Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 17.06.2015 року звернулось КП ЖКС «Черьомушки» із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги КП ЖКС «Черьомушки» послалось на те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] проживають в [INFO]. Ця квартира знаходиться на балансі та обслуговується КП ЖКС «Черьомушки» згідно розпорядження міського голови №97-01р. від 28.01.2013 року. Позивач вказує, що відповідачі, отримуючи надані КП ЖКС «Черьомушки» житлово-комунальні послуги, не здійснюють оплату за надані послуги в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.08.2007 року по 01.06.2015 року у них утворилась заборгованість перед КП ЖКС «Черьомушки» у розмірі 5134,28 грн. В звязку з чим згідно уточнених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON], заборгованість по оплаті за житловокомунальні послуги [ADDRESS] у розмірі 5134,28 грн., а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON], надала до суду заяву згідно якої підтримала уточнену позовну заяву, та просила суд розглянути справу за відсутності представника позивача, у звязку з терміновим відрядженням. Представник відповідачів за довіреностями [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В якості підстав своїх заперечень проти позову представник відповідачів - [PERSON] зазначив, що КП ЖКС «Черьомушки» не є ні балансоутримувачем, ні управителем, ні виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку №31А по вул. Качалова, у м. Одесі, тому не має права грошової вимоги до відповідачів, як до власників житлового приміщення. Представник також вважає, що між сторонами не існує жодних правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг, позивач не вжив жодних заходів для того, щоб підготувати та підписати договір з відповідачами. Посилаючись на те, що нарахування за житлово-комунальні послуги у спірний період здійснювалось позивачем із порушенням вимог нормативно-правових актів, з встановленням тарифів в порушення визначеного для цього порядку, а послуги позивачем фактично не надавались, або надавались неналежної якості, представник відповідача, заперечував факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, тому вказував на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, із зазначених ним доводів. Представник відповідачів також не одноразово надавав до суду заяви, згідно яких просив суд застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем вимог, не спростовуючи при цьому факту надання певних послуг згідно заявлених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні згідно довідки про склад сімї та реєстрацію, виданою КП «ЖКС «Черьомушки» встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані в [INFO]. Згідно розпорядження Міського голови м. Одеси №97-01р. від 28.01.2003 року судом встановлено, що КП «ДЕЗ «Черьомушки», правонаступником якого є КП «ЖКС «Черьомушки», було передано у повне господарське відання майно, зокрема, житловий будинок №31А по вул. Качалова, у м. Одесі. Вказаний житловий будинок входить до складу житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста [PERSON]. Таким чином, квартира №44 знаходиться в будинку №31А по вул. Качалова, який знаходиться на балансі та обслуговується КП «ЖКС «Черьомушки». У зв'язку із цим, посилання представника відповідачів на те, що позивач не є балансоутримувачем буд. №31А, по вул. Качалова, у м. Одесі, суд вважає безпідставними, а інші доводи в частині відсутності у КП «ЖКС «Черьомушки» певної документації на спірний будинок не спростовують розпорядження Міського голови м. Одеси №97-01р. від 28.01.2003 року. Згідно Статуту КП «ЖКС «Черьомушки», затвердженого рішенням Одеської міської ради №1449-V від 04.07.2007 року, визначено, що КП «ЖКС «Черьомушки», яке є правонаступником КП «ДЕЗ «Черьомушки», створене Одеською міською радою для задоволення міських, суспільних потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, торгівельної та іншої господарської діяльності з метою отримання прибутку в порядку передбаченому законодавством. Відповідно до п.п. 2.2.1-2.2.2 Статуту предметом діяльності КП «ЖКС «Черьомушки» є організаційне забезпечення поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду, нежитлових споруд та інженерного обладнання та прилеглих територій, організація надання різного виду послуг, повязаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового та нежитлового фонду для одержання прибутку в інтересах засновника. Підприємство здійснює функції замовника на виконання робіт з утримання та ремонту житлового фонду, нежитлових приміщень та прилеглих територій, приймає на баланс жилі будинки, їх інженерне обладнання, обєкти благоустрою за територіальною приналежністю, укладає угоди з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго- і водопостачальними та іншими спеціалізованими організаціями, що забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будівель та прилеглих територій. Відповідно до виписки з особового рахунку №9161931044 КП «ЖКС «Черьомушки» по квартирі [ADDRESS], заявлена позивачем до стягнення сума боргу у розмірі 5134,28 грн. це заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (УБПТ) за період з 01.05.2011 року по 31.05.2015 року. За ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.\~ Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представник відповідачів за довіреністю [PERSON], просив суд застосувати до вимог позивача трирічний строк позовної давності, а позивач КП «ЖКС «Черьомушки» вважав, що такий строк ним пропущено не було. Суд вважає, що заява представника відповідачів про застосування строку позовної давності підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи, встановлено, що КП «ЖКС «Черьомушки» 19.05.2014 року звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами з [PERSON] та [PERSON] 19.05.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] та [PERSON], які мешкають за адресою: [ADDRESS], на користь КП «ЖКС «Черьомушки» заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами у розмірі 4025,74 грн., а також судові витрати 121,80 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року було скасовано судовий наказ від 19.05.2014 року, виданий Малиновським районним судом м. Одеси за заявою КП «ЖКС «Черьомушки» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами у розмірі 4025,74 грн. Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Тобто з матеріалів справи вбачається, що 19.05.2014 року КП «ЖКС «Черьомушки», до суду була подана заява про видачу судового наказу, 19.05.2014 року було видано судовий наказ, та ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року, за заявою відповідача [PERSON], вище зазначений судовий наказ було скасовано. Поданням позивачем заяви про видачу судового наказу 19.05.2014 року перебіг позовної давності було зупинено і її перебіг розпочався заново. А тому в межах трьохрічного строку до моменту подачі заяви про видачу судового наказу (19.05.2014 року) не можливо вважати пропущеним строк позовної давності. Протилежні доводи представника відповідачів з цього приводу є нікчемними в силу норм чинного ЦК України. Як вбачається з виписки з особового рахунку по квартирі [ADDRESS], розмір заборгованості [PERSON] та [PERSON] за послуги утримання будинку та прибудинкової території перед КП «ЖКС «Черьомушки» станом на травень 2011 року - складає 380,04 гривень. При таких обставинах, суд вважає, що розмір заборгованості [PERSON] та [PERSON] за послуги УБПТ перед КП «ЖКС «Черьомушки» з урахуванням застосованого судом строку позовної давності, за заявою представника відповідачів, складає: 5134,28 грн. 380,04 грн. = 4754,24 грн. При цьому суд враховує, що Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). КП «ЖКС «Черьомушки» на договірних засадах здійснює функції замовника послуг по збиранню та вивезенню твердих побутових відходів мешканців будинків, які перебувають на його балансі. Судом встановлено, що згідно актів про прийом виконаних робіт по поточному ремонту житлового будинку №31-А, по вул. Качалова у м. Одесі, №3 за травень 2014 року, №1 за лютий 2014 року, №5 за лютий 2012 року, №16 за березень 2012 року, №6 за травень 2012 року, №6 за червень 2012 року, №4 та №10 за липень 2012 року, №6 за серпень 2012 року, №6 за вересень 2012 року, №10 за червень 2011 року, №1 за травень 2011 року, №10 за січень 2011 року, проводились певні види поточних ремонтних робіт в буд. №31-А по вул. Качалова у м. Одесі. Згідно реєстрів складених на підставі актів перевірки вентиляційних каналів, газоходів в ПАТ «Одесагаз» по ПУ №6 КП ЖКС «Черьомушки» в 2015 році, 2014 році, 2013 році, 2012 році та 2011 році, вбачається, що такі перевірки проводились в буд. №31-А, по вул. Качалова у м. Одесі. Відповідно до актів перевірки готовності до опалювального періоду за 2015 рік, 2014 рік, 2013 рік, 2012 рік та 2011 рік, вбачається, що перевірки готовності до опалювального періоду також здійснювались КП «ЖКС «Черьомушки» за адресою: м. Одеса, вул. Качалова, буд. 31-А. Судом також встановлено, що КП ЖКС «Черьомушки», періодично проводило огляд технічного стану вище зазначеного будинку, що підтверджується актами загального огляду технічного стану будинку №31-А по вул. Качалова у м. Одеса від 10.10.2011 року, від 20.10.2012 року, від 10.09.2013 року, від 15.04.2014 року та від 24.04.2015 року. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. На підставі дослідженого, судом встановлено, що КП «ЖКС «Черьомушки», як виконавець, у встановленому законом порядку забезпечує виконання послуг з утримання будинку та прибудинкової території по вул. Качалова, 31А, у м. Одесі, де відповідачі проживають в квартирі №44, тому позивач має право нараховувати та стягувати заборгованість за вказані послуги. Суд не погоджується із доводами відповідача про те, що заборгованість за послуги з УБПТ була розрахована згідно недійсних тарифів, з урахуванням наступного. Відповідно до п. 2 ст. 14, п. З ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року комунальні підприємства в Україні надають послуги з УБПТ (утримання будинків, споруд і прибудинкових територій) по тарифах, затвердженими органами місцевого самоврядування. Тарифи по УБПТ в місті [PERSON] затверджені рішенням Одеської міської ради 28.10.2008 року №1212 «Про внесення змін до рішень виконкому Одеської міськради від 29.07.2008 року №924 «Про визначення площ прибудинкових територій багатоквартирних житлових будинків, прибирання яких здійснюється двірниками КП ЖКС м. Одеси» і №970 від 21.08.2008 року «Про заходи по введенню адресної муніципальної допомоги жителям міста на оплату житлово-комунальних послуг і встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій». Посилання представника відповідача на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 12.06.2013 року по справі №16/133-10-3912 за позовом Антимонопольного комітету України до Виконавчого комітету Одеської міської ради було зобов'язано виконавчий комітет Одеської міської ради скасувати п. 5 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.08.2008 р. № 970 «Про заходи щодо введення адресної муніципальної допомоги мешканцям міста на оплату житлово-комунальних послуг та встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та при будинкових територій», скасувати п. 2 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2008 р. № 1212 «Про внесення змін до рішень виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.07.2008 р. «Про визначення площ прибудинкових територій багатоквартирних будинків, прибирання яких здійснюється двірниками комунальних підприємств житлово-комунального сервісу міста [PERSON]» та від 21.08.2008р. № 970 «Про заходи щодо введення адресної муніципальної допомоги мешканцям міста на оплату житлово-комунальних послуг та встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій» - не є підставою вважати недійсними тарифи по УБПТ, які застосовуються КП ЖКС «Черьомушки», оскільки такі тарифи продовжують діяти на території м. Одеси, Виконавчим комітетом Одеської міської ради не скасовані. З матеріалів справи також вбачається, що згідно вимог нормативно-правових актів КП ЖКС «Черьомушки» було розраховано площу прибудинкової території по вул. Качалова, 31А, у м. Одесі, яка підлягає прибиранню, про що були складені акт переобміру площі прибудинкової території, яка підлягає прибиранню, затверджений директором КП ЖКС «Черьомушки» 30.07.2012 року, план прибудинкової території та відповідний розрахунок. Доказів, що в установленому законом порядку спростовували б нарахований КП ЖКС «Черьомушки» розмір оплати за послуги УБПТ, наявність пільг у відповідачів, суду не надано. Згідно наданих КП ЖКС «Черьомушки» актів прийому виконаних робіт вбачається, що позивачем в період 2011-2014 років регулярно проводились певні роботи щодо поточного ремонту будинку №31А по вул. Качалова, у м. Одесі. Доводи відповідача в частині того, що ці акти виконаних робіт з утримання будинків та при будинкових територій, всупереч рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №489 від 14.07.2011 року, не були підписані відповідальною особою по будинку, не є доказами того, що такі роботи позивачем виконані не були. Проведені мешканцями житлового будинку №31А по вул. Качалова, у м. Одесі, певні ремонтні роботи в будинку, не є підставою вважати, що послуги з УБПТ КП ЖКС «Черьомушки» не надавались, або надавались неналежної якості. Інші доводи представника відповідачів в частині неналежної якості наданих інших житлово-комунальних послуг, ніж УБПТ, не заслуговують на увагу, оскільки предметом даного позову є стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з УБПТ. Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідачів на те, що відповідачам не було відомо про наявність боргу за житлово-комунальні послуги, так як КП ЖКС «Черьомушки» не повідомляло їх про наявність будь-якої заборгованості, оскільки ці обставини не звільняють виконання зобовязань оплачувати надані житлово-комунальні послуги. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - Постанова № 529). З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із зазначеними нормами споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (висновок Верховного Суду України висловлений в Постанові від 30.10.2013 р., у справі № 6-59цс13). При таких обставинах, посилання відповідачів на відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не може бути підставою для звільнення від оплати послуг та для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги. Крім того, суду не було надано жодних доказів, що відповідачі вживали будь-які заходи для укладення такого договору, а КП ЖКС «Черьомушки» відмовляло або ухилялось від вчинення таких дій. Відповідно п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, установлені договором або законом. Також згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. власники та наймачі (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку багатоквартирних будинків зобов'язані укласти договір на надання житло-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані послуги на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування и ремонт будинку. Відповідно до ч. 1- 2 ст. 368 ЦК України спільна власність двох і більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є загальною спільною власністю. Суб'єктами права загальної спільної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Система опалювання і гарячого водопостачання, водовідведення, електропостачання будинку є загальною спільною власністю власників приміщень у багатоквартирному житловому будинку. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, комори, горища, коляски і т. д.) передаються безкоштовно в спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат в квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, в створенні об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу в нього. Власник (власники) не приватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Визначення терміну «допоміжні приміщення» міститься в ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». До них відносяться приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку і побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, коляски, комори, сміттєпроводи, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери і інші технічні приміщення). Співвласники вказаного майна несуть солідарну відповідальність по своїх зобов'язаннях відносно економного і добросовісного використання вказаних об'єктів. Тобто тягар утримання покладено на власника. Це означає, що власник повинен піклуватися про стан, збереження майна, що належить йому, нести витрати по його утриманню та ремонту. Якщо об'єктом права власності є квартира, приміщення у багатоквартирному будинку, то тягар власника включає утримання загального майна в тій частині по сумі витрат, яка відповідає долі кожного власника в праві загальної власності співвласників на це загальне майно. Тому відповідачі [PERSON] та [PERSON], як споживачі, зобовязані дотримуватись вимог нормативно-технічних документів, і контролювати належне користування квартирою та сплачувати житлово-комунальні послуги. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких інших конкретних та належних доказів, що в установленому законом порядку спростовували б нарахований КП ЖКС «Черьомушки» розмір оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, суду не надано, такі обставини не знайшли свого підтвердження і в процесі розгляду справи. З урахуванням досліджених доказів та вищенаведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом, в частині стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2011 року по 31.05.2015 року, а саме у сумі 4754,24 грн. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 гривень, що підтверджується доданою до матеріалів справи оригіналом квитанції. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку із цим, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з в рівних частках відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial