Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

До Красноармійького міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в її вихованні, третя особа орган опіки та піклування Мар»їнської районної ради. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 23 лютого 2013 року між ним та відповідачкою - [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марїнського районного управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено актовий запис №11. 09 січня 2014 року від даного шлюбу народився син [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марїнського районного управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено актовий запис № 8. Фактично шлюбні відносини були припинені в січні 2015 року, після чого в вересні 2015 стали проживати окремо. Позивач залишився мешкати за адресою м. Мар'їнка, вул. Орджонікідзе, буд. 75а, а його син - [PERSON] переїхали разом із матір'ю [PERSON] за адресою Мар'їнський р-н, с. Победа буд. 22а. За рішенням Красноармійського місьрайонного суду Донецької області він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх доходів. З вересня 2015 року, з невідомих позивачу причин, відповідачка усілякими способами перешкоджає йому спілкуванню із дитиною. Проявляється це в тому, що вона категорично забороняє у спілкуванні з сином, не надає змоги приймати участі у вихованні дитини, чим порушує його право на спілкування, виховання, та право дитини на всебічне сімейне виховання у колі батьків. Позивач просить суд зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у спілкування батька [PERSON] з сином - [PERSON], [INFO], та встановити дні спілкування батька з сином. Позивач надав суду заяву про розгляд справи, позові вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Мар»їнської районної ради, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення прийняти на розсуд суду. Прокурор Красноармійської міжрайонної прокуратури надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в інтересах дитини. Відповідачка до судового засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивача не висунула. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8\~розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] та Дарєю Олександрівною зареєстрований 23.02.2013 року (а.с.8). [PERSON] народився 09.01.2014 року, актовий запис №8, у свідоцтві про народення батьками зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с.7). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 21.08.2015 року стягнуто аліменти на утримання сина та дружини (а.с.9). Згідно висновку органу опіки та піклування комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне визначити місце зустрічі [PERSON] з млолітнім сином [PERSON], [INFO], кожної суботи та неділі місця з 9-00 години до 12-00 години з правом протягом цього часу забирати сина з місця проживання матері (з метою прогулянок, відвідувань розважальних і дитячих закладів) та повернення сина до його місця проживання з матірю. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Вирішення батьками питання про виховання дитини регулюється ст. 157 Сімейного кодексу України. Той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідно ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частина 1 статті 3 Конвенції про права дитини передбачає, що \~в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачає, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у будь-якому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості тощо. Частина 2 та 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Частина 1 статті 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином у [PERSON] є законні права на спілкування з дитиною, чинники які могли б цьому завадити відсутні. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

Outcome: approved