Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. В даному будинку з 07.05.1997 року зареєстрована також відповідачка [PERSON], яка з 2000 року виїхала з будинку разом зі своїми речами. З того часу [PERSON] в будинку не проживає, її речі у ньому відсутні. Перепони відповідачу у користуванні будинком позивачка не чинила та не чинить на теперішній час. Відповідачка не вносить плату за житлово-комунальні послуги у зв'язку з чим позивачка вимушена нести додаткові витрати на утримання свого майна. Домовленостей між позивачкою з одного боку та відповідачкою щодо інших строків користування житлом не було. У зв'язку з чим просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачки, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 04.12.1986 року, виданого виконкомом Слов'янської міської ради народних депутатів, [PERSON] належить будинок [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна згідно Інформаційної довідки № 51483423. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачці на праві власності належить будинок, права користування яким вона просить позбавити відповідача. Як зазначено у Довідки виконавчого комітету Слов'янської міської ради № б/н від 14.12.2015 року, за адресою [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до Акту комітету мікрорайону Черевківка м. Слов'янськ № 8 від 05.01.2016 року, [PERSON], 1980 року народження не мешкає за адресою [ADDRESS] з червня 2000 року, особистих речей за даною адресою не має. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є [PERSON] зареєстрована відповідачка [PERSON] але фактично вона за цією адресою не проживає з червня 2000 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved