Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

До Снятинського районного суду звернулася дирекція Залучанського дитячого будинку-інтернату із заявою про визнання недієздатним [PERSON], зацікавлена особа - Управління соціального захисту населення Снятинської РДА, Горішньо-Залучанська сільська рада. В заяві вказано, що [PERSON], [INFO] є інвалідом І групи довічно внаслідок психічного захворювання. Путівкою Головного управління соціального захисту населення № 10 від 09.04.1992р. [PERSON] було направлено в Залучанський дитячий будинок -інтернат, де він по даний час перебуває на повному державному утриманні. Страждає на олігофренію в стані імбецильності, хвороба [PERSON], в результаті чого на звернену мову не реагує, нічим не займається, стан свій не усвідомлює, себе не обслуговує та потребує постійного стороннього контролю, догляду та опіки. Просить визнати [PERSON] недієздатним. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи- Управління соціального захисту населення Снятинської РДА в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник зацікавленої особи- Горішньо-Залучанської сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Судом встановлено, що відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № 117308 від 2004р., [PERSON] є інвалідом з дитинства І групи довічно. Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1613 від 01.12.2015р., [PERSON] страждає розумовою відсталістю глибокого ступеню, хвороба [PERSON] та збіжна двобічна косистість. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №32/16 обласної психоневрологічної лікарні № 3 від 27.01.2016 р., підекспертний [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - розумовою відсталістю глибокого ступеню, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до п. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В п.1 ст.41 ЦК України вказано, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст. 66 ЦК України, якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. З наведених підстав, судом встановлено, що оскільки [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом-розумовою відсталістю глибокого ступеню, а тому не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На підставі викладеного, зважаючи на те, що визнання [PERSON] недієздатним необхідно для захисту його інтересів, оскільки він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому слід визнати [PERSON] недієздатним. Відповідно до ст. 66 ЦК України, зважаючи на те, що недієздатному не призначено опікуна, опіку над ним здійснюватиме заклад, в якому перебуватиме недієздатний [PERSON]- Залучанський дитячий будинок-інтернат. Відповідно до зазначеного, на підставі ст.ст. 39-41, 66 ЦК України,

Outcome: approved