Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 27.12.2016 року звернувся [PERSON] в особі представника адвоката Грішиної В.О. з позовом до [PERSON] та просив розподілити майно, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, беручи до уваги інтереси дітей, виділити позивачу більшу частину із спільного майна, а саме: 1)Однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60,9 кв.м; 2)Двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,6 кв.м; 3)Однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 59,1 кв.м; 4)Легковий автомобіль MITSUBISHI GRANDIS 2008 року випуску, чорного кольору, зареєстрований на [PERSON] Відповідачу виділити: 1)Двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,8 кв.м.; 2)Однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,5 кв.м; 3)Легковий автомобіль TOYOTA PRADO 2006 року випуску, чорного кольору, зареєстрований на [PERSON] Позовна заява мотивована тим, що позивач знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 19.10.1991 року та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.08.2016 року шлюб між ними було розірвано. На час звернення до суду з позовом позивач та відповідач проживають разом, проте спільного господарства не ведуть, практично не спілкуються. Від шлюбу мають трьох дітей: двох повнолітніх хлопчиків та малолітню дівчинку, які знаходяться на утриманні позивача. Відповідач за час спільного проживання з позивачем не працювала, тому раніше і до дня звернення до суду живе за кошти позивача. Позивачу стало відомо, що відповідач має намір відчужити спільно нажите майно, саме квартир, що були придбані для забезпечення їх дітей, тож позивач змушений звернутися до суду. Справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу надійшла до провадження судді Ільченко Н.А. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 28.12.2016 року. Справа розглядалася суддею Ільченко Н.А., проте 24.04.2018 року на підставі розпорядження керівника апарату суду №2308/18 від 24.04.2018 року, по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я., та ухвалою якого від 03.05.2018 року справа прийнята до провадження судді та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 14.06.2018 року. Розгляд справи у підготовчому засіданні призначеному на 14.06.2018 року було відкладено на 08.08.2018 року з метою належного повідомлення відповідача про час, дату та місце судового розгляду. Розгляд справи у підготовчому засіданні призначеному на 08.08.2018 року було відкладено на 01.11.2018 року, у зв`язку з заявленим клопотанням представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 01.11.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 04.12.2018 року. У судове засідання призначене на 04.12.2018 року сторони не з`явилися, представник позивача подала клопотання про відкладення розгляду справи, судом було відкладено розгляд справи на 14.01.2019 року. Ухвалою суду від 14.01.2019 року позов [PERSON] залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача до суду. Не погоджуючись з даною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу в результаті розгляду якої Постановою Одеського апеляційного суду від 16.05.2019 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 року було скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Справа повернулася до суду та була передана судді Бондарю В.Я.05.06.2019 року та призначена до розгляду на 27.06.2019 року. Ухвалою суду від 27.06.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про відвід судді, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду (суддя Абухін Р.Д.) від 01.07.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про відвід судді Бондаря В.Я. Ухвалою суду від 03.07.2019 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду на 07.08.2019 року. У судове засідання 07.08.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. [PERSON] - представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступе. Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У ч.1 ст.61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України). Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що з 19.10.1991 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проте заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.08.2016 року шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеській області 19.10.1991 року було розірвано. З інформаційної довідки вбачається №72405607 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що за [PERSON] зареєстроване наступне майно: - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З інформаційної довідки вбачається №72404638 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що за [PERSON] зареєстроване наступне майно: - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також [PERSON] 20.02.2003 року, відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованого у реєстрі за №653, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О., придбав квартиру, що розташована у [ADDRESS] . Автомобіль MITSUBISHI GRANDIS 2008 року випуску, чорного кольору, зареєстрований державний номер [NUMBER] за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Легковий автомобіль TOYOTA PRADO 2006 року випуску, чорного кольору, державний номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] . При цьому, вартість жодного з визначеного майна не визначена. Позивач зазначає, що діти залишилися проживати з ним, тому просить поділити спільне майно відійшовши від принципі рівності, проте матеріали справи не містять відомостей про дітей подружжя взагалі, а в заочному рішенні Київського районного суду м. Одеси від 01.08.2016 року відзначено, що сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зважаючи на недоведеність позивача проживання з ним дітей та неподанням доказів, щоб підтверджували його твердження, що він утримує сім`ю, а відповідач взагалі не працює, а також доказів дійсної вартості майна на час розгляду справи, враховуючи, що без проведення експертизи не можливо встановити вартість майна, що підлягає поділу, для визначення рівності частин кожного з подружжя, враховуючи, що відповідач не з`являлася до судових засідань та не вказала на погодження з порядком поділу майна визначений позивачем та не запропонувала власного варіанту поділу, суд дійшов висновку, що з матеріалів справи не вбачається за можливе рівно поділи спільно нажите майно між сторонами, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed