Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики № 26/06-1, згідно до якого він передав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 75 000 грн 00 коп., а останній зобов`язався повернути гроші у строк до 31.12.2020 року. Вказані обставини також підтверджуються оригіналом договору від 20.06.2020 року та розпискою від 26.06.2020 року. Також, 02.12.2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики № 02/12-1, згідно до якого він передав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 88 000 грн 00 коп., а останній зобов`язався повернути гроші у строк до 28.12.2020 року. Вказані обставини також підтверджуються оригіналом договору від 02.12.2020 року та розпискою від 02.12.2020 року. У обговорений сторонами строк грошові кошти відповідач не повернув. Позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу в сумі 163 000 грн 00 коп., 81 500 грн 00 коп. штрафу та 2 272 грн 22 коп. суми 3% річних, відшкодувати понесені ним витрати. Ухвалою судді від 22.02.2021 року відкрито провадження у справі. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позов суду не направив. Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи. 26.06.2020 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики № 26/06-1, відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 75 000 грн 00 коп. Вказані обставини також підтверджуються оригіналом договору від 20.06.2020 року та розпискою від 26.06.2020 року. 02.12.2020 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики № 02/12-1, відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 88 000 грн 00 коп. Вказані обставини також підтверджуються оригіналом договору від 02.12.2020 року та розпискою від 02.12.2020 року. Строк дії Договорів за згодою сторін не продовжувався. Зобов`язання мало бути виконано у строк до 31.12.2020 року за договором № 26/06-1 від 26.06.2020 року та у строк до 28.12.2020 року за договором 02/12-1 від 02.12.2020 року. Відповідач свої зобов`язання за договорами позики від 26.06.2020 року та 02.12.2020 року не виконав, кошти у сумі 163 000 грн 00 коп. позивачу не повернув. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного: Згідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договір. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у Постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] основної заборгованості за договором позики від 26.06.2020 року та від 02.12.2020 року в сумі 163 000 грн 00 коп. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу відповідно до п. 6 Договору та 3 % річних, суд виходить наступного: Пунктом 6 Договору встановлено, що у разі порушення терміну повернення позики більше, ніж на 5 календарних днів, Позичальник сплачує Позикодавцю штраф у розмірі 50% від суми вчасно неповернутої суми позики. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦПК України, Позичальник сплачує Позикодавцю 30% річних від простроченої суми. Стягнення неустойки є право Позикодавця. Згідно із ч. 2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Розрахована позивачем сума відсотків складає 2 272 грн 22 коп. Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем. Розмір штрафу 50% від суми вчасно неповернутої суми позики складає 81 500 грн 00 коп. (163 000 грн 00 коп./2) Суд приймає розрахунок, наданий позивачем, та на підставі викладеного, приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 163 000 грн 00 коп., штраф у розмірі 81 500 грн 00 коп. та 30% від суми позики відповідно до п. 6 Договору в розмірі 2 272 грн 22 коп. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved