Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що протягом тривалого часу працював у вугільній промисловості, його загальний стаж роботи складає 23 роки 8 місяців 25 днів, при чому 23 роки 1 місяць 17 днів - в умовах впливу шкідливих факторів. З відповідачем по справі перебував у трудових відносинах з 05.11.2002 року по 23.03.2015 року та з 30.03.2015 року по 18.05.2016 року, тобто більше тринадцяти років, працював на посаді машиніста гірничих виїмкових машин підземного з повним робочим днем в шахті. В останнє його було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Під час роботи в шахті позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 04.04.2017 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора важкість праці, пил переважно фіброгенної дії, виробничий шум. Запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксиду кремнію від 10 до 70 % складала 91,0 мг/м.куб. (ГДК 2 мг/м.куб.). Потужність зовнішньої праці при роботі за участю мязів нижніх кінцівок і тулуба 97,7 Вт (ПДР 90 Вт), теж саме, при роботі з переважною участю мязів плечового поясу 53,3 Вт (ПДР 45 Вт), перебування у вимушеній робочій позі 25 % часу робочої зміни. Шум від працюючого обладнання 91,1 дБА (ПДР 80 дБА). Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань № 7/142 від 21.02.2017 року позивачу поставлено діагноз хронічна радикулопатія L5,S1 ліворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом, хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий і нижньочастковий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, ІІ ст., легка ступінь зниження слуху за класифікацією [PERSON] та [PERSON] захворювання професійні, встановлені вперше. Також було встановлено супутні захворювання та рекомендовано спостереження та лікування у невролога, терапевта, профпатолога, ЛОР-лікаря, курси відновного лікування. 19.07.2017 року згідно довідок Медико-соціальної експертної комісії йому первинно встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.08.2019 року, потребу в медикаментозному та санаторно курортному лікуванні. Крім того, мені протипоказана важка фізична праця, роботи в підземних умовах. Лікування за наслідками професійних захворювань позивач продовжує і зараз. Стан його здоровя не є стабільним. У нього постійні болі в поперековому відділі хребта, періодично дуже різкі, які посилюються при незначному фізичному навантаженні, при русі, з ірадіацією в ліву ногу, оніміння та судоми мяз в ній, оніміння пальців лівої стопи, відчуває ускладнення при ходьбі, обмеження рухів, практично не може поворухнутись без болі, крім того, у нього постійний кашель, ускладнене дихання, задуха при прискоренні ходи та при незначному фізичному навантаженні, почуття нехватки повітря, бистра стомленість, поганий сон, загальна слабкість, шум в голові, зниження слуху (на підтвердження додаються епікризи та виписки із медичної картки). Вважає, що внаслідок отримання трьох професійних захворювань йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу він постійно страждає від фізичного болю, після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, він став інвалідом. Тривалий час знаходився на лікуванні. Через поганий стан здоровя був вимушений звільнитися з шахти і зараз не працює, хоча ще міг би працювати і виконувати ту саму роботу, яку виконував до отримання захворювань, оскільки на момент звільнення йому було всього 42 роки. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. В результаті отриманих професійних захворювань позивач втратив нормальні життєві зв'язки і йому приходиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання, не може виконувати більшість фізичної роботи по дому, її виконує його дружина, оскільки через стан здоровя він нічим не може їй допомогти. Крім того, позивач є батьком, у нього донька, [INFO], яка потребує певної матеріальної допомоги. В даний момент дохід позивача суттєво знизився, та ще і чималі кошти йдуть на лікування та відновлення після отриманих професійних захворювань. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані, він відчуває душевні страждання та переживання, у нього зявилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманих захворювань та тяжкого стану здоровя. При цьому слід зважати на тривалість та глибину моральних та фізичних страждань, на безліч негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання трьох професійних захворювань, а також незворотність значного погіршення стану його здоровя. З огляду на ці обставини вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду з підстав, передбачених законодавством, оскільки він не забезпечив позивачу безпечних і нешкідливих умов праці. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на його користь 150 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому професійними захворюваннями. Ухвалою судді від 26.01.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.25). Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, просила частково задовольнити позовні вимоги [PERSON], з урахуванням вимог розумності та справедливості із розрахунку 300грн. за кожний відсоток втрати працездатності, у розмірі 19500грн. Зазначила, що йому фондом професійних захворювань були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсували втрачений заробіток, а також на теперішній час в Україні відсутній визначений на законодавчому рівні механізм компенсації моральної шкоди, повязаної з трудовим каліцтвом. Позивачем не надано обґрунтованого розрахунку моральної шкоди, не представлено медичних документів, які б підтверджували перенесення ним стресових, агресивних та інших негативних проявів стану здоровя (а.с.26-27). Справу просили розглянути без присутності представника (а.с.28). Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 05.11.2002 року по 23.03.2015 року та з 30.03.2015 року по 18.05.2015 року. Працював на посаді машиніста гірничих виїмкових машин підземного з повним робочим днем в шахті. 18.05.2016 року був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.6-8). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 04.04.2017 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовлених впливом шкідливого фактора важкість праці, пил переважно фіброгенної дії, виробничий шум. Причиною професійного захворювання є запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксиду кремнію від 10 до 70% складала -91,0 мг/мЗ (ГДК 2 мг/мЗ). Потужність зовнішньої праці при роботі за участю мязів нижніх кінцівок і тулуба 97,7 Вт (ПДР-90 Вт), теж саме, при роботі з переважною участю мязів плечового поясу 53,3 Вт (ПДР-45 Вт), перебування у вимушеній робочій позі 25% робочої зміни. Шум від працюючого обладнання 91,1 дБА (ПДР 80дБА) (а.с.15-16). В період з 11.02.2016 року по 19.02.2016 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Красноармійської центральної районної лікарні з діагнозом загострення хронічного вертеброгенного (ОХ LS відділу з протрузією дисків L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1) пояснично-крестцового радикулита з вираженим больовим, вираженим мязово-тонічним лівостороннім кореневим синдромом, статико-динамічними порушеннями функції хребта. Рекомендоване дотримання праці та відпочинку, уникати фізичних навантажень, переохолоджень, медикаментозне лікування (а.с.10). Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 21 лютого 2017 року №7/142 [PERSON] встановлено діагноз: хронічна радикулопатія L5,S1 ліворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом, хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, ІІ ст., легка ступінь зниження слуху за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.14). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1088 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Інститут медицини праці академії медичних наук України» в період з 21.10.2016 року по 03.11.2016 року з діагнозом: хронічна радикулопатія L5,S1 ліворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом, хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, ІІ ст. Рекомендоване спостереження та лікування у невролога, терапевта, рофпатолога, лор лікаря за місцем проживання. Динамічне спостереження клініки профзахворювань. Курси відновлювального лікування (а.с.11) Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.07.2017 року [PERSON] встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, огляд проведено вперше, інвалідність встановлена строком до 19 липня 2019 року. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 65%. Потребує в медикаментозному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні (а.с.9). Відповідно до ст.ст.1, 3\~ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України\~Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоровя позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 6\~ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial