Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обґрунтований тим, що 10 червня 2015 року [PERSON] взяв у борг в позивачки 6400 грн. строком до 25 червня 2015 року під 10 відсотків на місяць, про що відповідачем було складено розписку. В зазначений у розписці термін, відповідач кошти не повернув, від спілкування з позивачем уникає, на листи не реагує. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг у сумі 6400 грн., відсотки за договором у сумі 15360 грн., втрат від інфляції в розмірі 1413,06 грн., судовий збір в сумі 640 грн. У подальшому позивач змінив позовні вимоги просив стягнути з відповідача на свою користь борг у сумі 6400 грн., відсотки за договором у сумі 20480 грн., втрат від інфляції в розмірі 2055,54 грн., судовий збір в сумі 640 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності. Підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав відзив, в якому заперечив можливість задоволення позовних вимог. Зазначив, що розписка фактично ним не складалася та не підписувалася. У розписці не зазначено паспортні дані, немає підписів свідків. На підставі ч. 5, ч. 8\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено наступне. 10 червня 2015 року відповідачем у добровільному порядку отримані в борг від позивача кошти в сумі 6400 грн., які він не повернув, про що свідчить наявність боргового документу саме на руках у позивача. У розписці зазначено, що « [PERSON] ( [ADDRESS] ) зайняв в [PERSON] 6400 гривень до 25 червня 2015 року. У випадку непогашення в строк + 10 % на місяць.» Згідно із ч.2\~ст. 202 ЦК України\~правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.4\~ст.203 ЦК України\~правочин має вчинятись у формі встановлений законом. В силу вимог ч.1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч.3\~ст.626 ЦК України) ними було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов`язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає\~ст. 1046 ЦК України. Згідно із\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена\~розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 631\~ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно із\~статтею 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Підтвердження виконання зобов`язання має відбуватись у спосіб, встановлений\~ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Ст. 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Надана позивачем розписка є підтвердженням укладення договору позики у простій письмовій формі. При цьому у розписці зазначена відповідальність боржника за несвоєчасне виконання зобов`язання у виді сплати неустойки в розмірі 10% від суми боргу за кожен місяць прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань в тому числі і зобов`язання, що виникають з судових рішень. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За вказаних обставин суд вважає доведеним наявність обов`язку відповідача повернути позивачу суму боргу в розмірі 6400 грн., а також сплатити неустойку за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 6400 грн. х 10% = 640 грн. х 32 місяця (період з липня 2015 року по березень 2018 року) = 20480 грн. Також, стягненню з відповідача підлягає 2055,54 гривень інфляційного збільшення суми боргу = 6400 грн. (сума боргу) Х 99% Х 99,2 % Х 102,3% Х 98,7 % Х 102% Х 100,7% Х 112,4% Х 113,7% Х101,5%/100% - 6400 грн. (сума боргу)= 2055,54 грн. Статтею 12 ЦПК України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем у заперечення позовних вимог у відзиві було зазначено, що розписка ним не складалася, а гроші від позивача не отримувалися. За клопотанням сторони відповідача судом призначалася почеркознавча експертиза, оплату проведення якої було покладено на відповідача. Проте після призначення вказаної експертизи відповідачем оплата проведена не була, в зв`язку з чим експертом було повідомлено про неможливість проведення експертизи. Після цього відповідач жодних дій щодо проведення експертизи не вжив, в судові засідання не з`являвся, повторних клопотань про проведення експертизи не заявляв. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З урахуванням наведеного суд вважає доведеним дійсності розписки, наданої позивачем. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved