Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла заява Миргородської районної державної адміністрації в інтересах [PERSON] про визнання її недієздатною та призначення її опікуном [PERSON] . В заяві вказано, що [PERSON] , [INFO] являється інвалідом з дитинства другої групи. Згідно наданої інформації Попівською сільською радою вона не здатна себе обслуговувати, представляти свої інтереси, самостійно вирішувати питання проживання та ведення господарства, потребує постійного стороннього догляду та лікування. [PERSON] перебуває на обліку в лікаря психіатра в зв`язку із стійким психічним захворювання з дитинства, яке з віком ускладнило її стан. У судовому засіданні представник Миргородської районної державної адміністрації Кобильченко Іван Олегович вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити, встановити над [PERSON] опіку та призначити її опікуном найближчу для неї людину, якою являються [PERSON] . Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, [PERSON] в судове засідання не доставлялась, так як відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 209 від 13.05.2019 контакт з нею ускладнений. Заінтересована особа, [PERSON] , в судовому засіданні також наполягала на визнанні рідної сестри її померлого чоловіка недієздатною. Суду пояснила, що вона з моменту одруження постійно проживала разом із [PERSON] та здійснювала за нею догляд. Саме за її сприяння [PERSON] було проведено медичне обстеження та встановлено 2 групу інвалідності з дитинства. Її захворювання вроджене і з віком стан її здоров`я погіршується, вона потребує постійного стороннього догляду. Представник Виконавчого комітету Попівської сільської ради Миргородського району, в особі сільського голови, також наполягав на необхідності визнання [PERSON] недієздатною, та призначення над нею опікуном [PERSON] , яка добровільно не будучи рідною особою до хворої, здійснює постійний догляд за нею та забезпечує її життєву діяльність. Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням з дитинства (а.с.6), перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Миргородської ЦРЛ з 1997 року в зв`язку з діагнозом «Олігофренія у вираженій ступені дебільності внаслідок хвороби Дауна». На даний час виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (олігофренія в вираженому ступені дебільності) ускладненої церебральним атеросклерозом. Ступінь недоумства [PERSON] є таким, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення дій та керувати ними, що підтверджується висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 13 травня 2019 року № 209 . Тому, відповідно до ч.1 ст.39 Цивільного кодексу України вона може бути визнаний недієздатною. Згідно з ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Зважаючи на те, що органом опіки і піклування прийнято рішення про призначення опікуном над [PERSON] , дружину її покійного рідного брата, [PERSON] , яка піклується про неї і підстав, передбачених ст.64 ЦК України, які б перешкоджали її призначенню опікуном, під час судового розгляду не виявлено, заява підлягає до задоволення і в цій частині. Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Outcome: approved