Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

До Михайлівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] до фермерського господарства «Славутич», третя особа: відділ Державного земельного агентства у Василівському районі Запорізької області про визнання договору оренди недійсним та повернення земельної ділянки . Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує наступним. 23 січня 2008 року був переукладений договір оренди землі між нею та фермерським господарством «Славутич» строком на 25 років. Вважає, що договір не відповідає вимогам чинного законодавства та є недійсним з наступних підстав. Згідно з попередніми домовленостями з орендарем, строк оренди договору мав бути 5 років, а не 25 років, як вказано в договорі. Крім того, в договорі відсутні істотні умови передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Тривалий час відповідач не видавав їй другий примірник договору, який вона тримала тільки в 2013 році та стала вимагати визнання його недійсним. На момент реєстрації діяла доповнена з 16.09.2008 року норма статті 15 Закону України «Про оренду землі» щодо обов'язкового внесення у зміст договорів оренди землі застереження щодо умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та яка визнана істотною, у державній реєстрації договору оренди орендарю мало бути відмовлено. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та пояснила суду наступне. Договір оренди земельної ділянки не відповідає вимогам чинного законодавства та є недійсним. Договір оренди вона підписувала, але не на 25 років, а на 10 років. В день підписання договору, вона підписувала документ, який свідчив про те, що строк договору оренди 10 років. Орендну плату вона отримувала вчасно. Крім того, отримала наперед орендну плату. Просила суд визнати недійсним укладений між нею та фермерським господарством «Славутич», договір оренди земельної ділянки від 23 січня 2008 року. Скасувати державну реєстрацію Договору оренди землі від 23.січня 2008 року. Зобов'язати фермерське господарство «Славутич» повернути, належну їй, на праві приватної власності, земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 6, 7091 га, яка знаходиться на території Михайлівського району, Запорізької області. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав. Пояснив суду, що договір оренди земельної ділянки був укладений між [PERSON] та фермерським господарством «Славутич» строком на 25 років. Договір підписаний [PERSON] На момент укладання договору оренди земельної ділянки, [PERSON] не заперечувала проти умов договору і того, що строк оренди договору - 25 років. Він оплатив в податковій інспекції всі витрати по орендній платі, в підтвердження має всі квитанції. Порушень при реєстрації та акті прийому - передачі не було. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В судове засіданні представник третьої особи - відділу Державного земельного агентства у Василівському районі Запорізької області не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. У суду є достатньо підстав для розгляду справи у його відсутність, у відповідності до ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши докази по цивільній справі, а саме: державний акт на про власності на земельну ділянку, Договір оренди землі від 23.01.2008 року, акт прийому - передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 23.01.2008 року, план меж земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі, видатковий касовий ордер від 01.04.2010 року, видатковий касовий ордер від 02.04.2010 року, видатковий касовий ордер від 28.04.2010 року, платіжне доручення від 27.08.2010 року, приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про оренду землі», внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону, відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. В судовому засіданні, на підставі наданих доказів судом було встановлено, що порушень умов договору оренди земельної ділянки від 23.01.2008 року, зареєстрованого у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 29 грудня 2011 року, зі сторони орендодавця фермерського господарства «Славутич», в особі [PERSON] - немає. Так, ствердження позивача [PERSON] про те, що договір оренди земельної ділянки не відповідає вимогам чинного законодавства та є не чинним, не знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Так, у відповідності до Договору оренди земельної ділянки від 23.01.2008 року, зареєстрованого у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 29 грудня 2011 року, судом встановлено, що об'єктом оренди є земельна ділянка, загальною площею 6, 7019 га, у тому числі 6, 7019 га ріллі. Договір оренди земельної ділянки укладено на 25 років. Позивач, стверджуючи, що Договір оренди було укладено на 10 років, доказів зазначеного суду не надала. Крім того, в судовому засіданні, позивач підтвердила, що Договір оренди земельної ділянки вона підписувала власноручно. Всупереч ствердженням позивача про недійсність договору оренди, представник відповідача [PERSON] надав суду докази, які підтверджують, що порушень з його сторони, по сплаті орендної плати ( що є однією з обставин визнання договору оренди недійсним) позивачу [PERSON] - немає. Так, у відповідності до наданих видаткових касових ордерів від 01.04.2010 року, від 02.04.2010 року, від 28.04.2010 року, платіжного доручення від 27.08.2010 року, судом встановлено, що орендна плата виплачувалася [PERSON] в повному обсязі, у відповідності до умов договору оренди земельної ділянки та в строки. Крім того, в судовому засіданні, позивач пояснила, що орендну плату вона отримувала вчасно. Більш того, з її пояснень встановлено, що орендну плату вона отримала наперед. За вказаних обставин, є всі істотні підстави для відмови позивачеві в задоволенні її позовних вимог, так як судом не було встановлено порушення вимог, які є обставинами визнання Договору оренди недійсним . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed