Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

До Рівненського міського суду звернувся представник АТ КБ «Універсал Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 07-126-КФ-2007 від 15.03.2007 р. у розмірі 62416,92 грн. що складаються з суми боргу у вигляді інфляційних втрат за час прострочення виконання грошових зобов`язань 49160,45 грн., три відсотки річних 13256,47 грн. Також просить суд стягнути з відповідача судовий збір сплачений при зверненні до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що між ВАТ «Банк Універсальний» правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №07-126-КФ-2007, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 30600 доларів США. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13.10.2009 року у справі №2-8323/09, було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Універсальний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 170529 грн. 71 коп., вирішено питання про відшкодування судових витрат. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, позивач зазначає, що у банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Оскільки відповідно до рішення суду від 13.10.2009 року, до стягнення підлягає стягнення сума боргу у національній валюті України гривні, за період часу, протягом якого відповідачами вказане рішення суду не було виконано, сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягненню, знецінилася внаслідок девальвації, таким чином, позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді сплати інфляційних втрат. Представник позивача зазначає, що на момент звернення до суду з даним позовом заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду не виконано, відповідно до розрахунку від 10.06.2019 року, інфляційні втрати за період 21.10.2015 р. по 25.04.2019 р. становлять 49160,45 грн., три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 21.10.2015 р. по 25.04.2019 р. становить 13256,47 грн. Відповідач відповідно до письмового відзиву від 18.12.2019 р. заперечує проти задоволення позову повністю. Свої заперечення мотивує тим, що позивач не звертався до неї з жодною вимогою про сплату суми боргу з урахування індексу інфляції, та трьох процентів річних, відповідно до вимог ст.625 ЦК України. Постановою апеляційного суду від 26.02.2019 р. у справі №569/10876/18, встановлено, що кредитор у 2009 році на власний розсуд у порядку ст.1050 ЦК України змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а тому із 17.04.2009 року позивач вже не вправі нараховувати проценти за користуванням кредитом. Строк повернення кредиту сплив у травні 2009 року. Відповідач заявив про застосування строку позовної давності. У письмовому відзиві на позов від 02.01.2020 року представник позивача спростовує доводи відповідача викладені у відзиві на позов. Представник позивача зазначає, що АТ «Універсал Банк» обґрунтовано пред`явив вимоги до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду. Ухвалою суду від 16.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, та призначено справу до розгляду з викликом сторін. Ухвалою суду від 24.02.2020 року залучено до участі у справі третю особу на сторону відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Ухвалою суду від 08.09.2020 року поновлено судовий розгляд у справі для з`ясування обставин по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Просив позов задовольнити з підстав та мотивів, які у ньому наведені. Відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що Рішенням Рівненського міського суду від 13.10.2009 р. у справі №2-8323/09, позов ВАТ «Універсал Банк» до [PERSON] та [PERSON] задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору у сумі 170529,71 грн. та вирішено питання про судові витрати. Однак, [PERSON] та [PERSON] не виконали вказане рішення суду вчасно, а отже допустили прострочення грошового зобов`язання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101%. На цій підставі, AT «Універсал банк» здійснено нарахування 3% річних та індексу інфляції, що полягає в компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку виконаного AT «Універсал банк» за період з 21.10.2015р. по 25.04.2019 р. року складає 62416,92 грн., з яких: розрахована сума за ставкою 3% річних 13256,47 грн.; індекс інфляції 49160,45 грн. Наданий розрахунок позивачем суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону. Суд враховує висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Судом встановлено, що відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, яки відповідач та його представник просять застосувати. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В зв`язку з цим до заявлених позовних вимог повинна бути застосована позовна давність. В судовому засіданні встановлено, що позов поданий до суду 11.07.2019 року, то розрахунок сум для нарахування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, має бути зроблений тільки до заборгованості, які була наявна після 11.07.2016 року. Тому розмір заборгованості трьох процентів річних та індексу інфляції складає 49283,70 грн., з яких: розрахована сума за ставкою 3% річних 9969,53 грн.; індекс інфляції 39314,17 грн. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме сума трьох процентів річних та індексу інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача становить 49283,70 грн., яка складається з наступного: розрахована сума за ставкою 3% річних 9969,53 грн.; індекс інфляції 39314,17 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. Позов задоволено на 78,96% (49283,70:62416,92х100). У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 1516,80 грн.(1921 х 78,96%).

Outcome: approved