Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси з позовом звернулась [PERSON] із вимогою про визнання за нею право власності на 51/100 частину домоволодіння [ADDRESS], яка складається з: 1-1 - веранда площею 13,1 кв. м.; 1-2 - жила площею 17,8 кв. м; 1-3 - жила площею 13,3 кв. м; 1-4 - веранда площею 10,5 кв. м; всього загальною площею 54,7 кв. м., з яких жила площа 31,1 кв. м., розташованих на земельній ділянці площею 319 кв. м., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є власником 58/100 частини домоволодіння [ADDRESS], відповідно до договору дарування № 8- 2646 від 29.07.1998 року. В той же час рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14.11.2013 року у справі № 1519/2-760/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі спільного часткового майна, зменшення суми грошової компенсації, стягнення витрат за проведення експертизи, зобов'язання демонтувати сараї задоволено, та розділено реально домоволодіння з господарськими спорудами [ADDRESS] між співвласниками, [PERSON] і [PERSON], та встановлено порядок користування земельною ділянкою. Також вищезазначеним рішення Апеляційного суду Одеської області позивачу виділено в натурі частину домоволодіння за адресою [ADDRESS], а саме: 1-1 - веранда площею 13,1 кв. м. - 5166,0 грн.; 1-2 - жила площею 17,8 кв. м. - 10802,0 грн.; 1-3 - жила площею 13,3 кв. м. - 8071 грн., 1-4 - веранда площею 10,5 кв. м - 4140,0 грн., всього загальною площею 54,7 кв. м., жила площа 31,1 кв. м., що складає 51/100 частину домоволодіння. Виділено позивачу в користування земельну ділянку площею 319,0 кв. м. відповідно до меж, визначених судовим рішенням. Таким чином рішенням суду фактично було змінено договір дарування від 29.07.1998 р., який є правовстановлюючим документом для позивача. З огляду на викладене вбачається, що для подальшої реєстрації за позивачем речового права на частину житлового будинку, яка була виділена їй в натурі рішенням апеляційного суду Одеської області, вона повинна набути право власності на нього. Оскільки питання права власності на виділену частку житлового будинку в апеляційному суді Одеської області не розглядалось, позивач вимушена звернутися до суду з вимогами про визнання за нею права власності на зазначені приміщення, з метою реалізації своїх прав, визначених законодавством України, щодо спірних приміщень. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала та не заперечували проти розгляду справи без участі відповідача та її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання тричі - на 22.042014 року, на 13.06.2014 року, на 15.07.2014 року подавала заяви про відкладення справи за станом здоров'я, заперечень проти позову не надавала, її представник також в судові засідання не з'явився. Суд вирішив розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених ними письмових доказів. На підставі договору дарування серії ААО №320442 від 29 липня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №8-2646, [PERSON] подарувала, а [PERSON], позивач по справі, прийняла в дар 58/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], що складається в цілому з однієї кам'яної житлової будівлі, житловою площею 57,5 кв. м. та надвірних споруд: «Б», «Д» - двох сараїв, «В» - вбиральні, «Е», «Ж» - двох гаражів, №1-2 - огороджень, І - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 550 кв. м. Право власності в КП «ОМБТІ та РОН» за [PERSON] було зареєстровано на частину житлового будинку за №39922 стр. 198 кн. 247 від 25 серпня 1998 року. В Малиновському районному суді м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі спільного часткового майна, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою та надвірними спорудами. 16 квітня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі спільного часткового майна задоволено частково. Виділено [PERSON] в натурі частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS], загальною площею 42,7 кв. м., в тому числі житловою 26,4 кв. м., що складають: кухня 1-5 площею 8,7 кв. м., ванна 1-6 площею 2,4 кв. м., коридор 2-1 площею 5,2 кв. м., житлова кімната 2-2 площею 16,9 кв. м., житлова кімната 2-3 площею 9,5 кв. м. та надвірні споруди: гараж літ. «Е», за адресою [ADDRESS], згідно висновку № 3158/23 судової будівельно-технічної експертизи від 12.11.2012 року. Припинено спільну часткову власність між [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS]. В іншій частині позову відмовлено. Позов [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою та надвірними спорудами задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 5528,00 грн. (п'ять тисяч п'ятсот двадцять вісім гривень 00 копійок). В іншій частині позову відмовлено. 14 листопада 2013 року Апеляційним судом Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2013 року скасовано. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі спільного часткового майна, зменшення суми грошової компенсації, стягнення витрат за проведення експертизи, зобов'язання відповідача демонтувати сараї задоволено частково. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування домоволодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою, стягнення грошової компенсації, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні газо-водо електропостачанням задоволено частково. Розділено реально домоволодіння з господарськими спорудами [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] і [PERSON]. Виділено у користування [PERSON] в натурі частину домоволодіння за адресою [ADDRESS], в тому числі: 1-6 ванна площею 2,4 кв. м 1334,0 грн.; 2-1 коридор площею 5,2 кв. м 2891,0 грн.; 2-2 житлова пл. 16,9 кв. м. - 9395 грн.; 2-3 житлова пл. 9,5 кв. м. - 5281 грн.; 1-5 кухня пл. 8,7 кв. м. - 4836 грн.; всього: загальна площа - 42,7 кв. м, житлова площа - 26,4 кв. м., Із надвірних будівель: гараж літ. «Е». Виділено у користування [PERSON] в натурі частину домоволодіння за адресою [ADDRESS], в тому числі: 1-1 - веранда площею 13,1 кв. м. - 5166,0 грн.; 1-2 - жила площею 17,8 кв. м. - 10802,0 грн.; 1-3 - жила площею 13,3 кв. м. - 8071 грн., 1-4 - веранда площею 10,5 кв. м - 4140,0 грн., всього загальною площею 54,7 кв. м., жила площа 31,1 кв. м., що складає 51/100 частину домоволодіння. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За викладених обставин, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав всіх суб'єктів права власності. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved