Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27 грудня 2017 року надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг та витрат з управління будинком, в якій позивач просив суд стягнути відповідачів на користь ОСББ «Мрія» 13239,87 грн. за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. 08 травня 2018 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути заборгованість по оплаті комунальних послуг та витрат з управління будинком за період з березня 2017 року по березень 2018 року в сумі 26870,67 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 серпня 1999 року рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська зареєстроване об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія», яке створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Згідно ст. 2 Статуту об`єднання, воно створено задля забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством України та статутними документами юридичної особи. Об`єднання має право визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна, встановлювати розміри платежів і внесків співвласників житлового будинку, а також доручити правлінню визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування і ремонт майна з будь-якою фізичною або юридичною особою, здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Об`єднання зобов`язане забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан неподільного та загального майна. Рішенням загальних зборів об`єднання власників багатоквартирного будинку «Мрія», які відбулися 15.04.2002 року, визначений порядок та розмір оплати комунальних послуг та поточних витрат на утримання будинку, витрат на ремонтні роботи по будинку відносно кожного члена об`єднання. Відповідно протоколу № 15/04/02 від 15.04.2002 року, загальні збори об`єднання затвердили порядок, згідно якого оплата комунальних послуг (за виключенням постачання електричної енергії) та поточних витрат з утримання будинку здійснюється кожним членом об`єднання кожного місяця в касу об`єднання не пізніше 10-го числа поточного місяця відповідно індивідуального розрахунку. Розмір оплати комунальних послуг за місяць визначається пропорційно сумам рахунків, отриманих об`єднання від постачальників комунальних послуг, за тарифом для населення, пропорційно площі власних квартир. Рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 15.09.2014 р. визначений розмір внеску на утримання житлового будинку, спільного майна та прибудинкової території. Відповідач [PERSON] є співвласником багатоквартирного будинку [ADDRESS] , оскільки йому на праві власності належить квартира № 28 , яка розташована в будинку. В порушення вимог законодавства та рішень загальних зборів об`єднання власників багатоквартирного будинку «Мрія», відповідач порушує свій обов`язок щодо відшкодування витрат позивача на оплату комунальних послуг, що споживає в квартирі № 28 , та витрат з утримання будинку, спільного майна та прибудинкової території. Відмова відповідача від оплати комунальних послуг порушує ставить під загрозу отримання житлово-комунальних послуг іншими членами об`єднання, тому що внаслідок заборгованості з оплати ОСББ «Мрія» може бути припинено надання комунальних послуг, борги відповідача перешкоджають ОСББ «Мрія» виконувати договірні зобов`язання перед постачальниками комунальних послуг і зобов`язання перед співвласниками будинку щодо надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території. 12 січня 2018 року суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ходаківським М.П. відкрите провадження у справі № 201/1849/17. 26 квітня 2018 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія» про зобов`язання вчинити дії, визнання недійсним рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, у якій він просить зобов`язати відповідача надати йому відповідні докази вчинення дій або наявності певної події, а саме доказ надсилання йому та іншим співвласникам будинку [ADDRESS] повідомлення про проведення загальних зборів 15 квітня 2002 року, 15 вересня 2014 року, 22 серпня 2016 року, будь-яких інших загальних зборів, на яких встановлювався порядок та розмір внеску на утримання житлового будинку, спільного майна та прибудинкової території, визнати недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Мрія», оформлені протоколом № 10 від 22 серпня 2016 року, протоколом № 7 від 15 вересня 2014 року, протоколом № 15/04/02 від 15 квітня 2002 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2018 року в прийнятті зустрічного позову [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія» про зобов`язання вчинити дії, визнання недійсним рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги відмовлено. Розпорядженням в.о. керівника апарату Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року зазначену цивільну справу призначено до повторного автоматичного розподілу судових справ у зв`язку із закінченням повноважень судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ходаківського М.П. Справа за указаним позовом згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 липня 2018 року передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Відповідач проти позову заперечував, надав у справі письмові відзив на позовну заяву, додаткові пояснення на заперечення проти позову. Відповідачем через канцелярію суду 03 травня 2019 року було подано клопотання про зупинення провадження у зазначеній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 201/5062/18 за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія» про визнання недійсними рішень загальних зборів, посилаючись на те, що у разі задоволення його позову про визнання недійсними рішень загальних зборів не буде підстав для задоволення позову у справі, що розглядається, оскільки підставою для стягнення коштів є саме ці рішення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від зупинене провадження у цивільній справі № 201/18491/17 (2/201/33/2019) за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 201/5062/18 (2/201/499/2019) за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія» про визнання недійсними рішень загальних зборів. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 15 травня 2019 року від представника ОСББ «Мрія» надійшло клопотання про відновлення провадження у справі, з посиланнями на те, що рішення у справі № 201/5062/18 жодним чином не стосуються вимог про оплату спожитих [PERSON] комунальних послуг, що є предметом позовних вимог за вимогами у справі № 201/18491/17. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року у задоволенні клопотання представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія» про відновлення провадження у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2020 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Справа неодноразово призначалася до слухання, відкладалася за клопотанням відповідача з огляду на запроваджений Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. карантин через спалах на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. У судове засідання, призначене на 09 грудня 2021 року відповідач не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи із вищезазначених причин, позивач надав заяву, в якій наполягав на слуханні справи та задоволені позову. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідачу на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 20 серпня 1999 року рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська зареєстроване об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія», яке створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Згідно ст. 2 Статуту об`єднання, воно створено задля забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством України та статутними документами юридичної особи. Об`єднання має право визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна, встановлювати розміри платежів і внесків співвласників житлового будинку, а також доручити правлінню визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування і ремонт майна з будь-якою фізичною або юридичною особою, здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Об`єднання зобов`язане забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан неподільного та загального майна. Рішенням загальних зборів об`єднання власників багатоквартирного будинку «Мрія», які відбулися 15.04.2002 року, визначений порядок та розмір оплати комунальних послуг та поточних витрат на утримання будинку, витрат на ремонтні роботи по будинку відносно кожного члена об`єднання. Відповідно протоколу № 15/04/02 від 15.04.2002 року, загальні збори об`єднання затвердили порядок, згідно якого оплата комунальних послуг (за виключенням постачання електричної енергії) та поточних витрат з утримання будинку здійснюється кожним членом об`єднання кожного місяця в касу об`єднання не пізніше 10-го числа поточного місяця відповідно індивідуального розрахунку. Розмір оплати комунальних послуг за місяць визначається пропорційно сумам рахунків, отриманих об`єднання від постачальників комунальних послуг, за тарифом для населення, пропорційно площі власних квартир. Рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 15.09.2014 р. визначений розмір внеску на утримання житлового будинку, спільного майна та прибудинкової території. ОСББ «Мрія» самостійно здійснює управління багатоквартирним будинком через свої органи управління. Господарче забезпечення діяльності ОСББ «Мрія» здійснюється власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення). Здійснюючи управління багатоквартирним будинком, ОСББ «Мрія» забезпечує належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку [ADDRESS] шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. Як колективний споживач ОСББ «Мрія» в інтересах співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] уклало договори про забезпечення житлового будинку комунальними послугами: газопостачання для опалення приміщень, електричною енергією для освітлення місць загального користування, вивезення сміття, технічне обслуговування інженерних комунікацій будинку. З метою модернізації системи опалення будинку позивачем залучені кредитні кошти, плату за користування якими позивач здійснював у період, за який стягується заборгованість. Відповідач не виконує встановлений статутом і чинним законодавством обов`язок по сплаті комунальних послуг, внесків на утримання будинку та прибудинкової території. За період з березня 2017 року по березень 2018 року відповідач заборгував по сплаті комунальних послуг та внесків на утримання будинку та прибудинкової території в загальній сумі 26870,67 грн. Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі - Правила). Згідно з пунктом 7 зазначених Правил власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території в будинках (квартирах) приватного житлового фонду покладено на власника. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями. Тобто, згідно із зазначеними правовими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З урахуванням наведеного відсутність укладеного між сторонами договору не є підставою для несплати за надані позивачем і спожиті відповідачем житлово-комунальні та інші послуги. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року (справа № 753/1391/17, провадження № 61-34537св18), від 21 листопада 2019 року (справа № 464/5927/15, провадження № 61-33479св18). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу положень статей11,319,322,509,526,610 ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна. Обов`язок відповідача з утримання належного йому майна виникає незалежно від обставин звернення до нього позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору. Відсутність договору між позивачем та відповідачем щодо утримання житлового будинку і прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідача від сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території тощо за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будівлі. Частиною 1 статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. 6, 7 ,8 ст. 22, ч. 4 ст.23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів. У статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний сплачувати за спожиті комунальні послуги у встановлений законом строк, а також сплачувати витрати, здійсненні на утримання спільного майна та прибудинкової території, але останній не виконують свої обов`язки, тому за період з березня 2017 року по березень 2018 року у відповідача існує заборгованість по сплаті комунальних послуг, внескам на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 26870,67 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати у вигляді справи судового збору покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved