Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги вмотивовує тим, що, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2014р. з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.07.2013р. і до досягнення донькою повноліття, а саме до 22.10.2029р. За можливості доходу сплачував аліменти відповідно до рішення суду. Разом з тим, у звязку із зміною його сімейного стану та погіршення матеріального стану не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, оскільки 14.11.2014р. зареєстрував шлюб з [PERSON], яка перебуває на його утриманні, а також на утриманні знаходиться мати, [PERSON], на даний час офіційно не працює, має нерегулярний та мінливий дохід. За даних обставин позивач просить задовольнити позовні вимоги та змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2014р. на користь відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], а саме стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно до повноліття доньки. Позивач в судове засідання не зявився, повідомлявся заздалегідь, за контактними даними зазначеними ним в позовній заяві. Відповідач в останнє судове засідання не зявилася, однак надала свої письмові заперечення щодо позову, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що підстав для зміни розміру аліментів позивачем не надано. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], являється донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, яка міститься в матеріалах справи, та не спростовується сторонами у справі. (а.с. 7) На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.07.2013 року та до повноліття доньки, тобто до 22.10.2023 року. (а.с. 8, 35-37) Крім того, відповідно до вищезазначеного рішення суду з [PERSON] стягувалися аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу), на її утримання, щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років, починаючи з 15.07.2013р. (а.с. 8, 35-37) Відповідно до ч. 2\~ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З роз'яснень, викладених у п. 17 вищевказаної постанови та ч.1\~ст.182 СК України\~вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Суд оцінивши надані сторонами докази в сукупності вважає що підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року немає. Так судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 14.11.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище Бочуликіна) [PERSON] шлюбу дітей не мають. Доказів непрацездатності, хвороби [PERSON], та інших обставин, які б змусили перебувати на утриманні позивача його дружини, суду не було надано. З матеріалів справи вбачається, що позивач в Кремунчуцькому міськрайонному центрі зайнятості як безробітний не перебуває, що підтверджується копією довідки № 564 від 08.02.2017р., виданої Державним центром зайнятості Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості Міністерства соціальної Політики України. (а.с. 16) Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 09.02.2017р. дані відносно [PERSON] відсутні. (а.с. 17) Таким чином з наданих доказів, позивач являється здоровим працездатним чоловіком, який спроможний на утримання своєї доньки. Посилання позивача, як на одну із підстав зміни розміру аліментів, знаходження його непрацездатної матері, яка є пенсіонером за віком, судом не приймається до уваги, оскільки під час ухвалення рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 р., судом враховано під час визначення розміру аліментів дану обставину. Також слід зазначити, що матеріальне становище позивача не погіршилося з часу призначення аліментів, оскільки стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення донькою трирічного віку, які стягувалися з нього припинилося 22.10.2011р. Між тим, позивач не надав суду доказів розірвання трудового договору, укладеного між ним та [PERSON] від 21.01.2014 року, відповідно до якого він є працівником - оператором стрічкового устаткування, та даний договір є безстроковим, про що зазначено в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2014р. Окрім іншого судом встановлено, що у позивача наявна заборгованість по сплаті аліментів, що станом на 01.06.2017р. становить 6522,50 грн., та підтверджується довідкою-розрахунком Крюківського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській обл. від 19.06.2017р. за № 26039. (а.с. 34) Таким чином, в сукупності всі надані докази свідчать про відсутність підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року. Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Як зазначено в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК.\~\~ Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України\~\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини другої\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку про відсутність доцільність зміни способу стягнення аліментів, які визначені відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2014р., та відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON]

Outcome: dismissed