Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовною заявою до фізичної особи - підприємця [PERSON], [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування шкоди. В обґрунтування поданої позовної заяви позивач зазначила, що між нею та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю меблі, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах договору. На виконання умов договору нею була сплачена грошова сума в якості авансового платежу в розмірі 700 доларів США, що еквівалентно 5 600 грн. Відповідачі зобов'язувались передати товар протягом 22 робочих днів з дати отримання продавцем авансового платежу. Проте, ні в зазначений в договорі строк, ні до часу подання до суду позовної заяви обов'язок відповідачами не був виконаний, та меблі їй у власність не були передані. Посилаючись на ст. 663, 664, 693 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить суд розірвати договір купівлі-продажу № 112 від 22.08.2012 року, стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] та [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 5 600 грн., 3% річних, що складає 90 048,00 грн., інфляційні витрати у розмірі 5 650,31 грн. Крім цього, зазначає, що внаслідок невиконання належним чином умов договору купівлі-продажу з вини відповідачів їй було заподіяно і моральну шкоду, яка полягала у негативних емоціях та хвилюванні з приводу непридбаного майна належної якості та неможливості використовувати це майно. Просить суд також стягнути з відповідачів і моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. В судове засідання з'являвся представник позивача, підтвердив викладені в позовній заяві обставини та вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'являвся, повідомлявся судом у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] та його представник в судове засідання з'являлись, заперечували проти задоволення позовних вимог. Зазначали, що договір купівлі-продажу [PERSON] не підписував. Вказували, що він дійсно як фізична особа - підприємець має печатку, однак на спірному договорі він печатку не ставив, та [PERSON] печатку не надавав, та не передавав повноважень на підписання цього договору. Виготовлення та поставкою меблів він ніколи не займався, та відповідно яким чином на договорі міститься печатка фізичної особи-підприємця пояснити не міг. [PERSON] є йому малознайомою особою, з якою він не перебуває ні в трудових, ні в цивільно-правових чи інших відносинах. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] подав суду зустрічну позовну заяву, в якій просив суд, посилаючись на ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 203, п. 2 ч. 1 ст. 208, ч. 2 ст. 207 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, визнати договір купівлі-продажу № 112 від 22.08.2012 року недійсним, оскільки він підписаний особою, яка не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, а також не мала повноваження на його підписання. Вказують, що підписання договору [PERSON] і не підписання договору [PERSON] свідчить про відсутність волевиявлення уповноваженого учасника правочину. Просили суд задовольнити зустрічну позовну заяву в повному обсязі. Представник [PERSON] просили суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на обґрунтованість первісної позовної заяви. В судовому засіданні був допитаний в якості свідка [PERSON], який пояснив, що він працював з [PERSON] в одному приміщенні - цеху приблизно з лютого 2012 року по вересень 2012 року, займався виготовленням меблів. Стверджував, що [PERSON] не працював з [PERSON], а здійснював зазначену діяльність самостійно. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає, що позовна заява [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON], [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування шкоди не підлягає задоволенню, а зустрічна позовна заява фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів цивільної справи 22 серпня 2012 року був підписаний позивачем [PERSON] договір купівлі-продажу № 112, відповідно до пункту 1 якого продавець бере на себе зобов'язання передати у власність покупця меблі, зазначені у замовленні товару, що є невід'ємним додатком даного договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплати товар в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Зі сторони продавця зазначена фізична особа - підприємець [PERSON], продавець [PERSON] Зазначені в договорі реквізити фізичної особи - підприємця [PERSON] Однак в графі підпис міститься прізвище «[PERSON]», при цьому на підписі міститься печатка фізичної особи - підприємця [PERSON] На договорі мається також рукописний напис «аванс в сумі 700 доларів США отримав [PERSON] підпис 22.08.2012 р.». Судом встановлено, що дійсно [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії [NUMBER], виданим Криничанською районною Державною адміністрацією Дніпропетровської області. Згідно з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця [PERSON], останній здійснює діяльність у сфері інженірінгу. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено в судовому засіданні підписання договору [PERSON] сторонами не оспорюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частиною 3 ст. 203 цього Кодексу передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною третьою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, 2, 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Однак, в договорі купівлі-продажу № 112 від 22.08.2012 року не зазначено, на якій підставі діяв [PERSON] при підписанні зазначеного договору, та позивачем не було доведено, що [PERSON] перебував з фізичною особою - підприємцем в трудових чи інших відносинах, у відповідності до яких мав право діяти від імені [PERSON] Отже, підпис від імені фізичної особи - підприємця [PERSON] на спірному договорі вчинено іншою особою без дотримання положень ст. 207 ЦК України, а також за відсутності належної довіреності, наданої за правилами статей 244, 245 ЦК України. За таких обставин, суд вважає доведеним, що під час укладання спірного договору, текст договору було підписано особою, яка не мала повноважень на підписання договору від імені фізичної особи - підприємця [PERSON], останній не виявляв свою волю на укладення договору купівлі-продажу і не підписував його, в зв'язку з чим вказаний договір підлягає визнанню недійсним на підставі зазначених вище норм. Таким чином, зустрічна позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Враховуючи предмет та підстави позовної заяви [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON], [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування шкоди, встановлені зазначені вище судом обставини, підстави для задоволення первісної позовної заяви відсутні. Розподіл судових витрат здійснюється на підстав і ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved