Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 09.01.1988 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції. Актовий запис № 8. Від шлюбу мають повнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. З березня місяця 2012 року вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини. З вказаного часу проживали окремо. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаєморозуміння в подружньому житті, різність характерів, часто виникали сварки та суперечки. На даний час їх з дружиною подружні відносини повність вичерпали себе, не залишивши ні любові, ні поваги одне до одного, тому збереження шлюбу будить суперечити їхнім інтересам, що й стало причиною звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримав, просить розірвати шлюб. Строк на примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 09.01.1988 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції. Актовий запис № 8. Від шлюбу мають повнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаєморозуміння в подружньому житті, різність характерів, часто виникали сварки та суперечки. На даний час їх з дружиною подружні відносини повність вичерпали себе, не залишивши ні любові, ні поваги одне до одного, тому збереження шлюбу будить суперечити їхнім інтересам. З березня місяця 2012 року сторони припинили шлюбні відносини. З вказаного часу проживали окремо. Спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та на думку суду буде суперечити інтересам сторін, так як сторони протягом тривалого часу проживали окремо одне від одного, шлюбних відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як відповідач, яка змінила прізвище в зв»язку з реєстрацією шлюбу, в судове засідання не з»явилась та не висловила своє волевиявлення щодо того, яке прізвище вона бажає мати після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачці [PERSON] прізвище обране під час реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як позивач в позовній заяві просить судові витрати по справі покласти на нього, суд вважає, що понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в с умі 551 грн 20 коп., потрібно покласти на позивача [PERSON] В свою чергу витрати пов»язані з реєстрацію розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану суд вважає за можливе покласти на відповідачку [PERSON], так як в розірванні подружніх відносин суд вбачає вину обох сторін. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved