Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 24.03.2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] та котрий залишив на ім`я батька позивача, сина спадкодавця - [PERSON] та на ім`я тітки позивача, дочки спадкодавця - [PERSON] заповіт посвідчений 01.02.2010 року Оратівською сільською радою Оратівського району Вінницької області на все спадкове майно, реєстровий № 13. Заповіт не змінено та не скасовано. Осіб, які мають право на обов`язкову долю у спадщині передбачених ст. 1241 ЦК України, після смерті спадкодавця не має, так як баба позивача, дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] . Спадкова справа до майна померлого не заведена. Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились з усіх передбачених законом підстав на користь позивача, про що написали відповідні заяви. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 2,8971 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту с. Стрижаків, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 049127; з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами розташованого в [ADDRESS] ; з земельної ділянки площею 0,1648 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої в [ADDRESS] , право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 379459, проте у правовстановлюючому документі прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] », тому є необхідність у судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу. Крім того, у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про його народження та у свідоцтві про народження батька позивача, сина спадкодавця « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть спадкодавця « [PERSON] » є необхідність у судовому порядку встановити факт родинних відносин. Нотаріально оформити прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] позивач позбавлений можливості, у зв`язку з необхідністю встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу, а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, тому [PERSON] змушений звернутись до суду та просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , являється батьком [PERSON] , [INFO] , та дідом [PERSON] , [INFO] , встановити факт, що має юридичне значення, про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 379459 виданого 12.09.2007 року Оратівським районним відділом земельних ресурсів у Вінницькій області на ім`я [PERSON] дійсно належить [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] та на земельні ділянки площею 2,8971га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту с. Стрижаків, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 049127 та площею 0,1648 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованої в [ADDRESS] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 379459 в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 25.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 05.05.2021 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не з`явився. Натомість, позивач подав до суду заяву про розгляд справи у судовому засіданні без його участі, яку зареєстровано канцелярією суду 29.03.2021 року за № 965/21-Вх, та згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 29.03.2021 року до суду надійшла заява Оратівського селищного голови Лошак Г.В. за № 972/21-Вх про розгляд справи без участі представника селищної ради. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із посвідки про народження, № [NUMBER] , [PERSON] народився 1938 року. 17 червня 1962 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Новоживотівському сільЗАГСі Оратівського району. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . При цьому, як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 379459 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1648 га, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 0523183300:01:002:0006, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 049127 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,8971 га, яка розташована на території Стрижаківської сільської ради Оратівського району Вінницької області ( за межами населеного пункту), цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: 0523185300:04:003:0018. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок у [ADDRESS] , виготовленого 24.10.2018 року, інвентаризаційна вартість будинку становить 250590 грн. Відповідно до довідки виконкому Оратівської сільської ради Оратівського району Вінницької області № 136 від 16.05.2018 року, житловий будинок за адресою [ADDRESS] дійсно належав [PERSON] . З заповіту від 01.02.2010 року вбачається, що [PERSON] усе своє майно в рівних частинах заповів дочці [PERSON] та сину [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Оратівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Фень Л.А. 01.02.2010 року, реєстровий № 13. Однак, згідно заяв № 20 від 16.05.2018 року, № 21 від 16.05.2018 року [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті батька [PERSON] відмовляються на користь [PERSON] . В довідці № 275 від 21.09.2020 року, виданій Оратівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, зазначено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Оратівської сільської ради за 2016/2020 роки (том № 2 особовий рахунок [NUMBER] ) померлий [PERSON] , який народився [INFO] , на день смерті, [INFO] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . На день його смерті разом з ним проживав [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки № 64096763 від 25.03.2021 року інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Згідно листа в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК № 109/01-16 від 25.03.2021 року у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини, відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також встановленням факту родинних відносин [PERSON] рекомендовано звернутись до суду. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 р., в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з п. 7 зазначеної Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Також згідно з п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Як вбачається з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як встановлено судом та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 049127 виданого 12.04.2012 року Відділом Держкомзему у Оратівському районі Вінницької області [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,8971 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту с. Стрижаків; відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 379459 виданого 12.09.2007 року Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області та Оратівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1648 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованої в [ADDRESS] . Також [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованих в [ADDRESS] . При цьому, спадкоємці за заповітом від прийняття спадщини відмовились на користь позивача, а відповідач, згідно поданої заяви від 29.03.2021 року не заперечує проти задоволення позовних вимог. Однак, у зв`язку з необхідністю встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачем, факту правовстановлюючого документу, а також у зв`язку з відсутністю та незастереженістю правовстановлюючих документів на частину спадкового майна позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується листом в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК № 109/01-16 від 25.03.2021 року. За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна після померлого діда [PERSON] , той факт, що спадкодавець за час свого життя отримав правовстановлюючі документи на спадкове майно, при цьому частиною спадкового майна, а саме житловим будинок з господарськими будівлями спадкодавець за час свого життя на законних підставах володів та користувався, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію права власності зазначеного нерухомого майна у компетентних органах, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі ст.ст. 16, 346, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1225, 1258, 1268 ЦК України,

Outcome: approved