Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом про позбавлення її колишнього чоловіка - [PERSON], батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачка посилається на те, що відповідач - [PERSON] припинив виховання своєї доньки, не проявляє турботи, не забезпечує її, не цікавиться її життям і т.ін. Тривалий час [PERSON] проживає окремо від [PERSON] та своєї доньки - [PERSON]. Враховуючи таке відношення до дитини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Вона пояснила, що з відповідачем деякий час знаходилась у фактичних шлюбних відносинах. Від цих стосунків в них народилась донька, проте вже з 2008 року вони припинили свої відносини. З тих пір [PERSON] з відповідачем не бачилась, він сам не проявляв ініціативи щодо виховання дитини. Крім того, органом опіки та піклування позитивно розглянуто питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. У зв'язку з чим просила вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутність або відкладення розгляду справи не подавав. Був повідомлений через оголошення в пресі, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Представник прокуратури підтримав вимоги та вважав за можливе задовольнити їх. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив те, що на засіданні органу було встановлено, що [PERSON] самоусунувся від виховання своєї дитини, не піклується про дитину та не допомагає їй. У зв'язку з чим питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]., було вирішено позитивно, про що постановлений висновок. Вислухавши пояснення позивачки, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи неявку відповідача та його належне повідомлення, суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 225 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] народилась [INFO] про що 4 жовтня 2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси складений актовий запис про народження № 985. Батьками дитини зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], знаходились у фактичних шлюбних відносинах. В зареєстрованому шлюбі ніколи не перебували. Спільне життя припинили наприкінці 2008р. Батько дитини [PERSON] вже тривалий час як припинив виховання дитини, матеріально не забезпечує, проживає окремо. Вищевказані обставини підтверджуються наступними документами. Так, згідно відповіді завідуючої ДНЗ № 170 [PERSON], де перебуває на вихованні дитина [PERSON], [INFO]., за цей час співробітники ніколи не бачили батька малолітньої, він не цікавився її вихованням та здоровям, будь-яких платежів не здійснював. Належне утримання дитини підтримується її матір'ю - [PERSON]. Згідно довідки про склад сім'ї та прописку, виданої КП «ЖКС «Черьомушкі», [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON], дядею - [PERSON] та бабусею - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відсутність батька - [PERSON] - де проживає малолітня [PERSON], підтверджується заявами, датованих березнем 2010р., від друзів родини - [PERSON], [PERSON], матір'ю - [PERSON], а також висновком органу опіки та піклування від 15.04.2010р. за № Б-1251/06-07. Відповідно до ч.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» (далі - постанова Пленуму) ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання неї освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на вищенаведене суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків щодо виховання доньки [PERSON]. [INFO] (п.2 ч.І ст.164 СК України). За висновком від 15.04.2010 року № П-1251/06-07 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до ч. 7 п. 16 вищевказаної постанови Пленуму, суд одночасно у; позбавленням батьківських прав суд може з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи вишевикладені обставини, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] не виконує своїх обов'язків батька, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України. Зобов'язуючи одного з батьків проводити виплату аліментів на утримання дитини суд керується положеннями ч. З ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, де закріплений обов'язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Стягуючи аліменти з відповідача суд виходить з положень ч. 2 ст. 183 ЦПК України, яка передбачає виплату аліментів у встановленій частці від заробітку, доходу одного з батьків. Встановлюючи розмір аліментів суд враховує положення ст. 182, Сімейного кодексу України, яка дає перелік обставин при визначення розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальний стан дитини; стан здоров'я та матеріальний стан платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; та інші обставини, які мають суттєве значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК, тобто не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, а максимальний розмір - не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи такі обставини суд вважає можливим стягнути з відповідача % частину від його доходів. Відповідно до вищевикладених положень законодавства, враховуючи одноособове утримання позивачкою дитини, відсутність допомоги відповідача, суд вважає можливим стягнути на її користь аліменти з відповідача на утримання дитини.

Outcome: approved