Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області про визнання права власності за набувальною давністю. У позовній заяві позивач вказує, що він зареєстрований та проживає з 1973 року у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [PERSON] , яка померла [INFO] і за життя перебувала у шлюбі з його батьком [PERSON] , який помер раніше за дружину. Після смерті [PERSON] немає спадкоємців. Він відкрито та безперервно проживає у вищевказаному житловому будинку з допоміжними господарськими побудовами та користується земельною ділянкою, підтримує та обслуговує дане нерухоме майно, сплачує за комунальні послуги. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , окрім нього немає. Проте він не має можливості вільно користуватися майном, зареєструвати у вказане домоволодіння його дітей. З цих підстав, звертався до Книшівської сільської ради з вимогою визнати право власності на дане домоволодіння, оскільки понад 27 років безперервно користується даним нерухомим майном, але сільська рада відмовила йому у цьому, мотивуючи свою відмову відсутністю на це повноважень. Тому, посилаючись на вищевикладене, позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Гусаренко О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідачаКнишівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з`явився, направив заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Суд,\~заслухавши пояснення\~позивача,\~його представника,\~показання свідків,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає,\~що позовні\~вимоги[PERSON] \~до Книшівської\~сільської ради\~Гадяцького району\~Полтавської області\~про визнання\~права власності\~за набувальною\~давністю підлягають до задоволення, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва № 116 від 09.12.1990, виданого виконавчим комітетом Книшівської сільської ради, житловий будинок з прилеглими до нього будівлями за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Книшівської сільської ради народних депутатів № 10 від 25.02.1988. [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області. Зі змісту довідки виконавчого комітету Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-30/936 від 04.12.2019 вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала станом на дату смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті разом з нею за вищевказаною адресою були зареєстровані: пасинок [PERSON] , 1946 року народження, невістка [PERSON] , 1948 року народження, онук [PERSON] , 1972 року народження, онук [PERSON] , 1976 року народження. Інших зареєстрованих осіб станом на 18.04.1992 не значилось. Відповідно до повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори № 194/01-16 від 11.12.2019, після померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Згідно довідки виконавчого комітету Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-30/658 від 16.09.2019, за адресою: [ADDRESS] з 1973 року зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту довідки виконавчого комітету Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-30/659 від 16.09.2019 вбачається, що позивач [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] безперервно володіє житловим будинком з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-30/657 від 16.09.2019, за будинком, що знаходиться по [ADDRESS] закріплена неприватизована земельна ділянка площею 0,48 га, якою користується [PERSON] . У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] житловий будинок загальною площею 87,6 кв.м, жилою площею 40,9 кв.м, позначений літ. А-1, з господарськими будівлями: погріб літ. а 1 , літня кухня літ. Б, гараж - літ. В, погріб вхідний літ. Г, сарай літ. Е, сарай літ. С, ворота огорожі № 1, огорожа № 2, колодязь питний № 3. Зі змісту копій розрахункових книжок вбачається, що позивач [PERSON] сплачує за комунальні послуги житлового будинку за адресою: с. Броварки Гадяцького району Полтавської області. Як вбачається з повідомлення виконавчого комітету Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 25.09.2019, позивач [PERSON] звертався до виконавчого комітету Книшівської сільської ради з заявою щодо визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок померлій [INFO] [PERSON] , проте йому відмовлено, у задоволенні вказаної заяви, у зв`язку з відсутністю на те повноважень та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: \~\~\~\~- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; \~\~\~\~- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; \~\~\~\~- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Відповідно до положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до\~п.\~9\~ст.\~27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що позивач [PERSON] понад 10 років відкрито, безперервно проживає у житловому будинку по [ADDRESS] , користується земельною ділянкою та підтримує вказане нерухоме майно у належному стані. Враховуючи, що позивач [PERSON] добросовісно володіє чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку по [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за ним право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved