Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] посилаючись на наступне: 20.09.2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 91. В період шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO] В грудні 2014 року вони з відповідачкою остаточно припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що вони з відповідачкою після народження дитини стали проживати в різних містах, відповідач мешкала в м. Верхньодніпровську, а він працював та проживав в м. Дніпропетровську, оскільки заробляв кошти на утримання сім'ї. Через це їх подружнє життя почало псуватися. Вони перестали розуміти один одного, , мали різні погляди на сімейне життя та ведення побуту, через що втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, давши пояснення, фактично установлені матеріалами справи та викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки вважає, що зберегти даний шлюб вже неможливо. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, обране нею під час реєстрації шлюбу - [PERSON]. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 20.09.2003 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 91, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. (а.с. 6). Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами, що привело до втрати любові та поваги один до одного. В результаті чого сторони втратили свої почуття, тривалий час вже мешкають та ведуть окремо домашнє господарство, а тому їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з грудня 2014 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, та згідно реєстрації, проживають за різними адресами. Подружжю [PERSON] надавався судом строк для примирення, але примирення не відбулось. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання відповідачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, та витрати по сплаті судового збору потрібно покласти на позивача, так як суд вбачає вину відповідача у припинені шлюбних відносин між сторонами, а також й той факт, що з позивачкою по справі залишається проживати малолітня дитина. На підставіі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved