Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2019. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Так як спільне проживання у подружжя не склалось, з березня 2020 року вони проживають окремо, дитина проживає разом з батьком. Позивача вважає, що проживанням сина з ним відповідає інтересам дитини, оскільки він має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатись його вихованням, чого, у свою чергу, відповідачка забезпечити не може. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, на адресу суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розглянути в підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради у підготовче засідання не прибув, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без їх участі, позов просять задовольнити в повному обсязі в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності учасників справи. Суд, у підготовчому судовому засіданні враховуючи клопотання сторін та повне визнання позову відповідачем, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2019 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 12.10.2019 зареєстровано шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.06.2020, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки № 141 від 16.01.2021, виданої виконкомом Плешканівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , не працює та має такий склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] проживала без реєстрації, на даний час в родині не проживає. Сім`я користується земельною ділянкою розміром 0,3600 га для ведення особистого селянського господарства, 3,11 га для ведення товарного виробництва, яка перебуває в оренді ПСП «Плешкані». Сім`я проживає у власному будинку, загальною площею 76,2 кв.м, житлова площа - 49 кв.м. Згідно з довідкою № 54 від 15.04.2021, виданою виконавчим комітетом Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . З акта обстеження умов проживання від 16.04.2021, проведеного за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] - батько, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - бабуся, [PERSON] , [INFO] - дідусь. У домоволодінні за зазначеною адресою створені всі необхідні умови для життя та розвитку дитини, забезпечені усією побутовою технікою та меблями, санітарно-гігієнічні умови проживання на належному рівні, мають достатній запас продуктів харчування, заборгованостей щодо сплати комунальних послуг немає. Для дитини облаштовано окрему кімнату, в якій є всі необхідні речі та меблі, облаштований дитячий куточок з іграшками для розвитку дитини. Окрім того, у акті обстеження умов проживання зазначено, що [PERSON] на даний час не працює, але разом з батьками тримають велике господарство, від якого мають дохід для проживання. Дружина [PERSON] спільно не проживає. Між членами сім`ї, які проживають у будинку, хороші та доброзичливі відносини. Згідно з договором купівлі-продажу № 1399 від 17.06.2016 та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2016 № 62121080, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до характеристики з місця проживання № 142 від 16.04.2021, [PERSON] добросовісно виконує батьківські обов`язки по вихованню малолітнього сина [PERSON] , зарекомендував себе як турботливий батько, допомагає батькам обробляти земельні ділянки, утримувати підсобне господарство, має багато друзів, у громадських місцях веде себе спокійно, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. Згідно з рішенням «Про призначення місця проживання малолітнього [PERSON] » № 76 від 15.04.2021, виконавчий комітет Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області як орган опіки та піклування вирішив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . З довідки від 16.04.2021, виданої КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO]., на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває і за медичною допомогою не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Окрім того, під час вирішення такої категорії справ суд керується ст. 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у ч. 6 ст. 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини (Sommerfeld v. Germany) від 08 липня 2003 року, Цаунеггер проти Німеччини (Zaunegger v. Germany) від 03 грудня 2009 року). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Судом встановлено, що позивач належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризується в побуті, не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, має дохід, який може забезпечити малолітньому сину належні умови проживання та виховання. У свою чергу відповідачка - мати дитини, згідно з інформацією, наявною у матеріалах справи, із сином не проживає, участі в його вихованні не приймає. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо заявлених позивачем вимог, враховуючи рішення виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 76 від 15.04.2021 та їх позицію, як третьої особи, викладену в заяві від 17.08.2021, суд вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з позивачем - батьком [PERSON] . Щодо вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із матеріалів справи судом встановлено, що на даний час дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Разом з тим, відповідачкою не надано суду жодних підтверджень щодо неможливості нею утримувати малолітнього сина. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Нормами ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене вище, суд висновує про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved