Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

До Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2010 року по 2014 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. [INFO] у них народився син [PERSON], якого відповідач визнав своїм сином і відповідно до ст.126 СК України, надав заяву про внесення його батьком в свідоцтво про народження до виконавчого комітету Олександропільської сільської ради, про що в Книзі реєстрації народжень 27.03.2014 року складено відповідний актовий запис №02. Відповідач, як батько дитини, ухиляється від виконання обов'язку по утриманню свого сина [PERSON], в добровільному порядку не надає коштів на його утримання, що ставить сина в тяжке матеріальне становище. Відповідач не має постійного місця роботи, постійно змінює місце роботи, має нерегулярний мінливий дохід. Частину доходу отримує в натурі, ухиляється від матеріального утримання сина тому позивач змушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Позивач в підготовче засідання з'явилася та змінила свої позовні вимоги, просить суд стягувати з відповідача по справі, аліменти ні у твердій сумі 2000 гривень а аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу, на утримання дитини. Відповідач у підготовче засідання з'явився, надав довідку про доходи, змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує,проти стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини його доходу. В порядку ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно до ч. 4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі проживали однією сім'єю з 2010 по 2014 рік, під час спільного проживання, [INFO], народився син [PERSON], якого відповідач визнав своїм сином , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 березня 2014 року, видане виконавчим комітетом Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 02. Відповідно до довідок виконкому Олександропільської сільської ради № 222, 223 від 02.05.2018 року, (а.с. 6,7) позивач [PERSON] проживає разом зі своїм малолітнім сином в с.Олександропіль , Петропавлівського району Дніпропетровської області, дитина перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищезазначені обставини та докази по справі суд дійшов висновку про необхідність задоволення змінених позовних вимог , стягнення аліментів з відповідача на утримання його сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу. Згідно ч.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом , в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі . Від оплати судовим збором вимог щодо стягнення аліментів, при подачі позову, позивачка була звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір повинен бути стягнутий з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved