Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» «Про стягнення заборгованості по заробітній платі». Позивачка прохає з урахуванням уточнення стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2019 року по 30 квітня 2020 року в розмірі 33268 грн. 66 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 березня 2018 року вона прийнята на роботу до ВАТ «Харківський підшипниковий завод» спеціалістом відділом збуту згідно із наказом по підприємству від 28.02.2018 року № 55/к. 30.04.2020 року відповідно до наказу підприємства № 145/к від 30.04.2020 року була звільнена за згодою сторін. В порушення вимог трудового законодавства України відповідач не виплачував заробітну плату з вересня 2019 року своєчасно та в повному обсязі, в зв`язку з чим склалась заборгованість по заробітній платі в розмірі 33268 грн. 66 коп. В судове засідання позивачка подала заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, наполягала на розгляді справи, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Представник відповідача ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, а в судове засідання не з`явився, посилаючись на карантинні обмеження. Відповідно до вимог ч. 8ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 березня 2018 року була прийнята на роботу до ВАТ «Харківський підшипниковий завод» спеціалістом відділом збуту згідно із наказом по підприємству від 28.02.2018 року № 55/к. 30.04.2020 року відповідно до наказу підприємства № 145/к від 30.04.2020 року була звільнена за згодою сторін., що підтверджується копією трудової книжки. ( а. с. 9-11) Згідно листа Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області № Я-458/02.02./12-09/5753 від 15.05.2020 року ВАТ «Харківський підшипниковий завод» має заборгованість із заробітної плати перед Позивачем, яка станом на 10.06.2020 року складала 38359,16 грн. (а.с.14). Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ч. 1ст. 21 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. У частині другій статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, оскільки відповідач порушив право відповідача на отримання заробітної плати, має заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved