Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до Комунального підприємства «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради, третя особа - [PERSON] , в якому просила зобов`язати відповідача видати позивачу урну з прахом померлої [INFO] . [PERSON] , [INFO] , для подальшого захоронення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що її батько [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , [INFO] . На теперішній час батько перебуває за кордоном по особистим справам. В свою чергу вона є онучкою [PERSON] . ЇЇ бабуся [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] , а позивач разом із чоловіком та дитиною мешкає за адресою: [ADDRESS] . Останнім часом вона з родиною проживали за кордоном у Канаді. 09 травня 2018 року позивач з родиною приїхали до бабусі привітати з днем перемоги, однак в квартиру до бабусі потрапити не змогли, на телефонні дзвінки вона не відповідала. Зустрівшись із сусідами, які мешкають в будинку [ADDRESS] , позивач попросила повідомити [PERSON] , що її родина до неї приїжджала та щоб вона їм зателефонувала. 12 травня 2018 року, приїхавши знову до бабусі, позивач в квартиру до бабусі потрапити не змогла, вона знову на телефонні дзвінки не відповідала. Зателефонувавши до поліції на телефон «102», позивач просила прислати дільничного щоб відкрити квартиру так як бабуся могла бути в квартирі. Приблизно в 14:00 години цього дня прийшов дільничний інспектор поліції Малиновського відділу поліції в м. Одесі [PERSON] , запросив їх до відділу поліції, де їй повідомили, що [PERSON] померла, і квартира, в якій вона мешкала, належить іншій особі. Після чого до відділу поліції приїхала громадянка [PERSON] , яка надала для огляду договір дарування від 25 квітня 2018 року на квартиру [ADDRESS] , і повідомила, що свідоцтво про смерть знаходиться у особи, яка працює в ритуальних послугах. Також повідомила, що бабусю було кремовано в Одеському крематорії. Про факт смерті нікого з родичів жодним чином не сповіщали. Свідоцтво про смерть отримала невідома позивачу особа. Медична експертиза (огляд) покійної не проводився. Близькі родичі про факт смерті та креміровання тіла покійної не повідомлялися. 05 червня 2018 року в Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області позивач отримала повторно свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відповідний актовий запис № 4559. 14.06.2018р. вона звернулася із заявою до директора КП «Спеціалізоване підприємство Комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради Брилько К. Є. про видачу праху її бабусі [PERSON] , на яку 18.06.2018р. отримала відповідь, з якої вбачається, що кремація [PERSON] була проведена 29 квітня 2018 року. Замовником кремації виступила [PERSON] . Урна з прахом видається виконавцю волевиявлення померлого або представнику ритуальної служби через три робочі дні після кремації для захоронения в колумбаріях та родинних похованнях на інших кладовищах або для перевезення до іншого населеного пункту при пред`явленні документа, що посвідчує особу. Про те, що [PERSON] захоронена їй повідомили, що урна з прахом зберігається у них та видати урну з прахом зможуть лише замовнику кремації. Вважає, що відмова у видачі урни з прахом її рідної бабусі позбавляє здійснити належне ставлення до пам`яті померлої та до її останків, унеможливлює встановити для померлої індивідуальне місце поховання, поставити пам`ятник, створити можливість відвідувати індивідуальну могилу померлого. У зв`язку з викладеним просила зобов`язати відповідача видати позивачу урну з прахом померлої [INFO] . [PERSON] , [INFO] , для подальшого захоронення. В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги, зазначивши в якості відповідачів Комунальне підприємство «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради та [PERSON] та зазначала наступне. [PERSON] не повідомила ні родичів, ні сусідів, які проживають по сусідству з [PERSON] , про смерть [PERSON] , не надала доказів того, що [PERSON] виявила бажання бути кремованою після смерті. Кремація, яка відбулася на протязі 24 годин після смерті, говорить лише про те, що [PERSON] своїми діями намагалася уникнути відповідальності. Після звернення до суду стало відомо, що [PERSON] , яка не є родичем померлої [PERSON] безпідставно отримала 04 травня 2018 року свідоцтво про поховання № [NUMBER] на користування місцем [NUMBER] на Крематорії кладовища в м. Одесі, у ряду № 5 на ділянці № [NUMBER] де поховано 04 травня 2018 року померлу [PERSON] , реєстраційний номер поховання 4776, книга №4, а тому свідоцтво про поховання № 020221 має бути визнано судом недійсним. Позивач, як онучка померлої бабусі, вважає, що має право отримати свідоцтво про поховання та бути користувачем родинного поховання [PERSON] , а оскільки [PERSON] не є родичкою, вважає, що у [PERSON] не має підстав бути користувачем місця поховання бабусі [PERSON] , а кожен християнин має право бути похованим згідно християнських звичаїв, мати індивідуальне місце поховання, пам`ятник, а близькі померлому особи мають право відвідувати могилу померлого, відправляти на ній християнські обряди, доглядати та встановлювати намогильні споруди. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати недійсним свідоцтво про поховання № [NUMBER] на користування місцем [NUMBER] на крематорії Таїровського кладовища в м. Одесі, у ряду № 5 на ділянці № [NUMBER] де поховано 04 травня 2018 року померлу [PERSON] , реєстраційний номер поховання 4776, книга №4, виданого 04 травия 2018 року на ім`я [PERSON] ; зобов`язати Комунальне підприємство «Спеціалізованого підприємства Комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради видати [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про поховання на користування місцем [NUMBER] на крематорії Таїровського кладовища в м. Одесі, у ряду № 5 на ділянці № [NUMBER] де поховано 04 травня 2018 року померлу [PERSON] ; визнати [PERSON] , [INFO] , користувачем місця [NUMBER] на крематорії Таїровського кладовища в м. Одесі, у ряду № 5 на ділянці № [NUMBER] похованої [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач, її представники та представник КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради позовні вимоги не визнали, вказуючи на їх безпідставність та просили в їх задоволенні відмовити. Розглянувши матеріали справи вислухавши пояснення сторін, допитавши заявлених у справі свідків, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеській області, актовий запис №4559. (том 1 а.с.10) Причиною смерті стала хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, що підтверджується довідкою про причину смерті, виданою 28.04.2018р. КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №16» (т.1 а.с.68). 29.04.2018р. між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір-замовлення на організацію проведення поховання (т.1 а.с.70) [INFO] померла [PERSON] була кремована, про що свідчить довідка КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеський крематорій за №1551 від 29.04.2018р. та її прах було захоронено на Таїровському кладовищі могила [NUMBER] що підтверджується копіями фотографій (т.1 а.с.14,15, 71) 04.05.2018р. КП «Спеціалізоване підприємство Комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про поховання №020221, з якого вбачається, що вона є користувачем місця № [NUMBER] на крематорії кладовища в м. Одесі у ряду №5 на ділянці № [NUMBER] , де поховано 04.05.2018р. померлу [PERSON] (реєстраційний номер поховання 47765, книга №4). (т.1 а.с.72) 14.06.2018р. позивач звернулася із заявою до директора КП «Спеціалізоване підприємство Комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради Брилько К. Є. про видачу праху її бабусі [PERSON] (т.1 а.с.11). 18.06.2018р. відповідачем на ім`я позивача було надано відповідь, з якої вбачається, що кремація [PERSON] була проведена 29 квітня 2018 року. Замовником кремації виступила [PERSON] . Урна з прахом видається виконавцю волевиявлення померлого або представнику ритуальної служби через три робочі дні після кремації для захоронения в колумбаріях та родинних похованнях на інших кладовищах або для перевезення до іншого населеного пункту при пред`явленні документа, що посвідчує особу. Про те, що [PERSON] захоронена їй повідомили, що урна з прахом зберігається у них та видати урну з прахом зможуть лише замовнику кремації. (т.1 а.с.12) У відповідності до вимог ст.1,6,11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності. Усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у: згоді чи незгоді на проведення патолого-анатомічного розтину; згоді чи незгоді на вилучення анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів; побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації; дорученні виконати своє волевиявлення певній особі; іншому дорученні, що не суперечить законодавству. Поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України. Зазначені документи можуть надаватися за дорученням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка зобов`язалася поховати померлого, іншій юридичній чи фізичній особі. Відповідно до ст.ст.25,26 Закону України «Про поховання та похоронну справу» за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації.Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання). Поховання померлих може здійснюватися шляхом: закопування в могилі труни з тілом померлого; спалювання в крематорії труни з тілом померлого та закопування в могилі чи розміщення в колумбарній ніші урни з прахом померлого; розвіювання праху померлого. З урахуванням етнічних, релігійних чи культурних традицій поховання померлих може здійснюватися іншим способом. Поховання померлих здійснюється з дотриманням вимог санітарно-епідеміологічного законодавства. За життя [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Сторонами не оспорюється, що у померлої [PERSON] є син [PERSON] , який проживає за кордоном, та онучка - [PERSON] , яка є позивачем у справі. Допитана в судовому засіданні свідок позивача - [PERSON] , яка є колишньою невісткою померлої [PERSON] , повідомила суд про те, що знала померлу з 1982 року, вони підтримували родинні відносини, ходили в гості одна до одної, передзвонювалися. 15.04.2018р. [PERSON] дзвонила свідку та казала, що приїде до неї у гості та у неї все нормально, після цього 20.04.2018р. свідок та позивач у справі останній раз з нею розмовляли та вони домовилися зустрітися на травневі свята, однак після цього перед першим травнем та 09.05.2018р. свідок не змогла додзвонитися [PERSON] , однак до неї не приїжджали, а 10.05.2018р. приїхала до останньої, однак двері її квартири їй не відкрили. Після цього 11.05.2018р. вони пішли до поліції де дізналася, що [PERSON] померла. Свідку також відомо, що померла мала вікові захворювання - атеросклероз та тиск і зі слів [PERSON] їй відомо, що 19.04.2018р. до неї приходив лікар. Свідку також відомо, що син [PERSON] [PERSON] (колишній чоловік свідка), який проживає за кордоном, регулярно перераховував їй кошти і померла в 1995-1996р.р. хотіла переїхати до нього, однак потім [PERSON] їй сказала, що вона там не потрібна, оскільки там своя сім`я. Про те, що [PERSON] хотіла бути похована разом з родичами свідка на Таїровському кладовищі їй відомо зі слів померлої. Свідку також не було відомо про те, що за [PERSON] хтось доглядав, оскільки вона не хотіла сторонніх людей у своїй квартирі. Свідок позивача [PERSON] пояснила суду, що померлу знала 50 років, вони разом ходили до театру та в гості, [PERSON] приходила до неї на роботу. Свідку також відомо, що син померлої [PERSON] , з яким у [PERSON] не було скандалів, щоквартально перераховував [PERSON] кошти, які вона отримувала і в них вона потреби не мала. Останній переказ сином на ім`я померлої було здійснено 3-4 березня 2018р. Крім того, [PERSON] повністю все розуміла, була при здоровому глузді, читала без окулярів, сама себе підтримувала, оскільки була лікарем та не потребувала допомоги, поставила у квартиру броньовані двері, газовий лічильник, водомір та поміняла вікна у квартирі. Коли вона стала отримувати від сина [PERSON] кошти то відправляла йому посилки з постільною білизною. 16-18 квітня 2018р. [PERSON] подзвонила свідку і попросила викликати їй лікаря, оскільки у неї болять ноги і вона його викликала. В той же день після 18 години свідок прийшла до [PERSON] і застала там лікаря, який виписав останній мазь і [PERSON] самостійно пішла за нею до аптеки. В той день свідок нікого стороннього у квартирі [PERSON] не бачила. Свідку відомо, що до народження правнука допомагати прибирати у квартирі [PERSON] приїзджала позивач зі своєї матір`ю, а після його народження вона приїзджала сама. На питання суду свідок відповіла, що [PERSON] в 2007р. хотіла поїхати до сина [PERSON] , однак він їй відповів, що у нього немає свого житла тому це не можливо. Свідку невідомо як часто позивач спілкувалася з померлою [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача [PERSON] пояснила суду, що вона за проханням [PERSON] разом з нею в 19-20 квітня 2018 року двічі приїзджала прибирати квартиру [PERSON] і була свідком коли [PERSON] велася відеозйомка, про яку просила померла, вказуючи при цьому, що їй погано, болять ноги. Також померла казала, щоб [PERSON] зробила відео з приводу заповідання належного їй майна [PERSON] , оскільки з цього приводу могли бути проблеми з її онучкою. Крім того [PERSON] просила, щоб [PERSON] доглядала її, поховала та кремувала її після смерті, так як вона залишилася зовсім одна - це було її волевиявлення. З родичів свідок у квартирі [PERSON] нікого не бачила. Померла розказувала, що у неї є син та онучка, але про них вона відзивалася дуже холодно. У квартирі крім [PERSON] , [PERSON] та свідка під час відеозйомки нікого більше не було. Свідок відповідача [PERSON] пояснив, що [PERSON] він знав років десять, оскільки його донька - [PERSON] в 2008-2009р.р. винаймала у неї житло. Як стверджував свідок, він періодично дзвонив [PERSON] , періодично заходив до неї та приносив продукти, позичав їй гроші, оскільки останній зробили операції на очах. [PERSON] розказувала, що її син [PERSON] пересилає їй по 100 дол.США, однак цих коштів не хватало на реабілітацію і вона просила свідка позичити їй 1000 грн. Крім того розказувала, що він крім цих грошей, ніякої участі в її житті не приймає, не приїжджає до не, а відношення до неї її невістки (колишньої дружини сина) та онучки з приводу догляду за нею дуже холодне. З приводу знайомства [PERSON] та [PERSON] повідомив, що пару років назад в магазині «Таврія В» [PERSON] стало погано і [PERSON] допомогла їй дійти додому і після цього вони почали спілкуватися. Також свідок повідомив, що відповідач останнім часом доглядала за [PERSON] , так як в останньої боліли ноги, робила перев`язки, прибирала у квартирі, прала. Також свідку відомо, що [PERSON] хотіла переписати свою квартиру тому хто буде її доглядати, оскільки родичі від неї відвернулися, хотіла щоб її кремували після смерті, так як не хоче згнити у квартирі. В матеріалах справи наявна копія квитанції від 08.02.2018р. щодо звернення [PERSON] до ломбарду, в якому вона заклала свої золоті сережки, що підтверджує потребу померлої в грошових коштах. (т.1 а.с.67) Судом оглянуто диск з відеозаписами, з якого вбачається, що [PERSON] , знаходячись в тяжкому становищі, підписує договір дарування своєї квартири на ім`я [PERSON] , зазначаючи при цьому, що перебуває в здоровому глузді, а також на питання [PERSON] - чи хоче вона щоб вони її кремували висловлює свої міркування стосовно того, що вона нікому не потрібна, залишилася без уваги дітей, які жодного разу до неї не приїздили. Також [PERSON] вказує, що її син постійно з 1994 року надавав їй матеріальну допомогу через свою сокурсницю [PERSON] , яка потім передавала їй. Після смерті [PERSON] просила її обов`язково кремувати. (т.1 а.с.81) Стосовно посилань позивача про те, що [PERSON] нікого не повідомила про смерть [PERSON] , суд зазначає, що з телефонного номеру [PERSON] на мобільний телефон сина [PERSON] , який проживає за кордоном, були здійснені телефонні дзвінки 28.04.2018р. та 29.04.2018р. а також, як стверджувала відповідач, вона дзвонила йому зі свого телефону і на його домашній телефонний номер, який їй повідомила [PERSON] і не її вина, що у домашньому номері була допущена помилка (т.1 а.с. 218, 223) Зазначене свідчить про те, що син [PERSON] міг передзвонити зі свого мобільного телефону та дізнатися з приводу якого питання йому телефонували, однак доказів зазначеному стороною позивача надано не було. Таким чином з усіх наданих відповідачем [PERSON] доказів можна зробити висновок, що саме на неї покладався обов`язок кремувати [PERSON] , яка доглядала померлу, а також якій було подаровано квартиру, яка належала померлій [PERSON] . Суд критично ставиться до показань свідків позивача стосовно того, що позивач здійснювала належний догляд за померлою [PERSON] , оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі, а саме відеозаписом розмови з [PERSON] Що стосується наданих позивачем копій фотографій, на яких зображена померла [PERSON] разом з іншими особами та з позивачем, суд зазначає, що ці фотографії невідомо коли були зроблені і вони не спростовують волевиявлення померлої стосовно доручення [PERSON] кремації [PERSON] після її смерті. Суд зазначає, що крім показів свідків позивача, жодних інших доказів, які б могли давати підстави визнати свідоцтво про поховання, видане на ім`я [PERSON] , недійсним позивачем не надано. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про поховання на користування місцем на крематорії, визнання користувачем місця на крематорії та зобов`язання видати свідоцтво про поховання на користування місцем на крематорії.

Outcome: dismissed