Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу квартир [ADDRESS], укладений між позивачем та [PERSON], визнати за [PERSON], право власності на кв. [ADDRESS], загальною площею 77,7 кв.м., житловою 22,0 кв.м., визнати за [PERSON], право власності на кв. [ADDRESS], загальною площею 75,4 кв.м., житловою 21,7 кв.м.. У судове засідання позивач надав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, сповіщався належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу двох квартир [ADDRESS]. Зазначений договір був укладений між сторонами у простій письмовій формі, що підтверджується відповідною розпискою, за якою [PERSON] відповідачу передав кошти у розмірі 40 000 доларів США за кожну квартиру. На даний час укласти у нотаріальний договір купівлі-продажу не має можливості, так як відповідач перебуває за кордоном, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. Умови угоди сторонами були виконані повністю. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна людина має право звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне законодавство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання, як свідчить ст. 525 ЦК України, не допускається. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved