Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

До суду звернувся позивач з вищевказаним позовом до відповідача про захист прав споживача банківських послуг, в якому зазначив, що він є споживачем послуг банку. Вважає, що кредитний договір № 11257161000 від 23.11.2007 р. не укладений, оскільки сторони не досягли відповідно до актів цивільного законодавства обов»язкових умов. Просив визнати незаконною відсутність у оспорюваному договорі № 11257161000 від 23.11.2007 р. вираження грошового зобов»язання; визнати умови у оспорюваному договорі № 11257161000 від 23.11.2007 р.: - не вираження грошового зобов»язання, - не виконання грошового зобов»язання, вимогу виконання ні невираженого та невиконаного грошового зобов»язання, а визначеного грошового еквіваленту зобов»язання, - обмеженням прав споживача за кредитним договором № 11257161000 від 23.11.2007 р. [PERSON] - несправедливими. Позивач в судове засіданняне з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином.Надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу в його відсутності. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, оскільки ч.2 ст.169 ЦПК України передбачено, що неявка представника в судове засідання без поважних причин чи неповідомлення ним про причини неявки не перешкоджають розгляду справи. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що 23.11.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибБанк» та [PERSON] було укладено договір № 11257161000 про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 30000 доларів США та сплати 12,4 % за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку та на умовах, визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 151500,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладення договору. Надання кредиту здійснюється 23.11.2007 р., позичальник зобов»язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23.11.2028 р.(а.с.13-18). Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, яке регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст..626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст..638 ч.1 ЦК України). Відповідно до ст..629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено,що за кредитним договором банк… (кредитодавекць) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1,11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Статтею 18 ч.3 п.16 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством здійснюється судом. У рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень п.п.22,23 ст.1, ст..11, ч.8 ст.18, ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» у взаємозв»язку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), зазначено, що дія п.22,23 ст.1, ст..11 ЗУ «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Під час розгляду справи судом встановлено, що23.11.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибБанк» та [PERSON] укладено договір № 11257161000 про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк надав споживчий кредит у розмірі 30000 доларів США та сплати 12,4 % за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку та на умовах, визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 151500,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладення договору. Надання кредиту здійснюється 23.11.2007 р., позичальник зобов»язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23.11.2028 р. Позивач вважає даний договір не укладеним, що не відповідає дійсності, оскільки даний договір укладений у письмовій формі, як це передбачено ст..1055 ЦК України, договір підписаний сторонами, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач виконав свої зобов»язання щодо надання кредиту у розмірі 30000 доларів США у день укладання договору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Навпаки, позивачем не надано допустимих і належних доказів, що свідчать про не укладення зазначеного договору.Позивач не зазначає, які саме умови кредитного договору є несправедливими та в чому саме є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків.Так, як доказ позивач надає примірник підписаного ним власноруч майже сім років тому кредитного договору, у якому зазначено про надання банком суми кредиту в день підписання договору. У кредитному договорі зазначено суму грошового зобов»язання: сума кредиту - 30000 доларів США, що складає 151500,00 грн. за курсом НБУ на момент укладання договору, та сплата 12,4 процентів за користування кредитом. Визначені строки та умови повернення суми кредиту, права та обов»язки сторін. Позивач вважає, що відповідач діє всупереч ст..526 ЦК України і вимагає від нього виконання грошового еквіваленту зобов»язання, хоча цей еквівалент був прописаний у договорі під час його укладання і на той момент сторони досягли згоди з цього приводу, про що свідчать їх підписи.

Outcome: dismissed