Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов від АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що на підставі заяви б/н від 18.09.2008 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 14.09.2021 виникла заборгованість у розмірі 11395,05 грн., яка складається з наступного: 9160,27 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2234,78 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Про дату, час і місце слухання справи учасники були повідомлені належним чином. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду банківську виписку за своїм кредитним рахунком станом на 16.11.2021, яку просила долучити до матеріалів справи. У заяві зазначала, що позовні вимоги визнає повністю. Справу просила розглядати у її відсутність. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] 18.09.2008 заповнила та підписала надану позивачем форму Анкети-заяви, з якої вбачається, що відповідач бажає отримати кредитну картку «30днів пільгового періоду». У вказаній заяві міститься інформація щодо ознайомлення відповідача з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. В Анкеті заяві визначено кредитний ліміт у розмірі 1100,00 грн та встановлена базова процентна ставка за кредитом у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості (а.с. 19). Крім того, відповідачем було підписано довідку з інформацією про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30днів пільгового періоду». Указаною довідкою між сторонами узгоджено умови щодо розміру щомісячних платежів, строку їх внесення, розміру комісій за надані послуги, пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредитних коштів (а.с. 20). На підтвердження факту видачі відповідачу картки позивач надавав довідку, з якої вбачається, що відповідачу була видано шість кредитних карток (а.с. 18). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитну картку з встановленим кредитним лімітом. Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, що призвело до виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з позовом до суду. Із долучених до позовної заяви розрахунків вбачається, що станом на 14.09.2021 позивач визначив заборгованість [PERSON] за кредитним договором у розмірі 11395,05 грн., яка складається з наступного: 9160,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2234,78 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач позовні вимоги визнала до початку розгляду справи по суті. Разом з тим, позивач надала до суду банківську виписку станом на 16.11.2021, з якої вбачається, що після звернення банку до суду з цим позовом відповідач у рахунок погашення боргу повернула банку грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. З наданої відповідачем виписки вбачається, що борг відповідача складає 10395,05 грн (а.с. 62-64). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На обґрунтування позовних вимог Банк вказує, що при укладанні договору сторони керувалися саме вказаними нормами законодавства. Ураховуючи, що відповідачем підписано як Анкету-заяву від 18.09.2008, так і довідку про умови кредитування (а.с. 19, 20) суд дійшов висновку, що між сторонами був укладений договір приєднання, а його умови були доведені відповідачу належним чином. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості суд зазначає наступне. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частин першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Позивач, крім тіла кредиту, просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками. Позивач на підтвердження своїх вимог надає розрахунки заборгованості відповідача за договором від 18.09.2008 за період 18.09.2008-31.05.2015 (а.с. 7-10), розрахунок за період 01.06.2015 - 30.06.2019 (а.с. 11-14), а також розрахунок за період 01.07.2019 - 14.09.2021 (а.с. 15-16). Відповідно до останнього розрахунку станом на 14.09.2021 за відповідачем обліковується заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 2234,78 грн. Зазначена інформація підтверджується даними з первинних документів, а саме з банківської виписки по особовому рахунку відповідача. Таким чином, позивачем доведено, що відповідачем допускалася прострочка виконання грошового зобов`язання з повернення кредитних коштів. Оскільки суд дійшов висновку, що сторонами були узгоджені умови надання та повернення кредиту, у тому числі строки внесення відповідачем платежів на погашення заборгованості за кредитом, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками підлягають задоволенню. Разом з тим, ураховуючи, що після звернення позивача до суду відповідач частково повернула кредитні кошти, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 10395,05 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 11395,05 грн., з яких судом задоволено вимоги на загальну суму 10395,05 грн., що складає 91,22% від загальної ціни позову. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2070,70 грн., що дорівнює 91,22% від сплаченого судового збору. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. Ураховуючи викладене, у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, від розміру, що підлягає стягненню на його користь. В іншій частині судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial