Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ СК «ВУСО» з позовом до [PERSON], третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інком Страх», в якому просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ СК «ВУСО» відшкодування шкоди у розмірі 34 419,19 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 13.08.2012 року між ПАТ СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford Fusion», державний номер [NUMBER]. 30.08.2012 року в м. Харкові по вул. Салтівське шосе, 141 сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу та автомобіля Chery QQ, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль «Ford Fusion», державний номер [NUMBER]. Позивач зазначає, що винним у скоєнні ДТП є водій [PERSON] Згідно умов договору ПАТ СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 34 419,19 грн. на підставі за заяви страхувальника та страхового акту. Позивач вважає, що після виплати страхового відшкодування у ПАТ СК «ВУСО» виникло право зворотної вимоги до [PERSON], у зв'язку з чим представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, Клюс О.О., яка діє на підставі довіреності від 25.12.2013 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність у його задоволенні, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 30.08.2012 року о 11.30 годині у м. Харкові по вул. Салтівське шосе, б. 141 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Fusion», державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], який знаходився під керуванням [PERSON], та за участю автомобіля «Chery QQ», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] та під його керуванням. Внаслідок ДТП Автомобілі отримали механічні пошкодження. Дані обставини підтверджуються Довідкою ОГ ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 30.08.2012 року. (а.с. 12) Так, постановою Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 23.12.2013 року було встановлено, що ДТП сталася з вини водія [PERSON], але в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, у зв'язку з чим кримінальне провадження було закрито. (а.с. 14-15) Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №529086-02-21-01 від 13.08.2012 року, автомобіль «Ford Fusion», державний номер [NUMBER], застраховано у ПАТ СК «ВУСО». Строк дії договору з 13.08.2012 року по 10.08.2016 року. (а.с. 16) Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Доказів щодо наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у водія автомобіля «Chery QQ», державний номер [NUMBER] матеріали справи не містять. Представник позивача намагався отримати від відповідача інформацію щодо наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, шляхом направлення адвокатського запиту на адресу [PERSON], але відповідь на даний запит позивачем до цього часу не отримана. Згідно довідки ОГ ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 30.08.2012 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Ford Fusion» отримав механічні пошкодження переднього бамперу, кришки радіатору, переднього лівого крила, кришки капоту, лобового скла. (а.с. 12) Відповідно до п. 2.1.1 договору страхування, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). Відповідно до положень договору страхування, підставою для визначення розміру збитків є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої страховиком. Так, ВАТ «Завод ім. Фрунзе» було надано рахунок №ЗиФ-0169138 від 11.10.2012 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 78 745,93 грн., з врахуванням ПДВ. (а.с. 24-25) Відповідно до п.12.7 договору страхування, розмір страхового відшкодування у разі пошкодження застрахованого ТЗ розраховується на підставі даних огляду пошкодженого ТЗ і документів, які підтверджують факт страхового випадку і розмір заподіяного збитку. Так, за замовленням ПАТ СК «ВУСО» було проведено автотоварознавче дослідження автомобіля «Ford Fusion», на підставі якого було надано Розрахунок вартості відновлювального ремонту №12/11/286 від 09.11.2012 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Ford Fusion», державний номер [NUMBER] складає 72 964,24 грн. (а.с. 26-30) Відповідно до положень п. 12.14 договору страхування, позивачем було проведено розрахунок суми страхового відшкодування. Згідно Звіту ПАТ СК «ВУСО» №4391-20 від 10.12.2012 року, сума страхового відшкодування становить 34 419,19 грн. (а.с. 31-33) Згідно ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Аналогічні положення містяться і у ст. 25 Закону України «Про страхування». На підставі заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 03.09.2012 року, проведених досліджень та розрахунків, Страхового Акту №4830-02 від 28.12.2012 року, власнику застрахованого транспортного засобу, [PERSON], було виплачено страхове відшкодування у сумі 34 419,19 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. (а.с. 36) Отже, позивач вважає, що після виплати страхового відшкодування у ПАТ СК «ВУСО» виникло право зворотної вимоги до [PERSON] Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вимоги даної статті також продубльовано у ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 вказаної постанови, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відтак, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою власнику застрахованого транспортного засобу, є безпосередній зв'язок, а шкода була відшкодована ПАТ СК «ВУСО». Отже, суд приходить до висновку, що ПАТ СК «ВУСО» має право зворотної вимоги до [PERSON], а тому з останнього підлягає стягненню в порядку регресу сума страхового відшкодування, виплачена [PERSON] у розмірі 34 419,19 грн. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 344,19 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. (а.с. 5) Суд, даючи оцінку вищезазначеному, приходить до висновку про те, що позовні вимоги знайшли свого підтвердження під час судового засідання, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved