Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 28.04.2015 року звернувся позивач МТСБУ із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 03.09.2012 року по вул. Люсторфська дорога у м. Одесі, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки «Міцубіші» держаний номерний знак [NUMBER] сталась дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою Малиновського районного суду від 30.10.2012 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 03.09.2012 року визнаний водій автомобілю марки «Міцубіші» держаний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] Згідно звіту №0110/12 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобілі [NUMBER] від 01.10.2012 року автомобіля [NUMBER], складає 8361,59 грн. На момент скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку із тим, що відповідач добровільно не відшкодував шкоду, заподіяну власнику автомобіля [NUMBER], [PERSON] звернулась до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування. 05.04.2013 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] у розмірі 8361,59 грн. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не відшкодував позивачу суму виплаченого страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 7217,59 грн., витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 783,74 грн., та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача МБТСБ України в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. До суду подана заява представника позивача за довіреністю - Патрик Г.Г., згідно якої представник підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу за відсутності представника позивача, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.09.2012 року відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «Міцубіші» держаний номерний знак [NUMBER] по вул Люсторфська дорога, у м. Одеса, починаючи рух на зелене світло, не дав можливість автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON] закінчити проїзд перехрестя з площею Толбухіна, в наслідок чого допустив зіткнення з її автомобіля, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] порушив п. 16.5 Правил дорожнього руху України. Постановою Малиновского районного суду від 30.10.2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Постановою апеляційного суду Одеської області від 28.11.2012 року, постанову Малиновского районного суду від 30.10.2012 року, залишено без змін. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно звіту №0110/12 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобілі [NUMBER], складеного ФОП [PERSON] 01.10..2012 року, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки марки «Мазда» державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], складає 8361,59 грн. На дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія марки «Мазда» державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], була застрахована в АТ СГ «ТАС» згідно Полісу №АА/6994413 від 16.09.2011 року. Власник пошкодженого автомобіля [NUMBER], [PERSON], з метою отримання страхового відшкодування, 31.01.2013 року, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. В момент скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 05.07.2013 року здійснило виплату належного [PERSON] відшкодування, згідно наказу №1936 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] від 01.07.2013 року у розмірі 8361,59 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №2626 від 05.03.2013 року. Відповідно до платіжного доручення №1423 від 26.03.2013 року, МТСБУ сплатило за послуги аварійних комісарів, згідно рахунку №1 від 05.03.2013 року 783,74 грн. 13.08.2013 року на адресу МТСБУ, надійшов лист від [PERSON], згідно якого він зазначив, що він погоджується з визначеним МТСБУ розміром шкоди з урахуванням інших витрат у розмірі 9145,33 грн., та просив врахувати його матеріальне становище та розстрочити сплату вказаної суми до 15.11.2014 року. [PERSON], частково сплатив суму боргу 04.12.2013 року у розмірі 1144 грн., що підтверджується випискою з карки рахунку №3771, однак в подальшому жодних коштів на рахунок МТСБУ не надходило. Відповідно до п. 38.2 та п.п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сплачена МТСБУ сума страхового відшкодування у розмірі 7217,59 грн. та витрати понесені за послуги аварійного комісара у розмірі 783,74 грн., підлягають стягненню з відповідача в порядку регресу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №36228 від 27.02.2015 року, наявним в матеріалах справи, у зв'язку з чим він підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved