Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вищевказаним позовом звернувся представник позивачів [PERSON] та просив суд визнати за його довірителями [PERSON] та [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 6,73 гектари, яка розташована на території [PERSON] міської ради Миронівського району Київської області, пай № 000915/000916, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництво, кадастровий номер 3222910100:04:203:0017 в порядку спадкування за законом в рівних частинах після смерті [PERSON], яка померла 17 січня 2015 року. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку у звязку з втратою оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав то просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві міський голова [PERSON] просить слухати справу у відсутності представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Київської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання цих прав. Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання майнового права, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Представник позивачів звернувся по судовий захист, у звязку із невизнанням Сьомою Київською державною нотаріальною конторою прав його довірителів на отримання у власність земельної ділянки кадастровий номер 3222910100:04:203:0017 після смерті їх матері [PERSON]. Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 966938 та довідки [PERSON] міської ради від 21 грудня 2015 року № 473, земельна ділянка площею 6,73 гектари, пай № 000915/000916, кадастровий номер 3222910100:04:203:0017, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] міської ради Миронівського району Київської області належала на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть від 19 січня 2015 року серії І-БК № 322953, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві, 19 січня 2015 року померла [PERSON], про що зроблено актовий запис під № 1387. У відповідності до ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої увійшла вищенаведена земельна ділянка. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦПК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого 26 лютого 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського району міста Києва, 05 квітня 1989 року народився [PERSON], матірю якого є спадкодавець [PERSON], а батьком представник [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно 27 лютого 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського району міста Києва, 17 травня 1991 року народився [PERSON], матірю якого є спадкодавець [PERSON], а батьком представник [PERSON] (а.с. 7). Таким чином судом встановлено коло спадкоємців [PERSON] першої черги, до якого входять [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), [PERSON] (син). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України). Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Нотаріусу про прийняття спадщини спадкоємцем особисто подається заява за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Із копії спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини до Сьомої Київської державної нотаріальної контори особисто подав лише [PERSON]. Згідно з ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач [PERSON], згідно з ст. 1269 ЦК України, у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому, відповідно до ст. ст. 1216, 1225 ЦК України та п. г) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, отримав право власності на земельну ділянку площею 6,73 гектари, пай № 000915/000916, кадастровий номер 3222910100:04:203:0017, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] міської ради Миронівського району Київської області, після смерті 17 січня 2015 року спадкодавця [PERSON] у порядку спадкування за законом. В судових дебатах представник позивачів, позовну вимогу щодо визнання за його довірителем [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 6,73 гектари, яка розташована на території [PERSON] міської ради Миронівського району Київської області, пай № 000915/000916, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництво, кадастровий номер 3222910100:04:203:0017 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 17 січня 2015 року не підтримав. Відповідно до копії довіреності укладеної між [PERSON] (далі - довіритель) та [PERSON], засвідченої Сьомою Київською державною нотаріальною конторою, довіритель надав представнику право відмовлятися від позовних вимог (а. с. 23). Оскільки представник [PERSON], маючи повноваження на відмову від позовних вимог, відмовився від позовної вимоги про визнання за [PERSON] права власності на вищезазначену земельну ділянку, то суд приходить до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відсутність оригіналу державного акту на право власності на вищезазначену земельну ділянку не позбавляє права спадкоємця на отримання в порядку спадкування права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 16, 373, 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268 - 1269 ЦК України та п. г) ч. 1 ст. 81, ст. 125 Земельного кодексу України, п. п. 3.1, 3.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказ Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, ст. ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України, суд,

Outcome: partial