Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

До Коростишівського районного суду Житомирської області звернулась [PERSON] з вказаний позовом, який в подальшому уточнила, а саме просить зобов`язати уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про [PERSON] як про вкладника, який має право на відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях № 001-05238-160115 від 16 січня 2015 року та включити до черги кредиторів. Стягнути на користь позивача з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кошти в сумі 30000 грн. в порядку застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая», укладеного між нею та ПАТ «Дельта Банк» 16.01.2015 року № 001-05238-160115 та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.01.2015 року між нею та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір № 001-05238-160115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях. Згідно договору банк прийняв на депозит кошти в розмірі 30 000 грн., з обов`язком виплачувати 13% річних на строк по 16 квітня 2015 року включно. Кошти на її депозитний рахунок було переведено з банківського рахунку її матері [PERSON] . На підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 ПАТ «Дальта Банк» визнано неплатоспроможним та запроваджено тимчасову адміністрацію. З 08.10.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату вкладниками коштів за депозитними вкладами. Листом тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» позивача повідомлено ,що договір банківського вкладу 001-05238-160115 є нікчемним. В подальшому кошти 17.09.2015 року повертались з її рахунку на рахунок матері ,а 23.09.2015 ці кошти знову були повернути на рахунок позивача. З вказаного часу не може повернути собі кошти. Так, станом на момент введення тимчасової адміністрації, договір був визнаний нікчемним, але самі кошти не повернуті та залишаються в банку, та на підставі ст.ст. 215, 216 ЦК України, позивач має право на стягнення з відповідача вказаних коштів. Представник позивача в ході розгляду справи позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, в подальшому направила на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. В судове засідання представник відповідачів не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. На адресу суду направив заяву в якій вкотре просить відкласти розгляд справи, оскільки він має бути присутнім 03.10.2019 року в іншому судовому засіданні, а саме в Кам`янсько-Дніпровському районному суді Запорізької області, що призначене на 10.00 та додав роздруківку із сайту судової влади України. Суд, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України вирішив, розгляд справи проводити без участі представника відповідача, оскільки останній належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить його заява, однак останнім не надано суду доказів того, що він прийматиме участь в судовому засіданні в Кам`янсько-Дніпровському районному суді Запорізької області. Крім того, фонд гарантування вкладів фізичних осіб є юридичною особою та мають маожливість направити іншого представника до суду, що зроблено не було. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 16.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта банк» укладено договір № 001-05238-160115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях. Листом від 23.09.2015 року представником АТ «Дельта Банк» тимчасова адміністрація Самойленко Т.О. повідомлено про те, що Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - «Фонд») 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження в Банку з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк». Також, позивача повідомлено про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) № 001-05238-160115 від 16.01.2015 року, укладеного між АТ «Дельта банк» та [PERSON] , згідно з пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Згідно пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Підпунктами 1 та 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Положенням частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 525 ЦК України є неприпустимою одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зі змісту ст. 1074 ЦК України вбачається, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК). Відповідно до частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів як під час дії тимчасової адміністрації, так і протягом ліквідації, у тому числі звертається до суду з відповідним позовом. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved