Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до Відкритого акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта», третя особа: [PERSON] про захист прав споживача та стягнення відшкодування. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 22.08.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів ВАЗ 211115, державний номер [NUMBER], що належить на праві приватної власності йому, та ЗАЗ 1102, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON]. 26.08.2014 року він звернувся до Дніпропетровської обласної дирекції НАСК ВАТ «Оранта» із заявою про настання страхового випадку. До заяви ним були додані усі документи, перелічені у ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 28.08.2014 року він телеграмою повідомив страхову компанію про необхідність здійснити оцінку завданих автомобілю пошкоджень, проте, відповідач свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення настання страхового випадку та розміру збитків не направив. Він самостійно обрав експерта, який 16.09.2014 року зробив висновок про розмір нанесеного йому матеріального збитку, який склав 2 011, 63 грн. Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 20.10.2014 року [PERSON] визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода. 31.10.2014 року він повторно звернувся до Дніпропетровської обласної дирекції HACK ВАТ «Оранта», та безпосередньо до ВАТ НАК «Оранта» з листом щодо необхідності виплатити йому страхове відшкодування, додавши висновок експерта. 24.11.2014 року ним була отримана відповідь, в якій наданий експертний висновок був визнаний таким, що не відповідає Методиці товарознавчої експертизи. Посилаючись на ч. 2 ст. 22, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 1 ст. 990 ЦК України просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на його користь 2\~611, 63 грн. страхового відшкодування та 5\~000 грн. моральної шкоди. В судові засідання зявлявся позивач, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позовну заяву. Представник відповідача в судові засідання зявлявся, заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що при поданні 27 серпня 2014 року «Повідомлення про дорожню - транспортну пригоду», позивач у п. 2.1 зазначеного повідомлення не вказав місцезнаходження транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 33.1.4 ст. 33 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом із цим, позивач порушив вимоги п. 33.3 ст. 33 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортний засіб) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком аварійний комісар, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна. Стосовно позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди зазначає, що страхова компанія відшкодовує моральну шкоду, якщо шкода завдана життю або здоровю потерпілої особи. Зазначає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на експертизу та фактичного розміру шкоди, оскільки «Висновок експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 2237» не відповідає вимогам «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092» та шкода завдана автомобілю є значно меншою. [PERSON]в судове засідання не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта», третя особа: [PERSON] про захист прав споживача та стягнення відшкодуванняпідлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 22.08.2014 року о 16 год. 35 хв. у м. Дніпропетровську по пр. Гагаріна в районі вул. Козакова, [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], не витримав безпечну дистанцію та швидкість руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який знаходився попереду. Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із звітом експерта від 16 вересня 2014 року матеріальні збитки, завдані автомобілю марки ВАЗ-2115, державний реєстраційний номер [NUMBER] становлять 2\~011, 63 грн. Відповідно до квитанції № 2287 від 26.08.2014 року [PERSON] оплатив експертне дослідження автомобіля ВАЗ 2115, державний реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 600 грн. Цивільна відповідальність за шкоду життю, здоровю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації будь-яким водієм автомобіля ЗАЗ-1102, державний реєстраційний номер [NUMBER], застрахована у ВАТ HACK «Оранта» згідно із полісом № АС/1354398 від 18.12.13 року терміном дії з 18.12.2013 року по 17.12.2014 року. Позивачу не відшкодована сума матеріальної шкоди спричинена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та витрати на проведення експертизи, а саме Відкритим акціонерним товариством національної акціонерної страхової компанії «Оранта»не відшкодовано 2\~011, 63 грн. та послуги експерта у розмірі 600 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно статті 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п. 33.1.4. ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Посилання представника відповідача, щодо не повідомлення позивачем протягом трьох робочих днів про місце знаходження свого пошкодженого автомобіля, спростовується копією телеграми від 28.08.2014 року, наданою [PERSON] Відповідно до п. 33.3. ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Враховуючи вищезазначене положення ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на неможливість встановити розмір заподіяної шкоди з вини позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що «Висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 2237» є неправильним, а розмір шкоди є значно меншим відповідачем суду не надано. Таким чином, оскільки Відкритим акціонерним товариством національною акціонерною страховою компанією «Оранта»не виконані зобовязання, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ \~\~ст. 23, 1167 ЦК України особа, якій завдано збитків, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків. \~ Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Суд вважає, що знайшов своє підтвердження факт того, що в результаті протиправних дій Відкритого акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта», позивач [PERSON] зазнав моральні страждання, які виразились в душевних хвилюваннях у звязку з протиправними діями відповідача, які також привели до втрати можливості вести звичайний спосіб життя, що викликало необхідність докладати певних зусиль для відновлення своїх прав. \~ Разом із цим, заперечення представника відповідача, щодо підстав відмови у задоволенні позовних вимог в частині моральної шкоди також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки [PERSON] просить суд відшкодувати моральну шкоду, яка спричинена в наслідок протиправних дій Відкритого акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта», а не винного в дорожньо-транспортній пригоді. Однак, вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, та стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди на користь позивача суму в розмірі 500 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial