Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулися [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням квартирі [ADDRESS] . Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що вони є власниками квартири № 44 , що розташована за адресою : Донецька область , м. Словянськ, вул. Комунарів, 52 яка їм належить на праві спільної часткової приватної власності згідно договору купівлі - продажу від 28.04.2015 року, реєстровий № 1591посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до вищезазначеного договору відповідач повинен був звільнити квартиру від своїх речей та виписатись до 28.05.2015 року. Вважають, що у звязку з тим, що відповідач [PERSON] внаслідок переходу права власності за договором на зазначену квартиру втратив право власності на належну йому частку квартири та наявність його реєстрації за вищевказаною адресою перешкоджає їм реалізовувати своє право власності на зазначену квартиру, а саме розпоряджатися нею , просять позбавити його правом користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та примусово зняти з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, але надали суду заяву, у якій наполягають на своїх позовних вимогах. Просять судове засідання провести без їх участі. Представник позивачів [PERSON] у судове засідання не зявився, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився , із заявами про слухання справи за його відсутності не звертався , про місце та час судового засідання належним чином був сповіщений. Дослідивши матеріали справи , суд вважає за можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, тобто провести заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи , перевіривши надані докази приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового розгляду з вірогідністю було встановлено, що 28 квітня 2015 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] яка діє від свого імені та від імені і в інтересах [PERSON] з одного боку , та [PERSON], [PERSON] з іншого боку. було укладено договір купівлі-продажу квартири №44 розташованої в будинку№52 по вул.. Комунарів , за яким [PERSON], [PERSON] придбали у власність зазначену квартиру. Згідно п.14 зазначеного договору продавці зобовязувались знятись з реєстрації в строк до 28.05.2015 року. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на зазначену квартиру. Як вбачається з довідки наданої Комунальним підприємством «ЖЕК № 7» № 588 , станом на 03.06.2015 року в спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , що не відповідає зумовленості виконання п. 14 договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] . Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 150 ЖК України громадяни. які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.. Аналіз змісту вказаної правової норми свідчать про те, що права власника будинку(квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного випливає, що виникнення права власника будинку (квартири) на користування цим будинком ( квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку( квартири) права власності на них, а отже, припинення права власності особи на квартиру припиняє право власності особи на користування цією квартирою. В суді встановлено, що відповідач не є членом сімї позивачів. З 28.04.2015 року відповідач продавши спірну квартиру перестав бути і власником зазначеної квартири. Таким чином в суді встановлено, що відповідач не набув права користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON]. З огляду на ці обставини суд не вбачає підстав які б свідчили, що відповідач має право на користування спірною квартирою. Таких доказів відповідач суду не надав. Враховуючи, що [PERSON] не набув права на користування квартирою №44 по вул.Комунарів, 55 в м. Словянську на передбачених законом підставах, що належить на праві власності позивачам , не мешкаючи там та не маючи угоди про користування цим приміщенням, залишається зареєстрованою за вказаною адресою, це є порушенням прав власника квартири, гарантованих ст. 383 ЦК України, в частині вільного користування та розпорядження своєю власністю, які підлягають захисту. Окрім того позивачами було заявлено вимоги про скасування реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. Суд вважає такі вимоги не обгрунтованами та такими , що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи МВС України. Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації.

Outcome: dismissed