Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №5218574724524542 від 13.12.2005 р. відповідач отримав кредит в розмірі - 5000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення згідно з терміном дії кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання по договору не виконав і станом на 11.04.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 3000,00 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 3000,00 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 0,00 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 0,00 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 0,00 доларів США. Тому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 5218574724524542 від 13.12.2005 р. в розмірі - 3000,00 доларів США, що за курсом 12,57 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.04.2014р. складає 37710,00грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в його задоволенні просив відмовити та застосувати до позовної заяви строки позовної давності та в позовних вимогах позивача відмовити . Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Заслухавши доводи та заперечення відповідача по справі, дослідивши письмові докази, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 13.15.2005 р. між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та [PERSON], було укладено договір № 5218574724524542 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.8). Відповідно до п.п. 1.1 договору ПАТ «Приватбанк» відкрив картковий рахунок в доларах США. Згідно із договору ПАТ «Приватбанк» надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в сумі 5000 доларів США. Також встановлено, що відповідно до п.п.1.1 договору відповідач сплачує банку проценти за користування кредитною лінією 1,1 % в місяць з розрахунку 360 днів в році. У порушення умов Кредитного Договору, Відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого заборгованість [PERSON], за кредитним договором становить 3000 доларів США, що за курсом 12,57 від 10.04.2014р. складає 37710.00 грн. Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання за договором має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, застосовуючи позовну давність та відмовляючи у вимогах позивача про стягнення заборгованості, суд керується наступним. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг давності починається заново. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача наполягає на застосуванні наслідків пов'язаних із спливом позовної давності, передбачених ст.267 ЦК України. Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи вказані норми закону судом встановлено, що відповідачем було прострочено внесення щомісячних платежів за кредитом ще 2006 р., то з цього періоду позивач довідався про порушення свого права і як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився у 2009р., а отже суд приходить до висновку, що позивач знав про порушення свого права, однак звертався за захистом своїх прав до суду раніше, а на даний час позовна заява не підлягає до задоволення у зв'язку із закінченням строків позовної давності. В свою чергу, Позивач не просив суд визнати причини пропуску позовної давності поважними. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed