Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] (далі - Позивач) з вказаним вище позовом, в якому просила суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №2000-012П, а саме: квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування на вказане вище майно. Свої вимог позивачка обґрунтувала наступним. Квартира [ADDRESS] належала покійному чоловікові позивачки, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Одеській універсальній біржі «Вітязь» 25.03.2000 року, № 2000-012П. [PERSON] помер [INFO], його спадкоємцем дружина [PERSON] Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу спадкового було укладено від імені осіб, які не були її членами. В судове засідання сторони не з'явились. Позивачка надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, відповідачі про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позов визнають, проти його задоволення не заперечують. Інші учасники цивільного процесу про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. З'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, судом було встановлено наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала покійному чоловікові позивачки, [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER]) на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Одеській універсальній біржі «Вітязь» 25.03.2000 року, № 2000-012П. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. [PERSON] належить до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом - не має. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] звернулася до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. З огляду на те, що зазначені правовідносини виникли до моменту вступу в силу Цивільного кодексу України 2003 року, то договір купівлі - продажу повинен бути визнаний дійсними на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963р.), тобто згідно законодавства, що діяло на момент укладання угоди. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.), коли хоч одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду визнати угоду дійсною. З огляду на викладені обставини, а також те, що при укладені Договору продавці ухилилися від його нотаріального посвідчення, з метою захисту своїх прав і охоронюваних законом інтересів, позивачка звернутися до суду із відповідним позовом. У відповідності зі ст. 224 ЦК УРСР (1963р.), за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язаний прийняти майно і сплатити за нього визначену суму грошей. Відповідно до договору купівлі - продажу від 22.03.2000 року № 2000-012П, [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та імені [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,9 кв.м., а [PERSON] прийняв вищевказане майно, сплативши за нього 7.540,00 грн., які отримані продавцями до підписання вищезазначеного договору, що підтверджується п. 6 Договору. Таким чином, сторони дійшли згоди по всім істотним умовам Договору. У відповідності до ст. ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті в її склад фізичні особи. Член товарної біржі має право сам здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, яка являє собою купівлю-продаж товарів, дозволених до обороту на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі, якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на товарній біржі. На момент укладення угоди купівлі-продажу сторони були членами біржі, зазначена біржова операція являла собою угоду купівлі-продажу нерухомого майна, допущену до обороту на товарній біржі. Сторони не пред'являли і не пред'являють один до одного ніяких претензій. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р., п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ від 03.03.2004 р. за № 20/5, підставою для державної реєстрації, що посвідчує виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, та підтвердженням такого права (правовстановлюючим документом), є в тому числі договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. На даний момент нотаріально посвідчити договір, укладений на товарній біржі, сторони не можуть, оскільки згідно з ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 227 ЦК УРСР від 1963 року, (діяв на момент укладення договору), нотаріальна форма договору була обов'язкова для договорів, по яким предметом купівлі-продажу були житлові будинки. Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст. ст. 224, 227 ЦК України (в ред.1963 р.), передбачено - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. На підставі ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 58, 60, 114, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved