Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивачка) до Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області (далі - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що за життя її мати [PERSON] на випадок своєї смерті [INFO] склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачці. Після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина до складу якої входить спірна земельна ділянка площею 6.8700 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 179807, виданого 08.09.2008 року. На її заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину нотаріус постановою від 18.08.2020 року відмовив посилаючись, що позивачкою не надано правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Так, з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку невірно зазначена інформація про державний акт, а саме його серія та номер. За таких обставин позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. Позивачка просить визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Учасники справи в судове засідання не прибули. Представником позивачки до суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 7100100839768, явку уповноваженого представника в судове не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв або клопотань не подавав. У зв`язку з цим справа, відповідно до ст. 223 ЦПК України, розглядається без участі сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи слідує, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 24.12.2019. За життя померлою [PERSON] 10.10.2011 року складений заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачці. Після смерті спадкодавиці відкрилась спадщина до складу якої входить спірна земельна ділянка площею 6,8700 га, кадастровий номер 2322787000:04:003:0107, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області. Право власності спадкодавиці на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 179807, виданого 08.09.2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕТ № 361096 від 20 серпня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2308. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2307770612020 від 24.07.2020 року власникцею земельної ділянки площею 6.8700 га з кадастровим номером 2322787000:04:003:0107 також зазначена [PERSON] . При цьому вказано, що документом, який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку, є Державний акт від 05.05.2006 року серії ЗП 163744. Таким чином існує розбіжність в номері і даті видачі державного акта на права власності на земельну ділянку виданого спадкодавиці та відомостями внесеними до Державного земельного кадастру про земельну ділянку про номер і дату видачі державного акта виданого [PERSON] . У зв`язку з цим нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на вказану земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до спадкової справи № 50/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась лише позивачка. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Пунктом 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. З постанови Більмацької державної нотаріальної контори Південно - східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 18.08.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позиваці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючих документі на земельну ділянку. За повідомленням Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області від 28.08.2020 року, у разі допущення технічної під час реєстрації земельної ділянки, яка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення. Суд приходить до висновку, що відповідно до цивільного законодавства позивачка має право в прядку спадкування за заповітом отримати у спадщину майно, що належало її матері, однак позбавлена цього права, оскільки номер Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та дата видачі не співпадає з номером Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та датою його видачі, зазначеного у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 2307770612020. Згідно роз`яснень наданих в п. п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом г) ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як передбачено ч. 1 та п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та осново-положних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності спадкодавиці на спадкове майно, яке прийняте позивачкою, підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП №179807, виданого 08.09.2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕТ №361096 від 20 серпня 2007 року зареєстровано в реєстрі за № 2308, сторонами не оспорюється, а тому спадкові права позивача підлягають захисту в судовому порядку. Враховуючи, що спірна земельна ділянка належить спадкодавиці, однак номер державного акта та дата його видачі, що підтверджує її право власності не співпадає з інформацією зазначеною у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, суд вважає за можливе захистити порушені права позивачки шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved