Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

до Міловського районного суду Луганської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Міловської районної державної адміністрації Луганської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 16.10.2000 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] вказує, що подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалося через відсутність взаємного розуміння у сім`ї, через що у них виникла стійка неприязність один до одного, втрачено почуття любові та поваги. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб існує лише формально, сім`я розпалась остаточно, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з позивачем [PERSON] та знаходяться на його утриманні. З урахуванням викладеного, позивач просить розірвати шлюб з [PERSON] . Стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дітей залишити зі позивачем [PERSON] .. Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 05.02.2020 року було витребувано висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дітьми від служби у справах дітей Міловської районної державної адміністрації Луганської області. Позивач у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутностю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, та не повідомила причини своєї неявки. Представник третьої особи служби у справах дітей Бабкіна А.А. у судове засідання не з`явилась, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 жовтня 2000 року, зареєстрованого в Виконавчому комітеті Великоцької сільської ради Міловського району Луганської області за актовим записом № 06, сторони зареєстрували шлюб. В шлюбі у сторін народилось п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. З огляду на викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Щодо визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. За змістом до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Міловської райдержадміністрації Луганської області щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дітьми, встановлено, що мати [PERSON] , матеріально дітям не допомогає, усі належні умови для виховання та розвитку дітей створює батько [PERSON] . Згідно з висновку органу опіки та піклування Міловської райдержадміністрації Луганської області щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дітьми слідує, що при обстеженні житлово - побудових умов сім`ї [PERSON] встановлені усі умови проживання дітей, діти забезпечені одягом, засобами особистої гігієни та приладдям для навчвння. Тому, враховуючи вищевикладине, виходячи із необхідності дотримання балансу між правами батьків та інтересів неповнолітніх дітей суд, уважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з батьком [PERSON]. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тож, вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню. Аліменти підлягають стягненню з дня звернення позивача до суду, тобто, - з 26.11.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.ст. 105, 110, 180 - 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,11,57,209, 212,215,217 ЦПК України, суд

Outcome: approved