Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 21.07.2016 року звернулось ПАТ «Платинум Банк» із позовом до [PERSON], зазначаючи, що 20.06.2008 року між АКБ «Фінбанк», правонаступником якого є ПАТ «Фінбанк» та відповідачем було укладено Кредитний договір №327/06/08, згідно п.1.1 якого банк надав позичальнику кредит в сумі 21\~525,00 доларів США строком з 20.06.2008 року по 30.06.2015 року на придбання автотранспортного засобу. 15.04.2015 року між ПАТ «Фінбанк» та ПАТ «Платинум Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги №20150415-Г, за яким до ПАТ «Платинум Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Оскільки відповідач належним чином не виконує взяті на себе обовязки за кредитним договором, станом на 14.07.2016 року виникла заборгованість в розмірі 320\~320,83 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 6\~629,91 доларів США, що еквівалентно 164\~562,89 грн. станом на день здійснення розрахунку заборгованості, сума заборгованості за відсотками 1\~865,44 доларів США, що еквівалентно 46\~302,62 грн. та пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 09.04.2015 року по 14.07.2016 року в розмірі 109\~455,32 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В свою чергу, 10.08.2017 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, зазначаючи, що заборгованість за кредитом ним була достроково погашена ще в червні 2014 року, у звязку з чим просить суд в задоволенні первісної позовної заяви відмовити та визнати зобовязання [PERSON] за кредитним договором припиненим у звязку з його належним виконанням. Представник позивача ПАТ «Платинум Банк» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Представник третьої особи ПАТ «Фінбанк» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісною позовною заявою підлягають частковому задоволенню, зустрічною не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.06.2008 року між АКБ «Фінбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №327/06/08, за яким кредитор надав позичальнику кредит в сумі 21\~525,00 доларів США строком з 20.06.2008 року по 30.06.2015 року, а позичальник зобовязався прийняти та повернути суму отриманого кредиту зі сплатою 11,2% річних. Кредит надано на придбання автотранспортного засобу. В якості забезпечення позичальником виконання взятих на себе зобовязань, останнім передано в заставу автотранспортний засіб марки «KIA», модель CEED, 2008 року випуску, синього кольору. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується копією заяви на видачу готівки від 20.06.2008 року. 28.12.2011 року між ПАТ «Фінбанк» та [PERSON] укладеного Додаткову угоду до Кредитного договору №327/06/08 від 20.06.2011 року, згідно якої припинено нарахування комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості з 28.12.2011 року, а також зафіксовано заборгованість позичальника за комісією в сумі 7\~601,96 грн., яку він зобовязався сплатити в повному обсязі до 30.06.2015 року. 01.05.2013 року між ПАТ «Фінбанк» та [PERSON] укладеного Додаткову угоду №2 до Кредитного договору №327/06/08 від 20.06.2011 року, згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 2.4 кредитного договору та виклали його в такій редакції: позичальник погашає кредит шляхом внесення визначеної згідно графіку (Додаток №1) суми грошових коштів не пізніше 5-го числа (включно) кожного місяця наступного за місяцем, вказаним у графіку погашення кредиту готівкою через касу Банка або безготівковим шляхом на рахунок №22035110017898.840 в ПАТ «Фінбанк». При непогашенні кредиту в строк, встановлений в п.п. 1.1., 1.3, 2.4 цього договору, заборгованість по кредиту переноситься на рахунок простроченої заборгованості за кредитом. 14.04.2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ПАТ «Фінбанк» укладено договір застави майнових прав за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем та фізичними особами, перелік яких наведений у додатках №1 та №2 до цього договору. 15.04.2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ПАТ «Фінбанк» укладено договір відступлення права вимоги №20150415-Г, згідно п. 2.1. якого сторони вирішили питання про звернення стягнення за Договором застави майнових правих від 14.04.2015 року на предмет застави шляхом набуття новим кредитором права вимоги за договорами, що є предметом застави відповідно до Договору застави. Згідно реєстру кредитних договорів, право за якими відступається, до ПАТ «Платинум Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] Станом на 14.04.2015 року залишок заборгованості за основним боргом та відсотками в валюті залишку становив 7\~285,11 доларів США, що еквівалентно 166698,13 грн., комісія станом на 14.04.2015 року становить 7000,00 грн., залишок простроченої заборгованості 156\~711,93 грн. 20.08.2015 року ПАТ «ФінБанк» направив на адресу відповідача повідомлення про заміну кредитора в зобовязанні та необхідність сплати за новими реквізитами на користь ПАТ «Платинум Банк» наявної заборгованості. У звязку із подальшим непогашенням заборгованості, 23.10.2015 року ПАТ «Платинум Банк» надіслало на адресу відповідача вимогу про усунення порушення, з якої вбачається, що станом на 22.10.2015 року сума простроченої заборгованості становить 7\~420,54 доларів США та штрафні санкції 47\~689,65 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14.07.2016 року заборгованість позивача за кредитним договором становить 320 320,83 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 6 629,91 доларів США, що еквівалентно 164 562,89 грн. станом на день здійснення розрахунку заборгованості, сума заборгованості за відсотками 1 865,44 доларів США, що еквівалентно 46 302,62 грн. та пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 09.04.2015 року по 14.07.2016 року в розмірі 109 455,32 грн. Заперечуючи проти задоволення позову та заявляючи зустрічний позов, [PERSON] зазначає, що ним достроково погашено кредит 18.06.2014 року та надано до суду висновок спеціаліста №02931 економічне дослідження розміру заборгованості за кредитним договором №327/06/08 від 20.06.2008 року, згідно якого заборгованість за кредитним договором відсутня. Дослідивши зазначений висновок, суд вважає його неналежним доказом у справі, оскільки копії квитанцій, на підставі яких проведено економічне дослідження є неналежної якості, частина квитанцій є напівзнищеними, неможливо встановити коли, ким, через яке відділення та на який рахунок було здійснено оплату, частина квитанцій не містять призначення платежу, тож неможливо встановити, що грошові кошти було перераховано саме на погашення заборгованості за кредитним договором №327/06/08. Крім того, згідно квитанцій №2458 від 09.06.2008 року та №1632від 25.06.2008 року грошові кошти перераховано на оплату автомобіля, а не погашення заборгованості, як і частина квитанцій, що свідчать про обмін валюти. В судовому засіданні відповідачем також не надано для огляду оригінали квитанцій, які б свідчили про погашення заборгованості, тож суд вважає доводи щодо погашення заборгованості не підтвердженими жодними належними та достатніми доказами. До того ж, в матеріалах справи міститься копія заяви відповідача, датована 08.09.2015 року на імя т.в.о. Голови Правління ПАТ «Платинум Банк», в якій відповідач зазначає на неможливість погашення заборгованості за дійсним курсом валют та просить банк реалізувати автомобіль, який є предметом застави, в рахунок наявної заборгованості. Згідно п. 4.1 кредитного договору сторони домовились, що у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків, визначених п.2.7 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п 1.1., 1.3, 3.2.3, 4.3., 5.4 цього договору на термін більше одного календарного місяця, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в цей період, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано пеню за період з 09.04.2015 року по 14.07.2016 року в розмірі 109\~455,32 грн. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладені положення законодавства, відповідачем заявлено вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності у випадку встановлення таких підстав, у звязку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні стягнення пені за період з 09.04.2015 року по 13.07.2015 року, тож розмір пені, що підлягає стягненню в межах річного строку становить 87\~817,29 грн. (109455,32 21638,03 ). Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню становить 298\~682,80 грн., з яких залишок заборгованості за кредитом 6 629,91 доларів США, що еквівалентно 164 562,89 грн. станом на день здійснення розрахунку заборгованості, сума заборгованості за відсотками 1 865,44 доларів США, що еквівалентно 46 302,62 грн. та пеня за несвоєчасне погашення кредиту 87\~817,29 грн. Встановивши під час розгляду справи факт невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором та наявність заборгованості, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічної позовної заяви про визнання зобовязання припиненим на підставі ч. 1 ст. 599 ЦК України, оскільки судом не встановлено факт належного виконання зобовязання. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно платіжного доручення №555428155 від 18.07.2016 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4804,81 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог,

Outcome: partial