Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дійсним. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що 16 січня 1996 року на «Одеській товарній біржі» між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №12205, за яким відповідач продала, а [PERSON] придбала квартиру, загальною площею 44,7 кв.м., що складається з двох кімнат та розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір 17 січня 1996 року було зареєстровано в ОМБТІ та РОН у книзі 134 пр. стр. 37 реєстр 339. Позивач зазначив, що [INFO] його мати - [PERSON] померла. Після її смерті він звернувся з заявою до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд визнати дійсним договір №12205 купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 16 січня 1996 року, укладений на «Одеській товарній біржі» між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої. Позивач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти прийняття заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі не приймали участі у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки до суду не повідомили, відзиву на позов не надходило. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 16 січня 1996 року на «Одеській товарній біржі» між [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №12205, за яким відповідачі продали, а [PERSON] придбала квартиру, загальною площею 44,7 кв.м., що складається з двох кімнат та розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 9-10) Право власності на вказану квартиру було зареєстровано 17 січня 1996 року в ОМБТІ та РОН у книзі 134пр. стр. 37 реєстр 339. (а.с. з.б.10) Згідно п. 5 договору №12205, кошти за квартиру у розмірі 690749000,0 карбованців отримані у повному обсязі продавцем від [PERSON] до підписання цього договору, а продавець [PERSON] фактично передала квартиру, що є предметом договору, після підписання договору.(а.с. з.б. 9) Таким чином, сторони домовилися про всі істотні умови договору, що відображено в підписаному ними договорі купівлі-продажу № 12205, від 16.01.1996р. та фактично виконали його. Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному на той час, законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 13034 - [INFO] [PERSON], померла.(а.с. 8) Позивач звернувся з заявою до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Листом від 22.02.2018 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, у порядку спадкування після смерті [PERSON], оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню.(а.с.29) Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове, лише у випадках, встановлених законом. Суд, за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. При таких обставинах, суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved