Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 26.02.2016 року звернулись позивачі з зазначеною позовною заявою, вказуючи, що з 1963 року їх сімя проживає в комунальній квартирі №26 (на 2 сімї) в будинку 29 по вул. Приморській в м. Одесі. В січні 1998 року в суміжну кімнату площею 12,0 кв.м. вселилась нова власниця [PERSON] з хворою на туберкульоз донькою [PERSON] 02.10.2001 року [PERSON] померла та у звязку із погіршенням стану [PERSON] позивачі переселили її у свою частку квартири, доглядали, купували ліки та стали проживати однією сімєю по дату її смерті 26.02.2015 року. За життя [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] у вигляді 385/1000 частин квартири [ADDRESS] та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2005 року за [PERSON] визнано право власності на зазначену частину квартири, яке вона в подальшому не зареєструвала у встановленому законом порядку. Оскільки жодних спадкоємців першої, другої та третьої черги [PERSON] не мала, позивачі просять суд встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] з 2003 року та по дату її смерті 26.02.2015 року, а також визнати за позивачами право на спадкування за законом на 385/1000 частин квартири [ADDRESS], яка в цілому складається з двох кімнат житловою площею 31,8 кв.м., 2-х кухонь, санвузлу, коридору та балкону, зальною площею 59,6 кв.м. У судове засідання позивачі не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в [INFO] та займають 1 кімнату в зазначеній квартирі. Особовий рахунок відкрито на [PERSON], який з 01.07.1981 року проживає в даній квартирі. Сусідами по квартирі була [PERSON], що підтверджується копіює довідки (виписки із домової книги про склад сімї та реєстрацію) №731 від 02.10.2015 року. Згідно наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що з 28.04.1998 року [PERSON] разом з донькою [PERSON]А проживали в зазначеній квартирі, 385/1000 частин якої належали [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №98-62 від 31.01.1998 року, укладеного на Одеській універсальній біржі «Витязь». Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №264790, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції від 02.10.2001 року, [PERSON] померла 01.10.2001 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2005 року, яке набрало законної сили 08.07.2005 року договір купівлі-продажу нерухомого майна №98-62 від 31.01.1998 року, укладений на Одеській універсальній біржі «Витязь» між [PERSON] та [PERSON] визнано дійсним; визнано факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з відповіді КП «БТІ» ОМР від 17.11.2015 року, станом на 31.12.2012 року 385/1000 частин квартири [ADDRESS] залишились зареєстрованими за [PERSON], тож [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєструвала право власності на зазначену частку квартири. Згідно відповіді Другої одеської державної нотаріальної контори від 30.11.2016 року №1628/01-16 на підставі заяви позивача [PERSON] внесено запис про відкриття спадкової справи до майна [PERSON], померлої 02.10.2001 року. Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини не звертались. 25.02.2015 року [PERSON] померла у віці 56 років, що підтверджується довідкою про причину смерті, виданою 03.03.2015 року. Похованням [PERSON] займалась позивач [PERSON], що підтверджується копією договору-замовлення на організацію та проведення поховання №013095 від 24.11.2015 року. З наявних в матеріалах справи доказів, зокрема акту про проживання однією сімєю, а також показань свідків, допитаних в ході судового розгляду справи, судом встановлено, що з 2005 року позивачі разом з [PERSON] проживали в одній кімнаті в квартирі [ADDRESS], піклувались про неї, забезпечували лікування та утримання. До того ж, згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 25.11.1981 року, про що зроблено запис №908. Жодних даних щодо перебування спадкодавця в шлюбних відносинах чи наявності інших спадкоємців судом не встановлено. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази та показання свідків, підтверджують той факт, що позивачі дійсно проживали разом із померлою однією сімєю, починаючи з 2005 року. З цим юридичним фактом повязане виникнення певного цивільного права, зокрема, за правилом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п. 21 Постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] з 2003 року та по дату її смерті 26.02.2015 року, та, як наслідок, визнання за позивачами права на спадкування як спадкоємців четвертої черги після смерті [PERSON]

Outcome: approved