Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] . На обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що вона з 26 березня 2005 року перебувала у шлюбі із [PERSON] . Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Проживали у її власній квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Періодично вони проживали з [PERSON] окремо, оскільки останній влаштовував сварки, вчиняв фізичне та психологічне насильство відносно неї та сина. 25 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Упродовж 6 років її колишній чоловік систематично приходить до неї додому, де вона проживає разом із сином та матір`ю [PERSON] . Дуже часто [PERSON] поводить себе агресивно, принижує, висловлюється грубою нецензурною лайкою, погрожує розправою, застосовує фізичне насильство. На початку березня 2020 року, агресивна поведінка з боку колишнього чоловіка стала нестерпною. [PERSON] постійно її принижує, приходить до неї на роботу, де вона працює ріелтером: [ADDRESS] , влаштовує сварки. Телефонує її клієнтам по роботі, ображає її честь та гідність, псує ділову репутацію. У мережі зв`язку «Київстар» заблокував її номер телефону, що призвело до незручностей, оскільки він використовується у роботі. Крім того, [PERSON] переслідує її не тільки на роботі, а у магазинах, місцях відпочинку, кафе та ін. У день та вночі дзвонить їй з різних номерів та погрожує фізичною розправою. 02 липня 2020 року, приблизно о 11:00 год., біля міської дитячої поліклініки № 2 м. Маріуполь, [PERSON] зустрів її та їх сина [PERSON] та вчинив фізичний та психологічний напад на неї та сина. Вдарив її по нирках, вихватив мобільний телефон, дістав дві сім-картки та зламав їх, потім розбив телефон, сонцезахисні окуляри. Почав висловлюватися нецензурною лайкою на її адресу, застосовував фізичну силу: наносив ляпаси по обличчю, штовхав, хватав за руки у присутності дитини. Вказує, що вона неодноразово зверталася до служби 102 щодо домашнього насильства. За період з березня 2020 року по теперішній час у канцелярії Центрального ВП ГУНП в Донецькій області 14 її звернень. Зазначає, що через таку поведінку [PERSON] вона постійно перебуває у пригніченому стані, дуже хвилюється за своє життя, матері та психічний стан їх сина. Домашнє насильство має систематичний характер, починаючи з 2005 року. Через що вона змушена звернутися до суду за захистом себе та свого сина. У зв`язку з чим просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , встановити заходи тимчасового обмеження, заборонивши [PERSON] наближатися на відстань ближче, ніж 100 метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче, ніж 100 метрів до місця роботи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] ; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Від заявника [PERSON] та її представника адвоката Ващенко І.В. надійшла заява про розгляд заяви про видачу обмежувального припису без їх участі, наполягала на розгляді заяви у встановлений законом 72-годинний термін та на її задоволенні. [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про відкладення судового розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду. За змістом ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Заява про видачу обмежувального припису до суду надійшла 04 вересня 2020 року, таким чином строк розгляду даної справи спливає 07 вересня 2020 року. При цьому [PERSON] особисто отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі, копію заяви з додатком, проте своїм правом на участь у судовому розгляді та подачу доказів на спростування заяви [PERSON] не скористався, а заява про відкладення розгляду не є підставою для порушення строку розгляду такої категорії термінових справ з урахуванням тих обставин, які викладені у заяві [PERSON] про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Абзацом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» визначено, що насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. В абзаці 4 вищевказаної статті зазначено, що під психологічним насильством в сім`ї розуміється насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Згідно з ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Статтею 15 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» передбачено, що члени сім`ї, які вчинили насильство в сім`ї, несуть кримінальну, адміністративну чи цивільно-правову відповідальність згідно з законом. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом установлено, що під час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно з листом від 20 серпня 2020 року № В-65/аз/101/01-2020 Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, за період з березня 2020 року по 19 серпня 2020 року [PERSON] зверталась 13 разів відносно неправомірних дій щодо неї з боку [PERSON] , [INFO] . Отже, суд виходить із неспростованих фактів вчинення психологічного та фізичного насильства [PERSON] відносно [PERSON] , а тому заслуговують на увагу доводи заявниці про те, що її життя та здоров`я під загрозою, систематичні випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку, неможливості відчувати себе і дитину захищеними від повторення протиправних дій, збереження здоров`я дитини. Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII). Заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами про вчинення насильства у сім`ї, в яких вона порушувала питання про неправомірні дії з боку колишнього чоловіка. Отже, проводячи аналіз поданих доказів, на підставі установлених судом обставин, суд вважає, що наявні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] , тому суд вважає, що заява обґрунтована та з метою застосування превентивного засобу - методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис строком на 6 місяців. У разі неприпинення неправомірних дій зі сторони [PERSON] , заявниця не позбавлена права на звернення до відповідних органів з вимогою застосування інших важелів стримування, у тому числі притягнення як до адміністративної відповідальності, так і до кримінальної відповідальності. Суд вважає, що такий захід стримування буде сприяти безпеці заявниці і її дитини, буде стимулювати [PERSON] до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття. Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог постраждалої щодо видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав кривдника, оскільки заявниця не може бути позбавлена гарантій на спеціальні засоби правового захисту, які передбачені Законом № 2229-VIII. За змістом ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання профілактичного обліку кривдника [PERSON] на визначений судом строк. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved