лютого 2005 року між ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» та [PERSON] сільською радою Броварського району Київської області укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 21,5326 га, розташованої в межах села Зазим'є [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області. Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в ч. 2 ст. 3 Земельного кодексу України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу. Відповідно до земельного законодавства розпорядження землями, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування залежно від наданих їм повноважень. При цьому відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісового фонду (ст. 19 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 5 Лісового кодексу України землі лісового фонду поділяються на: а) лісові: вкриті лісовою (деревною і чагарниковою) рослинністю; не вкриті лісовою рослинністю, які підлягають залісенню (зруби, згарища, рідколісся, пустирі та інші), зайняті лісовими шляхами, просіками, протипожежними розривами тощо; б) нелісові: зайняті спорудами, пов'язаними з веденням лісового господарства, трасами ліній електропередач, продуктопроводів та підземними комунікаціями тощо; зайняті сільськогосподарськими угіддями (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища, надані для потреб лісового господарства); зайняті болотами і водоймами в межах земельних ділянок лісового фонду, наданих для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісового фонду, визначення їх меж провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством. Статтею 55 Земельного кодексу України передбачено, що до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісового фонду не належать землі, зайняті: а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; б) полезахисними лісовими смугами, захисними насадженнями на смугах відводу залізниць, захисними насадженнями на смугах відводу автомобільних доріг, захисними насадженнями на смугах відводу каналів, гідротехнічних споруд та водних об'єктів; в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках. Згідно з ст. 6 Лісового кодексу України усі ліси в Україні є власністю держави. Від імені держави лісами розпоряджається Верховна Рада України. Верховна Рада України делегує відповідним Радам народних депутатів свої повноваження щодо розпорядження лісами, визначені цим Кодексом та іншими актами законодавства. Ради народних депутатів в межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду у постійне користування або вилучають їх в порядку, визначеному Земельним та цим кодексом. Відповідно до ст. 56 Земельного кодексу України землі лісового фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Згідно з ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Відповідно до ст. 21 Лісового кодексу України постійне користування земельними ділянками лісового фонду припиняється у випадках і порядку, передбачених Земельним кодексом України. Згідно з ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 42 Лісового кодексу України передбачено, що переведення лісових земель до нелісових для використання у цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, використанням лісових ресурсів і користуванням земельними ділянками лісового фонду для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт, провадиться за рішенням органів, які надають ці землі у користування відповідно до земельного законодавства. Переведення лісових земель до інших категорій провадиться за згодою відповідних державних органів лісового господарства Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя. Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Згідно з ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення лісового і водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Відповідно до ст. 151 Земельного кодексу України юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, зобов'язані до початку проектування погодити із власниками землі і землекористувачами та сільськими, селищними, міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України і Верховною Радою України місце розташування об'єкта, розмір земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів, умови проживання населення і охорону довкілля. Погодження місць розташування об'єктів, розмірів передбачуваних для вилучення (викупу) земельних ділянок та умов їх відведення провадиться відповідними сільськими, селищними, міськими радами, державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України відповідно до їх повноважень щодо вилучення цих ділянок, а також Верховною Радою України. Юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, звертаються з клопотанням про погодження місць розташування об'єктів до відповідної сільської, селищної, міської ради, місцевої державної адміністрації. Відповідна сільська, селищна, міська рада чи місцева державна адміністрація згідно із своїми повноваженнями розглядає клопотання і в п'ятиденний строк з дня реєстрації направляє його разом з матеріалами, передбаченими частиною п'ятнадцятою цієї статті, на розгляд органів земельних ресурсів, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Зазначені органи протягом двох тижнів з дня одержання клопотання надають свої висновки відповідній сільській, селищній, міській раді чи місцевій державній адміністрації, які з урахуванням одержаних висновків протягом десяти днів приймають рішення про погодження місця розташування того об'єкта, під який мають право самостійно вилучати земельну ділянку, або мотивоване рішення про відмову. Якщо погодження місця розташування об'єкта провадиться районною, обласною державною адміністрацією, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою України, сільська, селищна, міська рада готує свій висновок і подає матеріали на погодження до Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, [PERSON] чи Севастопольської міської, районної ради або районної, [PERSON] чи Севастопольської міської державної адміністрації. Районна державна адміністрація розглядає у місячний строк матеріали погодження місця розташування об'єкта, під який має право вилучати земельну ділянку, або подає свій висновок до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної державної адміністрації. З матеріалів справи вбачається, що до прийняття оспорюваного рішення № 154 від 29.12.2003 земельна ділянка площею 2,34 га, розташована у кварталі 174 виділ 8, 9, 12 Старосільського лісництва, на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування та п. 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України, перебувала у постійному користуванні Вище-Дубечанського держлісгоспу (на даний час - Державне підприємство «Вищедубечанське лісове господарство»). Листом № 377 від 18.09.2003 Вище-Дубечанський держлісгосп надав згоду на передачу земельної ділянки площею 3,44 га, розташованої у кварталі 174 виділ 10,11, 12 Старосільського лісництва Вище-Дубечанського держлісгоспу, до земель запасу [PERSON] сільської ради для розвитку села при умові відшкодування збитків та втрат, нанесених вилученням цієї земельної ділянки з лісогосподарського виробництва. Так, відповідно до матеріалів справи, Вище-Дубечанський держлісгосп здійснив розрахунок грошової оцінки збитків, нанесених вилучення земельної ділянки, на загальну суму 7 021, 00 грн., який є додатком до листа № 377 від 18.09.2003. 08.10.2003 ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» було відшкодовано збитки та втрати, нанесені вилученням земельної ділянки з лісогосподарського виробництва, що підтверджується платіжним дорученням від 08.12.2003 про сплату 7\~021 грн. Вище-Дубечанському держлісгоспу. Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що вилучення спірної земельної ділянки відбулося за згодою постійного землекористувача, про що також зазначено в тексті оспорюваного рішення [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області № 154 від 29.12.2003. У матеріалах справи міститься проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Апстар Контітентал Юкрейн» під будівництво комплексу відпочинку «Онтаріо» в межах с. Зазим'є [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області, який погоджений Броварським районним відділом земельних ресурсів [PERSON] обласного головного управління земельних ресурсів, Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, Санітарно-епідеміологічною станцією Броварського району, Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області, Обласним центром з охорони пам'яток історії, археології та мистецтва при Управлінні культури Київської області, та за результатами розгляду яких складено висновок № 6-1115 від 31.08.2004 державної землевпорядної експертизи. Згідно вказаного висновку № 6-1115 від 31.08.2004 державної землевпорядної експертизи представлений на державну землевпорядну експертизу проект землеустрою відповідає вимогам земельного законодавства та діючим нормативно-технічним документам і оцінюється позитивно при умові виконання зауважень вказаних в пункті 3 висновку. !!!!!! З урахуванням наявності усіх необхідних погоджень та отримання позивних висновків, 29.12.2003 [PERSON] сільською радою Броварського району Київської області прийнято рішення № 155 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для риборозведення ТОВ «Зазим'є-плюс», у тесті якого зазначено, що рішення прийнято враховуючи розпорядження голови Броварської районної державної адміністрації № 446 від 17.09.2003 про погодження місяця розташування земельної ділянки для риборозведення ТОВ «Зазим'є-плюс» та погоджену схему генерального плану. Враховуюче те, що вилучення спірної земельної ділянки відбулося за згодою позивача 2, останньому було відшкодовано збитки та втрати нанесені вилученням земельної ділянки, що відповідає нормам земельного законодавства, та він, відповідно до письмових пояснень б/н від 17 червня 2015 (а.с. 74) не має претензій до відповідачів, беручи до уваги те, що позивачем 3 було погоджено місце розташування земельної ділянки під будівництво комплексу відпочинку «Онтаріо», суд вважає, що прокурором належними та допустимими засобами доказування не доведено наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивачів, а також не доведено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачів з підстав зазначених ним у позові, а, відтак, відсутні підстави для задоволення його позовних вимог в частині визнання недійсним рішення [PERSON] сільської ради Броварського району від 28.10.03 за № 128 «Про вилучення із користування та зарахування до земель запасу земельну ділянку» та визнання незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради від 17.11.2004 № 305-18-XXTV, яким затверджено проект землеустрою та передано в оренду земельну ділянку площею 21,5326 га ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» під будівництво комплексу відпочинку «Онтаріо» в межах с. Зазимя. [PERSON] про право власності на нерухоме майно від 23.12.2011 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на комплекс відпочинку «Онтраіо», розташований за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Зазим'є, вул. Деснянська, 143, загальною площею 53,2 кв.м. Згідно договору суборенди від 21 січня 2011 року ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» передало в суборенду [PERSON] земельну ділянку загальною площею 21,5326 га, розташовану в межах села Зазим'є [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області під будівництво комплексу відпочинку «Онтаріо». Відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 07.06.12 по справі № 5011-6/6140-2012, розірвано договір оренди земельної ділянки від 15.02.05 № 641, укладений між ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» та [PERSON] сільською радою Броварського району Київської області та зобовязано зазначене товариство передати [PERSON] сільській раді земельну ділянку загальною площею 21,5326 га, розташовану в межах села Зазим'є [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області. Згідно з [PERSON] прийому-передачі від 29.06.12 ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» земельну ділянку передано [PERSON] сільській раді Броварського району Київської області. Після передачі спірної земельної ділянки до земель запасу сільської ради, рішенням [PERSON] сільської ради від 01.08.2012 №830-25-VI [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі в довгострокову оренду на 49 років земельної ділянки площею 21,5326 га для будівництва комплексу відпочинку «Онтаріо» в с. Зазимя по вул. Деснянській, 143. Рішенням від 15.11.12 № 1012-29-VI затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право довгострокової оренди земельною ділянкою та передано [PERSON] в оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 21,5324 га (земель рекреаційного призначення) з кадастровим номерам 3221282801:02:009:0094 для будівництва комплексу відпочинку «Онтаріо» в с. Зазимє по вул. Деснянська, 143. На підставі вказаного рішення [PERSON] сільською радою [PERSON] надано в оренду нову земельну ділянку, оскільки ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» надавалася в оренду земельна ділянка площею 21,5326 га, з кадастровим номером 322128201:00:009:0001, а [PERSON] надано в оренду земельну ділянку площею 21,5324, з кадастровим номером 3221282801:02:009:0094. Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн» передавалась в оренду, а пізніше в суборенду [PERSON] земельна ділянка 21,5326 га, із них сіножаті 19, 73 га, вкриті лісом 0, 6744 га, низинні болота -1,1282 га, однак рішенням [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області від 15.11.12 № 1012-29-VI затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право довгострокової оренди земельною ділянкою та передано [PERSON] в оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 21,5324 га (земель рекреаційного призначення) з кадастровим номерам 3221282801:02:009:0094. Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин)1. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. З огляду на викладені обставини вбачається, що [PERSON] надана земельна ділянка іншого розміру, ніж надавалась у користування ТОВ «Апстар Контінентал Юкрейн», зокрема, із технічної документації не вбачаться за рахунок чого відбулась зміна розміру, а відповідно і меж земельної ділянки. Відповідно до положень статей 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються такі категорії:а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. відповідно до їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до статті 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. Згідно із положеннями частини першої статті 3 Водного кодексу України (далі - ВК України) (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд. Частина друга статті 3 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що до водного фонду України належить: поверхневі води, природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море. Відповідно до пункту «а» частини першої статті 58 ЗК України та статті 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами. Крім того, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоч і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню водного фонду. Згідно із положеннями статті 4 ВК України, статті 58 ЗК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) до таких земель відносяться землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Відповідно до статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Крім того, за положеннями частини четвертої статті 88 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку з урахуванням конкретної ситуації. Таким чином, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується окремий порядок надання та використання. Згідно з пунктом «д» частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до положень частини четвертої статті 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність) лише на умовах оренди громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Крім того відповідно до пункту 5 Порядку № 486, розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно - технічної документації. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов'язковій державній експертизі, зокрема проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення. З огляду на системний аналіз положень вищенаведених норм законодавства при наданні в користування земельних ділянок навколо водних об'єктів у разі відсутності землевпорядної документації (документації із землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів повинне здійснюватись шляхом урахування нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку № 486 з урахуванням конкретної ситуації. З огляду на викладені обставини вбачається, що при наданні у користування спірної відповідачу земельної ділянки рекреаційного призначення, куди також входить прибережна захисна смуга річки, всупереч вимогам чинного законодавства не виготовлявся проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, не проведена державна землевпорядна експертиза. Такі обставини свідчать про грубе порушення законодавства, яке регулює порядок відведення земельної ділянки в оренду, тому оскаржувані рішення [PERSON] сільської ради від 01.08.2012 року № 830-25-VІ, яким [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі в довгострокову оренду на 49 років земельної ділянки площею 21,5326 га, для будівництва комплексу відпочинку «Онтаріо» в с. Зазимя по вул. Деснянській, 143, та рішення від 15.11.2012 року № 1012-29-VІ, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право довгострокової оренди земельної ділянки та передано гр. [PERSON] в оренду терміном на 49 років спірну земельну ділянку є незаконними та підлягають скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно вимог, ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вимогами ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, у звязку із визнання незаконними рішень сільської ради, на підставі яких відповідач [PERSON] отримала в оренду спірну земельну ділянку, то і договір оренди земельної ділянки площею 21,5324 га (земель рекреаційного призначення), укладений 17 грудня 2012 між [PERSON] сільською радою та [PERSON], підлягає визнанню недійсним. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з 1 січня 2013 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. При цьому землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Таким чином, земельна ділянка повинна бути повернута територіальній громаді в особі [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області. На підставі викладеного та

Outcome: partial