Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоровя на виробництві. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 05.05.2004 р. працював гірником очисного вибою 5 розряду в ДП «ВК «Краснолиманська» та 15.07.2016р. був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. 02 січня 2016 року з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, внаслідок чого ним отримано важку травму. Збита рана, садно, підшкірна гематома в/3 с/3 лівого передпліччя. Посттравматична нейропатія лівого ліктьового нерва, згідно «Висновку про тяжкість виробничих травм № 1773/6, протокол ВКК № 102» від 31.05.2016 року виданий Димитрівською ЦМЛ. В результаті проведення розслідування нещасного випадку, комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку було складено [PERSON] за формою Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02.01.2016 року о 15 год. 00 хв. та [PERSON] № 18 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, який було затверджено 13 липня 2016 року. У подальшому, комісією МСЕК позивачу було встановлено III групу інвалідності, 30% стійкої втрати професійної працездатності. Так, внаслідок отриманої травми у позивача змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності; він постійно відчуває дискомфорт та сором при спілкуванні з оточуючими людьми через каліцтво. Позивач став інвалідом у достатньо молодому віці. Постійно відчуваю біль в руці, оніміння передпліччя, не розгинання 4,5 пальців і кінцевої фаланги І пальця руки, ісхудання передпліччя. Потребує постійне медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Згідно медичного висновку, він може реалізувати свою здатність до праці тільки на поверхні без важкого фізичного навантаження на ліву руку, підсобним працівником, вахтером. З урахуванням особливостей Донецького регіону, позивач вважає, що шанси на подальше працевлаштування практично рівні нулю, він не зможе знайти роботу з гідним заробітком. Все це разом впливає на його спосіб життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні значні кошти. Також позивач втратив нормальні життєві зв'язки і йому доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він постійно відчуваю душевні страждання та переживання, зявилося почуття тривоги, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманої травми, неможливості відновлення стану здоровя. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві у розмірі 30000,00 грн. Позивач в судовому засідання підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В запереченнях зазначила, що позивачем не доведено існування на час розгляду справи невідновного ушкодження його здоровя та повної втрати ним у звязку з цим працездатності, що спричиняють йому моральну шкоду та перешкоджають звичайній організації його життя, на думку представника відповідача, відсутні жодні правові підстави для задоволення позову, оскільки відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Укладаючи з позивачем трудовий договір, позивачеві було роз'яснено під розпис його права та обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місті, де він буде працювати, небезпечних та шкідливих виробничих факторів та можливість їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. При цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. На думку відповідача, відсутні докази протиправних дій відповідача, що спричинили втрату позивачем працездатності, та могли б бути підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням (а.с.34-35). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працював у ДП «ВК «Краснолиманська» з 05.05.2004 р. гірником очисного вибою 5 розряду та 15.07.2016р, був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоровя (а.с.6-8). Згідно результатів проведення розслідування нещасного випадку, комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку було складено [PERSON] за формою Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02.01.2016 року о 15 год. 00 хв. та [PERSON] № 18 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, який було затверджено першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області [PERSON] 13 липня 2016 року (а.с.9-24). Згідно акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 02 січня 2016 року о 15:00 год. на ДП «ВК «Краснолиманська» з [PERSON] зазначено, що комісія з розслідування даного нещасного випадку провела опит осіб, причетних до даного нещасного випадку, провела опит потерпілого, ознайомилася з поясненнями свідків нещасного випадку, вивчила нормативно-технічну і організаційно-розпорядчу документацію, ознайомилася з медичним висновком про характер травми потерпілого і прийшла до висновку, що відповідно до п. 15.2 «Порядку проведення розслідування і ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 р. №1232, нещасний випадок який стався 02.01.2016 р. з гірником очисного вибою дільниці з видобутку вугілля №8 ДП «ВК «Краснолиманська» [PERSON], пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві ДП «ВК «Краснолиманська» і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 (а.с.9-16). Відповідно до акту №18 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом зазначається, що 02.01.2016 року о 11:50 год. гірник очисного вибою дільниці з видобутку вугілля №8 [PERSON] прибув на територію ДП «ВК «Краснолиманська» для роботи у другу зміну з 14:00 год. до 20:00 год. Приблизно о 15:00 год. [PERSON] здійснив підключення комбайна з пульта управління, комбайн по інерції проїхав ще 10-15 см, в результаті чого його ліве передпліччя опинилося затиснутим між інструментальним ящиком, який не передбачений конструкцією очисного комбайну РКУ-10 згідно «Керівництва з експлуатації очисного комбайну РКУ-10», встановленим на корпусі комбайна з верхнього боку від пульта управління і деревяною стойкою посилення, яка була встановлена під верхнє перекриття секції ДМ №1 на відстані 15-20 см від конвеєра СП-251. [PERSON] побачив, що [PERSON] тримається за ліву руку. [PERSON] допоміг проскурі В.В. вийти з 4-ї південної лави похилу №1 пласту на 4-й південний конвеєрний штрек похилу №1, де гірники очисного вибою дільниці №8 [PERSON] і [PERSON] надали потерпілому першу медичну допомогу і повідомили гірничого майстра [PERSON] про нещасний випадок, який, в свою чергу, дізнавшись про нещасний випадок, по телефону повідомив гірничого диспетчера. Після надання медичної допомоги [PERSON], [PERSON] організував супровід потерпілого у підземний медпункт, де той отримав медичну допомогу. Після отримання медичної допомоги, [PERSON] у супроводі [PERSON] та [PERSON] о 18:00 год. звернувся за наданням медичної допомоги в травматологічне відділення Димитровської ЦМЛ (а.с.17-24). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 18.07.2016 року № 124863 [PERSON] встановлено 3 (третю) групу інвалідності, огляд проведено первинно. Ступінь втрати працездатності складає за сукупністю 30%, потребує у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні (а.с.25). Відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 18.07.2016р. № 0715909 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з 18.07.2016р. по 01.08.2017р., причина інвалідності: трудове каліцтво, протипоказана важка фізична праця (а.с.26). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 03.08.2017 року № 0048049 [PERSON] встановлено 3 (третю) групу інвалідності, огляд проведено повторно. Ступінь втрати працездатності складає за сукупністю 30%, потребує у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні (а.с.49). Відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 03.08.2017. № 0882857 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з 03.08.2017 року по 01.09.2020р., причина інвалідності: трудове каліцтво, протипоказана важка фізична праця (а.с.50). Відповідно до виписки із історії хвороби №599/97 [PERSON] перебував в травматологічному відділенні Димитрівської центральної міської лікарні з 16.01.2016 року з діагнозом збита рана, садно, підшкірна гематома в/з-с/з лівого передпліччя. Посттравматична невропатія лівого ліктьового нерва. Був направлений на консультацію до нейрохірурга м. Краматорська для уточнення діагнозу та тактики подальшого лікування (а.с.27). Згідно епікризу історії хвороби №599/97 [PERSON] перебував в травматологічному відділенні Димитрівської центральної міської лікарні з 16.01.2016 року по 27.01.2016 року з діагнозом збита рана, садно, підшкірна гематома в/з-с/з лівого передпліччя. Посттравматична невропатія лівого ліктьового нерва. Виписаний 27.01.2016 року для подальшого лікування в умовах нейрохірургічного відділення м. Краматорська (а.с.28). Відповідно до епікризу історії хвороби №3308-372 [PERSON] перебував на лікуванні в Покровській центральній міській лікарні з діагнозом: посттравматична невропатія S ліктьового нерва (внаслідок здавлення передпліччя з пораженням мязів передпліччя, рваними ранами) з порізом S кисті, з порушенням функції згинання, аміотрофією S передпліччя, згинальною контрактурою 4,5 пальця та кінцевої фаланги 1 пальця. Стан після операції 29.01.2016 р. ревізії S ліктьового нерва в/3 S передпліччя, невролізу (а.с.29). У висновку Головного нейрохірурга Департаменту охорони здоровя Донецької облдержадміністрації [PERSON] зазначено, що [PERSON] направлений з діагнозом невропатія лівого ліктьового нерва (а.с.48). Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 29.03.2016 року [PERSON], [INFO], було встановлено рекомендації: вирішити питання про працездатність в МСЕК (а.с.51). [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні в Комунальній медичній установі «Міська лікарня №3» м. Краматорськ в період з 28.01.2016 р. 17.02.2016 року з діагнозом: травма лівого передпліччя в результаті здавлення. С посттравматичною невропатією лівого ліктьового нерва (а.с.52). Відповідно до ст.ст.1, 3\~ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України\~Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Правовідносини сторін регулюються статтею 237-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Згідно зі статтями\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані з ушкодженням здоровя на виробництві позивача, оскільки це є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоровя позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач надмірна і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 20000 гривень 00 копійок. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 3\~ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. \~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ч.1\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600,00 грн. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial