Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що є власницею житлового будинку [ADDRESS] . В ході підготовки документів для приватизації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку на якій він розташований з`ясувалось, що приватизувати земельну ділянку неможливо, оскільки право власності не неї зареєстровано за колишнім власником будинку [PERSON] , яка померла [INFO] . Єдиним правовим способом захисту законних прав та інтересів позивачки є звернення до суду, оскільки інша можливість оформити право власності на земельну ділянку відсутня, тому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівль та споруд, площею 0,2500 га, що знаходиться по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 09 жовтня 2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; витребувано у Першої Первомайської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Другої Первомайської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію спадкової справи після смерті [INFO] в с. Софіївка Первомайського району Миколаївської області [PERSON] ; витребувано у Мигіївської сільської об`єднаної територіальної громади Первомайського району Миколаївської області інформацію щодо наявності осіб, які були зареєстровані за місцем проживання спадкодавця - [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] . За результатом розгляду витребуваної інформації, ухвалою суду від 09 листопада 2020 року, витребувано у Державного нотаріального архіву в Миколаївській області копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] в с. Софіївка Первомайського району Миколаївської області [PERSON] . Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року підготовче засідання у справі відкладено на 14 грудня 2020 року з підстав необхідності отримання інформації щодо уточнення реєстрації місця проживання [PERSON] яка є спадкоємицею [PERSON] . У подальшому судові засідання було відкладено з метою отримання витребуваної інформації. Позивачка та її представниця 02 лютого 2021 року в підготовче засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином; в матеріалах справи наявна заява представниці позивачки про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача 02 лютого 2021 року до суду не прибув; в матеріалах справи наявна заява представника відповідача про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Сіраченко Т.П., зареєстрованого в реєстрі за №2-1319, та отриманою судом інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.01.2021 року №242133158. Із копії вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що позивачка отримала будинок після смерті [INFO] [PERSON] , який належав йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.05.1998 року приватним нотаріусом Первомайського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області Колесніченко Л.І., зареєстрованого Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області 05.06.1998 року за реєстровим №171. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.05.1998 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS] на земельній ділянці 0,25 га, з гідно з державним актом на право приватної власності на землю, виданого Софіївською сільською радою народних депутатів Первомайського району 16.08.1994 року № 112. Технічний паспорт на будинок станом на 04.12.2016 року виготовлено на ім`я [PERSON] . Згідно з інформацією відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 30.09.2020 року №430/118-20 станом на 01.01.2013 року земельні ділянки для обслуговування будинку площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,38 га на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №015267, зареєстрованого 16.08.1994 за №112, зареєстровані за [PERSON] . Зазначене підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №015267, згідно з яким [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,63 га розташована на території с. Софіївка Софіївської сільської Ради; земля передана для обслуговування будинку (0,25 га), ведення підсобного господарства (0,38 га). Із копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] встановлено, що спадкодавець померла у м. Дніпропетровськ, хоча місце проживання її по день смерті було зареєстровано в с. Софіїка Первомайського району Миколаївської області. ЇЇ онука [PERSON] звернулась із заявою до нотаріуса щодо спадкового майна, яке складається з земельної частки (паю), що знаходиться в селі Софіївка Первомайського району Миколаївської області та 12.07.2002 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 5,8 га, яка перебуває у колективній власності КСП «Софіївська» с. Софіїка Первомайського району Миколаївської області, що належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії МК №0193918. Відомостей щодо будь-якого іншого майна спадкодавиці та інших спадкоємців спадкова справа не містить. Із інформації Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 05.11.2020 року №1460-0.04 вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] за зазначеною адресою були зареєстровані: [PERSON] (з 13.04.1998 року по теперішній час), [PERSON] (з 13.04.1998 року, на теперішній час не зареєстрований), [PERSON] (з 13.04.1998 року, на теперішній час не зареєстрований). На підставі рішення №6 ІІ сесії Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 17.11.2015 року сьомого скликання «Про перейменування вулиць та провулків в населених пунктах Софіївської сільської ради» [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1ст.316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч.1ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.ч.1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції чинній на час укладання договору купівлі-продажу) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно із частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Із досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняла позивачка, придбав у [PERSON] будинок розташований по [ADDRESS] та оформив його відповідно до вимог чинного законодавства. Натомість земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд не оформив, у зв`язку із чим право власності на зазначену земельну ділянку залишається зареєстрованим за колишньою власницею. Місце проживання позивачки з 13.04.1998 року та по теперішній час зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Копія спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] не містить відомостей про звернення спадкодкоємців щодо оформлення спадщини у вигляді земельної ділянки для обслуговування житлового будинку розташованого по [ADDRESS] . Ураховуючи викладене, суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, ураховуючи прийняття судом визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку, що оскільки право власності на житловий будинок перейшло до позивачки, але оформити право власності на земельну ділянку для обслуговування будинку у визначеному законом порядку вона не має можливості, її право підлягає захисту у судовому порядку. Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved