Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, а згодом з уточненим позовом, звернулися [PERSON], [PERSON] до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просять визнати [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 в будинку №7А по вул. Ногайській (Цюрупи) в м. Мелітополі Запорізької області. Позовна заява обґрунтовується тим, що позивачі є співвласниками квартири № 2 за адресою м. Мелітополь, вул. Ногайська (Цюрупи), буд. 7А. Відповідач знаходилась у шлюбі із сином та онуком позивачів [PERSON], який помер в 2014 році. Відповідач має двох дітей [PERSON], [INFO] (від першого шлюбу) та [PERSON], [INFO]. За життя [PERSON] позивачі надали згоду на проживання відповідача та двох її дітей у зазначеній квартирі. 15.11.2015 року помер [PERSON] (батько [PERSON] та свекор відповідача), який залишив [PERSON] (своєму онуку від шлюбу відповідача та [PERSON]Є.) у спадщину належний йому житловий будинок в м. Мелітополі по пров. Сєрова, 10. На початку грудня 2015 року відповідачі переселилися в зазначений будинок та з цього моменту в квартирі [ADDRESS] (Цюрупи) в м. Мелітополі не проживають, комунальними послугами не користуються, в квартирі відсутні їх речі. Таким чином, відповідачі в квартирі належній позивачам не мешкають більше року, житлом не користуються. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, що створює позивачам перешкоди у користуванні їх власністю, не дає розпоряджатись належною їм квартирою на власний розсуд та створює додаткові витрати, у звязку з чим, позивачі вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачі та їх представник у судове засідання не зявились, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачів та за його відсутності, на позовних вимогах в частині визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням наполягає, на задоволенні позовної вимоги із покладення судових витрат на [PERSON] не наполягає та позов у цій частині не підтримує. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилася, на електронну адресу суду від неї надійшла заява, згідно якої позовні вимоги вона визнала та просила не стягувати з неї та дітей судовий збір через обмеженість фінансів та малозабезпеченість. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради у судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомленою про час та місце його проведення, що підтверджується підписом уповноваженої особи за довіреністю в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивачів та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, та у звязку з неявкою представника третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира №2 по вулиці Ногайській (Цюрупи), 7А в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 29.06.2005 року, виданого виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради (а.с.4). Вказаний факт також підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 80838234(а.с.16). Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані в [INFO] (Цюрупи) в м. Мелітополі Запорізької області, проте з 20 листопада 2015 року за вказаною адресою не проживають (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині визнання її та її дітей такими, що втратили право користування спірним приміщенням визнала повністю, а томі, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, вказані обставини доказуванню не підлягають. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з листопада 2015 року та по теперішній час, відповідачі в квартирі [ADDRESS] (Цюрупи) в м. Мелітополі Запорізької області не проживають, їх речей та іншого майна в квартирі немає, кошти за комунальні послуги вони не сплачують, вимог щодо проживання у вказаній квартирі не предявляють, до квартири не зявляються, наміру проживати у квартирі не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним житловим будинком. Також, суд вважає можливим не стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачів витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 640 грн., оскільки представник позивача відмовився від заявлених позовних вимог в цій частині.

Outcome: approved