Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що працював на посаді директора установи «Юний Технік», яка розташована в м. Буча по вул. Тарасівська, 32 з 1982 р. по 2005 р. З усного дозволу голови Бучанської селищної ради в 1986 р. на земельній ділянці по [ADDRESS]-а позивачу було дозволено побудувати гараж. Позивач вказує, що оскільки йому було дозволено встановити металевий гараж біля приміщення «Юний Технік», а офіційно дозвіл на його установку місцевої влади був не потрібний, то такий гараж не являється самовільно побудованим. В 1995 р. позивач металевий гараж обклав цеглою, а в 1996 р. накрив гараж дахом, тому споруда, яка називається гаражем мала повну готовність до експлуатації та рахувалась по документах БТІ як самовільна споруда. 31.05.2011 р. позивач звернувся до Бучанської міської ради Київської області із заявою щодо оформлення відповідної правової документації на побудований гараж на земельній ділянці 58 кв.м., але рішенням №753/46 від 27.06.2012 р. йому було відмовлено та безпідставно накладено адміністративне стягнення за самовільно зайняту земельну ділянку розміром 0,0044 га. З вказаним рішенням позивач не погоджується, оскільки користується даною земельною ділянкою з 1982 року, тому набув законне право на передачу йому в користування по набувальній давності. У зв'язку із вищенаведеним просить суд: визнати рішення Бучанської міської ради Київської області №753/46 від 27.06.2012 р. недійсним, зобов'язати Бучанську міську раду Київської області передати йому в користування земельну ділянку площею 58 кв.м. по [ADDRESS]-а по набувальній давності для будівництва та обслуговування гаража, присвоїти юридичну адресу виділеній земельній ділянці. Позивач та його представник в судове засідання з'явилися, підтвердили обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з'явився, заперечував щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши доводи і заперечення сторін по справі, заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Бучанської міської ради Київської області №753/46 від 27.06.2012 р. [PERSON] відмовлено в наданні земельної ділянки площею 58 кв.м. для обслуговування гаража по [ADDRESS] (а.с.27). 23.08.2011 р. був складений Акт №0005/01/26 перевірки дотримання вимог земельного законодавства, в результаті чого встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0044 за адресою: [ADDRESS], б/н, при цьому правовстановлюючих документів про право власності або оренди даної земельної ділянки відсутні (а.с. 51). Відповідно до постанови №695 від 18.05.2011 р. по справі про адміністративне правопорушення позивач був притягнений до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 96 ч. 3 КУпАП та був накладений штраф в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів громадян (а.с.53). Також встановлено, що згідно припису №0002/01/26 від 22.07.2011 р. відділу Держкомзему у м. Буча Київської області, позивач самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0044 га в [ADDRESS], б/н та надано строк для усунення виявлених порушень до 22.08.2011 р. (а.с.55) Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно із ст. 119 Земельного кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені норми Закону, оскільки позивач не надав суду беззаперечних доказів добросовісного користування спірною земельною ділянкою та те, що перебіг 15-ти річного строку для набуття права на зазначену земельну ділянку за давністю користування починається із 01.01.2002 р., тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо визнання рішення Бучанської міської ради Київської області №753/46-27УІ від 27.06.2012 р. недійсним. Крім того суд зауважує, що вирішення позовних вимог щодо зобов'язання Бучанської міської ради Київської області передати в користування позивачу земельну ділянку в м. Буча по вул. Тарасівська та присвоєння юридичної адреси земельній ділянці виходить за межі компетенції суду і відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed