Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

До суду 11 липня 2016 року надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 35104,37 гривень, а також судових витрат у розмірі 1378,00 гривень. В ході судового розгляду 22.09.2016 року позивач подав уточнену позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 35104,37 гривень, а також судових витрат у розмірі 1378,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених, позивач посилається на те, що 15.09.2014 року з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER] під керуванням власника автомобіля [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована полісом № АС/8372797, та автомобіля [NUMBER] під керуванням власника [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована за полісом № АС/8621812. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2014 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб ВАЗ, відповідно до висновку експерта становить 45496,71 грн. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб «ДЕУ», відповідно до висновку експерта, становить 5667,36 грн. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Відповідно до ст. 41 п. 41.1. п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. 27.11.2014 року власник автомобіля «ДЕУ» [PERSON] подав заяву про отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, відповідно до вимог ст. 35 п.35.1. Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 15.12.2014 року власник автомобіля «ВАЗ» [PERSON] подала заяву про отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, відповідно до вимог ст. 35 п.35.1. Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За пошкодження автомобіля «ВАЗ» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 29056,57 грн., виходячи з наступного розрахунку: 45496,71 грн. (розмір шкоди) 16440,14 грн. (вартість автомобіля в пошкодженому стані). Крім того, МТСБУ понесло витрати на проведення експертизи в розмірі 720,00 грн. А всього понесло витрати на суму 29776,57 грн. За пошкодження автомобіля «ДЕУ» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 4722,80 грн., виходячи з наступного розрахунку: 5667,36 грн. (розмір шкоди) 944,56 грн. (20% ПДВ). Крім того, МТСБУ понесло витрати на проведення експертизи в розмірі 650,00 грн. А всього понесло витрати на суму 5372,80 грн. Вимогу позивача про добровільне компенсування завданих збитків відповідач залишив без задоволення. Позивач просить стягнути суму витрат з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку, оскільки відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2014 р. у справі № 640/18323/16-п [PERSON] визнаний винним у передачі транспортного засобу [PERSON], який перебував у стані алкогольного спяніння та в подальшому спричинив ДТП. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі неявки відповідачів ухвалити заочне рішення та розглядати справу без участі його представника, про що надав письмову заяву (а.с.46-47). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. В звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.09.2014 року з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням власника [PERSON] (а.с.59-62). За постановою Київського районного суду м. Харкова № 640/18323/14-п від 06.11.2014 року винним у ДТП визнаний [PERSON], який порушив вимоги п.п.2.9, 12.1 Правил дорожнього руху України (а.с.6). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована полісом № АС/8372797 ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», строк дії полісу з 13.12.2013 р. до 12.12.2014 р. (а.с.63). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом № АС/8621812 ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», строк дії полісу з 14.11.2013 р. до 13.11.2014 р. (а.с.64). Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [NUMBER], власником якого є [PERSON], було спричинено шкоду, розмір якої встановлено звітом про визначення вартості матеріального збитку ФОП [PERSON] № 735 від 11.12.2014 р. та складає 45496,71 гривень (а.с.86-105). Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [NUMBER], власником якого є [PERSON], було спричинено шкоду, розмір якої встановлено висновком експертного авто товарознавчого дослідження ФОП [PERSON] № 140 від 07.11.2014 р. та складає 5667,36 гривень (а.с.71-84). Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Статтею 41 п. 41.1. п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. В звязку з тим, що відповідач [PERSON] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив, 27.11.2014 року власник автомобіля «ДЕУ Ланос» [PERSON] подав заяву про отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, відповідно до вимог ст. 35 п.35.1. Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 15.12.2014 року власник автомобіля «ВАЗ 2110» [PERSON] подала заяву про отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем, відповідно до вимог ст. 35 п.35.1. Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.7,8). За пошкодження автомобіля «ВАЗ 2110» Моторне (транспортне) страхове бюро України, відповідно до наказу № 733 від 11.02.2015 р. здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 29776,57 грн. (а.с.12, 49). За пошкодження автомобіля «ДЕУ Ланос» Моторне (транспортне) страхове бюро України, відповідно до наказу № 570 від 03.02.2015 р. здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 5372,80 грн. (а.с.11, 50). Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після сплати позивачем страхового відшкодування, у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача є право зворотної вимоги до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] суми виплачених відшкодувань у розмірі 35149, 37 грн. (29776,57+5372,80) є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] суми виплачених відшкодувань не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено у Постанові № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як вбачається з копії постанови у справі про адміністративне правопорушення № 640/18323/14-п від 06.11.2014 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення саме [PERSON] п.2.9., п.12.1 Правил дорожнього руху України, та [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, отже між діями [PERSON] і завданою шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Згідно вищезазначеної постанови, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин, вимоги до [PERSON] про відшкодування витрат є безпідставними. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею документально підтвердженні судові витрати При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень (а.с.26), які відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved