Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування приватизованою квартирою, в якій зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.09.2007 року сторони являються співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS] . За кожним із співвласників зареєстровано по 1/5 частини вказаної квартири. Дана квартира має три ізольовані житлові кімнати площею 51,2 кв.м., а корисна площа становить 94,4 кв.м. Житлова площа складається з трьох кімнат: №2 площею 11,8 кв.м., №6 площею 22.2 кв.м. та №8 площею 17,2 кв.м. Підсобні приміщення складаються з окремої кухні під №3 площею 12,8 кв.м., ванної кімнати під №5 площею 3,8 кв.м., туалетної кімнати під №4 площею 2,0 кв.м., коридору під №1 площею 4,3 кв.м., передпокою під №7 площею 15,4 кв.м., 2-х лоджій площею 3,2 кв.м. та 1,7 кв.м. Зазначають, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі і на період шлюбу отримали дану квартиру, на даний час шлюб розірваний в судовому порядку. Після розлучення між [PERSON] та відповідачем постійно виникають сварки з приводу користування та розпорядження квартирою, проведенням оплати за комунальні послуги, в добровільному порядку відповідач відмовляється вирішувати дане питання. Враховуючи викладене просять визначити порядок користування житловими кімнатами в квартирі [ADDRESS] , виділивши позивачам у відокремлене користування житлові кімнати №6 площею 22,2 кв.м. та №8 площею 17,2 кв.м. з балконом площею 1,7 кв.м., а відповідачу [PERSON] окрему житлову кімнату №2 площею 11,8 кв.м. з 1/2 частиною лоджії площею 1,6 кв.м. Підсобні приміщення №3 кухню 12,8 кв.м., №1 коридор площею 4,3 кв.м., №7 вітальню площею 15,4 кв.м., №4 вбиральню площею 2,0 кв.м., №5 ванну кімнату площею 3,8 кв.м. та 1/2 частину лоджії з кухні залишити у спільному користуванні, стягнути із відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Жабен Л.І. не з`явилась, надала суду заяву в якій позов підтримує, просила його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та розглядати справу в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.09.2007 року, виданого виконкомом Ірпінської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16408927, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової в частці 1/5 кожному [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.09.2007 року. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , загальна площі квартири складає 94,4 кв.м., житлова площа - 51,2 кв.м., житлові кімнати: №2 площею 11,8 кв.м., №6 площею 22.2 кв.м. та №8 площею 17,2 кв.м.; №6 кухня окрема (спільна) площею 12,8 кв.м.; ванної кімнати під №5 площею 3,8 кв.м., туалетної кімнати під №4 площею 2,0 кв.м., коридору під №1 площею 4,3 кв.м., передпокою під №7 площею 15,4 кв.м., 2-х лоджій площею 3,2 кв.м. та 1,7 кв.м. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , після державної реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів його сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною або спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з ст.47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, згідно з ст. 391 ЦК України. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Суд вважає, що встановлення порядку користування квартирою не порушує права інших співвласників, виділивши відповідачу окрему житлову кімнату площею 11,8 кв.м. з 1/2 частиною лоджії площею 1,6 кв.м., тому рішення суду про встановлення порядку користування квартирою його права ніяким чином не порушить. На думку суду, позивачі обґрунтовано звернулися до суду з вимогою про визначення порядку користування квартирою. Вказаний позивачами варіант найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем [PERSON] судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved