Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

До суду 15.08.2018 року звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з 500 грн. щомісячно до 1500 грн. щомісячно. Позов обґрунтовується тим, що з 13.03.2008 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.01.2013 року. [INFO] у них народився син [PERSON] Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.04.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 500 грн. щомісячно. Стягнення розпочато з 13.02.2013 року. В даний час витрати на дитину збільшились, так як він навчається в школі, потрібні кошти на придбання підручників, шкільного приладдя. Вона не працює і їй важко матеріально утримувати себе та сина. Відповідач в даний час підзаробляє, виїжджає на заробітки за межі держави, в Чехію, має досить високі доходи, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в зазначеному розмірі. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій вказав, що позовну заяву визнає частково, а саме згідний сплачувати аліменти в сумі 1000 грн., просив справу розглянути у його відсутності. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до наступних висновків. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони (а.с. 3). Згідно копії рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.01.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4). Згідно копії виконавчого листа по справі № 353/177/13-ц, який видано 04.04.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно (а.с. 5). Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 353/177/13-ц, який виданий 04.04.2013 року сукупний розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів становить 504 грн. (а.с. 6). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] постійно проживає в господарстві своїх батьків за адресою с. Гостів, Тлумацький район, Івано-Франківська область, разом зі своїм сином., її чоловік не проживає разом з ними та у вихованні дитини не допомагає (а.с. 7). Як передбачено частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, визначених СК України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 1 ст. 180 та частин 1-4 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 ст. 182 СК передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків, тобто дитину повинен утримувати не лише їх батько, а і її мати. В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», станом на 2018 рік установлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн, з 1 липня - 1944 грн, з 1 грудня - 2027 грн. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто обов'язок щодо утримання дітей покладений не лише на батька, а й на матір. Таким чином, на зміну розміру аліментів, відповідно до ст.ст. 182, 192 СК України, впливають лише ті обставини, які стосуються дітей, платника та одержувача аліментів. Окрім того, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач працює в Чехії, має високі доходи, а тому має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Однак дані доводи не підтверджені жодними доказами, які б свідчили про покращення матеріального стану відповідача. Окрім того, у позовній заяві позивач покликається на те, що ціни постійно зростають, купити все необхідне для дитини є досить дорого. Питання додаткових витрат на утримання дитини врегульовано ст. 185 СК України, зазначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Тобто питання додаткових витрат на утримання дитини у разі спору вирішується рішенням суду, а не шляхом збільшення розміру аліментів. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи той факт, що обов'язок утримувати дитину покладено на обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років та те, що матеріальне становище позивача значно погіршилося з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача 04.04.2013 року, тому позов підлягає до задоволення частково. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, стан здоров'я відповідача та дитини, а також відсутність на утриманні відповідача інших осіб. За таких обставин, розмір стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], слід збільшити, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із зміною розміру аліментів необхідно припинити стягнення з відповідача аліментів по виконавчому листу № 353/177/13-ц виданому Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.04.2013 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь держави.

Outcome: partial