Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом. Позивач в\~позові посилається\~на те,\~що 06 травня 2000 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина , що складається з земельної ділянки площею 5,327 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що належала їй відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП 073993 від 30 червня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за МД № 793. За життя [PERSON] залишила заповіт від 04 травня 2000 року, посвідчений секретарем виконкому Бузівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 99, в якому вказала позивача єдиним спадкоємцем всього її майна. Позивач не\~подавав,\~але є\~таким,\~що \~прийняв спадщину,\~оскільки на\~день смерті\~баби проживав\~з нею,\~вступив в\~управління та\~володіння спадковим\~майном. Але отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не зявився, ним до суду надано заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В заповіті від 04 травня 2000 року, посвідченому секретарем виконкому Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та внесеного в реєстр за № 99, [PERSON] вказала позивача, як спадкоємця всього її майна (а. с. 7). [PERSON] померла 06 травня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-КИ № 297162, актовий запис № 26 (а. с. ). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 073993 від 30 червня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за МД № 793, земельна ділянка площею 5,327 га, яка розташована на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області належала [PERSON] (а. с. ). Відповідно довідки Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 07лютого 2019 року вих. № 196, [PERSON] сумісно проживав та вів спільне господарство разом з своєю бабою [PERSON] до дня її смерті (а. с. 9). Відповідно ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року) управління та володіння спадковим майном свідчить про фактичне прийняття спадщини. Згідно ст. 534 ЦК України (ред. 1963 року), заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем по заповіту, який залишила померла [PERSON], фактично прийняв спадщину, має право на спадкування. Виходячи з наведеного суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved