Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

До суду 06.03.2019 надійшла позовна заява до відповідачів, в якому просить суд усунути позивачу як орендарю житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 97,7 кв.м. перешкоди в користуванні цим житловим будинком шляхом виселення з нього відповідачів [PERSON] , [PERSON] . а також шляхом вселення позивача [PERSON] в цей житловий будинок на підставі ст.ст. 317, 383, 391, 395, 396, 405, 759 Цивільного кодексу України. Ухвалою суду від 14.03.2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13.05.2019 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що 19 грудня 2018 року орендодавець ТОВ «Агенство нерухомості «Естейт-Сервіс» передав позивачу [PERSON] у строкове платне користування житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 97,7 кв.м, житловою площею - 55,1 кв.м, а позивач [PERSON] прийняла предмет оренди та зобов`язалася своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцеві орендну плату за користування будинком, в установлені цим договором порядку та строки, дотримуватися мети оренди з урахуванням цільового призначення предмета оренди та неухильно виконувати свої обов`язки за цим договором та дотримуватися інших його умов. Відповідно до п. 3.1 договору, строк найму (оренди) за цим Договором розпочинається в момент підписання його сторонами 19 грудня 2018 року, складає 2 роки та спливає 18 грудня 2020 року. Згідно умови п. 4.1 договору, узгоджена сторонами орендна плата за користування предметом оренди складає 360 000 грн. 00 грн. за увесь строк найму (оренди) - з розрахунку по 15 000 грн. 00 коп. за кожен місяць найму (оренди), незалежно від того, чи використовувала орендар предмет оренди в кожному конкретному місяці повністю увесь місяць або частково та чи використовувала вона предмет оренди в цей місяць взагалі. Відповідно до умови п. 1.2 договору, предмет оренди належить орендодавцеві на праві власності. Відповідно до п. 1.3 договору, метою найму (оренди) є проживання позивача [PERSON] , членів її сім`ї та будь-яких інших на її розсуд осіб, за дії (бездіяльність, вчинки) яких Орендар згодна нести матеріальну відповідальність за можливу в результаті їхніх неправомірних дій (бездіяльності, халатного ставлення, невиконання обов`язків, недотримання правил добросусідства тощо) шкоду. Проживання в предметі оренди інших осіб не допускається та вважатиметься порушенням умов цього договору з наслідками згідно підп. 7.3 цього договору, незалежно від наявності вини орендаря в такому порушенні. Передбачені підп. 7.3 договору наслідки полягають в тому, що в разі невиконання (недотримання, порушення, допущення порушення, невжиття дієвих заходів задля усунення порушення) умови підп. 1.3 цього договору орендар зобов`язана сплатити на користь орендодавця неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100,0% вартості оренди за кожен з місяців, в яких виявлені та зафіксовані факти такого порушення. Однак, станом на момент подання цієї позовної заяви позивач [PERSON] безпідставно позбавлена можливості вільно і безперешкодно володіти та користуватися орендованим житловим будинком з надвірними будівлями [ADDRESS] , оскільки в цьому будинку проживають колишній його власник [PERSON] ( [INFO] ), та члени її сім`ї та/або родини: [PERSON] ( [INFO] ). Незважаючи на те, що предмет оренди належить ТОВ «Агенство нерухомості «Естейт-Сервіс» відповідач [PERSON] та члени її сім`ї родини зареєстровані і продовжують безпідставно проживати у будинку, який їм не належить, а право користування яким на умовах оренди належить виключно позивачу [PERSON] . З огляду на викладені обставини справи, реєстрація та проживанні відповідачів перешкоджає позивачу володіти та вільно коистувтися житлом, що призводить до порушення її права оренди. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, враховуючи заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.03.2019 №159035135 житловий будинок [ADDRESS] належить ТОВ «Агенство нерухомості «Естейт-Сервіс».(а.с.20-25) Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно копії договору найму(оренди) житлового будинку з надвірними будівлями від 19.12.2018 власник нерухомого майна - ТОВ «Агенство нерухомості «ЕСТЕЙТ-СЕРВІС» передає [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] .(а.с.8-9) Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно інформації з реєстру територіальної громади м.Харкова на електронні запити суду від 12.03.2019 відповідачі [PERSON] , [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] не зареєстровані.(а.с.26-27) Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС України в Харківській області, місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] - [ADDRESS] , що також не підтверджує доводів позовної заяви. А доказів фактичного проживання в спірному домоволодінні позивачем також не надано. Таким чином, на підтвердження факту порушення прав орендодавця та проживання відповідачів достатніх та належних доказів суду під час розгляду справи не було надано. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Позивачем не надані до суду і інші належні та допустимі докази на підтвердження його доводів та в обґрунтування позиції щодо необхідності виселення відповідачів, вселення позивача та факту місцезнаходження відповідачів в орендованому нею житловому будинку. Таким чином, посилання заявника на наявність у орендаря перешкод у користуванні орендованим майном, на час звернення з позовом та на час розгляду справи не знайшло свого підтвердження протягом судового розгляду. Враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження перебування та зареєстрованого місця проживання відповідачів в спірному житлі, в задоволенні вимог про усунення перешкод орендарю, шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] та вселення позивача необхідно відмовити за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed