Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси, 07.10.2015 року звернувся позивач ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант» із позовом до [PERSON], про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 06.01.2014 року, [PERSON] рухаючись по вул. Старицького у м. Одесі, керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху не вибрав безпечний інтервал в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель Астра» державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду від 10.02.2014 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 06.01.2014 року визнаний водій автомобілю [NUMBER] [PERSON] Згідно звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, №6262 від 10.03.2014 року, вбачається що розмір заподіяної шкоди автомобілю марки «Опель Астра» державний номерний знак [NUMBER], склала 2807,18 грн. На момент вчинення ДТП автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], було застраховано ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант», згідно умов договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АС/0875461 від 14.06.2013 року. ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант», здійснило виплату страхового відшкодування за страховим випадком [PERSON] у розмірі 1829,32 грн. Оскільки [PERSON], добровільно не відшкодував заподіяну шкоду, позивач просить суд, стягнути з нього на користь ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант» у рахунок відшкодування витрат повязаних зі сплатою страхового відшкодування 1829,32 грн., та понесені судові витрати. Представник позивача ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант» за довіреністю [PERSON], надала до суду заяву згідно якої підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без участі представника товариства та зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила. У звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06.01.2014 року, [PERSON] рухаючись по вул. Старицького у м. Одесі, керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху не вибра безпечний інтервал в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель Астра» державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого [PERSON] залишив місце зіткнення автомобілів, чим порушив вимоги п. п. 2.10, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Малиновського районного суду від 10.04.2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Згідно звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, №6262 від 10.03.2014 року, вбачається що розмір заподіяної шкоди автомобілю марки «Опель Астра» державний номерний знак [NUMBER], склала 2807,18 грн. На дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], було застраховано ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант», згідно умов договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АС/0875461 від 14.06.2013 року. Відповідно до п. 38.1.1(г) ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строку і за умов визначних у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оскільки цивільно правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER][PERSON], була застрахована ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант», [PERSON] власник автомобіля марки «Опель Астра» державний номерний знак [NUMBER], звернувся до ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант», заявою про виплату страхового відшкодування. В зв'язку з чим згідно платіжного доручення №1873 від 04.04.2015 року ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант» сплатило матеріальну шкоду завдану в наслідок ДТП, що сталось з вини відповідача [PERSON], власнику пошкодженого автомобіля «Опель Астра» державний номерний знак [NUMBER], [PERSON]у розмірі 1829,32 грн. Відповідно до регресної вимоги за вих. №03/2058 від 03.2015 року ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант», зверталось до відповідача [PERSON], з проханням відшкодувати завдані збитки, понесені позивачем в наслідок страхового відшкодування, виплаченого [PERSON], однак відповідач так і не відшкодував завданих збитків, та не повідомив страховика про ДТП. Згідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сума страхового відшкодування у розмірі 1829 (одна тисяча вісімсот двадцять дев'ять) гривень 32 коп., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ТДВ Страхова компанія «[PERSON] Гарант». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1378 грн., що підтверджується платіжним дорученням №15163 від 30.09.2015 року, наявним в матеріалах справи, у звязку з чим такі витрати підлягають стягненню з\~ відповідача.

Outcome: approved