Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 15.05.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що 06.06.1980 року, мати позивача [PERSON] отримала разом із сім`єю (з двох осіб) квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення Жовтневого виконкому від 06.06.1980 року №330. В квартирі зареєстрований відповідач син від першого шлюбу [PERSON] , якій не проживав в ній. З моменту вселення позивач мешкає в квартирі разом і іншою дружиною [PERSON] та з дітьми, здійснює оплату за квартиру та комунальні послуги, опалення, водопостачання та інші витрати по утриманню житла, однак реєстрація відповідача змушує нести додаткові витрати. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду із дійсним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2020 року було відкрито провадження у справі. Представником позивача - адвокатом Стахановою М.О. 15.10.2020 року до суду надано заяву про розгляд справи без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2020 року закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 19.11.2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів №330 від 06.06.1980 року було змінено умови договору житлового найму, а саме пунктом 8 зазначено, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] , с. с/с 2 люд. Вона та син-63 р. [PERSON] просить надати їй двокімнатну квартиру [ADDRESS] , вирішено надати ордер на с/с 2 люд. та зняти з квартирного обліку. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.07.1970 року мати позивача [PERSON] [INFO] є [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.12.2018 року [PERSON] померла [INFO] , ро що 31.12.2018 року складено відповідний актовий запис №13671. Відповідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації від 15.07.2019 року відділок №3 вих.№589 в квартирі за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та відповідальна особа зазначена [PERSON] . 28.02.2020 року [PERSON] звернувся до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про переоформлення особового рахунку на його ім`я. Відповідно листа №Л-592 від 19.03.220 року ПРА ОМР повідомили, що переоформлення особового рахунку повинно відбуватись лише за згодою сторін, тобто наймодавця та повнолітніх членів сім`ї наймача, у випадку відсутності згоди гр. [PERSON] завіреної у встановленому порядку, питання визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, або визнання його безвісно відсутнім чи інше, відповідно до законодавства України, необхідно вирішувати у судовому порядку з метою його подальшого зняття з реєстрації. Відповідно акту про не проживання від 18.07.2019 року посвідченого начальником дільниці №3 Райчевим Г.О. [PERSON] ніколи не проживав та не користувався квартирою [ADDRESS] , особисті речі в квартирі відсутні. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Системний аналіз ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Суд погоджується з доводами позивача, що реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивача, зумовлює несення ним зайвих витрат зі сплати за комунальні послуги. Відповідач фактично в квартирі не проживає, доказів, які б спростовували висновки суду в цій частині, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved