Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивачі посилаються на наступні обставини. Згідно договору купівлі -продажу квартири від 10.10.1995 року, договору дарування Ѕ частки квартири від 03.08.2010 року, позивачі є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В належній позивачам квартирі, крім них, зареєстрований, [PERSON] , який є братом позивача [PERSON] . Однак, з травня 2014 року та по теперішній час відповідач у даному житловому приміщенні не проживає. Позивачам місце перебування відповідача невідоме, натомість в квартирі він більше п`яти років не проживає, за комунальні платежі не сплачує, особистих речей його в квартирі немає. Факт реєстрації відповідача порушує право позивачів на вільне розпорядження і користування майном, позбавляє можливості оформити субсидію та змушує їх сплачувати зайві кошти за комунальні послуги. Вважають, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не проживає без поважних причин за місцем реєстрації більше як один рік, не сплачує коштів за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири . Просили визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачі надали суду заяви, в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно вимог статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзиву на позов до суду не надав. Позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі -продажу квартири від 09.10.1995 року, договором дарування Ѕ частки квартири від 03.08.2010 року, витягом про реєстрацію права власності Краматорського міського бюро технічної інвентаризації. Разом з позивачами у зазначеній квартирі, зареєстрований [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 48945 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіального громади Краматорської міської ради. Відповідно до ч.1 ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР від 30.06.1983 члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. У ч. 3 ст.156 Житлового Кодексу Української РСР від 30.06.1983 зазначено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Факт непроживання [PERSON] у вказаному житловому приміщенні підтверджується актом № 01-26-73 від 23.11.2020 року голови комітету мікрорайону № 1 Краматорської міської ради Доценко Л.І. про підтвердження факту не проживання, складеним за підписом сусідів [PERSON] та [PERSON] . В ст. 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] понад рік без поважних причин у вказаному житловому приміщенні не проживає, участі в утриманні квартири не приймає, особисті речі за місцем реєстрації не зберігає. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, а [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . На підставі статей391,405ЦК України та

Outcome: approved