Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1999 року, виданого УЖКГ Кременчуцької міської ради Полтавської області позивачу та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі зареєстрований крім інших і [PERSON]. Відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 1992 року по теперішній час. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 49 в будинку 29 по вул. Московській, в м. Кременчуці. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Представник УДМС України в Полтавській області в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшло клопотання про слухання справи за відсутності представника Управління. При вирішенні справи покладався на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1999 року, виданого УЖКГ Кременчуцької міської ради Полтавської області [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS]. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власники володіють, користуються, розпоряджаються своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до довідки про склад сімї № 6057 у вищезазначеній квартирі зареєстрований також [PERSON], [INFO]. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Як зазначено в постанові Верховного Суду України № 6-57цс11 від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Як встановлено матеріалами справи, відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з липня 2014 року по теперішній час. Згідно ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, оскільки відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з липня 2014 року, відсутнє майно відповідача суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved