Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 20.03.2019 року звернулася позивач з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві просив стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 8000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років у розмірі 4173,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позову відзначено, що 18 червня 2016 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у сторін є донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, встановлено місце проживання дитини з матір`ю. Позивач вказує, що відповідач не допомагає матеріально утримувати їх спільну дитину та фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, протягом останнього року уникає будь-яких контактів з позивачем та дитиною, з моменту розірвання шлюбу жодного разу не спілкувався з донькою. Також, позивач зазначає, що аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей у нього немає. Ухвалою суду від 01.04.2019 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 05.06.2019 року. У судове засідання 05.06.2019 року відповідач не з`явився, розгляд справи відкладено на 16.07.2019 року для повідомлення відповідача, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн. та аліменти на користь позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 2000 грн., загальна сума, що підлягає стягненню становить 4000 грн. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнав позовні вимоги про стягнення аліментів загальним розміром 4000 грн. Сторони у судове засідання 16.07.2019 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 23.10.2018 року шлюб, зареєстрований 18 червня 2016 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №652, між [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) розірвано. Вказане судове рішення набрало законної сили 23.11.2018 року(а.с.11 на звороті). [INFO] в сторін народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.01.2017 року, видане Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №19. Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2018 року, дитина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стосовно вимог позивача щодо стягнення аліментів на її утримання до досягення дитиною трирічного віку, суд приходить до наступного. Відповідно до\~\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] підлягають аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 20.03.2019 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] та аліменти на користь позивача у розмірі 2000 грн. щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 20.03.2019 року та до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved