Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні жилим приміщенням шляхом зняття з реєстрації. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Позивач зазначає, що відповідач зареєстрований, але не проживає у вказаному будинку з 2012 р. На вимоги позивача про добровільне зняття з реєстрації не реагує, у зв'язку із чим порушує її право власності на домоволодіння. Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти відповідача з реєстрації із житлового будинку. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Відзиву чи заперечення проти позову не надав. Представник третьої особи - Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області - до суду не з`явився, заперечень проти позову не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, будинок [ADDRESS], є приватною власністю [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. (а. с. 10). Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 24769843 від 14.12.2009 р., реєстраційний номер 29169077. (а. с. 11). Згідно довідки виконкому Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області № 988 від 30.10.2018 р., [PERSON], [INFO]., дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично ніколи не проживав. (а. с. 12). Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст. ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. У судовому засіданні беззаперечно встановлено факт непроживання відповідача [PERSON] у будинку, власником якого є позивач, понад один рік. Тому, з урахуванням викладеного, проаналізувавши викладені норми Закону, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Outcome: approved