Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до ТОВ «Авто -Січ» про відшкодування шкоди, яка у подальшому була уточнена. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 09 вересня 2016 року приблизно о 10 годині 30 хвилин, водій [PERSON], керуючи пасажирським автобусом «VOLKSWAGEN LT- 46», державний реєстраційний знак [NUMBER], на автодорозі Запоріжжя - Маріуполь, поблизу в'їзду на територію автомобільного ринку, який розташований праворуч від дороги, скоїв наїзд на велосипедиста [PERSON], [INFO], який рухався у попутному напрямку. У результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких 12 вересня 2016 року помер. На момент ДТП автобус перебував у користуванні ТОВ «Авто - Січ» За життя [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], від якого подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Батьки [PERSON] померли до настання ДТП. У результаті ДТП дружині померлого було завдано моральну та матеріальну шкоду. Розмір матеріальної шкоди, завданої [PERSON] становить 20745, 00 грн., яка складається з: гроб - 3300,00 грн.; покривало з подушкою атлас - 330,00 грн.; хрест намогильний з табличкою - 280,00 грн.; вінки зі стрічками траурними - 620,00 грн.; набір ритуальних рушничків - 360,00 грн.; платки чоловічі - 15 шт., за ціною 5,00 грн. штука, на суму 75,00 грн.; свічки та платки жіночі (набор) - 40,00 грн.; церковний набор - 30,00 грн.; косинка траурна - 20,00 грн.; авто катафалк для доставки ритуальної атрибутики - 200,00 грн.; підвіз до дому - 250,00 грн.; погрузла - розгрузка гроба з тілом померлого - 270,00 грн.; авто катафалк для похорон - 1050,00 грн.; автобус супроводження похорон - 700,00 грн.; послуги бригади по захороненню - 1040,00 грн.; послуги агента ритуальної служби - 250,00 грн.; оформлення документів у РАГсі - 100,00 грн.; оформлення договору-замовлення із СКП «ЗРС» - 100,00 грн.; флейта - 400,00 грн.; відпівання - 450,00 грн.; послуги моргу - 550,00 грн.; транспортні витрати агента - 250,00 грн.; послуги кладовища - 5250,00 грн.; декоративне оформлення могили - 1680,00 грн.;організація поминального обіду - 3150,00 грн. У наслідок ДПТ, в результаті якого настала смерть [PERSON], позивачам було завдано моральну шкоду. Просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 20745,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., на користь [PERSON] 100 000 грн. моральної шкоди, а також на користь позивачів судові витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги у розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 16 лютого 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 березня 2018 року на підставі заяви [PERSON], останнього залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 12 березня 2018 року до суду надійшов відзив від ТОВ «Авто-Січ» на позовну заяву, в якому зазначено про невизнання відповідачем позову, оскільки відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2016 року причиною ДТП є невиконання велосипедистом [PERSON] п. 10.1 Правил дорожнього руху. За висновком судової авто технічної експертизи дії [PERSON] перебували у причинному зв'язку із ДТП, водій автобуса [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста. Рульове управління автобусу, робоча гальмова система та ходова частина на момент експертного дослідження знаходилися у працездатному стані. Окрім цього з 09 вересня 2016 року по 12 вересня 2016 року [PERSON] перебував у лікарні та піклувався про [PERSON], ним були сплачені ліки на суму 3584,06 грн., здійснено оплату витрат на поховання у сумі 10665 грн., тому докази, надані [PERSON] про сплату послух на поховання, є недопустимими. При визначення позивачами моральної шкоди у розмірі 200000 грн. не враховано характер правопорушення, його наслідки, відсутність вини [PERSON] та наявність у діях [PERSON] грубої необережності, не зазначено доказів змін у життєвих стосунках. Надані позивачами документи на стягнення правової допомоги, наданої ФОП [PERSON] є неналежними доказами, оскільки відшкодуванню підлягають тільки витрати на правову допомогу, надану адвокатом. Від позивача [PERSON] 20 березня 2018 року до суду надійшло заперечення на відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відсутність у діях водія [PERSON] порушень, які стали причиною ДТП не узгоджуються із положеннями ст.ст. 1187, 1172 ЦК України. На момент ДТП та на час перебування [PERSON] у лікарні, [PERSON] перебувала за межами території України, через що не мала можливості проявляти до батька турботу. Твердження відповідача про придбання ліків для [PERSON] тільки [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] також купувала останні. Окрім цього, витрати на поховання [PERSON] були понесені [PERSON] у розмірі 10665 грн. та [PERSON] у розмірі 10 080 грн. Моральна шкода [PERSON] полягає у постійних неврозах, які почали виникати після смерті чоловіка, вона не може зосередитися на основних питаннях свого життя. Після смерті чоловіка вона почувається пригнічено та дискомфортно. Щодо моральної шкоди [PERSON], то остання мала тісний емоційний зв'язок із батьком, вона ще болісно сприймає його смерть, їй не вистачає його тепла та порад. 23 березня 2018 року до суду надані пояснення [PERSON], які аналогічні за змістом наданих відповідачем заперечень. 02 квітня 2018 року відповідачем ТОВ «Авто - Січ» надано заперечення на відповідь (заперечення) [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] не надані докази понесення витрат на поховання у розмірі 10 080 грн. Також позивачем [PERSON] не підтверджується факт понесення витрат на поховання у розмірі 20 745 грн., зазначено про понесені витрати тільки на суму 10 080 грн. Також у запереченнях, наданих [PERSON] описано моральну шкоду, спричинено [PERSON], проте донька є самостійним учасником процесу. З наданих позивачами заперечень від 05 квітня 2018 року вбачається, що вимоги вони вважають доведеними та обґрунтованими; вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, вимоги про стягнення моральної шкоди - задоволенню у повному обсязі. У письмових поясненнях ПрАТ «Київський страховий дім» від 27 квітня 2018 року вказано, що відповідальність власника транспортного засобу Фольсфаген ЛТ - 46, державний реєстраційний знак [NUMBER] застрахована у страховика. Із заявою про виплату страхового відшкодування позивачі не зверталися. Окрім цього у страховика відсутній обов'язок по відшкодуванню шкоди, оскільки цивільна - правова відповідальність не виникає через відсутність складу правопорушення. Вважає, що право позивача на стягнення шкоди є безумовним. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] дали пояснення, аналогічні зазначеним у позові, просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 10 665 грн., та на користь [PERSON] та [PERSON] по 100 000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, вказала, що оскільки у постанові про закриття кримінального провадження в діях водія [PERSON] встановлено відсутність порушень Правил дорожнього руху, то підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди з ТОВ «Авто-Січ» відсутні. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечували, вказали що підстави для стягнення шкоди відсутні, окрім цього [PERSON] у 2016 році надавав допомогу родині [PERSON] Третя особа ПрАТ «Київський страховий дім», повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направила, причини його неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнямособи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09 вересня 2016 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, водій [PERSON], керуючи пасажирським автобусом «Фольксваген ЛТ - 46», державний реєстраційний знак [NUMBER], здійснював руху по автодорозі Запоріжжя - Маріуполь з боку м. Запоріжжя у бік м. Оріхів. В цей час в попутному з ним напрямку попереду рухався велосипедист [PERSON] Під час руху поблизу в'їзду на територію автомобільного ринку, який знаходиться на автодорозі Запоріжжя - Маріуполь, велосипедист [PERSON] змінив напрям свого руху вліво та почав перетинати проїжджу частину з права наліво по ходу руху автобусу, в результаті чого водій пасажирського автобусу «Фольксваген ЛТ», реєстраційний номер [NUMBER] скоїв наїзд на велосипедиста. В результаті ДТП велосипедист [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні, де 12 вересня 2016 року помер. Постановою слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області [PERSON] від 30 листопада 2016 року кримінальне провадження закрито у зв'язку із відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Згідно п. 4 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. На момент ДПТ водій автобусу «Фольксваген ЛТ - 46», державний реєстраційний знак [NUMBER], перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «Авто - Січ», що підтверджується наказом № 5 від 27 січня 2016 року та записами у трудовій книжці. (а.с. 66, 67). Транспортний засіб «Фольксваген ЛТ - 46», державний реєстраційний знак [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «Київський страховий дім», поліс № АЕ/8951939 від 09 червня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Позивачем [PERSON] пред'явлена вимога про стягнення з ТОВ «Авто- Січ» на її користь витрат на поховання у розмірі 20 745 грн., розмір якої у процесі розгляду справи зменшено позивачем [PERSON] до 10 665 грн. За підставами виникнення зобов'язання із відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, ст. 1187 ЦК України не вимагає наявності вини заподіювача. Підставами є наявність шкоди, протиправних дій заподіювача та причинного зв'язку між ними. У постанові про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2016 року вказано, що згідно висновків судової автотехнічної експертизи № 806/16 від 09 листопада 2016 року, в дорожньо - транспортній ситуації, що розглядається, водій пасажирського автобусу «Фольксваген ЛТ - 46», реєстраційний знак [NUMBER], [PERSON], повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ДР України, велосипедист [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 ПДР України. В діях водія пасажирського автобусу «Фольксваген ЛТ - 46», державний реєстраційний знак [NUMBER], [PERSON], невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР не вбачається. Дії велосипедиста [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР, що знаходиться у причинному зв'язку із подією дорожньо - транспортної пригоди. З наведеного вбачається, що дії [PERSON] не мають протиправного характеру, тому відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки. Щодо стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], актовий запис № 1290. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за змістом норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Беручи до уваги, що дії [PERSON] не мають протиправного характеру, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Оскільки вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню, понесені позивачами витрати на правову допомогу відповідно до п. 2 ч. 2 ст.141 ЦПК України, необхідно покласти на позивачів.

Outcome: dismissed