Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

До суду 10 вересня 2021 року надійшла заява [PERSON] , зацікавлена особа [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту того: - що громадянка України [PERSON] ( [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл., 01.08.2002 року, ІПН: [NUMBER] ), є матір`ю, а [PERSON] ( [INFO] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , орган, що видав 5115, дата видачі 04.03.2019 року, дійсний до 04.03.2029 року, ІПН: [NUMBER] ) є її донькою; - що свідоцтво про народження « [PERSON] », батьки: « [PERSON] » та « [PERSON] » серія [NUMBER] виданого 28.12.1993 року, видане відділом записів актів цивільного стану сектору Ботаніка міста Кишиніва, належить [PERSON] ( [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл., 01.08.2002 року, ІПН: [NUMBER] ) як матері. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що у серпні 2021 року, звернулась до органів пенсійного фонду України з метою оформлення пенсії. Відповідно до рішення про відмову у призначені пенсії № 155250012692 від 20.08.2021 року, до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до трьох років ( [INFO] ), оскільки в свідоцтві про народження відсутнє ім`я по батькові матері. Співробітники пенсійного фонду порадили Заявнику звернутися до суду за встановленням факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу. Виходячи з вищевикладеного, в Заявника виникла необхідність для звернення до суду про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу. Ухвалою суду від 20.09.2021 року заяву було залишено без руху з надання строку на усунення недоліків заяви. Вимоги ухвали суду від 20.09.2021 року були виконанні 23.09.2021р.. Ухвалою суду від 24.09.2021 року вирішено питання про відкриття провадження у справі. До суду 24.09.2021р. надійшло клопотання від [PERSON] про підтримання зазначених в заяві вимог в повному обсязі. Просила справу розглядати за її відсутності. У судове засідання 01.12.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника заявника до суду надійшла заява, згідно якої просив справу розглядати за їх відсутності. У відповідності до ч.3ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У відповідності до ч.1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 1жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. З урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, належного сповіщення сторін, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін, без технічної фіксації процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно дост.268 ЦПК України, датою складення судового рішення є 09.12.2021р.. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню, виходячи с наступного. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження Заявника серія [NUMBER] виданого 28.09.1961 року зазначено, що гр. [PERSON] » народилась [INFO] . У свідоцтві про заключення шлюбу серія [NUMBER] виданого 27.11.1986 року зазначено що громадяни [PERSON] » та гр. « [PERSON] » уклали шлюб та Заявник отримала прізвище « [PERSON] ». У свідоцтві про народження зацікавленої особи серія [NUMBER] виданого 28.12.1993 року, з перекладом посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Л.А., зазначено шо [INFO] народилася « [PERSON] », батьки: « [PERSON] » та « [PERSON] ». У паспорті Заявника серія [NUMBER] , виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл., 01.08.2002 року, та в картці фізичної особи - платника податків, ІНН: [NUMBER] , зазначене прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , [INFO] , також в паспорті Заявника є відмітка про доньку « [PERSON] [INFO] ». У паспорті та ІПН: [NUMBER] , зацікавленої особи (паспорт громадянина України № [NUMBER] , орган, що видав 5115, дата видачі 04.03.2019 року, дійсний до 04.03.2029 року) зазначено [PERSON] , [INFO] . Заявник та зацікавлена особа є зареєстрованими за однією і тією ж адресою : [ADDRESS] . Суд вбачає, що заявник не має іншої змоги підтвердити факт родинних зв`язків із зацікавленою особою, а тому вимушений звернутись до суду. Встановлення факту того, що громадянин України [PERSON] є матір`ю [PERSON] - необхідно для подальшого оформлення заявником пенсії, тобто має юридичне значення. Вирішуючи справу суд виходить із наступного. Згідно із ч.7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які встановлює суд, розглядаючи справи в окремому провадженні, визначений в частині 1статті 315 ЦПК України. Так, суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р.№ 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203,275ЦПК (за Кодексом 2004 р.) Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2020 року по справі № 133/2348/17. Ураховуючи наявність беззаперечних доказів того, що громадянка України [PERSON] ( [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл., 01.08.2002 року, ІПН: [NUMBER] ), є матір`ю, а [PERSON] ( [INFO] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , орган, що видав 5115, дата видачі 04.03.2019 року, дійсний до 04.03.2029 року, ІПН: [NUMBER] ) є її донькою, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст. ст., 124, 129 Конституції України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Суд вбачає, що встановлення заявленого факту є необхідним заявнику для виникнення у нього права на оформлення та отримання пенсії, з урахуванням викладеного приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved