Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

До Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позовні вимоги [PERSON]І обґрунтовувала тим, що у 1993 році вирішила придбати у [PERSON] будинок № 5 по вулиці Лесі Українки у с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області. При цьому віддала особисті грошові кошти - 1500 доларів США своєму цивільному чоловікові [PERSON], щоб він розрахувався з [PERSON] Факт передачі коштів [PERSON]М підтверджувала копією її розписки. Окрім цього, позивач зазначала, що доручила [PERSON] у подальшому здійснити переоформлення вищевказаного житлового будинку на неї. Згодом між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. Однак, 09 лютого 2007 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області прийнято рішення про розірвання даного шлюбу. За час перебування у шлюбі з [PERSON] та після його розірвання, [PERSON] вважала житловий будинок № 5 по вулиці Лесі Українки в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області своєю особистою приватною власністю та користувалася ним без жодних перешкод з боку [PERSON]. Також, після розірвання шлюбу позивач неодноразово, у тому числі й письмово, що підтверджувала доданою копією листа від 25 червня 2013 року, зверталася до [PERSON] з вимогою надати правовстановлюючі документи на будинок. У відповідь на цей лист він повідомив, що у звязку з неодноразовим ухиленням [PERSON] від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищевказаного будинку, змушений був звернутися до суду. Згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.03.2010р. позов [PERSON] задоволено повністю визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: вул. Лесі Українки, 5, в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, укладений в 1993 році між [PERSON] та [PERSON] та визнано за останнім право власності на цей житловий будинок. Вважаючи, що вказане рішення суду першої інстанції порушує її права, позивач оскаржила дане рішення до Апеляційного суду Полтавської області. 28 серпня 2013 року судом апеляційної інстанції по цивільній справі № 2-337/10 прийнято рішення, яким апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.03.2010р. скасовано, постановлено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним відмовлено. Крім цього, з матеріалів цивільної справи № 2-337/10 позивач дізналась, що житловий будинок № 5 по вулиці Лесі Українки у с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області залишився після смерті [PERSON] її донькам [PERSON] та [PERSON], що підтверджувала копією довідки Максимівської сільської ради № 23-02-18/67 від 19.02.2010р. Також, згідно довідки Онуфріївської державної нотаріальної контори від 12.11.2008 року № 1589 20 квітня 2002 року [PERSON] померла, а спадкоємцем став [PERSON] у звязку з чим вважала, що він є співвідповідачем по справі. На підставі викладеного позивач - [PERSON] просила суд постановити рішення, яким: Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку літ. Аа за адресою: вул. Лесі Українки № 5 в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, укладений між [PERSON] та [PERSON] 30 жовтня 1993 року. Також від позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої просила суд Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку літ. Аа за адресою: вул. Лесі Українки № 5 в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, укладений між [PERSON] та [PERSON] 30 жовтня 1993 року, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON], 05.08.1963 р. н., купила житловий будинок літ. Аа за адресою: вул. Лесі Українки № 5 в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала клопотання про слухання справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позов визнали, щодо задоволення позову не заперечували. Представник третіх осіб Максимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та Реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції у судове засідання не зявилися надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позов визнали, щодо задоволення позову не заперечували. Третя особа - [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання зявились, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, судом встановлено та не оспорюється сторонами та іншими учасниками справи, що у 1993 році позивач вирішила придбати у відповідача [PERSON] будинок № 5 по вулиці Л.Українки у с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області. Однак, передачу грошей власниці та подальше переоформлення будинку у звязку з браком вільного часу доручила своєму співмешканцю [PERSON], що ним у судовому засіданні було повністю підтверджено. Факт передачі коштів [PERSON] за вищевказаний будинок підтверджується наявною у матеріалах справи копією її розписки від 30 жовтня 1993 року. Відповідно ст. 24 Кодексу про шлюб та сімю України (чинного на момент придбання спірного житлового будинку) відповідно до якої майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Отже з вищевказаної норми чинного законодавства вбачається, що будинок, придбаний [PERSON] до оформлення шлюбу, є її особистою приватною власністю. 03 грудня 1993 року позивач уклала шлюб з [PERSON], який розірвано рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 09 лютого 2007 року (справа № 2-1140/2007 р.). Після розірвання шлюбу з [PERSON] позивач неодноразово, у тому числі й письмово, зверталася до останнього з вимогою надати їй правовстановлюючі документи на будинок. У відповідь [PERSON] повідомив, що у звязку з ухиленням відповідача - [PERSON] від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, змушений був звернутися до суду. Присутній у судовому засіданні [PERSON] дані обставини повністю підтвердив. Згідно наявної у матеріалах справи копії рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.03.2010р. позов [PERSON] задоволено повністю визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку літ. Аа за адресою: вул. Лесі Українки, 5, в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області, укладений в 1993 році між [PERSON] та [PERSON] та визнано за останнім право власності на цей житловий будинок. 28 серпня 2013 року Апеляційним судом Полтавської області по цивільній справі № 2-337/10 прийнято рішення, яким задоволено апеляційну скаргу [PERSON] - рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.03.2010р. скасовано, постановлено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним відмовлено. Частиною 2 статті 47 Цивільного кодексу Української РСР (чинного на момент укладення спірного договору) передбачено, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки, позивач повністю виконала свої зобовязання по договору купівлі-продажу та фактично придбала житловий будинок № 5 по вул. Лесі Українки у с. Максимівка, Кременчуцького району Полтавської області, а також з огляду на те, що вказаний договір належним чином не оформлений з незалежних від неї підстав та враховуючи відсутність заперечень з боку інших учасників справи суд вважає за можливе визнати даний договір дійсним.

Outcome: approved