Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа служба у справах дітей Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачці [PERSON], відповідно до витягу № 29304935 від 11 листопада 2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданого реєстраційною службою Слов'янського міськрайонного управління юстиції, належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. В даному будинку позивачка проживає одна. Окрім позивачки в даному будинку зареєстровані, але не проживають члени її сім'ї - колишня невістка [PERSON], її син - та онук позивачки - [PERSON], онука - [PERSON] та троє її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Всі відповідачі, окрім [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON], фактично не проживають за місцем своєї реєстрації з 2008 року. [PERSON] фактично не проживає з 04 квітня 2012 року. Відповідачі мають житло в селищі Билбасівка, де постійно проживають з новими сім'ями, однак, добровільно знятися з реєстрації не бажають. З 2008 року позивачка самостійно несла всі розходи по утриманню житлового будинку, сплаті податків, у тому числі й за відповідачів, оскільки вони зареєстровані за адресою мешкання позивачки. Окрім того, через відповідачів позивачка не може скористатися своїм правом на оформлення та отримання житлової субсидії. Також, позивачка не може розпорядитися належним їй нерухомим майном за власним розсудом відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України та ст. ст. 150, 167 ЖК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі його відсутності без поважної причини понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Даний строк вже минув, поважних причин відсутності відповідачів не мається. З боку позивачки ніяких перешкод відповідачам в користуванні будинком не чинилося. Окрім того, малолітні діти відповідачів повинні бути зареєстровані проживати разом із із своїми батьками, що передбачено діючим законодавством. Просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], втратившими право користування житловим будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надала пояснення, аналогічні поясненням, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки, та додатково зазначила, що вона доводиться позивачці [PERSON] невісткою. У позивачки було три сина, відповідачка [PERSON] була дружиною одного з синів - [PERSON], який помер у 2012 році. Інші відповідачі є онуками позивачки. Другий син також помер, в теперішній час залишився тільки один з синів, який є чоловіком представника позивачки. Позивачка в даному будинку проживає з 1962 року та перебувала у шлюбі з [PERSON]. Відповідачі проживали в будинку позивачки приблизно 25 років, оскільки відповідачка [PERSON] перебувала в шлюбі з сином позивачки, а інші відповідачі - це її діти та онуки. Реєстрацію відповідачів за місцем мешкання провів син позивачки, оскільки це його сім'я - дружина та діти. Власником будинку був чоловік позивачки - [PERSON], а після його смерті спадщину прийняла позивачка - [PERSON]. Померлий [PERSON] проживав з батьками з дня народження по день смерті. [PERSON] через похилий вік важко проживати в цьому будинку на окраїні селища, у зв'язку з чим вони вирішили придбати для неї невеликий флігель для того, щоб вони мали змогу здійснювати за нею ухід. Усі відповідачі фактично проживають з іншими сім'ями. Відповідачка [PERSON] придбала житловий будинок в розстрочку, оскільки при неї була написана розписка та внесений внесок за будинок. За два роки ніхто з відповідачів не навідував позивачку. Жити в будинку відповідачі відмовлялися через те, що не мали бажання здійснювати за позивачкою ухід. В теперішній час позивачка знаходиться повністю на утриманні свого середнього сина. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення та зазначила, що у 1987 році вона уклала шлюб з сином позивачки та прожила в даному будинку 25 років. Зі свекровою - позивачкою по справі в неї були гарні стосунки. В цьому будинку в неї народилися діти. В будинок позивачки вона провела газ, поставила пластикові вікна та планувала жити далі, але 30 вересня 2012 року помер її чоловік, а його брат вимусив її залишити будинок. В будинку залишилися її речі, які вона не має можливості забрати. В теперішній час вона проживає у своєї матері, але прописувати мати її не буде, оскільки там проживає ще сім'я. Зареєстрував її та її дітей в будинку позивачки свекор за згодою інших членів сім'ї. В задоволенні позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення та зазначив, що в даному будинку він проживав та був зареєстрований з дня народження. Фактично не проживає з 2010 року, оскільки знімає квартиру у місті. Після того, як помер батько - він мав намір проживати в будинку. З цією метою він там навів порядок та покликав мати, щоб порахувати вартість ремонту. Родичі (дядя та його дружина) були не проти, до того моменту, поки не дізналися про те, що в будинок приходила його мати. Проти того, щоб здійснювати ухід за бабусею він не заперечував. Зареєструватися за іншою адресою він не має можливості, оскільки знімає квартиру, в якій проживає, власного житла не має. В задоволенні позову просив відмовити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення та зазначила, що вона в даному будинку проживала та була зареєстрована з дня народження, оскільки є донькою відповідачки [PERSON], не проживає в будинку з 2009 року. Також, за даною адресою зареєстровані її малолітні діти, оскільки бабуся була не проти цього, дідусь на той час вже помер. В задоволенні позову просила відмовити. Представник третьої особи служби у справах дітей Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області Фоменко О.Г. в судовому засіданні надала пояснення та зазначила, що оскільки малолітні діти фактично проживають з матір'ю за іншою адресою, вони мають право користування тим житлом, яким вони фактично користуються. Рішення просить прийняти на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання та зазначив, що є дядьком відповідачів. Відповідач [PERSON] в даному будинку не проживає з 2012 року, а інші відповідачі - приблизно 6 років. [PERSON] - дружина померлого брата, пішла з будинку після смерті її чоловіка. До цього часу вона проживала в будинку приблизно років 27. [PERSON] проживав в будинку з дня народження по 2008 рік. В 2008 році він пішов жити до жінки. [PERSON] також проживала в даному будинку з дня народження, а в 2008 році перейшла жити до чоловіка. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідачі по справі перебувають в родинних відносинах з позивачкою [PERSON]: [PERSON] доводиться позивачці невісткою, оскільки є дружиною її померлого сина [PERSON]; [PERSON] - є онуком позивачки, так як є сином померлого сина позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON]; відповідачка [PERSON] також є онукою позивачки, оскільки є дочкою померлого сина позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON] Окрім того, [PERSON] має трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які доводяться позивачці правнуками. Ступінь родинного зв'язку визнається сторонами, та, на думку суду, є обставинами, які не потребують доказування, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до Довідки Билбасівської селищної ради № 02-41/1949 від 19.11.2014 року позивачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Разом з нею за даною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її малолітні діти [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Відповідно до Акту від 19.11.2014 року Билбасівської селищної ради відповідачі в будинку [ADDRESS] не проживають, особистих рече не мають. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2014 року за позивачкою [PERSON] визнано право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Право власності позивачкою зареєстровано, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.11.2014 року № 29304935, виданого реєстраційною службою Слов'янського міськрайонного управління юстиції. Окрім того, Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 03 вересня 2014 року встановлено факт не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON] разом із [PERSON] з 2008 року і на час його смерті за адресою: [ADDRESS]. Також, встановлено факт не проживання відповідачки [PERSON] разом із [PERSON] з 04 квітня 2012 року і на час його смерті за адресою: [ADDRESS]. В задоволенні вимоги про встановлення факту не прийняття спадщини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] даним рішенням відмовлено. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідачі по справі фактично не проживають в будинку, права користування якого просить позбавити позивачка, більш ніж один рік. При вирішенні питання про можливість позбавлення права користування житловим будинком відповідачів суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Отже, на думку суду, необхідною умовою для позбавлення права користування житлом, відповідно до вищенаведеної норми права, є відсутність члена сім'ї власника житла понад один рік без поважної причини. В судовому засіданні з достовірністю було встановлено, що відповідачка [PERSON] прожила у будинку не менш ніж 25 років, оскільки перебувала у шлюбі з сином позивачки. Окрім того, з пояснень відповідачки [PERSON] вбачається, що припинити своє постійне проживання в даному будинку [PERSON] була вимушена у зв'язку зі смертю чоловіка та через неприязнені стосунки з сім'єю брата її померлого чоловіка. Дане ствердження [PERSON] суд приймає до уваги, оскільки зазначена обставина справи в судовому засіданні не оспорювалася представником позивача. Також, суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] в даному будинку проживав та був зареєстрований з дня народження. Фактично не проживає з 2010 року, оскільки знімає квартиру у місті. Після того, як помер батько - він мав намір проживати в будинку. Відповідачка [PERSON] в даному будинку проживала та була зареєстрована з дня народження, в теперішній час не проживає за місцем реєстрації у зв'язку з тим, що перейшла жити до чоловіка. Проаналізувавши обставини справи, суд доходить до висновку, що факт наявності неповажної причини непроживання відповідачів в будинку позивачки в судовому засіданні не доведений, що унеможливлює застосування до виникликлих правовідносин приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 11 ЦПК зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що реєстрація відповідачів за адресою проживання позивачки була проведена за згодою інших членів сім'ї, що на думку суду, свідчить про намір власників будинку проживати постійно з відповідачами по справі однією сім'єю. Також, суд звертає увагу на той факт, що право власності на даний будинок за позивачкою визнано в порядку спадкування в 2014 році, а відповідачі по справі були зареєстровані за даною адресою протягом тривалого часу, їх реєстрація була здійснена попереднім власником будинку та за згодою інших членів сім'ї. Також, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (ст.7), передбачено зняття з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне зазначити, що позбавлення права користування зазначеним домоволодінням відповідачів може в подальшому негативно вплинути на становище як відповідачів, так і малолітніх дітей.

Outcome: dismissed