Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовував наступним. На підставі рішення суду від 26.01.2006 року по цивільній справі №2-4555/06 про стягнення з його батька - [PERSON] на користь його матері, [PERSON], на утримання його - позивача по справі та його сестри, [PERSON], аліментів у розмірі 1/3 частки від суми заробітку щомісяця, 27.02.2006 року Приморським райсудом м. Одеси був виданий виконавчий лист. У зв'язку з цим, 20.11.2006 року, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Малиновському районі м.Одеси, на майно [PERSON], тобто на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт. [INFO] року його батько - [PERSON] помер. Після смерті батька, він звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спадковим майном є вищевказана квартира. Однак, у зв'язку з тим, що на вищевказану квартиру був накладений арешт, нотаріус не має можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину. Стосовно зняття з квартири арешту, він звернувся до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби щодо зняття арешту з майна покійного, однак йому пояснили, що строк зберігання виконавчого провадження скінчився і воно було знищено, а тому стосовно зняття арешту з майна покійного, йому треба звертатися до суду. У зв'язку з цим, позивач просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений 20.11.2006 року постановою державного виконавця відділу виконавчої служби у Малиновському районі м.Одеси. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності. Представник Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся двічі належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що позивач [PERSON], згідно Свідоцтва про народження, є сином [PERSON].(а.с.10). Згідно рішення Приморського райсуду м. Одеси від 26.01.2006 року по цивільній справі №2-4555/06, стягнено з гр. [PERSON] на користь гр. [PERSON], на утримання позивача по справі та його сестри, [PERSON], аліменти у розмірі 1/3 частки від суми заробітку щомісяця.(а.с.5) На підставі вказаного рішення суду, Приморським райсудом м. Одеси був виданий виконавчий лист. (а.с.6) У зв'язку з цим, в ході проведення виконавчих дій, 20.11.2006 року, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Малиновському районі м.Одеси, на майно [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS], було накладено арешт. (а.с.4) Відповідно до Свідоцтва про смерть, [INFO] року, [PERSON], помер.(а.с.7). Після смерті батька, [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спадковим майном є вищевказана квартира, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.(а.с.8). Проте, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, накладений арешт на квартиру,на час звернення до суду, не знято. На звернення до виконавчої служби про зняття арешту з квартири, відповідач рекомендував позивачу звернутися до суду. Згідно ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, та, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Проте, при вирішенні питання про фактичне закінчення вищезазначеного виконавчого провадження, на підставі якого і накладався арешт на майно боржника, питання зняття арешту та заборони на відчуження майна, державним виконавцем вирішено не було. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення.

Outcome: approved