Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] із відповідною позовною заявою, в якій зазначив, що 19 жовтня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON], про що 19 жовтня 2002 року складено актовий запис № 408 відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області. Від шлюбу вони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне проживання припинили з вересня 2015 року у звязку з несумісністю характерів. Просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зазначив, що вони з дружиною проживають різними сімями. Подальше збереження сімї вважає неможливим. Спору щодо порядку виховання дітей та розподілу спільного сумісного майна на теперішній час між ними немає. Зауважив, що на час надання судом строку на примирення, дружина , за клопотанням якої його було, не приймала жодних заходів щодо збереження сімї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги не визнала, проти розірвання шлюбу заперечувала, зазначивши, що вони з позивачем мають двох неповнолітніх дітей, які наразі перебувають в складному підлітковому віці, і досягли віку, щоб приймати участь у вирішенні питання щодо того, з ким із батьків вони залишатимуться. Просила надати строк на примирення. Ухвалою суду від 30 травня 2017 року сторонам був наданий строк на примирення тривалістю в один місяць. За цей період сторони примирення не дійшли. Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, дійшов висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 19 жовтня 2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівка Донецької області, актовий запис № 408 від 19 жовтня 2002 року, дошлюбне прізвище дружини - Павлова, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-НО № 193455, виданого 19.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 305539, виданим 18.12.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції, актовий запис № 590 від 18 грудня 2002 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 126410, виданим 02.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 308 від 02 червня 2007 року. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а, отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а саме те, що сторони разом не мешкають і спільне господарство не ведуть, в строк, наданий судом, примирення не дійшли, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сімї суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи.

Outcome: approved