Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] відповідно до якої позивач просить суд визнати недійсним з моменту вчинення договір дарування ј частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 03.03.2016 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.03.2016 року, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 846872923101) за [PERSON] право власності на ј частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 11.05.2001 р., [PERSON] , на праві особистої приватної власності належить 3/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] .Власником іншої 1/4 частини житлового будинку на підставі договору дарування від 11.06.2007 р. був [PERSON] . Станом на 2007 р. житловий будинок вже був поділений в натурі між співвласниками і складався з трьох ізольованих одна від одної квартир з самостійними виходами на земельну ділянку.Квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] належали та належать до сьогодні [PERSON] і знаходяться у її користуванні та користуванні членів її родини. Квартира [ADDRESS] , до складу якої входили в будинку літ. А приміщення: 1- коридор площею 4.1 м2; 2- кухня площею 8,1 м2; 3- прихожа площею 7,0 м2; 4- кімната площею 10,7 м3, знаходилась у володінні та користуванні [PERSON] . В 2007 році [PERSON] зніс шляхом демонтажу належну йому 1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка в технічному паспорті на житловий будинок зареєстрована як квартира [ADDRESS] . Внаслідок знесення частини житлового будинку зовнішніми стали внутрішні стіни в належних [PERSON] приміщеннях в квартирі [ADDRESS] .Так як зовнішні несучі стіни захищають будинок і повинні бути міцними, мати теплозахисні та звукоізоляційні якості, позивач змушена була здійснити реконструкцію стіни в кв. [ADDRESS] , для чого замовила в 2008 р. в ДКППІ «Запоріжагропроект» робочий проект підсилення зовнішньої стіни житлового будинку з боку демонтованої квартири [ADDRESS] .В робочому проекті серед інших наявні документи: план житлового будинку до демонтажу квартири [ADDRESS] та план житлового будинку після демонтажу квартири [ADDRESS] . В 2007 році [PERSON] особисто знищив належну йому 1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка в технічному паспорті на житловий будинок зареєстрована як квартира [ADDRESS] , внаслідок чого припинилось право власності [PERSON] на1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Після цього [PERSON] свою частину житлового будинку не відбудував.Тому з вказаного часу (з 2007 р.) в натурі на місцевості існують належні позивачу за документами 3/4 частини житлового будинку, а фактично їй належить весь існуючий нині житловий будинок, який включає тільки дві квартири: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Згодом, в 2020 ропі [PERSON] при зустрічі із [PERSON] заявив, що свою частку житлового будинку він подарував своїй рідній сестрі і вони мають намір виділити для себе 1/4 частину в нині існуючому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] знищив свою частку житлового будинку, однак документи на знищену 1/4 частину житлового будинку не анулював у встановленому законодавством порядку і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстрував припинення права власності на 1/4 частину житлового будинку. Наразі [PERSON] на підставі наяних-документів на знищену 1/4 частину житлового будинку має намір ще раз поділити житловий будинок в натурі та відібрати в натурі частину належної позивачу будівлі. Задля перевірки отриманої від [PERSON] інформації за рекомендацією адвоката 17.11.2020 р. [PERSON] замовила інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме та отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої дізналась, що за договором дарування від 03.03.2016 р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., належна [PERSON] 1/4 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] перейшла у власність [PERSON] . Зважаючи на те, що укладений 03.03.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] договір дарування 1/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] порушує права власника існуючого нині вказаного житлового будинку, позивач вправі оспорити цей правочин Вважає, що належить визнати недійсним договір дарування від 03.03.2016 р„ за яким [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , так як укладений правочин суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства і він не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Порушення полягають у наступному. В договорі дарування вказано, що 03.03.2016 р. [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак зазначена частина житлового будинку була знищена її власником ще у 2007 р. та не відновлена до цього дня. Станом на 03.03.2016 р. не існувало предмету дарування у вигляді 1/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] не був власником зазначеної частини житлового будинку, з чим була обізнана і інша сторона за договором дарування - [PERSON] , рідна сестра [PERSON] . Тому внаслідок укладення договору дарування від 03.03.2016 р. не могли настати правові наслідки, обумовлені цим договором - не могла відбутись передача дарувателем обдарованій 1/4 частини житлового будинку у вигляді квартири [ADDRESS] . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2021 року прийнято позовну заяву та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні (а.с. 27-28). 15.01.2021 року на адресу суду, на виконання вимог ухвали суду від 04.01.2021 року, приватним нотаріусом Чепковою О.В. надано копію договору дарування від 03.03.2016 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] 17.03.2021 року представником відповідача Жидковою Л.І. , яка діє в інтересах [PERSON] надано відзив на позовну заяву відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що підстав для визнання недійсним договору дарування 1/4 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] від 03.03. 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чепковою О.В., р. № 215 не існувало як на час укладанням вказаного договору, так і на цей час. [PERSON] було прийнято в дар 1/4 частину вказаного будинку, який в подальшому у зв`язку з руйнуванням був нею розібраний після укладання вказаного договору дарування 1/4 частини цього будинку значно пізніше. За її проханням, у зв`язку з постійними претензіями з боку позивачки щодо стану 1/4 частини спірного будинку, її брат - [PERSON] передав 02.11.2016 року позивачці для утеплення стін будинку її гроші в сумі 3000 (три тисячі гривень) для придбання будівельних матеріалів та робітнику, після демонтажу стін належної їй частини будинку. Про отримання вказаних коштів [PERSON] написала власноручно розписку, яка долучена до відзиву. На час написання розписки [PERSON] дійсно не знала про те, що [PERSON] не був власником спірної 1/4 частини будинку та що він допомагав [PERSON] і приймав участь у питаннях пов`язаних з цієї частиною будинку, не будучи власником. Вказана розписка підтверджує той факт, що на час оформлення спірного договору дарування належна [PERSON] 1/4 частина будинку існувала. Утеплення стін будинку були виконанні позивачкою після отримання коштів значно пізніше. Посилання позивачки на те, що підтвердженням руйнування спірної 1/4 частини житлового будинку на час укладаннях договору дарування є її замовлення в 2008 році в ДКППІ «Запоріжагропроект» робочого проекту підсилення зовнішньої стигни житлового будинку не відповідають вказаному робочому проекту, до якого долучений план житлового будинку с прибудовами до демонтажу частини будинку, який міг бути виконаний тільки уразі існування належної їй 1/4 частини житлового будинку. Границі демонтажу будинку на вказаному плану виконанні пунктирною рискою та здійснені заміри приміщень, які підлягали демонтажу та товщина стін цих приміщень. Більше того сам робочий проект не може бути доказом у зв`язку з відсутністю будь-яких належних посвідчень вказаного проекту печатками інституту. Посилання позивачки на порушення її права власності на 3/4 частини житлового розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з укладанням договору дарування 1/4 частини вказаного будинку 03.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чепковою О.В., р. № 215 не відповідають наданим нею доказам. Так з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на ім`я [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину спірного будинку та на ім`я позивачки зареєстровано право власності на 3/4 частини цього будинку. Згідно договору дарування 1/4 частина будинку підлягала оцінці до укладання договору дарування, яка визначалась після її огляду. Посилаючись на висновки Верховного суду зазначає, що документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Вважає, що вказаним позовом позивачка намагається порушити власності та припинити права власності [PERSON] на частину спірного житлового будинку. Ухвалою суду від 01.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.74, 75) Представник позивача адвокат Железняк В.К. у судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених в ньому. [PERSON] у судовому засіданні 04.08.2021 року будучи допитаною в якості свідка, суду пояснила, що у 2008 році [PERSON] почав руйнувати тимчасову хату, а потім і частину будинку. У будинку він не проживав, раніше там проживала його бабуся, яка померла. Руйнування [PERSON] не з ким не узгоджував. В результаті руйнування пошкодив спільний дах будинку, який почав протікати та зруйнував стіну, яка була спільною. [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що зазначену стіну необхідно відбудувати. Він завіряв, що усе відбудує, проте нічого не відбудував, залишив купу сміття та зник. Згодом [PERSON] взагалі відмовився, щось відбудовувати там, спросив скільки необхідно грошей, на що [PERSON] зазначила про 3 тисячі гривень. [PERSON] надав їй зазначену суму, [PERSON] написала розписку про отримання цих грошей (2016 рік). Більше грошей ніяких у нього не брала. Під час руйнування будинку [PERSON] поліцію не викликала. Згодом навіть користувалась цеглою від зруйнованого будинку. Станом на 2016 рік [PERSON] не знала, що [PERSON] вже не є власником своєї частки. Про нового власника [PERSON] вона дізналась коли хотіла приватизувати земельну ділянку. Вона зверталась до різних органів щоб визначити земельні ділянки та виділити свою частку натурі. Коли це було [PERSON] зазначити не змогла. Також вона з власної ініціативи замовляла проект утеплення та зміцнення будинку. У 2008 році замовляла характеристику всього будинку. Наразі звернулась до суду у зв`язку з тим, що займаючи ѕ частини будинку, її земельна ділянка не відповідає даному розмірі. Земельна ділянка станом на дату розгляду справи не приватизована. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог з підстав викладених у поясненнях наданих у судовому засіданні 02.09.2021 року, а саме, згідно Інформаційної Довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 1.11.2020 за №232802343, припинення права власності у [PERSON] відбулось у зв`язку із укладанням спірного договору дарування. Дійсно 03.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування частини 1/4 житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом ЗМНО Чепковою О.В. за реєстр. №215. Посилаючись на вимоги ст.ст. 202,203,717-719,722 ЦК України, зазначено, що Позивачем не доведено факту порушення даним договором будь-яких прав останнього, що свідчить про відсутність предмету спору в цій частині заявлених позовних вимог. Позивач безпідставно вважає, що станом на 03.03.2016 не існувало предмету дарування у вигляді 1/4 частини житлового будинку та [PERSON] не був власником зазначеної частини житлового будинку. На підставі чого Позивач дійшла висновку, що у 2007 році [PERSON] знищив ј частину не зрозуміло, доказів цього не міститься і у матеріалах даної справи. В листопаді 2016 році [PERSON] , власницею ј частки замовлялась технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту пояснювальної записки, яка є складовою даної документації вбачається, що на земельній ділянці розташовані житлові та господарські будівлі, які відображені в технічному паспорті ОП ЗМБТІ від 31.10.2016, використовуються за цільовим призначенням та належать гр. [PERSON] та гр. [PERSON] (3/4). По матеріалам польових робіт складено план встановлених меж землекористування в масштабі 1:500 з вказанням суміжних землекористувачів та площ (а.с. 107): земельна ділянка гр. [PERSON] становить 236/67 частки, що складає 0,0236 га від загальної площі 0,0657 га; земельна ділянка гр. [PERSON] становить 421/657 частки, що складає 0,0421 га від загальної площі 0,0657 га. На даному плані міститься підписи [PERSON] та [PERSON] . Зазначені обставини підтверджують той факт, що [PERSON] була обізнана у листопаді 2016 року про те, що [PERSON] є співвласницею 1/4 спірного житлового будинку. Утеплення стін будинку були виконані після фактичного отримання коштів від [PERSON] , що підтверджується розпискою, згідно якої [PERSON] передав 02.11.2016 року [PERSON] для утеплення стін будинку грошові кошти в сумі 3000,00 грн., а саме «для придбання будівельних матеріалів та робітнику». Зі змісту звіту про оцінку майна, складного 14.02.2016 року СОД ФОП [PERSON] , вбачається, що процедура оцінки будинку включала в себе в обов`язковому порядку огляд об`єкту, в процесі якого проводилась фотозйомка, до того ж згідно таблиці 1.1. «Загальна характеристика об`єкту оцінки» містить наступні особливості планування та їх відповідність техпаспорту БТІ: будинок 1937 року побудови, має опалення, електроосвітлення, загальна площа 111,0 кв.м., житлова площа 50,3 кв.м., площа кухні 32.0 кв.м. кількість кімнат, висота 2,95 м. тощо. Таким чином вважають, що Позивачем не доведено жодним належним доказом той факт, що станом на 03.03.2016 не існувало предмету Договору дарування. Оскільки Позивачем не зазначено в позовній заяві, які саме права порушуються спірним договором дарування, відповідно правових підстав для захисту в судовому порядку її прав, які не порушені, не має. Відповідно, в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явилась, її інтереси представляла адвокат Жидкова Л.І., яка заперечувала проти задоволення позовних вимог. Надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку, відповідача , представників, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. 03.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування ј частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На земельній ділянці розташований житловий будинок, житловою площею 50,3 кв.м, зазначений в плані літ.А; літ. З, Л - сараї, літ В - вбиральня; №2,3 - водопровод, ІІ - замощення, №4-12 - паркани. Зазначена ј частина житлового будинку належить дарувальнику [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування від 11.06.2007 р. Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] доля [PERSON] складає ѕ (а.с.13). Інших правовстановлюючих документів суду не надано. Позивачка посилається на те, що квартира [ADDRESS] до складу якої входили приміщення: 1 коридор площею 4,1 кв. м.; 2 - кухня площею 8,1 кв.м; 3 - прихожа площею 7,0 кв.м; 4 - кімната площею 10,7 кв.м знаходилась у користуванні та володінні [PERSON] . Проте, судом встановлено, що вказаний будинок згідно технічної документації та правовстановлюючого документу на квартири не поділений. По суті будинок перебуває у спільній частковій власності. Позивачка посилається на те, що за оспорюваним договором не могла відбутися передача дарувателем обдарованій ј частини житлового будинку у вигляді квартири [ADDRESS] , оскільки на час укладання цього договору вона була знищена. Проте, вказані доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно з ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 р., для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об`єкта). У постанові Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 708/254/18 викладено правовий висновок про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статі 349 ЦК Украйни є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Суд не приймає в якості доказів факту знищення майна показання позивачки [PERSON] про те, що на частині будинку [PERSON] був відсутній дах, частково демонтовані стіни, оскільки факт знищення майна повинен бути підтверджений документами, зазначеними вище. З тих же підстав суд не може прийняти в якості доказу наданий позивачкою «Робочий проект. Усилення наружних стін житлового будинку по [ADDRESS] ». Цей проект виконаний на замовлення [PERSON] в 2008 році та лише підтверджує її намір усилити наружні стіни у зв`язку з демонтажем частини будівлі. Крім того, з аналізу діючого законодавства можна зробити висновки, що встановлення факту знищення майна пов`язано з волевиявленням власника цього нерухомого майна та встановлення такого факту. Судом встановлено, що станом на день укладання оспорюваного договору, тобто 03.03.2016 року факт знищення ј частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] документально не підтверджений. Відповідач [PERSON] оспорює ту обставину, що його частина будинку була знищена. Державна реєстрація припинення права власності на цю частку будинку не проводилась. Позивачка посилається на те, що договір дарування від 03.03.2016 року порушує публічний порядок, спрямований на незаконне заволодіння її майном та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд також не може визнати прийнятними такі доводи позивача, виходячи з такого. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України). В суді не встановлено дій відповідачів [PERSON] та [PERSON] під час укладання договору дарування частини будинку, які б були направлені на завдання шкоди [PERSON] . Перехід права власності за договором дарування частини житлового будинку від [PERSON] до [PERSON] не вплинув на існуюче право власності [PERSON] на належну їй частину житлового будинку. За таких обставин, суд не вбачає юридичної заінтересованості [PERSON] у визнанні договору дарування від 03.03.2016 року недійсним, оскільки вказаним договором її права не порушуються.

Outcome: dismissed