Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 19.06.2009 року звернулась [PERSON] із позовом до ТОВ «Руслан і Людмила. Посилаючись на те, що вона працює у ТОВ «Руслан і Людмила» на посаді перукаря, та 26.05.2009 р. їй стало відомо, що вона була звільнена на підставі ст. 40 п. 3 КЗпП України. Позивачка зазначила, що наказ про звільнення їй не надавався, до робочого місця її не допускають. Позивачка вважає своє звільнення незаконним, оскільки з підставою звільнення вона повинна була бути ознайомлена адміністрацією ТОВ «Руслан і Людмила» та з наказом про накладення на неї дисциплінарного стягнення. У звязку з тим, що відповідачем не було ознайомлено позивачку з наказами про накладення на неї дисциплінарного стягнення та звільнення вона просила суд поновити її на роботі. В процесі розгляду справи позивачка 28.10.2009 р. уточнила свої позовні вимоги та просила визнати недійсними: - наказ №17 від 22.05.2009 р. про накладення на неї догани; - наказ №18 від 26.05.2009 р. про її звільнення та поновити її на посаді перукаря. Позивачка та її представник [PERSON] у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у попередніх судових засіданнях: - 20.05.2009 року, частково заперечував проти заявленого позову, - 06.07.2009 року визнав позовні вимоги посилаючись на можливість вирішення справи позасудовому порядку просив надати час. В інші судові засідання представник відповідача не зявлявся. Про час і місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно трудової книжки, виданої на імя [PERSON], судом встановлено, що позивачка працює на посаді перукаря у ТОВ «Руслан і Людмила» з 1984 року. Відповідно до протоколу зборів колективу ТОВ «Руслан і Людмила» від 22.05.2009 року на позивачку було накладено дисциплінарне стягнення. Проте, ані причин, ані підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності, протокол зібрання та наказ № 17 не містить Наказом №17 від 22.05.2009р. на [PERSON] було накладено сувору догану за порушення трудової дисципліни на підставі протоколу зборів від 22.05.2009р. Відповідно до наказу №18 від 26.05.2009 р. на підставі протоколу зборів від 26.05.2009р. та гл.2 п.2.1, 2.2; гл.3 п.3.1.3; гл.7 п.7.3 [PERSON] було звільнено за ст. 40 п. 3 КЗпП України. 07.08.2010р. судом було витребувано від адміністрації ТОВ «Руслан і Людмила» документи, що були підставою видачі наказу №17 від 22.05.2009р. про накладення на [PERSON] догани та наказ №18 від 26.05.2009р. про звільнення з роботи [PERSON] на підставі п.3 ст.40 Кодексу законів про працю, а також документів, які підтверджують скоєння позивачкою проступку, на підставі якого було встановлено факт порушення нею трудової дисципліни. Однак відповідачем до суду не було надано відповіді. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до п.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Судом встановлено з пояснень позивачки, що ані під час накладення дисциплінарного стягнення 22.05.2009 року, ані під час безпосереднього звільнення позивачки із займаної посади, письмові пояснення позивачкою не надавались. Відомості про те, що позивачка систематично не виконувала без поважних причин обовязки, покладені на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, та відомості про те, що до неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення відповідачем надано не було. Відсутність доказів щодо обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення 26.05.2009 року свідчить про безпідставність та незаконність звільнення позивачки. За таких підстав, суд вважає, що позов [PERSON] до ТОВ «Руслан і Людмила» про визнання недійсними наказів та поновлення на роботі підлягає задоволенню.

Outcome: approved