Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивач вказує, що з 20 вересня 2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем. У шлюбі народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Дитина має статус дитини-інваліда та потребує домашнього догляду. В червні 2020 року відповідач припинив спільне проживання, та переїхав жити до м. Києва. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з серпня 2020 року і до повноліття дитини. 11.11.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що частково заперечує позов, оскільки вимоги позивача є неправдивими та необґрунтованими. З червня 2020 року змушений був покинути спільне помешкання, забравши речі першої необхідності та особистий одяг. Матеріально допомагав утримувати дитину. За період червень-листопад на утримання дитини було надано позивачу кошти в сумі 15 700грн. Регулярно відвідує доньку та спілкується з нею. Щодо встановлення розміру аліментів просить врахувати той факт, що він є приватним підприємцем, та здійснює консультаційну діяльність в сфері ІТ. Однак його місячний дохід не є фіксованим і залежить від наявності замовлень. Крім того, затребувана позивачем сума виплати в розмірі 1/4 частини від вказаної нею суми його доходу (50 000грн.) значно перевищує достатній та необхідний розмір аліментів для забезпечення належного рівня життя та гармонійного розвитку малолітньої дитини. Ця сума з великою вірогідністю може бути використана позивачем не за цільовим призначенням (не на благо дитини), а на особисті потреби позивача. Що є неприпустимим і не відповідає статті 179 СК України. Від народження дитина знаходилася і продовжує знаходитися на його фінансовому забезпечені. Наразі дитина відвідує платні курси іноземної мови, курси дошкільної освіти, заняття з гімнастики і танців. У випадках захворювань чи інших обставин, що несуть додаткові фінансові витрати, він також бере на себе і надалі буде нести цю відповідальність. Все вищенаведене разом з іншими витратами становить близько 3 500 грн. на місяць. Також при сплаті аліментів повинна забезпечуватися рівність обох батьків при несенні обов`язку утримання дитини як батька, так і матері. Враховуючи наведені факти та обґрунтування, просить задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у фіксованій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи здати надання позовної заяви. Адже ця сума є обґрунтованою, вмотивованою, достатньою та повністю покриває фінансові витрати на життя, розвиток, освіту, харчування і дозвілля дитини. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, подав клопотання у якому просив розглянути справу за його відсутності, при визначенні розміру аліментів врахувати його пояснення у відзиві на позов. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК Украни визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки № 116 від 06.05.2015 року про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді [PERSON] , [INFO] потребує домашнього догляду з 06.05.2015 року. З урахуванням інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 22.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 150, 155, 180, 181-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 76-81, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved