Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

До Енергодарського міського суду Запорізької області 29.05.2017 року звернувся [PERSON] (надалі позивач), в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги, діє адвокат [PERSON] (надалі представник позивача) з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач), просить суд: - розірвати шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], який було зареєстровано Виконавчим комітетом Дніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, про що 19.08.1977р. складено відповідний актовий запис № 59 та видано Свідоцтво про шлюб Серії І-ЖС № 188753. - розірвати шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], який було зареєстровано Дніпровською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 20.08.1977р. зроблено запис № 59 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу Серії І-ЖС № 366478. - після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище «Тініна» Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала, пояснивши, що позивач та відповідач спільно не проживають, господарства не ведуть, неповнолітніх дітей не мають, позивач не бажає примиритися з відповідачем, просить суд шлюб розірвати. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі письмової довіреності, вимоги позовної заяви не визнала, надала пояснення, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Дніпровської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області між позивачем та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб про що 19.08.1977 року складено відповідний актовий запис № 59 та видано свідоцтво про шлюб серія І-ЖС №188753 (а.с.5) та інше свідоцтво про шлюб серія І-ЖС №366478 (а.с.32). Сторони підтвердили, що неповнолітніх спільних дітей не мають проживають окремо, спільного господарства не мають. За змістом ст.51 Конституції України, ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності зі ч.2 ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із наданих суду пояснень випливає, що позивач не бажає зберігати шлюб з відповідачем та наполягає на його розірванні. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам однієї зі сторін, а отже позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Суд, оцінюючи пояснення представника відповідача, щодо надання строку на примирення зауважує наступне. Відповідно дсо ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 19.07.2017р. ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області по справі № 316/754/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було надано сторонам строк для примирення, за клопотанням відповідача, однак, як встановлено судом, між ними примирення не відбулось. Призначивши сторонам строк у 1 місяць для примирення, суд в повній мірі врахував як наведені положення законодавства, так і всі обставини справи. Такий строк є виправданим, з оцінки того, що подружжя тривалий час проживає окремо, неповнолітніх дітей не має, сімейне життя очевидно остаточно припинено. Проте, позиція представника відповідача [PERSON], яка зловживаючи процесуальним правом, шляхом оскарження ухвали суду про надання строку на примирення за власною ж заявою, яка і була задоволена судом, з метою затягування судового процесу та примусу позивача до шлюбу, шляхом вимоги від суду вжиття і надалі заходів для примирення подружжя, - суперечить моральним засадам суспільства та праву позивача на розірвання шлюбу. Суд також враховує пояснення надані в заяві позивача (а.с.57), що наданий строк на примирення, з яким наполягала відповідачка був марним і не приніс належних результатів. Дії які б спонукали відповідачку примиритися зі позивачем не вживалися. Також суд бере до уваги те, що в матеріалах справи мається дві копії свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно до одного шлюб укладено 19 серпня 1977 року, відповідно до другої - 20 серпня 1977 року. Судом з'ясована ця обставина, зважаючи на те, що позивач просив розірвати обидва шлюби, і який було зареєстровано 19 серпня 1977 року, і який було зареєстровано 20 серпня 1977 року. Суд при постановленні рішення керується також вимогами ч.8\~ст.235 ЦПК України, відповідно до якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В даному випадку відповідачу, при державній реєстрації шлюбу, було змінено прізвище на «Тініна», відповідач не надала суду заперечень щодо цього, у звязку з чим, суд погоджується з вимогами позивача в цій частині та вважає можливим залишити прізвище відповідачу, після розірвання шлюбу «Тініна» Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved