Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

До суду звернувся позивач із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за 4 доби відпустки, що були використані ним в рахунок частини календарного року, яка залишилась після звільнення та отриманого ним грошового забезпечення з 29 по 31 грудня 2018 року у сумі 8088 грн. 24 коп. та судові витрати. Позов мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , в період з 20 вересня 2018 року по 28 грудня 2018 року проходив військову службу на посаді заступника начальника відділення з персоналу відділення інспекторів прикордонної служби «Висоцьк» (тип В) відділу прикордонної служби «Римачі»1 категорії (тип Б) Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державного прикордонної служби України, згідно наказу № 429-ос від 20.092018р. У відповідності до наказу начальника Північного регіонального управління від 27.12.2018 року № 462-ос «По особовому складу» припинено контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас майора [PERSON] Згідно наказу начальника Північного регіонального управління від 28.12.2018 року № 629-ос «По особовому складу» майора [PERSON] виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення. У зв`язку з виключенням зі списків особового складу і всіх видів забезпечення наказом № 629-ос від 28.12.2018 р., [PERSON] не проходив військову службу повний місяць (грудень 2018 року), хоча грошове забезпечення отримав як за повністю відпрацьований місяць. Згідно розрахунку фінансово-економічного відділу Луцького прикордонного загону на утримання коштів з майора [PERSON] , за отримане ним грошове забезпечення з 29 по 31 грудня 2018 року та за 4 доби відпустки, що були використані ним в рахунок частини календарного року, яка залишилась після звільнення та отриманого ним грошового забезпечення з 29 по 31 грудня 2018 року у сумі 8088 грн. 24 коп. Позивачем, 19.03.2019 року на адресу [PERSON] було направлено лист № 11/3153 з проханням про добровільне погашення заборгованості перед Луцьким прикордонним загоном у розмірі 8088 грн. 24 коп. за отримане грошове забезпечення з 29 по 31 грудня 2018 року та за 4 доби відпустки, що були використані в рахунок частини календарного року, яка залишилась після звільнення, але відповідач відповідь на лист не надав та зазначену заборгованість не погасив, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи за їх відсутності, просить позов задоволити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , в період з 20 вересня 2018 року по 28 грудня 2018 року проходив військову службу на посаді заступника начальника відділення з персоналу відділення інспекторів прикордонної служби «Висоцьк» (тип В) відділу прикордонної служби «Римачі»1 категорії (тип Б) Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державного прикордонної служби України, згідно наказу № 429-ос від 20.092018р. У відповідності до наказу начальника Північного регіонального управління від 27.12.2018 року № 462-ос «По особовому складу» припинено контракт та звільнено з військової служби за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас майора [PERSON] Згідно наказу начальника Північного регіонального управління від 28.12.2018 року № 629-ос «По особовому складу» майора [PERSON] виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення. У зв`язку з виключенням зі списків особового складу і всіх видів забезпечення наказом № 629-ос від 28.12.2018 р., [PERSON] не проходив військову службу повний місяць (грудень 2018 року), хоча грошове забезпечення отримав як за повністю відпрацьований місяць. Згідно розрахунку фінансово-економічного відділу Луцького прикордонного загону на утримання коштів з майора [PERSON] , за отримане ним грошове забезпечення з 29 по 31 грудня 2018 року та за 4 доби відпустки, що були використані ним в рахунок частини календарного року, яка залишилась після звільнення та отриманого ним грошового забезпечення з 29 по 31 грудня 2018 року у сумі 8088 грн. 24 коп. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язані повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно зі ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна та платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи обставини правовідносин, що виникли між сторонами, та подані докази, суд приходить до висновку, що рахункова помилка при виплаті позивачем коштів [PERSON] в розмірі 8 088 грн. 24 коп. відсутня. Позивачем не доведено належними та допустимим доказами наявність рахункової помилки, яка допущена бухгалтером, та зловживань з боку відповідача або його недобросовісності при визначенні йому розміру нарахованого грошового забезпечення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та недоведені належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed