Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, щоз відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], яка народилась [INFO] року. Після народження дитини сімейне життя у сторін не склалося та з того ж часу донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач по справі не бере участі у вихованні доньки. Він не цікавиться життя дитини, не приймає участі у вихованні. У зв'язку з тим, що позивач не надав добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.09.2008 року позовні вимоги були задоволені та стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] аліменти у розмірі 747,12 грн. щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач не надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 05.10.2009 року відповідача по справі було визнано винним в скоєні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки 10 днів. На теперішній час відповідач по справі не виконує свої обов'язки по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Більш того, за весь цей час відповідач по справі жодного разу не звертався до позивачки з метою надати матеріальну допомогу на придбання продуктів харчування для дитини, або одягу, лікування та ін. Відповідач по справі зовсім втратив інтерес до доньки, його не цікавить життя доньки, він не цікавить як вона навчається, з ким спілкується, яке в неї здоров'я, та які в неї взагалі інтереси в житті, він не піклується про її фізичний і духовний розвиток, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина навіть не знає як виглядає [PERSON] та ким є відносно неї. Вона вважає своїм батьком зовсім іншу людину, яка про неї турбується, виховує її та піклується про її майбутнє - цією людиною є чоловік позивачки [PERSON] 02.09.2014 року [PERSON] написав заяву про те, що не заперечує щоб його доньку удочерила інша особа. Позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], яка народилась [INFO] року . Позивачка та представник позивачки до судового засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.24). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення на його адресу судових повісток рекомендованим листом, причини неявки до суду не повідомив, заперечень проти позовних вимог не висунув. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.25). Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народилася [INFO] у місті Красноармійськ (теперішній Покровськ). Батьками дитини у свідоцтві про народження зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 04.06.2010 року [PERSON] було визнано винним в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 років 20 днів обмеження волі. Згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 10 серпня 2010 року апеляційна скарга [PERSON] була задоволена частково та призначено остаточне покарання у вигляді 2 років 10 днів обмеження волі (а.с.5-6). Відповідно до довідки від 08.06.2017 року, виданої об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дружба 26-А», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька), тобто дитина проживає разом з матір'ю (а.с.7). Згідно свідоцтва про шлюб від 19.01.2013 р. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійськ реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 19 січня 2013 року, актовий запис №18 (а.с.8). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09.06.2017 року спеціалісти служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області прийшли до висновку, що за адресою проживання [PERSON] та її неповнолітньої доньки [PERSON] створені всі необхідні умови для проживання, навчання та розвитку малолітніх дітей (а.с.9). Згідно заяви від 02 вересня 2014 року [PERSON] надав згоду на всиновлення своєї дитини - [PERSON], [INFO]. Претензій до усиновителів мати не буде. Правові наслідки передачі дитини на усиновлення нотаріусом йому роз'яснені (а.с.11). Висновком органу опіки та піклування Покровської міської ради від 19.07.2017 року визнано доцільним позбавлення [PERSON], [INFO],батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO] (а.с.23). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками по вихованню дитини, він не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не виявляє інтересу до дитини, не спілкується з нею, не виявляв щодо неї батьківського піклування. Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню доньки, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно своєї дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров'я та розвитку, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість. Таким чином позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки, однак позивачка не наполягала на повернені судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved