Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 10.05.2016 року звернулось приватне акціонерне товариство « Страхова компанія « Колоннейд Україна» в особі представника товариства з обмеженою відповідальністю « [PERSON] Сервіс Моторс» до [PERSON] про стягнення, у порядку регресу, суми страхового відшкодування у розмірі 24977,40 грн.,та судові витрати у розмірі 1378 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовую тим, що відповідач особа, з вини якої сталась дорожньо-транспортна пригода 23.09.2014 року, і яка несе відповідальність за завдані потерпілої особі збитки. Враховуючи, що страховою компанією, з яким відповідачем було укладено угоду про страхове відшкодування цивільно-процесуальної відповідальності внаслідок дорожньо-транспортних пригод, було сплачено потерпілому 74977,40 грн., що перевищує ліміт відповідальності позивача, то різниця у розмірі 24977,40 грн., підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 1191 ЦК України права особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, на зворотну вимогу (регрес) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. До судового засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника. Представник відповідача [PERSON], у судове засідання подала письмові заперечення проти позовних вимог, які були направлені представнику позивача, та наполягала на відмові у задоволенні позову, у звязку із тим, що позивачем та його представником були заявлені вимоги у порядку регресу, а стягнення виплаченого страхового відшкодування має здійснюватися в порядку суброгації. Як встановлено у судовому засіданні 23 вересня 2014 року на вул. М. Жукова, в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілями марки Nissan Juke, державний реєстраційний номер [NUMBER] та Land Rover Randg Rover, державний реєстраційний номер [NUMBER] ( довідка про ДТП а/с 56). Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси № 520/13182/14-п від 23.10.2014 року, винуватцем ДТП було визнано водія автомобіля Nissan Juke, державний реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] (а/с 57) . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу винної сторони на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ з П «СК «К'Ю БІ І Україна» за полісом № АС/5246909 ( а/с 110). Транспортний засіб марки Land Rover Randg Rover, державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП також був застрахований у ПрАТ з П «СК «К'Ю Україна» відповідно до договору страхування автотранспорту № СА80025200 (а/с 44). 09.10.2014 року оцінювачем [PERSON] був виконаний Звіт № 10-006 по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Land Rover Randg Rover, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а/с 67). На підставі зазначеного вище договору та згідно із страховим актом № [NUMBER] від 20.10.2014 року, ПрАТ з П« СК « К'Ю БІ І Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 74 977,40 грн. (сімдесят чотири тисячі дев'ятсот сімдесят сім грн. 40 коп.) (а/с 82). Обставини, повязані із дорожньо-транспортною пригодою 23.09.2014 року, встановлення винної у даному ДТП особи та розмір шкоди, заподіяною внаслідок ДТП у судовому засіданні визнані сторонами, а тому не потребують додатковому доказуванню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Цивільним кодексом ( ЦК ) України та Законом України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, згідно ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) ( ч.1 ст. 1194 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобовязання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобовязанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обовязків свого попередника. Перехід права вимоги за наведеними норми права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: позивач , виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора, а не регресу до відповідача, яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу. Однак, неправильно обраний спосіб захисту порушених прав позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, які стосуються стягнення збитків, отриманих в результаті страхового відшкодування. Так, у судовому засіданні встановлено наявність збитків у позивача, наявний причинний зв'язок між діями відповідача, яки внаслідок ДТП була заподіяна майнова шкода, і право страхової компанії на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного та

Outcome: approved