Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №13 в будинку №200 по вул. Лютневій в м. Мелітополі Запорізької області. Позовну заяву обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS]. Крім нього, власником квартири також є дружина [PERSON] У вказаній квартирі зареєстрований їх син відповідач [PERSON], однак тривалий час він не проживає у відповідній квартирі, оскільки після одруження він переїхав до іншого міста. У звязку з реєстрацією відповідача за вказаною адресою, його права, як власника, та права його дружини порушені, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Третя особа у судове засідання не зявилась, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, також підтримує позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою та копіями документів, направлених відповідачеві за місцем його проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, на якому мається відмітка поштового відділення про повернення: «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.4 ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача, в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, відповідач [PERSON] є рідним сином позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON], які є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 07 лютого 1994 року (а.с.9). Згідно акту про не проживання у квартирі від 01 листопада 2016 року, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований у [INFO], однак з грудня 1994 року за вказаною адресою не проживає (а.с.10). Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з грудня 1994 року та по теперішній час відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, його речей та іншого майна в будинку немає, кошти за комунальні послуги він не сплачує, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідач не предявляв, до квартири не зявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved