Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину майна, набутого в період шлюбу та поділ в натурі. Позивач посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 02.09.2006 року. На даний час шлюбні відносини припинені. Сторони продовжують проживати разом однією сім'єю та зареєстровані за цією адресою, оскільки у позивача немає іншого житла. За період шлюбу сторонами було набуто житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] Домоволодіння зареєстроване на ім'я відповідача. Позивач вважає, що вказане майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, кожен із подружжя має рівні частки. На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею право власності на ? частину житлового набутого в період шлюбу та провести поділ житлового будинку в натурі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зазначивши, що вказане майне придбане ними в період шлюбу. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, зазначивши, що житловий будинок придбаний ними в період шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. 02 вересня 2006 року між сторонами був укладений шлюб (а. с. 8). Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, при цьому об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2012 р. та зареєстроване 08.09.2012 року (а. с. 62-63). Частиною 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю, при цьому майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч.3 ст. 372 Цивільного Кодексу. В судовому засіданні беззаперечно встановлений факт перебування позивача та відповідача в зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року, та той факт, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]набуто ними в період шлюбу і тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Вимога позивача щодо поділу житлового будинку в натурі не підлягає задоволення, оскільки позивач відмовилася від проведення судової будівельно-технічної експертизи. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі в загальному розмірі 1102 грн. 40 коп. (а. с. 1, 2). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, в частині визнання права власності на ? частину майна, набутого в період шлюбу, тому судовий збір по справі слід стягнути з відповідача в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial