Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], який в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 липня 1999 року позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження, виданим 21 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, серія І-АМ №035988 та актовим записом №1290. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спочатку сімейне життя подружжя складалось добре, однак з грудня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинились. За останній час сторони перестали розуміти та любити один одного, проживати однією сімєю, вести домашнє господарство, зявились розбіжності в поглядах на сімейне життя та ведення спільного побуту, в результаті чого почалися досить часті сварки. На даний час шлюб є формальним. Спір щодо визначення місця проживання дітей відсутній, так як син [PERSON] наразі проживає з позивачем, а дочка [PERSON] залишилася проживати з відповідачем. Станом на день подання даного позову спору про поділ майна подружжя немає. На підставі вищевикладеного позивач просить розірвати шлюб між ними. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 21.07.1999 року [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Віннницької області, прізвище жінки після одруження: [PERSON], актовий запис № 1290 (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ №327642, 09.06.2005 року у сторін народився син [PERSON] (а.с.5). З свідоцтва про народження серії І-АМ №327641 вбачається, що 28.12.2000 року у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.6). Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved