Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява [PERSON] , в якій остання просила застосувати до [PERSON] обмежувальний припис, а саме: заборонити перебувати у місці проживання заявника з донькою за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатись ближче ніж 500 метрів до місця проживання заявника та доньки; заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з заявником та донькою; заборонити наближатись до дитячого садочку, який відвідує донька, а саме: Комунальний дошкільний навчальний заклад комплексного типу «Ясла-садок № 139 «Струмочок» Управління освіти Маріупольської міської ради, який знаходиться за адресою: бул. Шевченка, 295-А, місто Маріуполь; заборонити наближатись ближче ніж 500 метрів до автомобіля заявника «Mitsybishi Outlender», державний номер [NUMBER] , просила встановити строк обмежувального припису 6 місяців. В обґрунтування заяви зазначила, що з 2014 року по 2019 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.01.2019 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] неодноразово вчиняє сварки, ображає нецензурною лайкою, принижує, залякує її, через що вона неодноразово зверталась до поліції. Відносно [PERSON] складались протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП та постановами Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області та його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Також зазначила, що не зважаючи на звернення до поліції, [PERSON] продовжує її переслідувати, спостерігає за нею, коли вона забирає дитину з дитячого садка, ображає її на очах дитини, через що дитина знаходиться у стресі. 11.10.2020 року [PERSON] переслідував її, під час спілкування погрожував, що її автомобіль згодом згорить, а відносно неї відбудеться фізична розправа, та що він вже знайшов для цього людей, та він стежить та збирає для них інформацію. З цього приводу вона звернулась до поліції та подала заяву про погрозу вбивством, та у вечорі разом з донькою виїхала зі своєї квартири, оскільки сприймала погрози реально. На підставі викладеного, просила видати обмежувальний припис. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволені заяви. Суду пояснив, що [PERSON] не надала доказів на підтвердження викладених у заяві вимог. Також, зазначив, що постанови суду, на які посилається заявниця, не підтверджують факт скоєння ним правопорушення, оскільки в судові засідання він не з`являвся та вину не визнавав. Представник заінтересованої особи Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.01.2019 року. Під час шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.04.2015 року. [PERSON] неодноразово вчиняв домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до [PERSON] , що підтверджується постановами Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15.11.2019 року, 20.01.2020 року, 26.02.2020 року. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.02.2021 року за №12021053770000091 за заявою [PERSON] внесені відомості про те, що на протязі тривалого часу її чоловік [PERSON] погрожує фізичною розправою при цьому висловлює наміри погроз вбивством,що також підтверджує вчинення насильства психологічного характеру з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] . Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках , визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами другою, третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Отже, суд виходить із наявності встановлених фактів вчинення психологічного насильства [PERSON] відносно заявника [PERSON] , які підтверджуються відповідними постановами суду про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому заслуговують на увагу доводи заявниці про те, що її життя та здоров`я під загрозою, систематичні випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку, неможливості відчувати себе захищеною від повторення протиправних дій кривдника. Крім того, як вбачається з наданої заявником роздруківки отриманих повідомлень від [PERSON] , заявник наполягала на тому, що дії [PERSON] негативно впливають на емоційний стан дитини, на що останній відповідав, що йому байдуже на це. Таким чином, проводячи аналіз поданих доказів, на підставі встановлених судом обставин, суд вважає, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно колишньої дружини [PERSON] , та оскільки такі дії вчиняються у присутності дитини, що негативно впливає на її емоційний стан, тому, з метою застосування превентивного засобу - методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що заява обґрунтована та до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис на строк шість місяців. Суд вважає, що такий захід стримування буде сприяти безпеці заявниці і її дитини, буде стимулювати [PERSON] до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян. За змістом ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання профілактичного обліку кривдника [PERSON] на визначений судом строк. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved