Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

До суду 13 липня 2015 року надійшла позовна заява ПАТ «ПРОСТО-страхування» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 87293,71 гривень, а також судових витрат. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30.12.2013 року між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] був укладений договір страхування серії ПКД № 1303087 майнових інтересів власника автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER]. 16.04.2014 року на перехресті вул. Сумська вул. Деревянка в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення [PERSON] [PERSON] дорожнього руху України. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до звіту № 79/2014 дослідження спеціаліста - автотоварознавця від 25.04.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER], становить 88\~343,71 грн. 06.05.2014 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 21.05.2014 року було складено Страховий акт. АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] в розмірі 82976,71 грн. Крім того, суму в розмірі 4317,00 грн. було зараховано у сплату недооплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із ЦОК № 5 Харківської філії АТ «ПРОСТО-страхування». Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, повязані з цим страховим випадком складають 87\~293 грн. 71 коп. Ухвалою суду від 01.10.2015 року за клопотанням представника відповідача до участі в справі в якості співвідповідача було залучено страхове товариство з додатковою відповідальністю «ГАРАНТІЯ», оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] як власника транспортного засобу, була застрахована в СТДВ «ГАРАНТІЯ» (а.с.69). Ухвалою суду від 29.10.2015 року до участі в справі в якості третьої особи був залучений [PERSON] (а.с.95). 29.10.2015 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення проти позову, в яких представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог, в звязку з тим, що звіт № 79/2014 дослідження спеціаліста - автотоварознавця від 25.04.2014 року, яким встановлений розмір матеріальних збитків є недійсним, оскільки ТБ «РАДАР» не має права на проведення оціночної діяльності; суду не надані докази про виплату [PERSON] страхового відшкодування, а також доказів що [PERSON] заявляв після отримання страхового відшкодування вимоги до [PERSON] стосовно заподіяної йому шкоди (а.с.77-83). В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги до [PERSON] про відшкодування шкоди підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.63), в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог до [PERSON] заперечував, посилаючись на те, що позивач не має право звернення до суду з зазначеним позовом, оскільки особа, яка отримала відшкодування, не має права вимоги до винної в ДТП особи, тому страхувальник не має право регресу; заперечував проти звіту № 79/2014 оцінки вартості матеріальної шкоди від 25.04.2014 року, оскільки вважав його неналежним доказом; доказів, що позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування, а також що [PERSON] заявляв після отримання страхового відшкодування вимоги до [PERSON] стосовно заподіяної йому шкоди, не надано, про що виклав у письмових поясненнях, що долучені до матеріалів справи. Представник СТДВ «ГАРАНТІЯ» в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.12.2013 року між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування серії ПКД № 1303087 майнових інтересів власника автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER], строком дії по 30.12.2014 року (а.с.4). 16.04.2014 року на перехресті вул. Сумська вул. Деревянка в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок ДТП автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується довідками ВДАІ ГУМВС України в Харківській області (а.с.9-11). Власником автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6). За постановою Дзержинського районного суду м. Харкова № 638/7711/1-п від 18.06.2014 року, що набрала законної сили, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] п.8.7.3. «г» [PERSON] дорожнього руху України, та [PERSON] визнано винною і притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП (а.с.12-13). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 16.04.2014 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.7-8). Відповідно до звіту № 79/2014 дослідження спеціаліста - автотоварознавця від 25.04.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER], становить 88\~343,71 грн. (а.с.14-44). 06.05.2014 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.46). Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 21.05.2014 року було складено Страховий акт № 96834, відповідно до якого визначено виплату страхового відшкодування здійснити наступним чином: 82976 грн. 71 коп. страхове відшкодування [PERSON] за ремонт автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER]; 4317,00 грн. страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER], яке зарахувати у сплату недооплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із ЦОК № 5 Харківської філії АТ «ПРОСТО-страхування» (а.с.47). АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER] в розмірі 82976,71 грн., що підтверджується копією реєстру отримувачів страхових відшкодувань від 30.05.2014 року (а.с.48-49), а також підтвердженням ПАТ «ВТБ БАНК» від 23.11.2015 р. про виплату такого відшкодування. Крім того, суму в розмірі 4317,00 грн. було зараховано у сплату недооплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із ЦОК № 5 Харківської філії АТ «ПРОСТО-страхування». Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, повязані з цим страховим випадком, складають 87\~293 грн. 71 коп. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в СТДВ «ГАРАНТІЯ», що підтверджується ксерокопією полісу № АС/1596113 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 01.05.2013 р. по 30.04.2014 р. (а.с.61). Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно п.33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] зверталась до СТДВ «ГАРАНТІЯ» із повідомленням про настання події, яка є страховим випадком, та внаслідок якої третім особам заподіяна шкода під час ДТП, суду не надано. Як зазначено у Постанові № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2015 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Таким чином, підстави стягнення на користь позивача з СТДВ «ГАРАНТІЯ» суми страхового відшкодування, судом не встановлені. Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У суду відсутні підстави вважати звіт № 79/2014 дослідження спеціаліста - автотоварознавця [PERSON] ТБ «РАДАР» від 25.04.2014 року, яким встановлена вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номер [NUMBER], неналежним доказом. Отже, доводи представника відповідача у судовому засіданні та у письмових запереченнях проти позову є безпідставними, недоведеними та такими, що не відповідають діючому законодавству. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач предявив позов про відшкодування шкоди до [PERSON], позовні вимоги до СТДВ «ГАРАНТІЯ» про відшкодування шкоди ним не були заявлені. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 87293,71 гривень є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 872 грн. 94 коп. (а.с.1), які відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідача [PERSON]

Outcome: approved