Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що їй - [PERSON] , та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 18.01.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 33909, запис в реєст. книзі 3-3636 належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру зареєстровано в МБТІ та РОН 25.06.1998 року, 196-стр13-кн246. У 2012 році мати відповідача захворіла, тому у лютому 2012 році відповідач забрав свої речі і виїхав з квартири і з того часу в ній не проживає без поважних причин, його особистих речей у квартирі немає, комунальних платежі він не оплачує. З лютого 2012 року відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Факт не проживання також підтверджується актом про не проживання, складеного свідками. Таким чином, оскільки відповідач в квартирі позивача не проживає, він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з огляду на це позивач вимушений звернутися з наступним позовом до суду. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 07 липня 2020 року по цивільній справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 13 серпня 2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом. Через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, просив суд справу слухати за його відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 18.01.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 33909, запис в реєст. Книзі 3-3636 належить квартира за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15) Право власності на квартиру зареєстровано в МБТІ та РОН 25.06.1998 року, 196-стр13-кн246. (а.с.15 зв) З довідки (виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) № 908 від 29.07.2019 року виданої КП «ЖКС «Черьомушки» вбачається, що у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані четверо осіб: [PERSON] , 1963 р.н. (відповідальна), [PERSON] , 1962 р.н. (чоловік), [PERSON] , 2012 р.н. (онкука), [PERSON] , 1986 р.н. (донька). (а.с.17) Відповідно до актів про не проживання за місцем реєстрації, підписного мешканцями будинку [ADDRESS] вони підтверджують, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2012 року (а.с.10-12) Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Права відповідачів, які не є власниками спірного домоволодіння, на користування ними були похідними від прав колишніх власників цього домоволодіння, а з припиненням їх права власності припинилося і право користування житлом відповідачів. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири за адресою [ADDRESS] підлягає задоволенню.

Outcome: approved