Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Дружківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її колишній чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається із будинку в якому вони фактично мешкали та який він заповідав на її ім`я. А також банківський вклад у АТ КБ «Приватбанк» у сумі 14095,33 грн. Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу, але усно вона їй роз`яснила, що без встановлення факту спільного проживання банківський вклад, який залишився у [PERSON] вона не отримає. З [PERSON] вона стала проживати однією сім`єю в його будинку [ADDRESS] , з 18 березня 1996 року. 21 грудня 2011 року вони офіційно зареєстрували шлюб. Однак, 26 липня 2013 року вона за бажанням чоловіка погодилась на розірвання шлюбу для того, що він мав можливість отримувати субсидію. Фактично вони продовжували мешкати разом та вести спільне господарство до самої смерті [PERSON] . Просить суд, встановити факт, що вона проживала однією сім`єю не менше 5 років з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а саме з 26 липня 2013 року по [INFO]. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 01 вересня 2020 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав на адресу суду заяву про можливий розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячі з наступного. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який було зареєстрована 21 грудня 2001 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №414 (а.с.6). 26 липня 2013 року, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до договору №SAMDNWFD0072530020100, [PERSON] мав вклад «Стандарт» строковий на 5 міс. (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] помер у м.Дружківка, Донецької області (а.с.8). За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого, на випадок його смерті зробив наступне розпорядження, належний йому на праві особистої власності, житловий будинок [ADDRESS] заповідає [PERSON] (а.с.11). Окрім зазначено, судом встановлено, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , вони продовжували мешкати однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , де вели спільне господарство та мали спільний бюджет, в період з 26 липня 2013 року і по день його смерті Так , в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , підтвердили в судовому засіданні, що дійсно з 26 липня 2013 року [PERSON] та [PERSON] мешкали разом за адресою: [ADDRESS] , де вели спільне господарство, і по день його смерті. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Як встановлено, судом, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді недоотриманих грошових коштів. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (ч. 2 ст. 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Отже, позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] в період з [INFO] та по день його смерті, а саме - [INFO] . Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За встановлених обставин, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Outcome: approved