Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Старовойт В.П. з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 09 серпня 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. 27 вересня 2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. Також 27 вересня 2019 року [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Згідно заявлених за зустрічним позовом вимог, [PERSON] просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , - з матір`ю [PERSON] (т.2 а.с.28-39). Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що з 22 листопада 2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 04 червня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. З 11 березня 2018 року позивач за зустрічним позовом з дитиною проживають за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] . В подальшому між сторонами почали виникати суперечки щодо місця проживання доньки. На час подання зустрічної позовної заяви в провадженні Печерського районного суду м.Києва перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме інтересам дитини. Позивач матеріально забезпечена та працює, не страждає на психічні захворювання та не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, є власником 1/8 частини квартири [ADDRESS] . Інші співвласники квартири є родичами позивача та між ними склалися дружні та ввічливі відносини. Для дитини створені всі належні умови. Позивач належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, з донькою встановлені чемні та довірливі стосунки. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2019 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. 22 жовтня 2019 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Старовойта В.П. до суду надійшла відповідь на відзив. 12 листопада 2019 року від представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Старовойта В.П. до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. 19 листопада 2019 року від представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Зарубіної Т.М. надійшла відповідь на відзив. 12 листопада 2019 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Зарубіної Т.М. надійшли заперечення. 09 грудня 2019 року від представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Старовойта В.П. надійшли заперечення за зустрічним позовом. Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м.Києва №208 від 20 травня 2020 року, відповідно до пункту 19 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 7.54 розділу VII Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл вказаної справи. 21 травня 2020 року вказану справу було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2020 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року дану цивільну справу прийнято до провадження судді Гаврилової О.В. та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Також залучено до участі в справі за первісним позовом в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації та за зустрічним позовом - Орган опіки та піклування Печерської районної у м.Києві державної адміністрації. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 01 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 10 листопада 2020 року на 10 годину 00 хвилин. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 10 листопада 2020 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позову, закрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання, у зв`язку з відмовою позивача від позову. До початку розгляду справи по суті, 10 листопада 2020 року відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подав заяву про визнання позову, в якій повідомив про визнання в повному обсязі зустрічного позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю, а також про роз`яснення йому наслідків визнання позову відповідачем. У вказаній заяві [PERSON] просив задовольнити в повному обсязі зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] вимоги зустрічної позовної заяви підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Пояснила, що між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини з нею, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини та не порушуватиме прав, свобод та інтересів інших осіб. Також зазначила, що між сторонами укладено письмову угоду щодо участі [PERSON] у вихованні дитини та спілкування з нею та рішенням суду вже стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки. Представник позивача за зустрічним позовом - адвокат Зарубіна Т.М. в судовому засіданні також просила позов задовольнити, з огляду на його обґрунтованість, визнання позову відповідачем та враховуючи наявність у позивача постійного доходу, частини квартири у власності, а також відсутність визначених сімейним законодавством перешкод для визначення місця проживання дитини з матір`ю, враховуючи висновки органів опіки та піклування. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав свою заяву про визнання позову, просив зустрічний позов задовольнити та визначити місце проживання дитини з матір`ю. Підтвердив, що між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини з позивачем за зустрічним позовом, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини та не порушуватиме прав, свобод та інтересів інших осіб, а між сторонами укладено письмову угоду щодо його участі у вихованні дитини та спілкування з нею. Пояснив, що йому не відомі обставини, які б перешкоджали визначенню місця проживання дитини з матір`ю. Представник відповідача за зустрічним позовом - адвокат Козлюк М.В. в судовому засіданні також просив позов задовольнити. Представники третіх осіб за зустрічним позовом: Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, Органу опіки та піклування Печерської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно положень ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що між сторонами 22 листопада 2003 року було укладено шлюб (т.1 а.с.18). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.19). Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 04 червня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (т.1 а.с.20). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно положень частин 1 та 2 ст.161 СК України, я кщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Разом з тим, частиною 1 ст.160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Як роз`яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року за №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Судом встановлено, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.161). Як убачається з матеріалів справи (т.2 а.с.19, 41, т.3 а.с.128) та не заперечується сторонами, на час розгляду даної справи малолітня донька сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за вищевказаною адресою. За результатами обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , Службою у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м.Києві державної адміністрації складено акт, який містить висновок про те, що за місцем проведення обстеження створені належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини (т.3 а.с.8). Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно наявних у справі доказів, позивачеві належить на праві власності 1/8 частка квартири [ADDRESS] (т.2 а.с.44). [PERSON] з 05 травня 2006 року по 03 липня 2019 року працювала в ДП «Енергоринок» та отримувала постійний стабільний дохід, який у 2018 році склав 387145,75 грн та у 2019 році (по дату звільнення) - 290725,31 грн, що підтверджується довідкою від 14 серпня 2019 року (т.2 а.с.51). З 04 липня 2019 року позивач працює в ДП «Гарантований покупець» та її заробітна плата за період з 04 липня 2019 року по 31 липня 2019 року становила 47893,04 грн, з 01 по 30 вересня 2019 року - 59249,50 грн (т.2 а.с.52, т.3 а.с.9). Наявність у позивача постійного самостійного доходу підтверджується також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 1 по 3 квартали 2019 року (т.3 а.с.52). За місцем роботи [PERSON] надано виключно позитивну характеристику (т.2 а.с.90). За результатами наркологічного огляду у позивача наркологічних протипоказань до виконання роботи за фахом не виявлено (т.2 а.с.91) За обліками МВС України, [PERSON] на території України станом на 08 лютого 2020 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (т.3 а.с.131). Отже даних про наявність будь-яких негативних явищ, передбачених ч.2 ст.161 СК України, які б перешкоджали проживанню малолітньої доньки сторін з позивачем [PERSON] , матеріали справи не містять. Згідно Висновку від 10 липня 2020 року №105/01-1351/В-140 органу опіки та піклування Печерської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та Висновку від 27 серпня 2020 року №103/6666/41/3 органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини (протокол засідання Комісії №15 від 26 серпня 2020 року), органи опіки та піклування вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (т.3 а.с.214-215, 232-233). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю є обґрунтованими, органи опіки та піклування вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, відповідач за зустрічним позовом не заперечує щодо цього, а тому даний позов підлягає задоволенню, оскільки це відповідатиме якнайкращим інтересам дитини та не порушуватиме прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства України та ту обставину, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогою про визначення місця проживання дитини, в розмірі 384,20 грн. Також, при розподілі судових витрат, суд враховує заяву позивача за зустрічним позовом, згідно якої позивач при розподілі судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу, просить не стягувати їх з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved