Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, що діє в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якої позивач посилається на те, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відомості про батьків дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу (далі - СК) України. Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2017 року [PERSON] була визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та їй було призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. Рішеннями виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 18.04.2018 року № 252/2 та № 252/1 малолітнім [PERSON] та [PERSON] було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з рішеннями виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 03.10.2018 року № 757 та № 758 малолітні [PERSON] та [PERSON] були влаштовані під опіку. Згідно з довідкою про звільнення від 27.01.2020 року, виданою Державною установою «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» [PERSON] була звільнена по відбуттю строку покарання. Мати малолітніх [PERSON] та [PERSON] [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню, утриманню своїх дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх самоусвідомлення, відповідач не виявляє інтересу до внутрішнього світу своїх синів, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей. Посилаючись на ст. 150, ч. ч. 1, 4 ст. 155, ст. 164 СК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ч. 1 ст. 12 Закону України (далі - ЗУ) «Про охорону дитинства», приймаючи до уваги необхідність вирішення питання щодо подальшої долі дітей, надання їм соціального захисту та подальше їх влаштування, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідач повідомлявся(лася) належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив, однак, в судове засідання не з`явився(лася), про причини неприбуття суду не повідомив(ла), жодних клопотань, пояснень або відзиву від відповідача не надходило. Згідно з довідками АТ «Укрпошта» (а. с. 34, 39) поштові відправлення, що направлялися на адресу відповідача ([ADDRESS]), повернулись до суду з таких причин: закінчення терміну зберігання - судовий виклик в судове засідання, призначене на 28.08.2020 року, та у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою - судовий виклик в судове засідання, призначене на 15.09.2020 року, та відповідно до ст. 131 ЦПК України, судова повістка вважається доставленою, оскільки відсутня заява відповідача про зміну місця проживання або місцезнаходження відповідача [PERSON] , з огляду на що, враховуючи згоду позивача, суд на підставі п. п. 3, 4, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно зі свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 17.02.2018 року (а. с. 7) та серії [NUMBER] від 16.02.2018 року (а. с. 8), відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 457 від 29.05.2009 року, та [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 980 від 18.10.2013 року. Відповідно до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00019597606 від 16.02.2018 року та № 00019602806 від 17.02.2018 року, відомості про батьків малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а. с. 9, 10) Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2017 року у справі № 243/799/17 [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки. (а. с. 17-18) Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 18.04.2018 року № 252/2 надано малолітньому [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а. с. 14) Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 18.04.2018 року № 252/1 надано малолітньому [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а. с. 15) Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 03.10.2018 року № 757 призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . (а. с. 12) Рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 03.10.2018 року № 758 призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . (а. с. 13) У відповідності до довідки про звільнення від 27.01.2020 року серії ПОЛ № 01984 (а. с. 16), [PERSON] , [INFO] , відбувала покарання в установі виконання кримінальних покарань та пробації з 27.01.2018 року по 27.01.2020 року, звідки була звільнена за відбуттям строку покарання на підставі вироку суду. 09.12.2019 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області відносно [PERSON] встановлено адміністративний нагляд строком на один рік. Після відбуття покарання [PERSON] прямує до місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно з висновком органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав від 05.05.2020 року № 29/03-929, мати малолітніх [PERSON] та [PERSON] [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх синів, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує дітям необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей, з огляду на щ орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . (а. с. 6) Відповідно до відповіді КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ № 2/92 від 02.06.2020 року (а. с. 28), [PERSON] перебуває під наглядом у лікаря-нарколога з березня 2015 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Зловживання зі шкідливими наслідками.» З травня 2015 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Зловживання зі шкідливими наслідками». Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Як передбачає ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач не цікавиться життям синів, не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не спілкується з хлопчиками, добровільної матеріальної допомоги не надає, не забезпечує дітям необхідного харчування, лікування та медичного догляду, малолітні [PERSON] та [PERSON] отримали статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та окрім того, з огляду на те, що відповідач зловживає наркотичними засобами, внаслідок чого перебуває на обліку у лікаря-нарколога, їй встановлені відповідні діагнози, суд приходить до висновку, що ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , а також з достовірністю встановлений факт того, що відповідач зловживає наркотичними засобами та різними психотропними речовинами, в результаті чого перебуває на обліку у лікаря-нарколога, має встановлені діагнози, має судимість за скоєння кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, є підставами для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. З іншого боку, відповідачем в судове засідання не надано доказів, що спростовують зазначені обставини. Таким чином, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved