Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «Дельта Банк» з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 25.02.2008р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 25.02.2008 р. № 103-0131007/ФКВІП-08, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 44 000 доларів США з розрахунку 11,6 % річних за користування кредитом на строк до 24.02.2033 року. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за кредитним договором [PERSON] на підставі договору іпотеки № 103-031007/ZФКВІП-08н від 25.02.2008 р. надав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,6 кв.м., житловою 29,4 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 9817592. ТОВ «Український промисловий банк» свої зобов»язання виконав, надавши відповідачеві кредит в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 30.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь [PERSON], відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого «Дельта Банк» змінює «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Внаслідок передачі «Укрпромбанком» «Дельта Банку» переходить (відступається) право вимагати (замість «Укрпромбанку») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків з кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Через неналежне виконання умов кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 805\~377,65 грн., з яких: 699\~004,16 грн. сума заборгованості за кредитом, 78\~463,46 грн. сума заборгованості за відсотками, 19\~876,75 грн. пеня, 8\~033,28 грн. комісія. Посилаючись на викладене, позивач просить в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 805\~377,65 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,6 кв.м., житловою 29,4 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 9817592, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 25.02.2008р. за реєстровим № 283, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 25.02.2008р. за номером 2715623, шляхом визнання прав власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ЄДРПОУ: 34047020). Просив визнати за позивачем право власності на вказане майно, стягнути витрати по сплаті судового збору з відповідача. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк», Національного [PERSON] України про визнання частково недійсним договору про передачу активів та кредитних зобовязань та просить визнати недійсним договір про передачу Активів та Кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України в частині передачі кредитних зобовязань за Кредитним договором № 103-0131007/ФКВІ від 25 лютого 2008р. та іпотечним договором № 103-031007/ZФКВІП-08 від 25.02.2008 р., укладеним між [PERSON] та ТОВ «Укрпромбанк». Свої вимоги мотивує тим, що 30.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України був укладений договір про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь [PERSON], відповідно до умов якого ТОВ «Укрпромбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед НБУ. Відповідно до Додатку № 2 до зазначеного договору ТОВ «Укрпромбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» зобовязання [PERSON] за Кредитним договором № 103-0131007/ФКВІ від 25 лютого 2008 року. Крім того, 25.02.2008 року в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 103-031007/ZФКВІП-08 від 25.02.2008 р. Постановою Правління Національного банку України № 19 від 21 січня 2010 року було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ТОВ «Укрпромбанк». На думку позивача, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії й ініціювання процедури ліквідації ТОВ «Укрпромбанк» втратив право укладати угоди, повязані з відчуженням свого майна, у тому числі і здійснювати відступлення права вимоги до своїх боржників третім особам. Крім того, в Додатку 2 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь [PERSON] від 30.06.2010р., номер кредитного та іпотечного договору вказаний невірно (кредитний договір № 103-031007/ZФКВІП замість № 103-031007/ZФКВІП-08 і іпотечний договір № 103-031007/ZФКВІП замість 103-031007/ZФКВІП-08), що вказує на часткову недійсність зазначеного договору та виключає наявність за ним зобовязань перед [PERSON]. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, з зустрічними позовними вимогами не погодилася та надала письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, в якій зазначила, що ПАТ «Дельта Банк» придбав у ТОВ «Укрпромбанк» право вимоги до позивача за Кредитним договором № 103-0131007/ФКВІП-08 та іпотечним договір № 103-0131007/ZФКВІП-08 від 25.02.2008р. Сам договір про передачу активів був укладений ліквідатором ТОВ «Укрпромбанк» [PERSON] з переможцем конкурсу АТ «Дельта Банк» у відповідності до норм діючого законодавства України, що регулюють відчуження активів в процедурі ліквідації ТОВ «Укрпромбанк». Сам правочин, що оскаржується, вчинений на підставі Постанови Правління НБУ № 200 від 15.04.2010 року «Про погодження Порядку відчуження майна (активів) ТОВ «Укрпромбанк», переданого в забезпечення НБУ за кредитами рефінансування та стабілізаційними кредитами, з одночасним передаванням його зобовязань за цими кредитами», якою був затверджений даний порядок. Крім того, вимоги [PERSON] про визнання частково недійсним Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь [PERSON] від 30.06.2010р. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, про що надав заперечення, зазначивши, що кредитні кошти надані відповідачу в іноземній валюті, крім того в квартирі, яка є предметом іпотеки зареєстровано та проживають чотири людини, двоє з яких є неповнолітніми особами, у власності відповідача не знаходиться інше нерухоме житлове майно, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому зазначена квартира не може бути примусово відчужена без згоди власника. Представник відповідача за зустрічним позовом Національного [PERSON] України в останнє судове засідання не з»явився, сповіщений належним чином.. Надав свої заперечення, в яких заявлений до нього позов не визнав, оскільки вимоги позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню. Позивачем не надано доказів того, що договір про передання активів укладений з порушенням діючого законодавства України. В задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити. Представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Український промисловий банк» в судове засідання не зявився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи за первісним позовом в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 25.02.2008 року ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №103-0131007/ФКІВП-08, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 44 000 доларів США з розрахунком 11,6% річних за користування кредитом на строк до 24.02.2033р. Відповідно до п.2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 146,6 доларів США по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Згідно п.1.5, 2.6, 2.7 кредитного договору проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника. Згідно п.1.7, п.2.10 Договору щомісячна комісія за управління кредитом складає 0,1% відсотка від суми кредиту визначеної у п.1.1 кредитного договору. Нарахування комісії за управління кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту (для кредитів у національній валюті) або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується позичальником у національній валюті по 20 число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу [PERSON] або шляхом безготівкового перерахування на рахунок [PERSON]. Відповідно до п.6.2 Договору, [PERSON] має право вимагати повного виконання кредиту, сплати процентів, коммісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих [PERSON] внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителем умов цього Договору та договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобовязань за цим Договором, а позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку. В забезпечення виконання кредитного договору №103-0131007/ФКІВП-08 від 25.02.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №103-0131007/ZФКВІП-08 від 25.02.2008 року, згідно якого [PERSON] надав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,6 кв.м., житловою 29,4 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 9817592. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 25.02.2008р. за реєстровим № 283, зареєстрованого у державному реєстрі правочинів 25.02.2008р. за номером 2715623. 30.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь [PERSON], відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого «Дельта Банк» змінює «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Внаслідок передачі «Укрпромбанком» «Дельта Банку» переходить (відступається) право вимагати (замість «Укрпромбанку») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків з кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Станом на 20.07.2015 року [PERSON] зобовязання не виконав належним чином, у звязку з чим утворилась заборгованість у сумі 805\~377,65 грн., з яких: 699\~004,16 грн. сума заборгованості за кредитом, 78\~463,46 грн. сума заборгованості за відсотками, 19\~876,75 грн. пеня, 8\~033,28 грн. комісія, що підтверджується розрахунком заборгованості, який є в матеріалах справи, про що було повідомлено [PERSON] листом вимогою від 10.04.2013р. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Визначений розмір пені відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захистуцивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В порядку ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Пунктом 4.4.1. іпотечного договору від 25.02.2008р. визначено, що іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом прийняття іпотеко держателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов»язання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права вдасності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Аналогічна правова позиція висловлена судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи N 6-124цс13. Щодо зустрічної позовної заяви суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного позову за наступними обставинами. 25.02.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №103-0131007/ФКІВП-08, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 44 000 доларів США з розрахунком 11,6% річних за користування кредитом на строк до 24.02.2033р. 25.02.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №103-0131007/ZФКВІП-08 від 25.02.2008 року, згідно якого [PERSON] надав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,6 кв.м., житловою 29,4 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 9817592. 30 червня 2010 року між ПАТ «[PERSON], ТОВ «Укрпромбанк» в особі ліквідатора [PERSON], який діяв на підставі Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000р. та Постанови правління НБУ №19 від 21.01.2010р., та Національним банком України, які,

Outcome: approved