Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Слов`янської міської ради, за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, яка обгрунтована тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.09.1996 року, виданого Слов`янською міської радою народних депутатів на підставі розпорядження від 04.09.1996 року № 1389 - р - квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності в рівних частках позивачу [PERSON] , її матері [PERSON] та батькові [PERSON] по 1/3 частці кожному. З 20.05.1981 року позивач разом зі своїми батьками була зареєстрована та проживала у вищевказаній квартирі, що підтверджують відповідні записи у паспорті та у довідці ТОВ «Ліра ЛТД» про склад сім`ї. У 2007 році батько позивача [PERSON] виїхав до Марійського району Донецької області та розпорядився керувати [PERSON] належною йому часткою квартири на власний розсуд. [INFO] [PERSON] помер, за його життя заповіт та спадкові договори не укладались, а після його смерті спадкова справа в Україні не заводилася. Позивачем як спадкоємцем першої черги заява про прийняття спадщини не подавалась. Отже спадщина, до якої входять в тому числі право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] не була прийнята. За даних умов, враховуючи сплив строку для прийняття спадщини, [PERSON] позбавлена можливості визнати право власності на вказану частину квартири, якою вона правомірно та відкрито володіє з 2008 року. Позивач вважає, що добросовісно та правомірно заволоділа 1/3 часткою квартири [ADDRESS] , адже їй достовірно відомо про відсутність інших спадкоємців та осіб, які можуть претендувати на це майно. Також зазначає, що протягом володіння 1/3 часткою вищевказаної квартири нею проведений ремонт, здійснювалися вci необхідні дії для підтримання квартири у належному стані, оплачувались комунальні послуги та проводились інші витрати. З 1981 року позивач безперервно володіла 1/3 часткою даної квартири, а після смерті батька у 2008 році, володіла 2/3 частками зазначеної квартири, постійно там проживала, об`єкт володіння не перебував у володінні чи користуванні третіх осіб, таким чином [PERSON] володіла 1/3 часткою квартири, що належала її батьку [PERSON] безперервно починаючи з 2008 року. З огляду на те, що позивач добросовісно і відкрито заволоділа та безперервно користується 1/3 часткою квартири [ADDRESS] , що належала її батьку [PERSON] , доглядає та здійснює ремонт квартири, 1/3 частка, яка належить [PERSON] на праві спільної власності, а інша 1/3 частка квартири належить її батьку [PERSON] , який помер, а на даний час неможливо успадкувати цю частину, тому вважає, що нею дотримано умови, передбачені ст. 344 ЦК України та позивач вважає, що має право на визнання за нею права власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного позивач просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири [ADDRESS] вартістю 30 190,00 гривень, яка належала батькові позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розгляд справи просила провести без її участі (а.с.33). Представник Слов`янської міської ради до судового засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просив ухвалити рішення на розсуд суду із урахуванням наявних у справі матеріалів та розгляд справи провести без його участі (а.с.29). Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить їх задовольнити та розгляд справи провести без її участі (а.с.36). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, судом встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.09.1996 року, виданого Слов`янською міською Радою народних депутатів, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожному (а.с.8). Технічний паспорт від 08.08.1996 року на квартиру [ADDRESS] виготовлено на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). [INFO] [PERSON] помер у с. Старомихайлівка Мар`їнського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2008 року, виданим виконкомом Старомихайлівської селищної ради Мар`їнського району Донецької області (а.с.9). Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 24.06.2015 року, станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Слов`янською міською радою 16.09.1996 року (а.с.12). Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 07.08.2018 року, станом на 01.08.2018 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано: -1/3 частка за [PERSON] ; -1/3 частка за [PERSON] ; -1/3 частка за [PERSON] (а.с.13). Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 26.10.2000 року на ім`я [PERSON] , 07.10.2000 року остання зареєструвала шлюб Відділом РАГС м. Слов`янська Донецької області із [PERSON] (а.с.6 зворот). Згідно довідки ТОВ «ЛІРА ЛТД» від 25.06.2015 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та має склад родини [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований за даною адресою з 20.05.1981 року (а.с.14). Як вбачається з копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області 26.10.2000 року на ім`я [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з [INFO] року (а.с.7). Відповідно до кваліфікційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури від 26.03.213 року, вартість кв. [ADDRESS] становить 90 572 гривень (а.с.15-16). Як слідує з відповіді державного нотаріуса Мар`їнської державної нотаріальної контори Дейнека Л.А. від 13.05.2020 року, інформація щодо спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.52-53). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, у тому числі з правовідносин. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Нормами ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Вказане вище узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі № 910/17274/17. Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог - підтверджені письмовими доказами, є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, також повністю підтверджують доводи позивача щодо часу добросовісного, відкритого та безперервного користування нерухомим майном. На підставі викладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] до\~Слов`янської міської\~ради,\~за участю\~третьої особи\~ [PERSON] про\~визнання права\~власності за\~набувальною давністю задовольнити. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved