Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, [PERSON], із позовом до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те що 29 липня 2016 року вона була звільнена з ПАТ «Лисичанськвугілля» на підставі наказу № 308-К від 29.07.2016 року. При звільненні їй не виплатили в повному обсязі заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі становить 962,93 грн. Але на теперішній час заробітна плата не виплачена як і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. Позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30 липня 2016 року по день винесення рішення по справі виходячи з середньоденної заробітної плати 275 грн. 84 коп. Відповідач, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що станом на 11.09.2017 року заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] становить 962,92 грн. Дана заборгованість включає в себе основну заробітну плату та компенсацію, яка нарахована згідно ст.34 Закону про працю та ст. 1 Закону України «Про компенсацію у зв'язку із затримкою заробітної плати» Відповідно до п. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна праці - це винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу». Таким чином позивач не має права на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, також надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши відомості про належне повідомлення учасників процесу про час, дату та місце розгляду справи, враховуючи заяви про розгляд справи за відсутності сторін, суд вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON], [INFO], перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Лисичанськвугілля», на підставі наказу № 308-К від 29.07.2016 року була звільнена за ст. 38 КЗпП, за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію. Відповідно до копії довідки від 14.07.2017 року № 158, виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна», середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 257,84 грн. Відповідно до копії довідки №159 від 14.07.2017 року, виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна», станом на 14.07.2017 року заборгованість із заробітної плати [PERSON] складає 962,92 грн. Отже, судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, на день звільнення і по теперішній час з ним не було проведено повного розрахунку з виплати заборгованості з заробітної плати. Доказів протилежного до суду не надано. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з довідкою № 158 від 14.07.2017 р., виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна», середньоденний заробіток [PERSON] складає 257,84 грн. Суд вважає вказану довідку належним та допустимим доказом та бере її до уваги. Виходячи з розміру середньоденного заробітку [PERSON] та враховуючи кількість робочих днів, починаючи з дня, наступного за днем її звільнення - з 30.07.2016 року - по день ухвалення рішення - 12.09.2017 року, яка складає: - серпень 2016 року - 22 дня, - вересень 2016 року - 22 дня, - жовтень 2016 року - 20 днів, - листопад 2016 року - 22 дня, - грудень 2016 року - 22 дня, - січень 2017 року - 20 днів, - лютий 2017 року - 20 днів - березень 2017 року - 22 дня, - квітень 2017 року - 19 днів, - травень 2017 року - 20 днів, - червень 2017 року - 20 днів, - липень 2017 року - 21 день, - серпень 2017 року - 22 днів, - вересень 2017 року - 8 днів а всього 280 день, загальний розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає 72195 грн. (280 днів х 257, 84 грн.). Щодо посилань представника відповідача в обґрунтування того, що заборгованість перед [PERSON] у сумі 962,92 грн. включає в себе основну заробітну плату та компенсацію у зв'язку із затримкою заробітної плати, а відповідно до Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу», тому позивач не має права на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно довідки №159 від 14.07.2017 року, виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна», станом на 14.07.2017 року заборгованість саме із заробітної плати [PERSON] складає 962,92 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та вважає, що вони підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Ухвалою суду від 01.08.2017 року було відстрочено сплату судового збору для позивача до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки позов задоволено, то у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved