Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

До суду звернувся позивач із вказаним позовом, зазначивши, що 11.02.2008 р. між ЗАТ КБ ПриватБанк та відповідачем було укладено договір б\\н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 ,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначив, що відповідач порушив зобов'язання, через що утворилась заборгованість у сумі 24 911, 73 грн. Просив стягнути з відповідача вказану суму, а також судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно ст. 74 ЦПК України ч. 9. відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи а.с. 41, та за останнім зареєстрованим місцем проживання а.с. 36, 37. Відповідач в судове засідання не з'явилася і причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди сторін по справі, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України , особа , яка бере участь у справі , має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно п. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Отже, справа підсудна Широківському районному суду Дніпропетровської області. 11.02.2008 р. між ЗАТ КБ ПриватБанк та відповідачем було укладено договір б\\н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови договору, та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 15 0000 грн. Відповідач погодився з умовами договору, про що свідчить його підпис у заяві (а.с.8). Таким чином судом встановлено, що між ЗАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір, який зазначено вище. Судом встановлено, що позивач є правонаступником ЗАТ КБ ПриватБанк. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору, через що станом на 31.12.2014 року має заборгованість - 24911.73 грн., яка складається з наступного: - 14235.93 грн. - заборгованість за кредитом; - 8367.56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 645.78 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1162.46 грн. - штраф (процентна складова). Згідно п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача також і штрафи: 500 грн. фіксована частина, 1162.46 грн. - штраф процентна складова, оскільки відповідач порушив строки платежів більш ніж на 30 днів. Таким чином, враховуючи вищевикладене позов підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути загальну суму заборгованості 24 911, 73 грн, а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved