Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

До Малиновського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу, у сумі 95 тисяч гривень. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, отриманих нею згідно розписки, у сумі 95 (дев`яносто п`ять) тисяч гривень. Зазначені кошти бралися у борг для придбання транспортного засобу «Mercedes-Benz» А-180. В узгоджені розпискою строки, відповідач кошти не повернула і станом на час звернення до суду, сума боргу залишилась непогашеною в повному обсязі, а тому позивач звернулася з цим позовом до суду. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час, місце розгляду справи сповіщена належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 28 вересня 2018 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошову суму в розмірі 95000гривень, для придбання транспортного засобу «Mercedes-Benz» А-180, з терміном повернення до 31.03.2020 року, що підтверджується розпискою складеною відповідачем на ім`я позивача (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України, встановлено форму договору позики. Так, згідно до частини першої вказаної статті, договір позики укладається у письмовій формі, У відповідності до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до паспорту, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.5-6). РНОКПП [PERSON] - [NUMBER] (а.с.7). Відповідач, покладені на себе зобов`язання не виконала, суму боргу в добровільному порядку у встановлений термін не повернула. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, в розмірі 950 грн. та 420 грн. 40 коп. (а. с. 1, 46), тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а. с. 1, 46).

Outcome: approved