Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулось ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», з однієї сторони, та відповідачкою [PERSON] , з другої сторони, в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua, було укладено Кредитний договір №1014838, відповідно до якого Відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі - 7000,00 гривень, відповідно до умов якого відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлені терміни та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням №944882 від 31.07.2019 року. Відповідач свої зобов`язання перед позичальником не виконала, відповідно до умов кредитного договору мала повертати кредитні кошти згідно з графіком погашення кредиту. 17.01.2020 року між ТзОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», відповідно до чинного законодавства України, було укладено Договір відступлення прав вимоги №45-МЛ від 17.01.2020. Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором. Станом на 04.01.2021 року сума заборгованості відповідача становить 22 242, 50 (двадцять дві тисячі двісті сорок дві грн. 50 коп.), яка в добровільному порядку відповідачем не сплачена. Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором 1014838 від 31.07.2019 та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 гривень. Ухвалою судді від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом направлення на її адресу судової повістки. Однак, відповідач в судове засідання не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, відзив на позов не подала. Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 31 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», з однієї сторони, та відповідачкою [PERSON] , з другої сторони, в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua, було укладено Кредитний договір №1014838, відповідно до якого Відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі - 7000,00 гривень, відповідно до умов якого відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлені терміни та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів з 31.07.2019, згідно пункту 1.4 договору - термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 30.08.2019 (а.с.5-7). Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням №944882 від 31.07.2019 року (а.с.8,10). Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконала. 17.01.2020 року між ТзОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», відповідно до чинного законодавства України, було укладено Договір відступлення прав вимоги №45-МЛ від 17.01.2020. Відповідно до умов даного Договору (а.с.11-15), та у відповідності до ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на 04.01.2021 року сума заборгованості відповідача становить 22 242, 50 (двадцять дві тисячі двісті сорок дві грн. 50 коп.) (а.с.16), яка в добровільному порядку відповідачем не сплачена. За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Не виконуючи належним чином зобов`язання по погашенню кредиту, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Отже, у позивача, до якого перейшло право вимоги, виникло законне право вимагати від відповідача повернення виниклої суми боргу. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення заявлених позовних вимог. Згідно із статтею 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved