Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до ТОВ «Скат-Центр» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач працювала на ТОВ «Скат-Центр» до 11.06.2017 року. В 2017 році ТОВ «Скат-Центр» припинило виплачувати позивачу заробітну плату. На даний час заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена та складає 29482,58 грн. У зв'язку з наведеним позивач вважає, що відповідач повинен виплатити на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 29482,58 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати за її відсутності. Представник відповідача, ТОВ «Скат-Центр», належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] працювала у ТОВ «Скат-Центр» по 16.06.2017 року. При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був. Відповідно до відомостей про застраховану особу [PERSON] за формою ОК-5, за січень 2017 року позивачу нараховано заробітну плату в розмірі 7242,40 грн., за лютий 2017 року - 5742,40 грн., за березень 2017 року - 5860,80 грн., за квітень 2017 року - 5860,80 грн., за червень 2017 року - 4776,18 грн., а разом 29482,58 грн. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не ріже двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Зі змісту ч. 7 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з вимогами ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі. Однак, як зазначено у виписці по картковому рахунку [NUMBER], який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER], відкритої на ім'я [PERSON] у ПАТ «Державний ощадний банк України», на картковий рахунок позивачу була зарахована зарплата 16.01.2017 року сумі 4139,63 грн., 26.01.2017 року сумі 1352,40 грн., 14.04.2017 року у сумі 2238,87 грн. Отже, стягненню підлягає заборгованість по заробітній платі з різницею вже перерахованої на картковий рахунок позивача, а саме у сумі 21751,68 грн. (29482,58 грн. (загальна заборгованість по заробітній платі з січня 2017 по червень 2017 року) - 7730,90 грн. (перерахована заробітна плата у січні 2017 року та у квітні 2017 року), тому позов підлягаю частковому задоволенню. Як видно з роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, з зазначеної вище суми заборгованості по заробітній платі у сумі 21751,68 грн. підлягають утриманню податки і обов'язкові платежі. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial