Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 листопада 1982 року він уклав шлюб з [PERSON], але 03 березня 2014 року, відділом РАЦО по місту Мелітополю, Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу позивач має двох дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Декілька років тому у позивача був спінальний інсульт, після чого в 2013 році, йому була встановлена II група інвалідності довічно. В даний час позивач самостійно майже не пересувається, є повністю непрацездатним і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Його пенсія складає 1000 грн. Позивач пояснює, що донька [PERSON] разом з власною сім'єю проживає у в Волинській області, заробляє тимчасовими заробітками, а тому надавати позивачу будь-яку матеріальну допомогу вона не має змоги. Син [PERSON] є приватним підприємцем, та отримує дохід від заняття підприємницькою діяльністю. Позивач [PERSON] стверджує, що відповідач не надає ніякої допомоги, ані на лікування позивача, ані на утримання квартири, хоча проживає в квартирі разом з позивачем, та своєю родиною, та є власником частини квартири. У звязку з вищевикладеним позивач був змушений звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.19). Через неявку відповідача у судове засідання з причин, визнаних судом неповажними, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] має двох дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Також, позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААЄ номер 785036 (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з 23 жовтня 2006 року, вид діяльності якого є ремонт компютерів і периферійного устаткування, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24 травня 2015 року (а.с.20). Судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи, отримує пенсію по інвалідності, є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги. В нього є двоє повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON]. Разом з тим, позивачем не було надано доказів того, що саме ? частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача підлягає стягнення в якості аліментів на його користь, оскільки як зазначив сам позивач, у нього є повнолітня працездатна дочка, тому суд вважає можливим задовольнити його позов частково. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial