overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 18.09.2017 року звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначаючи, що 01.08.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрованийВідділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі [PERSON] міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №174091 та відповідним актовим записом за № 868. Від шлюбу 26.10.2012 року народилася дитина [PERSON], яка проживає разом із позивачем. Враховуючи те, що добровільно сплачувати аліменти відповідач не згоден, позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою та просить стягувати з відповідача, щомісячно аліменти у розмірі 2500 гривень. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, заперечень проти позову не надано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.08.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №174091, виданимВідділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі, актовий запис № 642. В період шлюбу, у позивача народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції від 21.11.2012 року, актовий запис № 10433. В силу\~статті 51 Конституції України\~батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розяснень, що надані у п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи обставини, що відповідач не має заперечення проти позов, суд вважає за доцільне позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 19.07.2016 року звернувся заявник, вказуючи, що в серпні 2009 року [PERSON] познайомився з [PERSON], яка була одинокою людиною, а вже з жовтня 2009 року до моменту смерті [PERSON] проживав з нею однією сім'єю та вів спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з відсутністю заповіту у заявника виникла необхідність прийняти спадщину після смерті [PERSON] по закону в порядку четвертої черги спадкоємців, у зв'язку з чим необхідно встановити факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, що мав місце в період з жовтня 2009 року по 2014 рік включно. У судовому засіданні заявник подану заяву підтримав та просив задовольнити. Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши показання свідків, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], про що 19.04.2014 року складено актовий запис №4180. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, загальною площею 47,7 кв.м. [ADDRESS], яка належить спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна [NUMBER], укладеного на Одеській товарній біржі від 28.03.1997 року. В подальшому, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.04.2014 року у справі №522/29842/13-ц за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] у зв'язку із втратою правовстановлюючих документів. Судом встановлена відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується листом Першої одеської державної нотаріальної контори. З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що заявник постійно проживав з [PERSON] в період з 2009 року до її смерті, між ними склались подружні відносини, які останні мали намір офіційно зареєструвати. Наявними в матеріалах справи копіями накладної від 07.05.2015 року, товарних чеків від 13.10.2013 року, 05.12.2013 року, 21.08.2012 року підтверджується факт надання допомоги спадкодавцеві в утриманні квартири, здійсненні ремонтних робіт. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази та показання свідків, підтверджують той факт, що заявник дійсно проживав разом із померлою однією сім'єю, починаючи з 2009 року. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про становлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у всій сукупності, суд вважає, що заява про встановлення факту проживання однією сім'єю підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 21.10.2016 року звернулась позивач із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, зазначаючи, що має з відповідачем спільних дітей [PERSON] та [PERSON], які проживають з матірю. Батько дітей мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, в звязку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, та просить стягувати на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання також не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 160 від 24.02.2009 року та свідоцтвом про народження, виданим Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 833 від 26.08.2010 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, вимоги позивача кореспондуються з вимогами та гарантіями сімейного законодавства. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 11 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи відсутність обставин, що унеможливлюють визнання позову, наявність підстав для задоволення позову, суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси, 21.12.2015 року звернувся позивач із вищезазначеним позовом, зазначаючи, що є матірю померлої доньки [PERSON], яка за життя перебувала у шлюбі з [PERSON]. 08.10.2004 року між відповідачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого, відповідач надав позичальнику грошову суму в розмірі 17000 доларів США. В якості забезпечення виконання виниклого зобовязання, був укладений договір іпотеки, за умовами якого, квартиру № 287 по вул. Ільфа і Петрова, 27 була передано в іпотеку. Крім того, [PERSON] уклала договір поруки, згідно умов якого, поручилась за виконання зобовязання з боку [PERSON] У звязку з невиконанням зобовязання з боку [PERSON], ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON], та рішенням суду вказана заборгованість була стягнута на користь банку. Донька позивача звернулась до позивача із проханням про сплату суми заборгованості, у звязку з чим, позивач сплатив вказану грошову суму. Після смерті доньки [PERSON], позивач звернувся до [PERSON] із проханням повернути грошові кошти, які були сплачені на користь банківської установи, та після відмови останнього, звернувся із відповідним позовом до суду. Разом з тим, рішенням суду в задоволенні позову було відмовлено. Таким чином, позивач вважає, що банк безпідставно отримав грошові кошти з позивача, а отже,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 21.12.2015 року звернулася позивач з позовною заявою про розірвання шлюбу, зазначаючи, що 06.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №212. Від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначила, що сімейне життя не склалося, на теперішній час будь-яких шлюбних відносин між нею та відповідачем не існує, спільного господарства не ведеться, у звязку з чим просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №212 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №203811. Від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №418327 від 02.12.2014 року. Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї, виданою КП «ЖКС «порто-Франківський». Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересами позивача, що, з урахуванням відсутності заперечень відповідача проти задоволення позову, є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, укладений між сторонами шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 22.04.2016 року звернулась\~[PERSON] із заявою, в якій просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона, [PERSON], [INFO], є матір`ю [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви про встановлення факту родинних відносин заявниця зазначила, що виникла необхідність оформлення права власності на квартиру. Однак у документах, що підтверджують родинність, допущені помилки з причин перекладу прізвищ з російської мови на українську. А саме зазначає, що 12 травня 1959 року районним ЗАГС м. Байрам-Али Марийської області було видано свідоцтво про народження [PERSON]. Свідоцтво заповнено на російській мові, а саме значиться «Рудник Вилена Феликсовна». Згодом вона отримала паспорт державного зразка СССР, де поле прізвище імя по батькові було теж заповнено російською мовою. Після народження сина, [PERSON], заявниця отримала свідоцтво про народження, яке було видано українською мовою 23 серпня 1995 року , де прізвище сина та матері значиться, як «Рудник». Після чого 1 липня 1997 року [PERSON] змінила паспорт державного зразка СССР на паспорт громадянина України, де прізвище вказано як «Руднік» В.Ф. При цьому посилається на те, що виникла необхідність в судовому порядку встановити факт, вона є матір`ю [PERSON]. Оскільки документально підтвердити родинні відносини не може, свідоцтві про народження сина прізвища батьків та його прізвище записане як «Рудник», а в паспорті матері прізвище вказане як «Руднік». Вважає, що дані розбіжності в документах, виникли в звязку з орфографічними помилками. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримує, просить задовольнити у повному обсязі. Зацікавлена особа [PERSON] проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував, просить задовольнити заяву у повному обсязі та підтвердив той факт, що [PERSON] дійсно його матір. Дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги підстави звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку виниклим правовідносинам, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги\~[PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що, згідно свідоцтва про народження від 23 серпня 1995 року, матір зазначена на українській мові як «Рудник Вілена Феліксівна», дитина як «Рудник Олександр Михайлович». Згідно копії паспорту серії КЕ № 714183, написання на українській мові прізвища заявника, є «Руднік». Згідно копії паспорту серії КМ № 992495, написання на українській мові прізвища особи, з якою заявник просить встановити родинний зв'язок, є «Рудник». Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] є матірю зацікавленої особи, [PERSON], та факт їх родинних відносин. Факт родинних відносин підтверджується також й проживанням заявника та заінтересованої особи за однією адресою, а також наявністю оригіналів правовстановлювальних документів. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту\~\~родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи вищезазначене суд вважає\~заяву обґрунтованою і такою, що підлягає\~\~ задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 22.08.2017 року звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначаючи, що 22.02.2013 року сторони зареєстрували шлюб, від якого народилася [PERSON] [INFO]. Враховуючи те, що відповідач не виконує добровільно зобовязання щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, позивачка просила задовольнити позовну заяву та стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 2000 гривень. Позивач в судове засідання зявилась, уточнила позовні вимоги в усній формі, та просила задовольнити позовну заяву в розмірі 1300 гривень. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судове засідання зявились, позовні вимоги в щодо стягнення аліментів в розмірі 1300 гривень визнали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.02.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №186495, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 204. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №358943, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 25.07.2013 року, актовий запис № 6624, [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розяснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Так, згідно довідки від 24.11.2017 року, вбачається, що відповідач отримує заробітну плату в розмірі 2592,10. Враховуючи те, що сторони дійшли згоди про стягнення аліментів у розмірі 1300 гривень, суд задовольняє вимогу стосовно стягнення аліментів. Так, відповідно до ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду. В силу ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 23.11.2015 року звернулася позивач [PERSON] із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що вона є власницею квартири №7 за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 74 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВО№215147 від 25.02.1999 року. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач з 04.07.2007 року, який фактично з моменту реєстрації в даній квартирі не проживає, комунальних платежів не сплачує, у звязку з чим позивач просить визнати його таким, що втратив право користування даною квартирою із зняттям його з реєстрації. У судове засідання представник позивача [PERSON] за довіреністю від 11.09.2015 року не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. У звязку з неявкою відповідача, зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власницею ? частини квартири №7 за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 74 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом АВО№215147 від 25.02.1999 року. Згідно довідки №1081 від 20.08.2015 року, виданої КП «ЖКС Фонтанський», на імя позивача відкрито особовий рахунок, в даній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] з 04.07.2007 року, який є піднаймачем даної квартири. Факт не проживання відповідача за зазначеною адресою підтверджується актом від 23.10.2015 року, засвідченим свідками та начальником КП «ЖКС Фонтанський» від 16.11.2015 року. До того ж, за адресою реєстрації відповідач кореспонденцію не отримує. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть та ін. Таким чином, судом встановлено, що відповідач понад встановлені строки не проживає в квартирі №7 за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 74, тому вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved