Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2012, виданого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А. В., їй належить житловий будинок [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована її мати [PERSON] , [INFO] , яка із 2010 року постійно мешкає в Російській Федерації та отримала громадянство даної держави. Зазначає, що відповідачка надавала їй довіреність для зняття її з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, однак у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб Слов`янської міської ради мені роз`яснили, що, відповідно до частин першої та другої статті 7 Закону України від 11.12.2003 № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, і документу, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання (тобто паспорту особи яка знімається із реєстрації). Однак паспорт громадянки Російської Федерації відповідачка не надала, сама з`явитись для зняття з реєстрації в м. Слов`янську не бажає. У зв`язку із реєстрацією відповідачки в будинку, це здійснює перепони в користуванні та розпорядженні її власністю, оскільки несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, та вона не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , права користування будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Шевченко С.А. не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просив задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2012, виданого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А. В., зареєстрованого в реєстрі за № 6836, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником домоволодіння, право користування якого просить позбавити відповідача, інші власники на теперішній час відсутні. Відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] , про що свідчить Довідка видана 23.09.2021 Виконавчим комітетом Слов`янської міської ради. Відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає, а мешкає на території Російської Федерації, про що свідчить копія паспорту серія [NUMBER] , № [NUMBER] , виданого УМВС Росії по Володимирській області 19.06.2019 [PERSON] в якому вказана адреса реєстрації: [ADDRESS] , якими підтверджується факт проживання на території РФ за вищевказаною адресою. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку, право користування якого просить позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в будинку без поважних причин, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved