Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» було подано позов до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 27\~825,71\~грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 20 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала від позивача ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний ліміт було змінено на підставі п.п. 3.2. та 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких кредитний ліміт може встановлюватись та змінюватись за рішенням банку. Підписанням заяви відповідач погодилась з тим, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку, складає між нею та банком кредитний договір. При укладенні кредитного договору сторони керувались положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою встановлений порядок укладення договорів приєднання. Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит на вказану суму. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за договором виконала не в повному обсязі, внаслідок чого у неї станом на 30.09.2015 року перед банком виникла заборгованість в розмірі 27 825,71 грн., яка складається з заборгованості: ●за кредитом в розмірі 4599,48 грн.; ●по процентам за користування кредитом в розмірі 16 145,94 грн.; ●за пенею та комісією в розмірі 5 279,07 грн.; ●фіксованої частини штрафу в розмірі 500 гривень та процентної складової штрафу в розмірі 1 301,22 грн. Також позивач просив суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. В позовній заяві представник позивача зазначав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку. Відповідач в судовому засіданні визнала факт наявності заборгованості за кредитом та подала заяву про застосування позовної давності до позовних вимог. Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, яка предявлена позивачем до стягнення з відповідача (а.с. 6-9). Суд враховує той факт, що відповідачем не подано жодних заперечень щодо арифметичної правильності вказаного розрахунку. Оцінюючи заяву про застосування до позовних вимог позовної давності, суд враховує наступне. В матеріалах справи міститься копія Заяви від 20 квітня 2007 року (далі Заява), яка подана відповідачем позивачу. Заява, при цьому, є однією з форм кредитного договору, оскільки вона містить підписи як представника позивача, так і відповідача, якими сторони засвідчили згоду відносно всіх істотних умов кредитного договору. Як вбачається з Заяви, датою укладення кредитного договору між сторонами є 20 квітня 2007 року (а.с. 11, звор.). Термін дії кредитного ліміту за договором обумовлено строком дії картки (а.с.\~11,\~звор.). В своїх правових позиціях у справах № 6-103цс14 (Постанова від 24 вересня 2014 року) та №\~6?14цс14 (Постанова від 19 березня 2014 року) Верховний Суд України, висновки якого є обовязковими для врахування всіма судами в силу ст. 3607 ЦПК України, зазначив, що строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, указаного на картці. Перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. В судовому засіданні відповідачем [PERSON] було долучено до матеріалів справи копію платіжної картки № 5457 0829 5241 2612, номер якої збігається з номером, зазначеним у Заяві (а.с. 11, звор.; 40). Оригінал картки було оглянуто судом в судовому засіданні. На вказаній платіжній картці зазначено строк її дії (VALID THRU) до 01/09, тобто до січня 2009 року. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ст. 257 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушили. Обчислення позовної давності здійснюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу ч. 1 ст. 260 ЦК України. Початком перебігу строку, відповідно до ст. 253 ЦК України, є наступний день після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Системний аналіз даних норм ЦК України з урахуванням вищенаведених розяснень Верховного Суду України, призводить суд до висновку про те, що позовна давність за кредитним договором, укладеним між сторонами у справі, починає свій перебіг з наступного дня за днем закінчення строку дії платіжної картки, тобто з 01 лютого 2009 року. Днем спливу строку позовної давності (з урахуванням положень ч. 1 ст. 254 ЦК України), є 01 лютого 2012 року. Дана цивільна справа надійшла до суду 30 листопада 2015 року, тобто більш ніж через три роки після спливу строку позовної давності за кредитними зобовязаннями. Статтею 266 Цивільного кодексу України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Будь-яких підстав для зупинення або переривання перебігу позовної давності в даній справі судом не встановлено. Вищенаведене, з урахуванням правих позицій Верховного Суду України, викладених в постановах по справах: № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року та № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, дає суду підстави застосувати в даній цивільній справі положення ч. 3 ст. 267 ЦК України та задовольнити заяву відповідача від 25 січня 2016 року про застосування позовної давності до позовних вимог в даній справі (а.с. 41). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed