Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача [PERSON] сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30.03.2006 року помер його батько [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай № 44) площею 5.469 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За життя [PERSON] заповіту не залишив, а тому позивач є спадкоємцем за законом першої черги після його смерті оскільки є його рідним сином. Відповідно до діючого законодавства він звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], однак нотаріусом постановою від 21.06.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва через відсутність документів про підтвердження родинних відносин та через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Зазначає, що факт родинних відносин між ним і [PERSON] встановлено рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року по справі № 188/785/16-ц. Що стосується відсутності витягу з Державного земельного кадастру, то згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 180 від 23.05.2016 року у наданні запитуваних відомостей позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що станом на 23.05.2016 року земельна ділянка, зазначена в державному акті серії ІІІ-ДП № 053526, виданого 20.12.2001 року за реєстраційним № 587, не відповідає площі та встановленим межам зазначених в Державному земельному кадастрі, оскільки на ній знаходяться пам'ятки археології (кургани). Тому дана земельна ділянка підлягає архівації, відповідно до технічної документації щодо встановлення меж, яку необхідно буде замовити в землевпорядній організації власником після оформлення права спадщини. Позивач вказує, що земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання [PERSON] сільської ради № 138 від 12.03.2001 року і відповідно на підтвердження права власності йому було видано 20.12.2001 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 053526. Внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» виправлення помилок можливо лише за згодою власника. Проте [PERSON], який є власником вказаної земельної ділянки вже помер, а тому відповідно виправити вказані помилки і отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Вказані виправлення помилок можливо буде внести за заявою (згодою) позивача після оформлення спадщини на його ім'я Від спадщини у вигляді земельної ділянки позивач не відмовлявся, фактично її прийняв, оскільки отримував орендну плату, проте через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не може оформити спадкове майно на своє ім'я та розпоряджатися ним на правах власника, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просить позовні вимоги задовольнити. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника, позов визнають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 30.03.2006 року помер батько позивача [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай № 44) площею 5.469 га. розташованої на території [PERSON] сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 082746 від 01.04.2006 року, копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 053526 від 20.12.2001 року, копією рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року по справі № 188/785/16-ц. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя [PERSON] заповіту не залишив, а тому позивач є спадкоємцем за законом першої черги після його смерті оскільки є його рідним сином. Відповідно до діючого законодавства позивач звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], однак нотаріусом постановою від 21.06.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва через відсутність документів про підтвердження родинних відносин та через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2016 року. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Факт родинних відносин між позивачем і [PERSON] встановлено рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2016 року по справі № 188/785/16-ц, яке набрало чинності 01.08.2016 року. Згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 180 від 23.05.2016 року у наданні запитуваних відомостей позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що станом на 23.05.2016 року земельна ділянка, зазначена в державному акті серії ІІІ-ДП № 053526, виданого 20.12.2001 року за реєстраційним № 587, не відповідає площі та встановленим межам зазначених в Державному земельному кадастрі, оскільки на ній знаходяться пам'ятки археології (кургани). Тому дана земельна ділянка підлягає архівації, відповідно до технічної документації щодо встановлення меж, яку необхідно буде замовити в землевпорядній організації власником після оформлення права спадщини. Земельна ділянка була передана [PERSON] на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання [PERSON] сільської ради № 138 від 12.03.2001 року і відповідно на підтвердження права власності йому було видано 20.12.2001 року Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 053526. Закон України «Про Державний земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] Державного акту на земельну ділянку. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Відповідно до абз. 3 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок. Таким чином внести до Державного земельного кадастру передбачені Законом України «Про Державний земельний кадастр» виправлення помилок можливо лише за згодою власника. Проте [PERSON], який є власником вказаної земельної ділянки вже помер, а тому відповідно виправити вказані помилки і отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не можливо. Вказані виправлення помилок можливо буде внести за заявою (згодою) позивача після оформлення спадщини на моє ім'я Не зважаючи на вказані обставини [PERSON] був належним власником цієї земельної ділянки, і його право власності належним чином зареєстровано та підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Від спадщини у вигляді земельної ділянки позивач не відмовлявся, фактично її прийняв, оскільки отримував орендну плату, проте через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не може оформити спадкове майно на своє ім'я та розпоряджатися ним на правах власника. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивачів, надані ними на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved