Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківській області звернулась [PERSON] з вище зазначеним позовом в якому (в уточненій редакції, прийнятій судом) просить визнати її спадкоємцем після смерті [PERSON] та визнати право власності на земельну ділянку площею 6, 7102 гектари. Свої вимоги мотивує тим, що 20 листопада2009 року померла [PERSON] ,яка була за життя дружиною дядька позивача. Зазначає, що з спадкодавцем проживала до її смерті та здійснила поховання . Інших спадкоємців немає. По зверненні до нотаріальної контори позивач отримала відповідь з відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендацією звернення до суду. З цих підстав просить суд задовольнити її вимоги. В судовому засіданні представник позивача за дорученням заявлені вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення позову не заперечує. Згідно положень норм Цивільного Процесуального Кодексу України , щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного Процесуального Кодексу України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача , суд дійшов наступного висновку. У відповідності до вимог статті 1261 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла , до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог статті 1218 Цивільного Кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 20 листопада 2009 року померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1 ВЛ № 238045, виданого Колонтаївською сільською радою Краснокутського району Харківської області (а.с. 9). За життя [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 6,7102 гектари для товарного сільськогосподарського виробництва. Цей факт підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 119925 , виданого 29 червня 2005 року Краснокутською РДА (а.с.10). У відповідності до вимог статті 1264 Цивільного Кодексу України у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Всупереч наведеній нормі, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо проживання однією сім`єю з [PERSON] До посилань представника позивача на довідку Колонтаївської сільської ради № 256 від 07 червня 2016 року (а.с. 13) суд ставиться критично. Із її змісту витікає лише те, що [PERSON] та [PERSON] проживали за однією адресою і вели спільне господарство. [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] Відомостей, щодо проживання однією сім`єю довідка не містить. Будь яких заяв чи клопотань щодо витребування інших доказів на підтвердження цього факту представником позивача та позивачем заявлено не було. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів споріднення з [PERSON] В позовній заяві [PERSON] , як між тіткою та племінницею на що вона зазначає в резолютивній частині позову (а.с. 2, 30). Окрему увагу суд приділяє і наступному. У відповідності до вимог статті 256 Цивільного Кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до вимог статті 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась 20 листопада 2009 року. Тобто перебіг позовної давності починається з цієї дати. Це твердження грунтується на тому, що позивачем не було надано доказів того, що вона не була обізнаною про факт смерті [PERSON] , так як здійснила її поховання. Тобто усвідомлювала момент початку спадкових правовідносин. Однак, будь яких дій , щодо прийняття спадщини , протягом встановленого законом строку , не вчинила. Крім того обґрунтованих заяв чи клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку суду позивач та її представник не надали. За таких обставин суд приходить до думки про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed