Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

До Славутицького міського суду звернулась позивач [PERSON], з позовом до ФОП СПД [PERSON] з вимогами: розірвати договір купівлі - продажу ПВХ - конструкцій від 06 серпня 2013 року, укладений між нею та [PERSON], стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 8408 гривень 64 копійки та моральну шкоду в сумі 4000 гривень 00 копійок. В позовній заяві посилалась на те, що 06 серпня 2013 року між нею та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу ПВХ - конструкцій (металопластикових вікон) загальною вартістю 6350 гривень. При укладенні цього договору був також присутній представник АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ). Відповідач [PERSON], запевнила її, що вікна будуть встановлені протягом трьох днів після оплати їхньої вартості, запропонувала їй укласти з Банком договір споживчого кредиту за яким Банк розрахується з відповідачем за договором купівлі-продажу ПВХ - конструкцій (металопластикових вікон), а позивачка буде поступово розраховуватись з Банком відповідно до умов споживчого кредиту. Так 06 серпня 2013 року між Банком та позивачкою був укладений кредитний договір № 85019226432, копія якого долучена до матеріалів справи. За умовами вищезазначеного кредитного договору Банк надав позивачці споживчий кредит з метою придбання металопластикових вікон зі сплатою відсотків та щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Банк перерахував на рахунок [PERSON], відповідача у справі, кошти у розмірі 6350 гривень однак ФОП [PERSON], знехтувала своїм обов»язком, визначеним договором купівлі-продажу ПВХ - конструкцій і не передала у власність позивача металопластикові вікна, взагалі змінила місце ведення підприємницької діяльності, не відповідала на телефонні дзвінки і до цього часу не виконала умови договору. Внаслідок неправомірних дій відповідача вона була змушена звернутися до Держспоживінспекції та правоохоронних органів, однак її письмові звернення та зустрічі з представниками правоохоронних органів не принесли позитивних наслідків щодо вирішення її проблеми, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом її прав споживача. Вважає, що діям відповідача крім матеріальної шкоди їй спричинено моральну шкоду, розмір якої вона оцінила у грошовому еквіваленті у розмірі 4 000 гривень. В судове засідання позивач і її представник не з,явилися, до суду надано письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги вони підтримали в повному обсязі, в разі неявки відповідача, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з,явилася, судом неодноразово на адресу її реєстрації як фізичної особи-підприємця та за місцем фактичного проживання направлялися судові повістки, які повернуті з поштових відділень з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ч.5 п.5 у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому суд вирішив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ і [PERSON] (Позичальник) 06 серпня 2013 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 85019226432 (Договір). Згідно п.п.2.1. п.1 Договору Банк надає Позичальнику кредит у розмірі 6350 гривень з метою оплати товару та 1524 гривні для оплати Договору страхування. Строк кредиту 24 місяці. Сума щомісячного внеску за товар 485 гривень 60 копійок. Розмір процентної ставки 0,01% річних. Продавець - фізична - особа [PERSON], м. Чернігів, ідентифікаційний код [NUMBER], що реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування Банку. Товар - поставка та монтаж ПВХ конструкції згідно рахунку-фактури, ціною 6350 гривень, кредит 7874 гривні. Згідно п.2.1. Договору для придбання товару та послуг банк надає позичальнику споживчий кредит відповідно до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені договором та додатком 1 «Графік платежів», а також виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3. Договору підставою для перерахування Банком коштів Продавцю є оригінал цього Договору. Згідно п.3.5. Банк перераховує кошти Продавцю протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання Банком свого примірника даного Договору. Згідно п.3.5. Договору датою надання кредиту Позичальнику є 06.08.2013 року. Відповідно до абзацу першого частини 6 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Споживач не зобов'язаний сплачувати будь-які інші збори у зв'язку з відкликанням згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ч. З цієї статті у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Згідно ч.1 п.3, ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України, частиною 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, пов»язаних з тим, що позивачка зверталася в правоохоронні органи (Держспоживінспекція, міліція та прокуратура), також не можливість належним чином користуватись придбаним майном, таки обставини негативно вплинули на її звичайний життєвий ритм, що позначилося на загальному її психологічному стані та призвело до душевних страждань. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» : «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За таких обставин позовні вимоги ґрунтуються на доказах та положеннях закону і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли підтвердження заявлені позовні вимоги. За правилом ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір, від сплати якого позивач звільнена відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved