Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу. Дана позовна заява мотивована тим, що 05.07.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до умов Договору позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 72000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути дану суму в строк до 31.12.2012 року. На підтвердження укладення договору позики відповідачем була надана відповідна розписка. На теперішній час строк дії договору сплив, грошові кошти не повернуті. Вимоги позивача щодо повернення грошових коштів відповідач ігнорує. Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином та відповідно до умов договору, якщо у зобов'язанні встановлений термін виконання, воно повинно бути виконано в цей термін. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та порядку, встановленими договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми. Уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 72000,00 грн., інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов'язання в розмірі 22608,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 4852,60 грн. та проценти за договором позики в сумі 16073,79 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1083,00 грн. В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні поясненням, якими обґрунтована позовна заява, зазначив, що ніяких грошових коштів [PERSON] йому не повертав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Чередниченко Р.В. в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням, якими обґрунтовуються позовні вимоги [PERSON], просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, пояснивши суду, що він повертав частину грошових коштів в розмірі 12000,00 грн. Визнає позов тільки в частині стягнення фактичної суми боргу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05.07.2010 року позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в розмірі 72000,00 грн. та зобов'язався їх повернути до 31.12.2012 року, що вбачається з розписки, дослідженої в судовому засіданні. На думку суду, дані правовідносини регулюються параграфом 1 «Позика» глави 71 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України встановлює форму договору позики та зазначає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що даний договір вчинений з додержанням передбаченої Законом письмової форми. Приймаючи до уваги що сума грошових коштів, зазначених в розписці позивачу не повернута, суд доходить до висновку, що вимога позивача про стягнення грошових коштів в сумі 72000,00 грн., підлягає задоволенню. Пояснення відповідача щодо того, що він повернув зазначені в договорі позики грошові кошти в розмірі 12000,00 грн. суд до уваги прийняти не може, оскільки в матеріалах справи не міститься належних доказів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, суд керується ст. 10 ЦПК України відповідно до якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приймаючи до уваги, що відповідач в судовому засіданні не скористався своїми процесуальними правами сторони, не надав належних доказів, які б спростовували доводи позивача, суд приходить до висновку, що факт наявності боргового зобов'язання за договором позики, укладеному між позивачем та відповідачем повністю знайшов своє підтвердження. Отже, вимога позивача [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 72000,00 грн. за договором позики підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання про стягнення процентів за договором позики суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач просить стягнути проценти у розмірі 16073,79 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, нарахування відсотків проведено з 01.01.2013 року по 31.03.2015 року на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до постанови НБУ № 102 від 21.03.2012 року розмір облікової ставки становить 7,5000 %. В грошовому виразі процент за користування позикою за період з 07.10.2012 року по 09.06.2013 року складає 2367,12 грн. (з розрахунку: 72000,00 грн. х 7,50% : 365 днів х 160 днів = 2367,12 грн.). З 10.06.2013 року розмір облікової ставки НБУ становить 7,0000 %, відповідно до Постанови № 209 від 06.06.2013 року. В грошовому виразі процент за користування позикою за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року складає 883,73 грн. (з розрахунку: 72000,00 грн. х 7,00% : 365 днів х 64 дня = 883,73 грн.). З 13.08.2013 року розмір облікової ставки НБУ становить 6,5000 %, відповідно до Постанови НБУ від 9 серпня 2013 року N 315. В грошовому виразі процент за користування позикою за період з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року складає 3141,37 грн. (з розрахунку: 72000,00 грн. х 6,50% : 365 днів х 245 днів = 3141,37 грн.). З 15.04.2014 року розмір облікової ставки НБУ становить 9,5 %, відповідно до Постанови НБУ № 212 від 14.04.2014 року. Процент за користування позикою за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року становить 1742,79 грн. (з розрахунку 72000,00 грн. х 9,50% : 365 днів х 93 дні = 1742,79 грн.). З 17.07.2014 року розмір облікової ставки НБУ становить 12,5 %, відповідно до Постанови НБУ № 417 від 15.07.2014 року. Процент за користування позикою за період з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року становить 2934,25 грн. (з розрахунку 72000,00 грн. х 12,5% : 365 днів х 119 днів = 2934,25 грн.). З 13.11.2014 року розмір облікової ставки НБУ становить 14,00 % відповідно до Постанови НБУ № 719 від 12.11.2014 року. Процент за користування позикою за період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року становить 2347,40 грн. (з розрахунку 72000,00 грн. х 14,0 % : 365 днів х 85 днів = 2347,40 грн.). З 06.02.2015 року розмір облікової ставки НБУ становить 19,5 % відповідно до Постанови НБУ № 81 від 04.02.2015 року. Процент за користування позикою за період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року становить 1000,11 грн. (з розрахунку 72000,00 грн. х 19,5 % : 365 днів х 26 днів = 1000,11 грн.). З 04.03.2015 року розмір облікової ставки НБУ становить 30 % відповідно до Постанови НБУ № 154 від 02.03.2015 року. Процент за користування позикою за період з 04.03.2015 року по 31.03.2015 року становить 1656,99 грн. (з розрахунку 72000,00 грн. х 30,0 % : 365 днів х 28 днів = 1656,99 грн.). Отже, загальна сума процентів за договором позики, яка підлягає стягненню становить 16073,76 грн. Наслідки порушення договору позивальником передбачені ст. 1050 ЦК України, яка говорить про те, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання та зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму борг з урахуванням суми боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Розмір процентів за порушення зобов'язання за період з 01.01.2013 року по 31.03.2015 року, відповідно до ст. 625 ЦК України становить 4852,60 грн., з розрахунку: 72000,00 грн. х 3% : 365 днів х 820 днів. Таким чином, суд доходить до висновку, що вимога позивача про стягнення трьох відсотків від простроченої суми в розмірі 4852,60 грн. також підлягає задоволенню. Відповідно до статті 3 Закону України від 3 липня 1991 року №1282-Х11 «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4). Індекс інфляції склав: за 2013 рік - 100,5%; січень 2014 року -100,2 %, лютий 2014 року -100,6%, березень 2014 року - 102,2%, квітень 2014 року - 103,3%, травень 2014 року - 103,8%, червень 2014 року -101,0%, липень 2014 року -100,4%, серпень 2014 року -100,8%, вересень 2014 року -102,9%, жовтень 2014 року -102,4%, листопад 2014 року - 101,9%, грудень 2014 року - 103,0%, січень 2015 року - 103,1%, лютий 2015 року - 105,3%. Сума індексу інфляції за час прострочення становить 22608,00 грн., з наступного розрахунку: 2013 рік - 100,5% (1,005) х 72000,00-72000,00 = 360 грн.; січень 2014 року -100,2 % х 72000,00 -72000,00 = 144 грн.; лютий 2014 року -100,6% х 72000,00 -72000,00 = 432 грн.; березень 2014 року - 102,2% х 72000,00 -72000,00 = 1584 грн.; квітень 2014 року - 103,3% х 72000,00 -72000,00 = 2376 грн.; травень 2014 року - 103,8% х 72000,00 -72000,00 = 2736 грн.; червень 2014 року -101,0% х 72000,00 -72000,00 = 720 грн.; липень 2014 року -100,4% х 72000,00 -72000,00 = 288 грн.; серпень 2014 року -100,8% х 72000,00 -72000,00 = 576 грн.; вересень 2014 року -102,9% х 72000,00 -72000,00 = 2088 грн.; жовтень 2014 року -102,4% х 72000,00 -72000,00 = 1728 грн.; листопад 2014 року - 101,9% х 72000,00 -72000,00 = 1368 грн.; грудень 2014 року - 103,0% х 72000,00 -72000,00 = 2160 грн.; січень 2015 року - 103,1% х 72000,00 -72000,00 = 2232 грн.; лютий 2015 року - 105,3% х 72000,00 -72000,00 = 3816 грн. Таким чином, дана вимога позивача підлягає задоволенню в повному обсязі. Отже, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає: сума основного боргу за договором позики в розмірі 72000,00 грн., проценти за договором позики в розмірі 16073,76 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4852,60 грн., індекс інфляції за час прострочення в розмірі 22608,00 грн., а всього 115534,36 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних із розглядом страви належать витрати на правову допомогу. При подачі позовної заяви, позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір в розмірі 1155 грн. 35 коп., що підтверджується оригіналами квитанцій, що містяться в матеріалах справи. Тому, суд доходить до висновку, що судовий збір в сумі 1155 грн. 35 коп. підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. згідно квитанцій від 01 грудня 2014 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем до суду не надано відповідного розрахунку кількості та вартості наданих послуг за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу, зокрема скільки часу витрачено адвокатом Чередниченко Р.В. на складання позовної заяви. Відповідно до Журналів судового засідання, адвокат Чередниченко Р.В. брав участь у судових засіданнях на протязі 31 хвилини. Отже, витрати на правову допомогу становлять 251,72 грн. (з розрахунку: мінімальна заробітна плата з 01 січня 2015 року 1218 грн. х 40% = 487,20 грн. за годину; 487,20 : 60 х 31 = 251,72 грн.). За таких обставин суд приходить до переконання, що відшкодуванню підлягають витрати позивача на правову допомогу у розмірі 251,72 грн. На підставі вищевикладеного

Outcome: partial