Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

До Радомишльського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОЧМАШ» (далі ТОВ «ТОЧМАШ»), в якій позивач просить суд стягнути з ТОВ «ТОЧМАШ» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 4520,93 грн., середню заробітну плату за затримку у розрахунку по заробітній платі при звільненні у розмірі 20344,50 грн., а всього 24865,43 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що 26.04.2010 її прийнято на роботу токар-револьверником IV розряду в ТОВ «ТОЧМАШ», з 04.03.2015 переведена на посаду сторожа, а 01.11.2018 відповідно до наказу № 32 [PERSON] звільнилася з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, однак, в день звільнення їй не виплатили заробітну плату за період з 01.09.2018 по 01.11.2018 в сумі 4520,93 грн., внаслідок відсутності грошових коштів, про що було позивачеві видано довідку. Ухвалою від 21.08.2019 позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с.15-16), 03.09.2019 надійшла від позивача заява про усунення недоліків разом із клопотанням про звільнення від сплати судового збору (а.с.18-19,20-21). Ухвалою від 09.09.2019 звільнено [PERSON] від сплати судового збору, відкрито провадження у цій справі та відповідно до положень ст. 279 ЦПК України\~ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву. Копії ухвали направлено сторонам, а відповідачу, крім того, копію позову з додатками на 14 арк. (а.с.25-26,28,29). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав відправлення 25.09.2019 (а.с.30), однак, у визначений строк відзив суду не направив. Ухвалою від 09.01.2020 суддя Сіренко Н.С. прийняла справу до свого провадження згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та призначила судове засідання на 28.02.2020 без виклику сторін (а.с.45). Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ч. 13 ст. 7 ЦПК України,\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що [PERSON] 01.11.2018 звільнена з посади сторожа ТОВ «ТОЧМАШ» за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, про що на підставі наказу № 32 від 01.11.2018 зроблено запис в трудовій книжці [NUMBER] (а.с.6). Довідкою про доходи, виданою ТОВ «ТОЧМАШ» [PERSON] , підтверджується факт працевлаштування [PERSON] в ТОВ «ТОЧМАШ» з 24.10.2010, форма працевлаштування основна, займає посаду сторож, за період вересня-листопада 2018 року останній нараховано дохід - 5658,88 грн., утримано - 1137,95 грн., до виплати 4520,93 грн. (а.с.12). Як вбачається із довідки від 09.07.2019 № 29, виданої директором ТОВ «ТОЧМАШ» Корзун В.В. в тому, що заборгованість ТОВ «ТОЧМАШ» по заробітній платі за період з 01.09.2018 по 03.11.2018 складає в сумі 4520,93 грн. (а.с.11). Відповідачем ці відомості не спростовані та суду не надані докази, що вони є недостовірними. Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша\~ст. 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу, згідно якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.\~12, частини 1 ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1\~ст. 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З проведеного та наданого позивачем розрахунку слідує, що середній заробіток [PERSON] за весь час затримки станом на 19.08.2019 складає 20344,50 грн. (а.с.7-8). Відповідачем не надано до суду доказів на спростування зазначеного розрахунку та на відсутність заборгованості перед позивачем. Станом на час ухвалення рішення судом доказів виплати заборгованості по заробітній платі позивачу відповідачем не надано. Суд зазначає, що в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу пропонувалось надати відзив на позовну заяву з документальним обґрунтуванням його доводів, проте, відповідач не надав суду ані відзиву, ані доказів сплати боргу. Таким чином, вина відповідача в порушенні вимог КЗпП України, найшла своє підтвердження під час розгляду справи. Згідно п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від\~24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати, у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок,\~суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Таке ж роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень\~ст. 233 КЗпП України\~у взаємозв`язку з положеннями ст.ст.\~117,\~237-1\~цього\~Кодексу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком\~обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100\~(далі Порядок). Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно пункту 5 розділу ІV\~Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). (Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-648цс15 від 16.12.2015). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача обчислюється наступним чином: 5658,88 грн. (заробітна плата згідно довідки про доходи)\~\~ :\~\~ 39 (робочі дні за цей період)\~\~ =\~\~ 145,10 грн. (середньоденна заробітна плата). Середньомісячне число робочих днів становить 19,5 днів (39 робочих днів за цей період (два останні календарні місяці) : 2 = 19,5). Середній заробіток за час затримки розрахунку обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді: 145,10\~ х\~\~19,5 = 2 829,45 грн. (за один календарний місяць). З моменту звільнення [PERSON] 01.11.2018 до ухвалення судом рішення за її позовом 28.02.2020, минуло 16 місяців, тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 45271,20 грн. (2829,45 грн. х 16 міс.). При цьому суд керується положеннями статей 116, 117 КЗпП України, які регулюють строки та відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, і виходить саме із стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. \~\~ Проте, оскільки позивачем були заявлені позовні вимоги саме в розмірі 20344,50 грн., суд відповідно ст. 13 ЦПК не може стягнути правильний розмір, оскільки суд розглядає справи у межах заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №\~367/1125/15-ц). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та підлягає до стягнення з відповідача у межах заявленої позовної вимоги середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у розмірі 20344,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved