Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

До суду 19.04.2018 року звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» із позовом до про стягнення заборгованості за кредитним договором без номеру від 16.10.2012 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. За цим договором був наданий кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 07.01.2014 року позичальник [PERSON] помер. Позивачем було направлено 19.08.2014 р. претензію кредитора до Шостої запорізької державної нотаріальної контори. 16.06.2014 р. позивачем було отримано відповідь з Шостої запорізької державної нотаріальної контори, що претензію кредитора було переслано до приватного нотаріуса, за місцем заведення спадкової справи. 09.07.2014 р. позивачем було отримано відповідь приватного нотаріуса, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] та [PERSON]. 21.09.2017 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором без номеру від 16.10.2012 р. становить 7939,98 грн., яка складається з наступного: 7780,11 грн. заборгованість за кредитом; 159,87 грн. заборгованість за відсотками. На підставі ст. ст. 1268, 1281, 1282, 1296 ЦК України просить стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 7939,98 грн. В судове засідання представник банку не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявились, були сповіщені належним чином, надіслали відзив на позовну заяву, в якій просили застосувати строк позовної давності. Позивач у відповіді на відзив зазначив, що строк дії картки, якою користувався позичальник до 07.2016 р., тому вважає, що вони строк звернення до суду не пропустили, оскільки він повинний розраховуватись з дня закінчення дії картки. Дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з такого. Судом встановлено, що 16.10.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір без номеру від 16.10.2012 року в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком договір (а.с.8-32). 07.01.2014 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.34) ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено 19.05.2014 р. претензію кредитора до Шостої запорізької державної нотаріальної контори (а.с.37). 16.06.2014 р. позивачем було отримано відповідь з Шостої запорізької державної нотаріальної контори, що претензію кредитора було переслано до приватного нотаріуса, за місцем заведення спадкової справи (а.с.38). 09.07.2014 р. позивачем було отримано відповідь приватного нотаріуса, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.38 зворот) Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). За положеннями\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитом інше не встановлено. Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором без номеру від 16.10.2012 р. становить 7939,98 грн., яка складається з наступного: 7780,11 грн. заборгованість за кредитом; 159,87 грн. заборгованість за відсотками. Згідно зі ст. ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. ст.\~266,\~267 ЦК України\~\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З виписки по рахунку, наданому позивачем разом із запереченнями на відзив, вбачається, що останні операції з карткою, а саме: оплата в аптеці проводились 03.01.2014 р. Позивачу станом на 19.05.2014 р., було відомо про смерть позичальника, оскільки саме в цей день він направив нотаріусу претензію кредитора. 09.07.2014 р. позивачу стало відомо про спадкоємців відповідачів по справі. Як вбачається, позивач звернувся до суду із позовом 19.04.2018 року, пропустивши при цьому трирічний строк звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Суд не погоджується із доводами позивача, що строк позовної давності повинний розраховуватись з дня закінчення дії картки, оскільки позивач про порушення свого права був обізнаний ще в травні 2014 року та 09.07.2014 року достовірно знав коло спадкоємців померлого позичальника, отже саме з цього часу повинний розраховуватись строк позовної давності. Судом не встановлені дії відповідачів, які б свідчили про визнання ними свого боргу та які б перервали строк позовної давності. Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідачі, зокрема, посилалися на те, що позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати компенсації не підлягають.

Outcome: dismissed