Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON], з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 31 липня 2015 року з відповідачем по справі - [PERSON] зареєстровано шлюб, та мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та протилежні погляди на сімейне життя, втрату поваги один до одного та почуття любові. На даний час вони з відповідачем подружніх стосунків не підтримують та спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді та на примирення не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, залишити за нею шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 31 липня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області та внесено актовий запис № 238, про що видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про його народження Серії [NUMBER]. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюбстворює сім'ю, аслово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві,суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Встановлено, що під час державної реєстрації шлюбу прізвище змінила позивачка, в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити шлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Також на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved