Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 24.10.2014 року звернулись [PERSON], [PERSON] із позовною заявою до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Одеського відділення №1 про стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі зазначили, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу «Доступний» №020/115/1096-840 від 01.10.2013 року, згідно якого ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» відкрило їй рахунок [NUMBER] в доларах США. При зверненні до банку із вимогою про повернення суми банківського вкладу [PERSON] отримала відмову. Між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» були укладені Договори банківського вкладу (вклад «Стабільне зростання»): №342805 від 08.09.2014 року, №343288 від 09.09.2014 року, №343694 від 10.09.2014 року, №344180 від 11.09.2014 року, №344394 від 12.09.2014 року, №344870 від 15.09.2014 року, №345223 від 16.09.2014 року, №345645 від 17.09.2014 року, за умовами цих договорів [PERSON] внесла по 1100 доларів США за кожним із договорів на депозитні рахунки, строком на 14 днів, під 9% річних. Після закінчення строків розміщення коштів на депозитних рахунках [PERSON], вклади з відсотками були зараховані банком на її поточний рахунок [NUMBER]. Позивачі зазначають, що на даний час відповідачем кошти за договорами повернуті частково. [PERSON] вважає, що такі дії ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» порушують її права та права її матері [PERSON] як споживачів банківських послуг, завдають їм моральної та матеріальної шкоди. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачі, за уточненими вимогами просять суд: - стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Одеського відділення №1 по вкладу «Доступний» на користь [PERSON] 112 доларів США; - стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Одеського відділення №1на користь [PERSON] грошові кошти з карткового рахунку [NUMBER] у сумі 7724 доларів США; - на підставі ч. 1,2 п. 11 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Одеського відділення №1 на користь державного бюджету штраф в розмірі п'яти неоподатковуваних мінімальних доходів громадян у розмірі 6090 грн., та на користь [PERSON] 6900 грн. в якості компенсації моральної шкоди; - на підставі ст. 18 ч.1, ч. 2, ч. 8, ч.3 п. 10, ч. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» вважати датами повернення вкладів «Стабільне зростання» як зазначено в п. 2, а саме 22.09.2014 року, 23.09.2014 року, 24.09.2014 року, 25.09.2014 року, 26.09.2014 року, 29.09.2014 року, 30.09.2014 року та 01.10.2014 року; пункт 3.1.4 та договір №672/12-в/38-980 на відкриття карткового рахунку визнати недійсними; - стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Одеського відділення №1 на користь [PERSON] компенсацію матеріальної шкоди у розмірі 6750 грн. Позивач [PERSON], яка на підставі довіреності є представником позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про що надала відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справи за її відсутністю, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Одеського відділення №1 в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. До суду надійшли письмові заперечення ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» за підписом представника за довіреністю - [PERSON], згідно яких відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що на виконання умов договорів, укладених з позивачами, банк повернув у безготівковій формі суми вкладів та нараховані відсотки на поточний рахунок вкладника, але через нормативні акти НБУ заборонено видачу коштів в певних сумах. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.10.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено Договір банківського вкладу №020/115/1096-840 (вклад «Доступний»), за умовами якого банк відкрив вкладнику вкладний рахунок [NUMBER] в доларах США для обліку коштів і здійснення операцій згідно вимог чинного законодавства України та нормативних актів НБУ, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 06.10.2014 року представник [PERSON] - [PERSON] звернулась із заявою про видачу з рахунку [NUMBER] всіх коштів, за виключенням залишку у 20 доларів США, та надати довідку про стан рахунку. Однак, кошти, наявні на картковому рахунку [NUMBER], ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь [PERSON] виплачено не було. Згідно виписки ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» по рахунку [NUMBER] вбачається, що станом на 25.11.2014 року залишок коштів на даного вкладному рахунку становить 113,10 доларів США. 08.09.2014 між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено договір №672/12-в/38-980 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу, відповідно до п. 1.1 якого відповідач надає позивачу банківські послуги - відкриває поточний рахунок [NUMBER] в доларах США та зобов'язується за вказівкою позивача виплатити залишок коштів з вказаного рахунку готівкою. Відповідно до п. 4.8 договору за вказівкою клієнта обов'язок банку виплатити залишок коштів на «Картрахунку» готівкою або шляхом переказу їх на інший рахунок після проведення повного розрахунку у випадку припинення, розірвання цього договору або закінчення строку дії «СПЗ» у порядку, встановленому п.п. 10.4 - 10.5 договору. 08.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» був укладений Договір банківського вкладу (вклад «Стабільне зростання») №342805, за умовами якого [PERSON] внесла суму вкладу 1100 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER]. 09.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» був укладений Договір банківського вкладу (вклад «Стабільне зростання») №343288, за умовами якого [PERSON] внесла суму вкладу 1100 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER]. 10.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» був укладений Договір банківського вкладу (вклад «Стабільне зростання») №343694, за умовами якого [PERSON] внесла суму вкладу 1100 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER]. 11.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» був укладений Договір банківського вкладу (вклад «Стабільне зростання») №344180, за умовами якого [PERSON] внесла суму вкладу 1100 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER]. 12.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» був укладений Договір банківського вкладу (вклад «Стабільне зростання») №344394, за умовами якого [PERSON] внесла суму вкладу 1100 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER]. 15.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» був укладений Договір банківського вкладу (вклад «Стабільне зростання») №344870, за умовами якого [PERSON] внесла суму вкладу 1100 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER]. 16.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» був укладений Договір банківського вкладу (вклад «Стабільне зростання») №345223, за умовами якого [PERSON] внесла суму вкладу 1100 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER]. 17.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» був укладений Договір банківського вкладу (вклад «Стабільне зростання») №345645, за умовами якого [PERSON] внесла суму вкладу 1100 доларів США на депозитний рахунок [NUMBER]. Відповідно до умов зазначених договорів банківського вкладу №342805 від 08.09.2014 року, №343288 від 09.09.2014 року, №343694 від 10.09.2014 року, №344180 від 11.09.2014 року, №344394 від 12.09.2014 року, №344870 від 15.09.2014 року, №345223 від 16.09.2014 року, №345645 від 17.09.2014 року - строк зберігання вкладів складає 14 календарних днів з розрахунку процентної ставки 9% річних. Згідно до пунктів 3.1.3, 3.1.4 вищевказаних договорів банківського вкладу банк зобов'язався зберігати вклади, нараховувати та сплачувати по ним проценти, а також повернути повністю вклади та нараховані проценти у «Дату повернення», зазначену у п. 2 цих Договорів, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладів та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банк та/або виписки з Депозитного рахунку. Судом встановлено, що після закінчення строку дії вищевказаних договорів вкладу ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» перерахував суми вкладів та нараховані відсотки на поточний рахунок вкладника [PERSON] за [NUMBER]. 03.10.2014 року після закінчення дії вищевказаних договорів вкладу [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про закриття її поточного рахунку [NUMBER] та видачу залишку коштів з цього рахунку готівкою. Однак, вказану заяву відповідач залишив без реагування, суму вкладу готівкою не повернув. На даний час відповідачем кошти за договорами повернуті частково. Згідно виписки ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» по рахунку [NUMBER] вбачається, що станом на 25.11.2014 року залишок коштів на даному вкладному рахунку становить 7832,46 доларів США. З приводу видачі грошових коштів з вказаного поточного рахунку представник позивача [PERSON] - [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача, що підтверджується матеріалами справи. [PERSON] 18.12.2014 року подала клопотання, де зазначила, що 17.12.2014 року відповідачем було виплачено 100 доларів США, тому заборгованість за договорами банківського вкладу, що складають залишок коштів на поточному рахунку [NUMBER] становить 7724 дол. США. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов'язується виплачувати вкладнику суму вкладу та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором. За ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Пунктом 7.8. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 р., за поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб - резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Згідно із ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду,законом, банківськими правилами га звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Пунктом 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої 1 Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р.. встановлено, що розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення га/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. У свою чергу, п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно із ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що позивачі звертались до відповідача з приводу виплати коштів з належних їм рахунків, але відповідач такі дії не вчинив, здійснюючи часткові періодичні виплати за вимогою, суд вважає, що ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» порушує права позивачів на отримання їх власних коштів. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року, вирішуючи спори, що випливають із права приватної власності громадян, суди повинні виходити з положень ст. 41 Конституції про те, що це право є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При цьому, відповідно до положень ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Таким чином, обмеження прав позивачів щодо отримання коштів, які є їх власністю, є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству України, а також Конституції України. Позивачі були позбавлені права на вищезазначені грошові кошти у встановленому законом порядку, а тому мають право на їх повернення відповідачем без будь-яких обмежень. Суд критично оцінює та не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він не порушує права позивачів, а виконав свої зобов'язання згідно умов догорів. Відповідач вказує, що не може сплатити позивачам грошові кошти одноразово з вкладних та поточних рахунків з підстав того, що Постановами Національного Банку України №172 від 28.03.2014 року, №245 від 29.04.2014 року та №328 від 30.05.2014 року обмежено видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Однак, як вбачається з матеріалів справи, заперечень відповідача та виписок з рахунків позивачів, відповідач ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» в межах обмежень, встановлених НБУ, грошові кошти позивачам також не повертає. Згідно відомостей НБУ 1 (один) долар США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 18.12.2014 року дорівнює 15,7685 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» зобов'язаний виплатити позивачу [PERSON] 113,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 1783,58 гривень, які знаходяться на рахунку [NUMBER], а позивачу [PERSON] - 7724 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 121807,48 гривень, які знаходяться на рахунку [NUMBER]. З системного аналізу положень ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 533 ЦК України, статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що при укладенні депозитного договору в доларах чи іншій валюті а також при наявності у банку ліцензії, яка дозволяє йому здійснення операцій з валютними цінностями, заборгованість банку перед клієнтом за депозитним договором має бути повернута останньому добровільно чи судовому порядку саме в іноземній валюті вкладу, а не національній валюті гривні. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Оскільки [PERSON] та [PERSON] правомірно здійснили вклади в іноземній валюті, то виконання зобов'язання банку має бути також у валюті вкладу. Позивач просить визнати недійсними пункт 3.1.4 та договір №672/12-в/38-980 на відкриття карткового рахунку посилаючись на ст. 18 ч.1, ч. 2, ч. 8, ч.3 п. 10, ч. 6 Закону України «Про захист прав споживачів». Судом не встановлено підстав вважати оспорюваний позивачами договір або його частину такими, що обмежує їх права як споживачів відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Позовна вимога - «вважати датами повернення вкладів «Стабільне зростання» як зазначено в п. 2, а саме 22.09.2014 року, 23.09.2014 року, 24.09.2014 року, 25.09.2014 року, 26.09.2014 року, 29.09.2014 року, 30.09.2014 року та 01.10.2014 року» взагалі є незрозумілою щодо якої позов не містить жодних обґрунтувань, тому суд залишає цю вимогу без задоволення. Статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено відповідальність суб'єктів господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, за порушення законодавства про захист прав споживачів. Позивачами не доведено, а судом не встановлено, що умовами укладених позивачами договорів з ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива», порушуються їх права як споживачів, ці умови є несправедливими, містять істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача тощо, тому визначені ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» підстави для відповідальності ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» за порушення законодавства про захист прав споживачів - відсутні. Тому вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на користь державного бюджету штрафу в розмірі п'яти неоподатковуваних мінімальних доходів громадян у розмірі 6090 грн. задоволенню не підлягають. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» зобов'язань за договорами банківського вкладу та рахунку, суд виходить з того, що правовідносини сторін за цими договорами є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК України). Положення договорів не передбачають відповідальність у вигляді стягнення моральної шкоди, а зазначена вимога не кореспондує положенням ст. 23 ЦК України. Системний аналіз статей 23, 625, 1050, 1167 ЦК України свідчить про те, що порушення договірного зобов'язання не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки законодавством передбачений спеціальний порядок відповідальності та порядок відшкодування збитків за порушення грошового зобов'язання. У зв'язку із цим, позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди з ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» не ґрунтуються на вимогах закону, і не підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] вказує, що діями відповідача щодо неповернення суми вкладу їй заподіяно матеріальну шкоду у загальному розмірі 6770 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку матеріальна шкода складається з: 270 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 4320 грн., - упущений прибуток (вигода); 1600 грн. - ліки і урологічні прокладки; 450 грн. - транспортні та канцелярські витрати; 250 грн. - консультація юриста; 150 грн. - копіювання документів для суду. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Умовами укладеного між сторонами договору не передбачено обов'язку банку відшкодувати позивачу упущену вигоду при несвоєчасному поверненні грошових коштів, тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині відшкодування понесених матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди. Посилання [PERSON] на те, що внаслідок неправомірний дій відповідача стан її здоров'я значно погіршився, та у зв'язку із цим вона понесла витрати у розмірі 1600 грн. на придбання ліків і урологічних прокладок - є безпідставними, оскільки жодних доказів причинно-наслідкового зв'язку між неповерненням суми вкладу та імовірним погіршенням здоров'я, і придбанням у зв'язку із цим певних медичних препаратів, суду не надано. Вимоги позивача щодо стягнення на її користь транспортних та канцелярських витрат, копіювання документів для суду, є безпідставними, та такими що не підтверджується жодними доказами. Що стосується вимог позивача про відшкодування понесених нею витрат на консультацію юриста, то вони також не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. В порушення зазначеного [PERSON] не надано доказів, які б підтверджували факт надання їй правової допомоги будь-якою особою, відсутні належні докази фактичної сплати позивачем зазначених коштів в рахунок оплати роботи за надання правової допомоги. Відповідно до п.17 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позов задоволено на суму 7837,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 123591,06 гривень, то розмір судового збору складає 1235,91 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial