Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що він являється квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (колишня [PERSON]) у м. Кременчуці. Разом з ним житловим приміщення користується його син [PERSON] Факт реєстрації підтверджується довідкою про склад зареєстрованих осіб від 08.08.2016 року №3032, виданою ТОВ «Житлорембудсервіс», який фактично з 1998 року не проживає за місцем своєї реєстрації, про що 27.12.2015 року ТОВ «Житлорембудсервіс» було складено Ат про не проживання. Він виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації і точна адреса його перебування йому невідома. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартири [ADDRESS] (колишня [PERSON]) у м. Кременчуці Полтавської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив доводи позивача, а також той факт, що відповідач з 1998 року по місцю своєї реєстрації не проживає. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та свідка, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] являється квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (колишня [PERSON]) у м. Кременчуці. В квартирі зареєстрований [PERSON] Факт реєстрації підтверджується довідкою про склад зареєстрованих осіб від 08.08.2016 року №3032, виданою ТОВ «Житлорембудсервіс», який фактично з 1998 року не проживає за місцем своєї реєстрації, про що 27.12.2015 року ТОВ «Житлорембудсервіс» було складено Акт про не проживання. Він виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації і точна адреса його перебування йому невідома. Відповідно до ст. 41 Конституції України «...кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ... Право приватної власності є непорушним.» Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Так, у відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, оскільки відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 1998 року, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судові витрати розподілити відповідно до\~ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved