Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] із позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа - АТ «Одесагробуд» про звільнення майна з-під арешту. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що постановою Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ АА№255431 від 01.12.2013 року було накладено арешт на все його майно та оголошено заборона відчуження, в тому числі на 19/50 частин будинку [ADDRESS] Арешт на зазначене нерухоме майно був накладений відповідно до виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №2-227/96, виданого 29.08.2003 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Одесагробуд» грошової суми у розмірі 2015,25 грн. Позивач зазначає, що в 2008 році виконавче провадження було завершено на підставі п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», 05.12.2013 року позивач звернувся до Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, однак, отримав відмову, у зв'язку із тим, що матеріали виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-227/96, виданого 29.08.2003 року Малиновським районним судом м. Одеси, відповідно до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби вже знищено, тому позивачу було рекомендовано звернутися до суду із даним позовом. У зв'язку із тим, що підстави для накладення арешту відсутні, а його наявність порушує право приватної власності позивача, [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт реєстраційний номер 8209771, накладений на підставі постанови АА №255431 від 01.12.2003 року, на все майно [PERSON] Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, про що надав відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. До суду подано заяву про розгляд справи за відсутністю представника Відділу. Представник третьої особи АТ «Одесагробуд» в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. У зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 21.04.1982 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори за реєстровим №З-С-403, та рішення народного суду Малиновського району м. Одеси від 24.10.1985 року, [PERSON] на праві власності належить 19/50 частин будинку [ADDRESS] Судом встановлено, що на невизначене майно, все майно, [PERSON], в тому числі 19/50 частин будинку [ADDRESS], у м. Одесі, накладено обтяження №8209771 у вигляді арешту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі постанови Малиновського РВ ДВС Управління юстиції в м. Одесі № АА255431 від 01.12.2003 року, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.02.2014 року. Позивач [PERSON] вказує, що 02.12.2013 року звернувся до Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ із заявою про зняття арешту з належного йому майна. Згідно листа №0642-43077від 10.12.2013 року Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ вбачається, що арешт було накладено відділом при примусовому виконанні виконавчого листа №2-227/96, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 29.08.2003 року, про стягнення з [PERSON] коштів на користь АТ «Одесагробуд» в розмірі 2015,25 грн. Виконавче провадження завершено державним виконавцем відділу у 2008 році. У зв'язку із тим, що архівні виконавчі провадження за 2008 рік знищені за закінченням терміну їх зберігання, Перший Малиновський ВДВС ОМУЮ не може встановити підстави завершення та вирішити питання щодо зняття арешту з майна. Першим Малиновським ВДВС ОМУЮ було рекомендовано [PERSON] звернутися до суду з заявою про скасування цього арешту. Згідно статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Враховуючи те, що згідно листа Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ №0642-43077від 10.12.2013 року виконавче провадження, у рамках якого було накладено арешт на майно позивача, вже завершено та знищено, суд вважає, що підстави для збереження арешту на майно позивача відсутні. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що 19/50 частин будинку [ADDRESS], у м. Одесі, належить на праві приватної власності [PERSON], а арешт накладений на невизначене, все майно позивача, та наявність арешту порушує права [PERSON] як власника на вільне володіння, розпорядження та користування нерухомим майном, суд вважає можливим захистити право власності позивача, та звільнити майно з-під арешту, накладеного постановою Малиновського РВ ДВС Управління юстиції в м. Одесі серії АА №255431 від 01.12.2003 року, обтяження у вигляді арешту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №8209771.

Outcome: approved