Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до КП «ЗБВ-2» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку, індексу інфляції, 3% річних . В позові та в доповненні до позову зазначав, що 12 серпня 2003 року його було прийнято на роботу слюсарем-сантехніком до Колективного підприємства ЗБВ-2. Вказував, що заробітну плату він отримував у готівковій формі через касу підприємства. Зазначав, що в період з 1 серпня 2010 року і на день подачі позову заробітна плата йому нараховувалась, але виплачувалась нерегулярно, та не в повному обсязі. Вказував, що на його вимогу про виплату заборгованої суми відмовили, у звязку з відсутністю грошових коштів. Зазначав, що станом на 2016 рік у Відповідача утворився перед ним борг в сумі 67 863, 36 грн. Вказував, що ним з цього приводу, була скерована відповідна заява до Державної інспекції України з питань праці у Полтавській області . 28.03.2014 року він отримав відповідь Державної інспекції України з питань праці у Полтавській області в якій зазначають що дані відносини вирішуються виключно у: судовому порядку. Зазначав, що ним було надіслано заяву до Відповідача щодо видачі довідки по заборгованості по заробітній платі яка утворилась перед ним, однак довідку він так і не отримав. Вказував, що оскільки Відповідач не надавав йому довідку про заборгованість по заробітній платі, доказом його підрахунків, щодо заборгованості, є належно оформлений документ, а саме довідка з пенсійного фонду форми ОК-5, з якої можна відстежити розмір нарахованої йому заробітної плати. Зазначав, що відмова Відповідача від повернення боргу спричинили йому також фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх коштів які він заробив власною працею, а саме: проблеми зі здоров'ям, витрачений час, позбавлення права розпоряджатись своєю власністю та інше. Вказував, що моральну шкоду завдану йому Відповідачем він оцінює в розмірі 10 000 грн. 20 липня 2016 року позивач змінив свої позовні вимоги та подав відповідну заяву до суду. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з КП ЗБВ-2 на користь [PERSON] борг по заробітній платі в сумі 29648.32 грн. Стягнути з КП ЗБВ-2 на користь [PERSON] борг середній заробіток за весь час затримки по заробітній платі в сумі 39\~389.22 грн. Стягнути з КП ЗБВ-2 на користь [PERSON] індекс інфляції та З % річних по заробітній платі в сумі 27\~177.39 грн. Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з КП ЗБВ-2 на користь [PERSON] борг по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки по заробітній платі, індекс інфляції та 3 % річних та моральної шкоди. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2016 року провадження по справі було закрито в звязку з неможливістю розгляду справи в порядку цивільного судочинства. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07 червня 2016 року ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2016 року про закриття провадження в звязку з неможливістю розгляду справи в порядку цивільного судочинства була скасована, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву в якій просив позов задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, зазначені в описовій частині позову та доповненні до позову . Справу розглядати за його відсутності. Представники відповідача в судове засідання не прибули, про день слухання справи повідомлялась належним чином. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України), розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позивачами вимог та в межах поданих доказів. Суд, давши аналіз та оцінку наданим доказам, враховуючи правову позицію Апеляційного суду Полтавської області, викладену в ухвалі Апеляційного суду Полтавської області від 07 червня 2016 року, знаходить що позов [PERSON] до КП «ЗБВ-2» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку, індексу інфляції, 3% річних та моральної шкоди підлягає до задоволення. Судом достовірно встановлено, що обставини викладені в описовій частині позову та доповненні до нього мали місце. Встановлено, що 12 серпня 2003 року позивача було прийнято на роботу слюсарем-сантехніком до Колективного підприємства ЗБВ-2. Встановлено, що заробітну плату позивач отримував у готівковій формі через касу підприємства. Встановлено, що в період з 1 серпня 2010 року по 20 липня 2016 року заробітна плата позивачу нараховувалась, але виплачувалась нерегулярно, та не в повному обсязі. Встановлено, що на вимогу позивача про виплату заборгованої суми відповідач йому відмовив, у звязку з відсутністю грошових коштів. Встановлено, що станом на 20 липня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем склала по заробітній платі в сумі 29648.32 грн. , за час затримки по заробітній платі в сумі 39\~389.22 грн. ,індекс інфляції та З % річних по заробітній платі в сумі 27\~177.39 грн. Згідно ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плати виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти; календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день. звільнення не працював, то зазначені суми можуть бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Згідно ст.. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст..2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період] починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення .

Outcome: approved