Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

До Ірпінського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В якому просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS], на тих підставах, що [PERSON] з 10 липня 2014 року не проживає в вищевказаному будинку. На сьогоднішні день фактичне місце проживання його не відоме. Майна яке б належало відповідачеві та особистих речей відповідача в будинку на даний час не має. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач - [PERSON]в судове засідання не з'явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24.02.1993 року житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення Ірпінської міської ради № 10/1 від 28.01.1993 року. Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28.09.2015 року по справі № 367/3449/15 позов задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що був зареєстрований 29.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 235. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, як визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача важливе юридичне значення та даний факт ніким не оспорюється, суд вважає можливим задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved