Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

До Краматорського міського суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Краматорського міського суду від 12.07.2010 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.05.2010 року і до повноліття дітей. Дане рішення знаходиться на виконання, однак за час виконання рішення суду, зокрема, у період з 01.11.2010 року і по 30.09.2013 року боржник [PERSON] аліменти систематично сплачував не у повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивачка просить суд стягнути з відповідача пеню від суми несплачених своєчасно за період часу з 01.11.2010 року по 31.08.2011 року аліментів у розмірі 24 280,09 грн. Заочним рішенням Краматорського міського суду від 15.08.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2010 року по 31.08.2011 року у сумі 24 280 грн. Ухвалою Краматорського міського суду від 22.09.2014 року за заявою [PERSON] заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15.08.2014 року скасовано. У судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON], підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що позивачка на даний час не працює, отримує допомогу малозабезпеченим сім'ям, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Відповідач аліменти виплачував не у повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість. З урахуванням того, що відповідач не звертався із заявою про зменшення розміру аліментів, на теперішній час підстав для зменшення пені по аліментах немає. Представник відповідача - адвокат [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що позовні вимоги відповідач визнає частково. Відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на двох неповнолітніх дітей за рішенням суду розмірі 1/3 частки його доходу. Аліменти відповідач сплачував щомісячно не у повному обсязі, внаслідок чого є заборгованість. Відповідач отримував мінімальну заробітну плату, 1/3 частина якої складала менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але це не його вина. Також у період, за який позивач просить стягнути пеню по аліментам, відповідач утримував старшого сина від першого шлюбу, [INFO]. Також на той період відповідач допомагав матеріально матері, яка хворіла на онкологічну хворобу, тривалий час лікувалася. На даний час відповідач не працює, має на утриманні непрацездатного батька. З урахуванням матеріального становища відповідача, просила зменшити розмір неустойки до 5 000 гривень. Вислухав пояснення представників сторін, дослідивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їй повноліття. Згідно зі ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом встановлено, що згідно рішення Краматорського міського суду від 12 липня 2010 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповно літніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.05.2010 року та до досягнення повноліття найстаршої дитини, тобто до [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до зазначеної постанови - порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість; неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Згідно з розрахунків державного виконавця, відповідач сплачував аліменти не у повному обсязі, борг по аліментам на дітей станом на 30.09.2013 року складає 12611,11 грн. (а.с.29-30, 34). Між сторонами немає суперечок щодо суми заборгованості по аліментам. Позивачка просить суд стягнути з відповідача пеню від суми несплачених аліментів за період часу з 01.11.2010 року по 31.08.2011 року в сумі 24280,09 грн., надала суду відповідний розрахунок. Наданий позивачкою розрахунок пені від суми несплачених аліментів суд бере за основу, оскільки у ньому враховані усі платежі, зроблені відповідачем, розрахунок виконаний відповідно до діючого законодавства та не заперечується відповідачем, що підтверджено представником відповідача у судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідачу було відомо про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів. Відповідач періодично сплачував аліменти, але не у повному обсязі. Доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин (у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками), відповідачем суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з вини відповідача, тому одержувач аліментів [PERSON] має право на стягнення неустойки. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. За змістом ч. 2 ст. 196 СК України суду надано право зменшити неустойку з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. На даний час відповідач [PERSON] не має постійного місця роботи, що підтверджується копією трудової книжки, з якої вбачається, що відповідач звільнений 31.08.2014 року (а.с. 72-73). Суд вважає за необхідне з урахуванням матеріального та сімейного становища платника аліментів, який на теперішній час не працює, а також з урахуванням розміру неустойки, який значно перевищує суму заборгованості по аліментам, та також виходячи із загальних засад цивільного законодавства, якими є справедливість та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), зменшити суму неустойки (пені) до 12 000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню сплачений останньою судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial