Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

До суду 12.10.2020 року надійшла вищезгадана позовна заява, в якій представник позивача [PERSON] - Вовк М.В. просить визнати виконавчий напис, вчинений 18 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. за реєстровим №9388 про стягнення з [PERSON] (до розірвання шлюбу [PERSON] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» ( далі - ТОВ «ФК «Фінанс Інновація») заборгованість в розмірі 18179,00грн. згідно з кредитним договором №200221-14154-1 від 21.02.2020 року - таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено 18 вересня 2020 року виконавчий напис щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» заборгованості в розмірі 17079,00грн. Позивач, вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки її не повідомлено про наявність заборгованості; не повідомлялася про вчинення виконавчого напису; договір вчинено за кредитним договором не посвідченим нотаріально. Договір №200221-14154-1 від 21.02.2020 року є електронним документом, підписаним за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому роздрукований за допомогою копіювальної техніки не є оригіналом електронного документу у розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» або його візуальним поданням на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством, оскільки не містить обов`язкові реквізити електронного документу. Відтак нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису, тому звернулася до суду з цим позовом. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» подав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що виконавчий напис видано приватним нотаріусом відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач під час укладення договору з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» зареєструвалася на веб-сайті товариства в мережі Інтернет https://monetka.ua, пройшла ідентифікацію та верифікацію особи, одноразовий ідентифікатор надісланий на її мобільний номер, вказаний при реєстрації, грошові кошти відправлені на платіжну картку АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується чеком. Надані для вчинення виконавчої дії документи підтверджували безспірність заборгованості. Просив у позові відмовити. Заперечував проти стягнення з товариства витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00грн., оскільки вартість часу, витраченого на виконання тих чи інших процесуальних дій завищена. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. правом надання пояснень на позов не скористався. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О. правом надання пояснень на позов не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що 21.02.2020 року [PERSON] укладено з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» кредитний договір №200221-14154-1 (а.с.21). Після розірвання шлюбу 26.06.2020 року позивачу відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу. Рішення набрало законної сили 07.08.2020 року (а.с.14). 18.09.2020 року за заявою ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» за період з 21.03.2020 року по 08.09.2020 року заборгованість за кредитним договором №200221-14154-1 від 21.02.2020 року із ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», у розмірі 17079,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3000,00грн., прострочена заборгованість за комісією - 0,00грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 14079,00грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам - 0,00грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0,00грн., плата за вчинення виконавчого напису - 1000,00грн. (а.с.15). Заяву ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», з якою підприємство звернулося до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В., яка містить перелік документів наданих нотаріусу для видачі виконавчого напису суду не надано. За клопотанням позивача ухвалою суду від 13.10.2020 року у приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. витребувано належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи, проте станом на день розгляду справи ухвалу суду не виконано. Виконавчий напис звернуто до примусового виконання - приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О. 24.09.2020 року відкрито виконавче провадження №63134928 на підставі заяви ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (а.с.12, 13). Позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «доповнити перелік після розділу «стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». зобов`язано кабінет міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови кабінету міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 18 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) - «нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. У спірному виконавчому написі сума заборгованості складає 18179,00грн. (з урахуванням 1000,00грн. - оплати за вчинення виконавчого напису), однак жодних доказів стосовно розрахунку саме такої суми заборгованості відповідачем суду не надано. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому відсутні підстави вважати, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису розмір заборгованості перед відповідачем є безспірним. В матеріалах справи відсутні докази, що серед документів наданих ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наявний оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку , тому суд задовольняє позов. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність її вимог або їх необґрунтованість. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, тому суд задовольняє позов. Відповідно до ст.141 ЦПК України з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 840,80грн. (а.с.1) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40грн. (а.с.2). Щодо витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч.1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 09 жовтня 2020 року між адвокатом Вовк М.В. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги №09/10/2020-В, відповідно до якого адвокат зобов`язався надати юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів клієнта у справі за позовом до ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (а.с.27, 28). Суду на підтвердження витрат на правничу допомогу надано акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №09/10/2020-В від 09 жовтня 2020 року - складання позовної заяви 3год. - 3000,00грн., складання клопотання про витребування доказів (з урахуванням мінімальної вартості складання будь-якого процесуального документу , передбаченого п.4.2 Договору) - 500,00грн., складання заяви про забезпечення позову (з урахуванням мінімальної вартості складання будь-якого процесуального документу, передбаченого п.4.2 Договору) - 500,00грн., ведення справи в суді першої інстанції - 1000,00грн. (а.с.29) та розрахункову квитанцію Серія АВ-ТБ №009531 від 09.10.2020 року щодо сплати 5000,00грн. (а.с.26). Представник відповідача заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вартість часу , витраченого на виконання тих чи інших процесуальних дій завищена. Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи, обсягом робіт наданих адвокатом, виконані роботи підтверджено актами приймання-передачі, оплата послуг підтверджена квитанціями до прибуткового ордеру, тому підлягає стягненню у повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved