Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулося Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з жовтня 2011 року по жовтень 2019 року включно в сумі 39519,60 грн, що виникла за споживачем за адресою: [ADDRESS] , а також судові витрати в розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що у вказаний період відповідач була власником вказаного житлового приміщення та споживачем послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем. На ім`я відповідача було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого за нею утворилась вказана заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності не надала. В межах строків, передбачених п. 3 розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» відповідач відзив не надала. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 17.09.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . В період з жовтня 2011 року по жовтень 2019 року позивачем надавались послуги з централізованого опалення, що підтверджується актами про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системі централізованого опалення від 15 жовтня 2011 року, 15 жовтня 2012 року, 05 жовтня 2013 року, 29 жовтня 2014 року, 15 жовтня 2015 року, 15 жовтня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 25 жовтня 2018 року. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 28 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Землянським В.І. за реєстр.№1084, інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №202979617 від 04.03.2020 року [PERSON] мала право власності на вказане житлове приміщення на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 05.02.2013 року державним нотаріусом Костянтинівської ДНК Сівяковою Г.П. за р-м №3-65 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.02.2013 року за реєстраційним номером 5648414126, номер права власності 85678. Відповідно до п. 14 вказаного договору купівлі-продажу квартири від 28 жовтня 2019 року всі борги за надання комунальних послуг по обслуговуванню вищезазначеної відчужуваної квартири перед підприємствами, установами, організаціями, які були станом на 28 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] як продавець взяла на себе. На ім`я [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] у ВО «Костянтинівкатепломережа». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач не здійснювала в повному обсязі оплату послуг з теплопостачання за вказаною адресою, в зв`язку з чим позивачем нарахована заборгованість за період з жовтня 2011 року по жовтень 2019 року в розмірі 39519,60 грн. Суд, розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано отримання нею послуг з теплопостачання, що надавалися позивачем у період з 05.02.2013 року по 28.10.2019 року та наявності заборгованості в розмірі 37930,82 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання, які надавалися ним за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2011 року по 04.02.2013 року в розмірі 1588,78 грн є необґрунтованими, оскільки судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на вказане житлове приміщення лише 05.02.2013 року. Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, відповідно до якої діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 05 лютого 2013 року по 28 жовтня 2019 року у розмірі 37930,82 грн. У задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» заборгованості за послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 жовтня 2011 року по 04 лютого 2013 року в розмірі 1588,78 гривень необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1843,77 грн.

Outcome: partial