Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) грн. 00 коп., 3% річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 149 (сто сорок дев'ять) грн. 18 коп., пені в розмірі 182 000 (сто вісімдесят дві тисячі) грн. 27 коп., посилаючись на те, що позивач передав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) грн., про що та власноруч склала розписку та зобов'язалася повернути борг до 02 вересня 2013 року. Від добровільного погашення заборгованості відповідач ухиляється, на нагадування позивача про сплату заборгованості не реагує, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також у судове засідання не з'явилася, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином - через засоби масової інформації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Відповідно до ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Встановлено, що відповідно до договору позики від 02.08.2013 року, 02 серпня 2013 року відповідач [PERSON] взяла в борг у [PERSON] гроші в сумі 8800 грн., що також підтверджується розпискою, написаною власноруч відповідачем та зобов'язалася повернути гроші до 02 вересня 2013 року, однак до теперішнього часу борг не повернула /а.с.5,6/. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.3.1 Договору позики від 02.08.2013 року у випадку несвоєчасного виконання Позичальником свого обов'язку щодо повернення грошових коштів, з позичальника буде стягнуто 10% пені від суми позики, за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Таким чином сума заборгованості складається з: · суми боргу - 8800 грн.; · суми 3% річних за прострочення виконання зобов'язання - 149.18 коп.; · суми неустойки (пені) - 182000,61 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Крім того з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при звернені з позовом до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved