Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшли зазначені вище позови. В первісному позові позивач вказує, що між сторонами було укладено шлюб 21.01.2000 року, за період якого, а саме 22 січня 2002 року позивач за первісним позовом придбав за договором купівлі - продажу земельну ділянку загальною площею 0,0683 га. по вул. Ватутіна 10 в сел. Ворзель, Київської області. 28 березня 2003 року позивач отримав державний акт на право приватної власності на землю. Даний акт було зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 636. 12.05.2009 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. У 2011 році відповідач за первісним позовом звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою до позивача за первісним позовом з позовною заявою про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2011 року у справі №2-2480/11 позовну заяву було задоволено та визнано за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки пл.. 0,0683 га по вул. Ватутіна 10 в сел. Ворзель Київської області. З метою виконання рішення суду позивач за первісним позовом звернувся до відповідних органів з завіреною нотаріально заявою про анулювання державного акту на право власності на земельну ділянку серії РЗ №276409 виданого на його імя Ворзельською селищною радою 28 березня 2003 року. На даний час позивачеві та відповідачу належить земельна ділянка пл. 0,0683 га по вул. Ватутіна 10 в сел. Ворзель Київської області на праві спільної часткової власності по ? частці кожному. Порядок користування земельною ділянкою пл. 0,0683 га по вул. Ватутіна 10 в сел. Ворзель Київської області між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом визначено, таким чином, що земельна для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд що перебуває у користуванні [PERSON] складає 0,0345 та, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд що перебуває у користуванні [PERSON] складає 0,0338 га, що підтверджується мировою угодою та схемою розподілу земельних ділянок доданої до мирової угоди та підписана сторонами. Спільне сумісне володіння та користування земельною спірною ділянкою створює значні незручності та конфлікти між сторонами, а для розподілу земельної ділянки в натурі потрібна нотаріальна заява як позивача так і відповідача, однак відповідач відмовляється підписати мирову угоду про розподіл земельної ділянки нотаріально, в звязку з чим позивач змушений звертатися за захистом до суду. Тому просить, визначити порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою Київська область, сел. Ворзель, вул. Ватутіна 10 відповідно до схеми розподілу земельних ділянок доданої до позовної заяви. Виділити в натурі [PERSON] земельну ділянку цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою Київська область, сел. Ворзель, вул. Ватутіна 10 площею 0,0338 га. Виділити в натурі [PERSON] земельну ділянку цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою Київська область, сел. Ворзель, вул. Ватутіна 10 площею 0,0345 га. Судові витрати покласти на відповідача. В зустрічному позові позивач вказує, що року між нею та відповідачем було укладено і зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 64, серія 1-БК- №114739. Проте, по невідомим для неї причинам відповідач за зустрічним позовом змінив відношення до [PERSON], почав предявляти претензії, влаштовував сварки, перешкоджав у користуванні спільно нажитим майно, тому остання змушена була погодитися на розірвання шлюбу між нею та [PERSON], який був розірваний 12.05.2009 р. Однак, за час перебування у шлюбі із відповідачем за зустрічним позовом було придбано та приватизовану земельну ділянку, яка розташована за адресою: селище Ворзель Київської області, вулиця Ватутіна, 10. Вказує, що на зазначеній земельній ділянці розташований обєкт незавершеного будівництва, тобто садибний ( індивідуальний) житловий будинок , за адресою Київська область, селище Ворзель, вулиця Ватутіна № 10. Житловий будинок, що складається із: А-1-житловий будинок, а-1-прибудова, Б-вбиральня, Г-душ, №1 огородження та споруди. Готовність зазначеного обєкту нерухомості для введення в експлуатацію складає-95%. Оскільки, спільної згоди про поділ спільного сумісного майна подружжя між сторонами не досягнуто, у звязку з чим порушується право [PERSON] на частку у спільному майні. Окрім того, [PERSON] відмовляється добровільно ввести вказаний обєкт нерухомості в експлуатацію, як передбачено нормами діючого законодавства. Тому просить, визнати обєкт нерухомості садибний ( індивідуальний) житловий будинок загальною площею - 89,3 м2, житловою площею - 33,3 м2, розташованій земельній ділянці за адресою: Київська область, селище Ворзель, вулиці Ватутіна, будинок № 10 спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Визнати [PERSON], право власності на частину садибного ( індивідуального) житлового будинку загальною площею - 89,3 м2, житловою площею - 33,3 м2, який розташований і земельній ділянці за адресою: Київська область, селище Ворзель. вулиці Ватутіна, будинок № 10. [PERSON] та його представник в судове засідання зявилися, підтвердили обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги, щодо зустрічного позову заперечували. [PERSON] в судове засідання зявилася, заперечувала щодо первісного позову, позовні вимоги по зустрічному позову підтримала у повному обсязі. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.01.2002 р. [PERSON] купив земельну ділянку пл. 683 кв. м., яка знаходиться за адресою: сел. Ворзель Київської області по вул. Ватутіна, 10. На підставі вказаного договору позивач отримав державний акт на право приватної власності на землю Серія РЗ №276409. Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28.11.2011 р. за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки пл. 0,0683 га по вул. Ватутіна в смт. Ворзель Київської області. Також судом встановлено, що у технічному паспорті садибного (індивідуального) житлового будинку №10 по вул. Ватутіна в смт. Ворзель Київської області вказано замовником технічної інвентаризації [PERSON]. Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 177 ЦК України передбачено, що до обєктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Відповідно до ст.ст. 181 та 182 ЦК України до нерухомих речей (нерухомості) належать обєкти, що розташовані на земельній ділянці, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, зокрема їх виникнення підлягають державній реєстрації. Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини. ЦК України передбачає, зокрема ст. ст. 316-323, 325, 328, 331, 334, 379-382, загальні засади права власності. Зокрема передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; усі субєкти права власності є рівними перед законом; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва; житлом фізичної особи є квартира. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, в порушення вищевказаної норми позивачем по первісному позову не було надано суду належних доказів встановлення в натурі на місцевості меж спірної земельної ділянки, що у свою чергу позбавляє суд фактичної можливості визначитись з її місцезнаходженням та конфігурацією, тому відсутні підстави для задоволення первісного позову. Крім того, суд зазначає, що позивачем за зустрічним позовом не було надано доказів того, що у неї виникло право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок №10 по вул. Ватутіна в смт. Ворзель Київської області, і це право зареєстровано у порядку, встановленому ст. 331 ЦК України. Крім того, [PERSON] не надала суду фактичних доказів втрати нею документа, який засвідчує її право власності вказаний житловий будинок. Також суд вважає за доцільне зауважити, що визнання права власності на незавершений обєкт самочинного будівництва не допускається, оскільки це суперечить змісту як частини третьої статті 376, так і статті 331 ЦК. Тобто право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають особи, які здійснили це будівництво, й таке майно за своєю правовою природою не є обєктом права власності і не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене відсутні підстави для задоволення позовних вимог по зустрічному позову. На підставі зазначеного вище,

Outcome: dismissed