Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулося ТОВ «Споживчий центр», в якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 29.05.2019-100001705 від 29.05.2019 року в загальному розмірі 10680,00 грн., яка включає заборгованість за кредитом - 6000,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 1680,00 грн., штраф за невиконання/неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань - 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.05.2019 р. між ним та відповідачем було укладено вказаний кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у користування грошові кошти у сумі 6000,00 грн строком до 11 червня 2019 року зі сплатою за користування кредитом у розмірі 1680 грн. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Проте позичальником зобов`язання за кредитним договором належним виконані не були, внаслідок чого у відповідача утворилась вищезазначена заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 11.02.2020 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 29 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 29.05.2019-100001705, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 6000,00 грн строком користування кредитом 14 календарних днів з дати надання кредиту з терміном повернення кредиту до 11.06.2019 р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1680,00 грн, що складає 28,0 % в процентному значені (фіксована незмінювана процентна ставка), за 14 календарних днів користування кредитом. Графік платежів: сума кредиту у розмірі 6000,00 грн та проценти у розмірі 1680,00 грн до 11.06.2019 р. включно. Відповідно до п.5.4 договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2 %, починаючи від 2 % у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом. ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 6000,00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 29 травня 2019 року, копія якого долучена до матеріалів справи, Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проте в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач кредитні зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 15.10.2019 року позивачем нарахована заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6000,00 грн, заборгованості за процентами в розмірі 1680,00 грн, а також штрафу в розмірі 3000,00 грн, розмір якого було зменшено з суми штрафу в розмірі 19353,60 грн, нарахованого за весь період прострочення (126 днів). Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано отримання ним кредитних коштів та наявності заборгованості за тілом кредиту в сумі 6000,00 грн та процентів за користування кредитом в розмірі 1680,00 грн. Проте позовні вимоги щодо наявності заборгованості за штрафом є необґрунтованими з таких підстав. При нарахуванні відповідачу штрафу позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є м. Макіївка Донецької області. Місто Макіївка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення штрафу є необґрунтованими. А отже, в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 29.05.2019-100001705 від 29.05.2019 року станом на 15.10.2019 року, яка включає: заборгованість за кредитом в розмірі 6000 гривень 00 копійок, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 1680 гривень 00 копійок, а всього в розмірі 7680 гривень 00 копійок. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 29.05.2019-100001705 від 29.05.2019 року, яка включає штраф в розмірі 3000 гривень 00 копійок необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1381,39 грн.

Outcome: partial