Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

До суду звернувся представник позивача з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказує, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] та [PERSON] не працюють, в центрі зайнятості на обліку не перебувають, постійного доходу не мають, державну допомогу, яку отримають на дітей, використовують не за призначенням. З 28.07.2016 року сім'я знаходиться під соціальним супроводом у зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків та зловживання алкогольними напоями. Сім'я не адаптована до життєвих проблем, систематично вживають алкогольні напої, своїх батьківських обов'язків не виконують, діти перебувають на обліку в службі у справах дітей як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що батьки свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками. Позбавлення батьківських прав є насамперед спосіб захисту та інтересів дітей, оскільки у цьому випадку необхідно оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з викладених в ньому підстав, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не викликалася, щодо неї обрано запобіжний захід - тримання під вартою в рамках кримінального провадження. На адресу суду надіслала заяву про те, що заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає. Суд, заслухавши сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в с.Стрижівка Коростишівського району, проживають [PERSON] та [PERSON], які є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9-13). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 21.04.2017 року сім'ї [PERSON] встановлено, що санітарний стан жилого приміщення не задовільний, діти не доглянуті, з матір'ю проводилася профілактична робота щодо ведення здорового способу життя, належного виконання батьківських обов'язків (а.с.15-16). Як вбачається з довідки-характеристики, виданої Стрижівською сільською радою, [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації в с.Стрижіка Коростишівського району разом з малолітніми дітьми. За час проживання в селі сім'я зарекомендувала себе з негативної сторони: зловживають спиртними напоями, діти недоглянуті, в будинку антисанітарія. Діти навчаються в Кмитівській школі-інтернат, з дозволу матері часто пропускають заняття (а.с.20). Згідно довідки № 2534/213/02-2017 від 04.05.2017 року, виданої Коростишівським ВП ГУ НП в Житомирській області, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1, 178 КУпАП, 28.04.2017 року затримана на підставі ст.208 КПК України за підозрою вчинення кримінального правопорушення за ст.115 КК України (а.с.21). З наданих представником позивача фотографій вбачається, що малолітні діти проживали за місцем свого проживання в с.Стрижівка Коростишівського району в незадовільних умовах. Згідно листа № 507 від 12.10.2017 року , наданого комунальним закладом «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини» для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської ОДА [PERSON], [INFO], перебуває у вказаному закладі на повному державному утриманні та вихованні. З моменту поступлення батьки жодного разу не відвідували, не цікавилися життям та здоров'ям, допомоги на утримання не надавали, участі у вихованні доньки не приймали. Згідно довідки № 357 від 10.10.2017 року, виданого комунальною установою «Обласним центром соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської ОДА, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] перебувають у вказаному закладі. За час перебування дітей у закладі, батьки [PERSON] та [PERSON] їх жодного разу не відвідували, життям та здоров'ям дітей не цікавилися. Відповідно до висновку Коростишівської РДА від 29.05.2017 року позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей є доцільним (а.с.40-41). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, встановленими законодавством. Вказані обставини свідчать про небажання відповідача виконувати батьківські обов'язки по відношенню до дітей, а тому суд вважає за необхідне позбавити їх батьківських прав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. У пункті 15 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином суд приходить до висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей, а тому їх слід позбавити батьківських прав. йного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідачі матеріальну допомогу на утримання добровільно не надають, хоча відповідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачі працездатні та мають можливість сплачувати кошти на утримання дітей. Відповідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свої дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідачів у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішити питання про стягнення судових витрат у відповідності до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved