Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив», право вимоги до якого перейшло за Договором про надання фінансових послуг факторингу №0110/1 від 01.10.2018 року, заборгованість за договором №3218406125-012726 від 23.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 5 033.70 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 1 000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1763.70 грн., заборгованості за пенею - 2 270 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати: витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн. та витрати за юридичні послуги в сумі 1 500 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «Фінансова компанія «Гроші» та громадянкою України [PERSON] було укладено договір №3218406125-012726 від 23.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 2.1. договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк, визначений цим договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором, що підтверджується платіжним повідомленням про перерахування відповідачу позики у розмірі 1000 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Дата надання позики 23.06.2018 року. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 17.07.2018 року включно. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлений даним договором. Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 243 грн., 70 коп. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (20 грн. процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Таким чином, загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягала сплаті позичальником, у період згідно з вищезазначеним договором складає 1 243,70 грн. Платіжним дорученням №3142 від 23.06.2018 та повідомленням від 23.06.2018 року підтверджується, що позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 1 000 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №2829 від 23.06.2018 року. Отже, позикодавець свої зобов`язання за договором №3218406125-012726 від 23.06.2018 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором.Як вказує позивач, станом на 01.10.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п. 5.4. даного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з заборгованості за кредитом - 1000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1763,70 грн.; заборгованості за пенею - 2270 грн. 01.11.2018 року між позикодавцем та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0111/2, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі на підставі ст. 1077 ЦК України. Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3218406125-012726 від 23.06.2018 року. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.01.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. 09.07.2019 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки банком не надано належного розрахунку заборгованості. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. У судовому засіданні 11.10.2019 року відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, визнавши при цьому факт укладення нею договору, про який йдеться в позові, факт отримання позики та її неповернення в жодній частині, а також факт повідомлення про заміну кредитора . Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ «Фінансова Компанія Є Гроші» та [PERSON] , 12.02.1988 року було укладено договір №3218406125-012726 від 23.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.15-21). Згідно з п. 2.1. договору позикодавець (Товариство) на умовах цього договору надає позичальнику (клієнту) коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором. Приписами п. 2.2. договору встановлено, що тип позики (кредиту) - споживчий. Відповідно до п. 3.1. договору розмір позики складає 1 000,00 грн. Згідно з платіжним дорученням №3142 від 23.06.2018 року та повідомленням від 23.06.2018 року, грошові кошти в сумі 1 000,00 грн. перераховані ТОВ «Фінансова Компанія Є Гроші» на картковий рахунок [PERSON] . - [NUMBER] (а.с.27-28). Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва №2829 від 28.12.2017 року (а.с.29-30). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом (електронний підпис), що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг. Також відповідач визнала факт укладення договору в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Приписами п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Як вбачається зі змісту вищевказаного договору, свої зобов`язання ТОВ «Фінансова Компанія Є Гроші» перед відповідачем виконало. Приписами п. 3.2. договору встановлено, що сума процентів за користування позикою становить 243,70 грн. за 25 днів. Пунктом 3.2.1. договору встановлено, що проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою. Відповідно до п.п. 5.1., 5.2., 5.3., 5.4. встановлено, що строк надання послуг за цим договором розпочинається з моменту отримання позичальником коштів, відповідно до умов договору. Строк, на який надається позика за цим договором становить 25 днів. Дата надання позики 23.06.2018 року. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 17.07.2018 року включно. Згідно з п. 6.2. договору проценти за користування позикою нараховуються з дати надання позики позичальнику до дня повного погашення заборгованості за цим договором включно. Судом встановлено, що відповідачем не сплачувалась сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 01.10.2018 року за нею утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом - 1000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1763,70 грн.; заборгованості за пенею - 2270 грн., а всього 5 033,70 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Який не спростовано відповідачем (а.с.23-26). 01.11.2018 року між позикодавцем та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0111/2, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі, і згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в впорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника) (а.с.12-14). Таким чином, судом встановлено, що внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №3218406125-012726 від 23.06.2018 року, про що повідомлено відповідача, що визнано останньою в судовому засіданні. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 7.1. договору встановлено, що у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00 % від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Враховуючи викладені положення закону на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором №3218406125-012726 від 23.06.2018 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором, однак, у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань, станом на 01.10.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, що призвело до виникнення заборгованості, яка складається з заборгованості за кредитом - 1000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1763,70 грн.; заборгованості за пенею - 2270 грн., що не спростовано відповідачем будь-якими доказами. Отже суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню та стягненню з відповідача підлягає заборгованість за договором №3218406125-012726 від 23.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 5 033,70 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 1 000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1 763,70 грн., заборгованості за пенею - 2 270 грн. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 15.10.2018 року між ФОП [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» був укладений договір про надання юридичних послуг (а.с. 51). Згідно з платіжним дорученням №96 від 06.11.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» сплачено за надання юридичної допомоги за договором від 15.10.2018 року суму у розмірі 1 500,00 грн. (а.с. 53). Також надано детальний розрахунок суми витрат, пов`язаних з наданням юридичних послуг від 06.11.2018 року (а.с.52). Однак, беручи до уваги те, що юридичні послуги надавались не адвокатом, оскільки суду не надано відповідних повноважень ФОП Довбиш С.Є. як адвоката, виходячи зі змісту положень ст.ст.133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов`язаних з наданням юридичних послуг на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» у розмірі 1 500,00 гривень. Разом з тим на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення від 06.11.2018 року на суму 1 762 грн. (а.с.2). На підставі викладеного і

Outcome: approved