Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

\~До Лисичанського міського суду Луганської області звернулася позивачка, [PERSON], із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що, між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований\~ відділом реєстрації актів. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину. Подружні стосунки між сторонами були припинені через вкрай непримиримі розбіжності у поглядах на життя, через відсутність спільних інтересів та систематичне виявлення відповідачем до неї неповаги та байдужості, в наслідок чого вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Спільне господарство, сімейні відносини між ними припинені остаточно. На примирення не згодна. Спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю\~ не має. У зв'язку з викладеним, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами про розірвання шлюбу згоден, строк на примирення не потрібен. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази у справі суд встановив: З свідоцтва про одруження серії І-ЕД № 114098, виданого 26 серпня 2003 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 серпня 2003 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 167, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії І-ЕД № 000107, вбачається, що сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи також вбачається, що причиною розірвання шлюбу стали відсутність спільних інтересів та непорозуміння. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені з вересня 2016оку, спільне господарство сторони не ведуть. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень\~ст. 111 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно зі\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, у поданих до суду письмових заявах не зазначали про надання подружжю строку для примирення. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Неповнолітня дитина залишається проживати з позивачкою. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved