Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 17 липня 2019 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами № 010/0160/82/0018126 від 08 вересня 2011 року і № 014/0143/82/0104014 від 10 червня 2013 року в розмірі 44223,46 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] 08 вересня 2011 року був укладений кредитний договір № 010/0160/82/0018126 на суму 4420 грн., а 10 червня 2013 року між цими ж сторонами був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0143/82/0104014 на суму 25613,89 грн. (з яких 1594,91 грн. - на споживчі цілі, 22605,09 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 22034268757 від 12 жовтня 2012 року). Позивач зазначає, що набув право вимоги за зазначеними договорами на підставі договору про відступлення права вимоги №20171128 від 28 листопада 2017 року, укладеного з ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», який, в свою чергу набув право вимоги за цими договорами на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» і АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідач не виконує свої зобов`язання за зазначеними договорами належним чином, тому відповідно до розрахунку заборгованості за кредитами сума боргу за договором № 010/0160/82/0018126 від 08 вересня 2011 року становить 29242,68 грн., з яких 28732,58 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 510,10 грн. - сума заборгованості за відсотками; сума боргу за договором № 014/0143/82/0104014 від 10 червня 2013 року складає 14980,78 грн., з яких 10457,73 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1582,56 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2940,49 грн. - сума заборгованості за пенею. У зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача вказані суми заборгованості за обома кредитами і судові витрати (а.с.1-4). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 17 липня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.51). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.52). До суду 01 серпня 2019 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.53). Ухвалою судді від 01 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.54-55). Представник позивача [PERSON] надіслала на адресу суду клопотання, у якому просила задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 08 вересня 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 010/0160/82/0018126 відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 4420 грн. зі сплатою 36,9% річних з кінцевою датою тривалості ліміту кредитування 24 місяці, тобто до 09 вересня 2012 року (а.с.5). Додатковою угодою від 08 травня 2013 року до кредитного договору №010/0160/82/0018126 від 08 вересня 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] погодили зміну відсоткової ставки за кредитом 36% річних, кінцевий строк повернення кредиту - 08 травня 2017 року (а.с. 10-12). 10 червня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0143/82/0104014 від 10 червня 2013 року на суму 25613,89 грн. (з яких 1594,91 грн. - на споживчі цілі, 22605,09 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором №22034268757 від 12 жовтня 2012 року), строком повернення до 10 січня 2019 року і сплатою 35,3% річних (а.с. 18-20). За твердженням позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги за договорами № 010/0160/82/0018126 від 08 вересня 2011 року і № 014/0143/82/0104014 від 10 червня 2013 року на користь АТ «Комерційний Індустріальний Банк». 28 листопада 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір про відступлення права вимоги №20171128, за яким відповідно до витягів з реєстрів боржників № 5 і № 6 позивач набув право вимоги за договорами № 010/0160/82/0018126 від 08 вересня 2011 року і № 014/0143/82/0104014 від 10 червня 2013 року (а.с. 28-30, 31, 32). Згідно з розрахунком позивача відповідач має прострочену заборгованість за договорами № 010/0160/82/0018126 від 08 вересня 2011 року і № 014/0143/82/0104014 від 10 червня 2013 року, а саме: за договором № 010/0160/82/0018126 від 08 вересня 2011 року 29242,68 грн., з яких 28732,58 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 510,10 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором №014/0143/82/0104014 від 10 червня 2013 року - 14980,78 грн., з яких 10457,73 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1582,56 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2940,49 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 35-39). У матеріалах справи містяться повідомлення, адресовані відповідачу та 22 березня 2018 року, якими ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляють про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» та про розмір заборгованості (а.с.40, 41). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи у судовому засіданні, приймаючи до уваги те, що договори, заборгованість за якими позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, укладені [PERSON] з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження переуступлення останнім на користь ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» прав вимоги за цими договорами, у зв`язку з чим ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» не набув права на відступлення права вимоги за вказаними договорами на користь позивача, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог як у недоведених і необґрунтованих. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень 141 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed