Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

До суду 29.11.2018 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , відповідно до якого позивачка просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна за №13995 від 26.04.1996 року квартири [ADDRESS] , загальною площею 54,00 кв.м, корисною площею 53,3 кв.м, житловою площею 38,00 кв.м, яка складається з трьох кімнат, укладений між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності №2-2655 від 19.04.1996 року, посвідченої Шостою Одеською державною нотаріальною конторою, та [PERSON] , на Одеській товарній біржі 26.04.1996 року, реєстраційний номер № 13995 . В обґрунтування позову зазначила, що 26.04.1996 року позивачка [PERSON] уклала на Одеській товарній біржі договір №13995 купівлі-продажу нерухомого майна, придбавши у [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності №2-2655 від 19.04.1996 року, посвідченої Шостою Одеською державною нотаріальною конторою, квартиру [ADDRESS] , що складається з трьох кімнат загальною площею 54,0 кв.м, корисною площею 53,3 кв.м, житловою площею 38,00 кв.м. Зазначена квартира належала відповідачу на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19.03.1996 року, зареєстрованого в МБТІ м.Одеси 04.04.1996 року за №145 пр.стр.140 реєстр 213. Позивачка посилалася на те, що сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору, а саме, вона прийняла майно та сплатила за нього відповідачу належну за договором грошову суму. Зазначений договір був зареєстрований в ОМБТІ 30.04.1996 року за №213 стор.-140 кн.145 пр., але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. У зв`язку з тим, що вищевказаний договір не був посвідчений нотаріусом, а вона не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, позивачка змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. До суду 06.12.2018 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстрації в м.Одесі та Одеській області не значиться. Ухвалою суду від 17.12.2018 року по справі відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання на 11.02.2019 року. Учасники справи у підготовче засідання призначене на 11.02.2019 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивачки [PERSON] - [PERSON] , в якій просила справу розглядати за її відсутністю, без фіксації технічними засобами. Також просила закрити підготовче засідання, а справу призначити до розгляду по суті. Ухвалою суду від 11.02.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.04.2019 року. Судове засідання призначене на 18.04.2019 року відкладено на 16.05.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. у відпустці. У судове засідання призначене на 16.05.2019 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, представник позивачки [PERSON] - [PERSON] , надала суду заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглядати за її відсутністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того, у судові засідання призначені на 18.04.2019 року та 16.05.2019 року відповідач [PERSON] був викликаний через оголошення у пресі. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 20.05.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що 26.04.1996 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності №2-2655 від 19.04.1996 року, посвідченої Шостою Одеською державною нотаріальною конторою уклали на Одеській товарній біржі договір №13995 купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі якого позивачка придбала у відповідача квартиру [ADDRESS] , що складається з трьох кімнат загальною площею 54,0 кв.м, корисною площею 53,3 кв.м, житловою площею 38,00 кв.м. (а.с.9-12). З матеріалів справи вбачається, що зазначена квартира належала відповідачу на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19.03.1996 року, зареєстрованого в МБТІ м.Одеси 04.04.1996 року за №145 пр.стр.140 реєстр 213. (а.с.10). Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований в ОМБТІ 30.04.1996 року за №213 стор.-140 кн.145 пр., що також підтверджено листом КП «БТІ» ОМР за №503871.72.19 від 19.03.2019 року (а.с.33-34),.але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 16.05.2019 року, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] - не зареєстровано. У Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що за зазначеною адресою: [ADDRESS] - відомості відсутні. З технічного паспорту від 27.11.2018 року на квартиру вбачається, що остання складається з трьох кімнат, загальна площа квартири 54,0 кв.м, житловою 38,0 кв.м (а.с.15). Сторонами по справі виконано усі істотні умови зазначено договору купівлі-продажу, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, договір №13995 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , загальною площею 54,0 кв.м., укладений 26.04.1996 року на Одеській товарній біржі між продавцями - [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності №2-2655 від 19.04.1996 року, посвідченої Шостою Одеською державною нотаріальною конторою, та покупцем - [PERSON] , підлягає визнанню дійсним. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст.15, 16 ЦК України та ст.ст.1, 4, 5 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Суд вважає, що позивачка позбавлена з урахуванням викладених причин розпорядитися належним їй майном, таким чином цей спір підлягає розгляду судом, а за результатами такого розгляду встановлено, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним - є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved