Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, третя особа: Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії. Позов обґрунтований тим, що у 1975 році в квартиру за адресою: [ADDRESS] , вселились на підставі ордеру № 1512, виданого 04.03.1975 року за рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради батьки позивача [PERSON] та [PERSON] , разом з позивачем та його братом - [PERSON] . Квартира перебуває у власності територіальної громади міста Запоріжжя. Наймачем квартири була визначена матір [PERSON] , яка уклала договір найму житлового приміщення з житловим органом та на її ім`я було відкрито особовий рахунок у житловому органі № 93000649. На теперішній час за вказаною адресою зареєстрований позивач, батьки померли. Для реалізації свого права на приватизацію, позивач звернувся із заявою до відповідача про передачу в приватну власність вказаної квартири, проте у приватизації було відмовлено через відсутність ордеру на жиле приміщення, який не був знайдений у сімейному архіві. Для отримання копії ордеру на займану квартиру було здійснено запит до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, згідно з відповіддю на який Департамент повідомив про збереження корінців ордерів лише з 1984 року. Позивач просить зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району у встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 р. порядку прийняти від нього передбачений законодавством перелік документів та оформити приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] за відсутності копії ордеру на зазначене жиле приміщення. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні зазначеного спору покладається на розсуд суду. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, відповідно до якого районна адміністрація ЗМР по Дніпровському району в цілому погоджується щодо наведених у позові обставин про неможливість реалізувати право позивача приватизувати житло у зв`язку з відсутністю чіткого правового регулювання взаємовідносин органу приватизації та громадянина при втраті або неможливості отримання документів, та покладається на розсуд суду з урахуванням, що вказана ситуація виникла не з вини органу приватизації, а у зв`язку з неможливістю надати позивачем необхідних документів для здійснення приватизації вищезазначеної квартири та відсутністю механізму вирішення вказаного питання у позасудовому порядку. Представник третьої особи не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про слухання справи за його відсутності або про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представників сторін, суд дійшов до наступних висновків. Ухвалою Ленінського районного суду від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, третя особа: Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.08.2021 року провадження у вказаній справі закрито в частині позовних вимог [PERSON] у зв`язку зі смертю останнього, закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, третя особа: Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії. Судом встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору найму житлового приміщення від 05.03.1975 року, [PERSON] отримала у безстрокове користування житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , про що Шварцевською с/радою Кіреївського р-ну Тульської області складено актовий запис № 35. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , про що Новомосковським міським РАЦС складено актовий запис № 1533. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованим Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 532. Листом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 17.12.2020 р. №М-1088 позивачу [PERSON] відмовлено у здійсненні приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , через те, що не було надано копію ордеру про надання жилої площі. Відповідно до листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР від 25.11.2020 р. №М-5563, [PERSON] повідомлено про те, що копію державного ордеру не можливо отримати, оскільки у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року. Розшукати корінець ордеру або будь-які інші документи про надання житла не виявляється можливим. За змістом ст. 58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Відповідно до п.69,70,72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 р. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордеру про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документу, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири. При цьому частина 10 наведеної статті зазначає, що органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Тобто, перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно з нормами ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. В п. 3 цієї статті зазначено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Згідно п. 11 спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Так як спірне житло є квартирою в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, а також враховуючи неможливість надання позивачем ордеру, який йому не було видано через незалежні від нього обставини, то суд приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача, оформленої листом. Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. З наведеного вище суд дійшов висновку, що неможливість надання позивачами ордеру, через незалежні від них обставини, факт реєстрації позивача в спірній квартирі, яка була проведена у відповідності до чинного законодавства та підтверджується належними доказами, свідчить про наявність у позивача права на приватизацію квартири. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання визнання права на приватизацію житлового приміщення без надання ордеру та захисту права, у обраний позивачем спосіб.

Outcome: approved