Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач із вищезазначеним позовом, згідно якого зазначив, що працював у структурному підрозділі Методичний центр художньо-естетичного виховання дітей та молоді ПНПУ імені [PERSON] на посаді інженер звуко-відеозапису. Наказом університету від 21.07.2016 року № 148 Методичний центр було ліквідовано та 25.09.2016 року звільнено працівників на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України без дотримання чинного законодавства, а саме без виплати вихідної допомоги в розмірі 2359 гривень 62 копійки. Посилаючись на неправомірність таких дій, порушення своїх трудових прав, позивач просив стягнути вихідну допомогу у вищезазначеному розмірі, а також стягнути компенсацію за заподіяння моральних страждань. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив стягнути з відповідача компенсацію за заподіяння моральних страждань в розмірі 500 гривень. Зазначив, що є інвалідом, після звільнення буде змушений здійснювати додаткові зусилля для організації свого життя. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заперечення проти позову, згідно яких визнав позов частково, зазначив, що вихідна допомога в дійсності підлягає виплаті в розмірі 2223,65 гривень. Вимоги щодо стягнення компенсації за заподіяння моральних страждань не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що Наказом від 23.09.2016 року № 23/02 позивача, який займав посаду інженера звуко-відеозапису було звільнено з 25.09.2016 року у звязку з ліквідацією організації, за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 6 статті 36\~та\~пунктах 1,\~2\~і\~6 статті 40\~цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Відповідач не надав доказів виплати вихідної допомоги, а навпаки, визнав факт її невиплати. Визначаючи розмір вихідної допомоги, суд встановив, що дійсно позивачу вже було сплачено 400 гривень. Згідно розрахунку головного бухгалтера, розмір вихідної допомоги складає 2623,65 гривень. Враховуючи те, що позивачу було сплачено 400 гривень при звільненні, доплаті підлягає 2623,65-400=2223,65 гривень. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги в цієї частині. Дослідивши вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що позивач зазнав моральних страждань у звязку з безпідставним порушенням норм трудового законодавства з боку відповідача. Статтею 237-1 КЗпП передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи те, що позивач є інвалідом, є особою, яка повинна вчиняти додаткових зусиль для організації свого життя, звільнення позивача з займаної посади без виплати вихідної допомоги в належному розмірі, порушило його право на законне очікування виплати вказаної грошової суми, а отже й спричинило моральні страждання. Суд вважає, зазначений позивачем розмір компенсації, відповідає засадам справедливості та розумності, тому й задовольняє позовну заяву в цієї частині.

Outcome: partial