Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] із вказаною вище заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт належності їй Свідоцтва про право власності на житло від 27 березня 1998 року зареєстрованого и записаного у реєстрову книгу за № 9-3419 на 1/3 частину квартири під номером 30 (тридцять) у будинку під номером 20 (двадцять), що розташований по вулиці Балківській у місті Одеса. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона є власницею 1/3 частини квартири № 30, по вул. Балківській, 20 у м. Одесі. Зазначена квартира належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27 березня 1998 року. Однак, на момент оформленням документів у Свідоцтві було допущено помилку замість «Кирилова Ольга Вікторівна» було зазначено «Кирилова Олена Вікторівна», у звязку з чим заявниця позбавлена можливості розпоряджатись належним їй нерухомим майном. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив задовольнити, заінтересована особа в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що заява обґрунтована та, відповідно до ст. 256 ЦПК України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Як випливає з матеріалів справи, 27 березня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради (яке в подальшому було реорганізоване в «Департамент міського господарства») було видано Розпорядження № 112251 про передачу у спільну часткову власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] двокімнатної квартири № 30 загальною площею 49,9 кв.м, що розташована в м. Одесі, по вул. Балківській, 20. Також, 27 березня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло, зареєстровано і записане у реєстровій книзі за № 9-3419. Однак, на момент оформленням вищевказаних документів у них було допущено помилку замість «Кирилова Ольга Вікторівна» було зазначено «Кирилова Олена Вікторівна», у звязку з чим на сьогодні заявниця позбавлена можливості розпоряджатись належним їй нерухомим майном. Відповідно до Свідоцтва про шлюб від 05.02.2008 року Серія 1-ЖД № 080403, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Інде». Помилка у правовстановлюючому документі була встановлена заявницею 24 липня 2015 року під час оформлення договору дарування 1/3 частки квартири № 30, що розташована в м. Одеса, по вул. Балківській, 20, між [PERSON] та її матірю - [PERSON]. 12 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Департаменту міського господарства з питання внесення змін у розпорядження органу приватизації № 112251 від 27.03.1998 року та Свідоцтво про право власності на житло № 9-3419 від 27.03.1998 року. Однак у вищевказаному департаменті їй повідомили про те, що на сьогодні до їх компетенції не входить вирішення цього питання та порадили звернутись з цим питанням до КП «Міське агентство з приватизації житла». 22 жовтня 2015 року [PERSON] отримала від КП «Міське агентство з приватизації житла» письмову відповідь про те, що вони не можуть внести зміни у Розпорядження органу приватизації № 112251 від 27.03.1998 року та Свідоцтво про право власності на житло № 9-3419 від 27.03.1998 року. Згідно положень ст. ст. 316-317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У свідоцтві про народження [PERSON] зазначено в графі «імя, по батькові» [PERSON]. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п.6 ст. 256 ЦПК, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. На підставі ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 58, 60, 208-209, 212-215, 218, 256-257, 259, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved