Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] , Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради. На обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що у неї із [PERSON] є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] періодично приходить до її квартири та переслідує її, систематично вчиняє над нею фізичне та психологічне насильство. Під час переслідувань та зустрічей із [PERSON] , останній висловлювався нецензурною лайкою, ображав, принижував її, вчиняв фізичне насильство відносно нею. У зв`язку з чим вона була вимушена викликати поліцію, внаслідок чого винесено терміновий заборонний припис строком на 10 днів з 02 червня 2020 року по 12 червня 2020 року. [PERSON] порушував неодноразово вимоги термінового заборонного припису. Зазначає, що вона впевнена, що ситуація повториться, вона відчуває страх за своє життя, а також життя та здоров`я, психічний стан їх спільної дитини. Переслідування полягає в тому, що [PERSON] систематично чекає її біля будинку в будь-який час, слідкує за нею, телефонує їй по 60 разів на день. Одного разу він, навіть, кидав у неї камінням на вулиці, за усім цим спостерігала їх спільна дитина. Вказує, що вона зверталась до поліції із заявою від 16 серпня 2019 року щодо побиття, погроз фізичною розправою, намаганням наїхати на неї своїм транспортним засобом у присутності їх малолітньої дитини. Відповідно до постанов Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21 жовтня 2019 року, 24 жовтня 2019 року, 06 листопада 2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП країни. У зв`язку з чим, просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , встановити заходи тимчасового обмеження, заборонивши [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] та сина [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче, ніж 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання [PERSON] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче, ніж 500 (п`ятсот) метрів до [PERSON] та сина [PERSON] , [INFO] , до дитячого садку - Комунального дошкільного закладу «Український ясла-садок № 164 Управління освіти міської ради», який знаходиться за адресою: пр. Металургів 125-а, м. Маріуполь, Донецька область; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та з [PERSON] , [INFO] , переслідувати або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд заяви про видачу обмежувального припису без її участі у зв`язку із реальною загрозою життю і здоров`ю заявника, наполягала на задоволенні заяви. [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про відкладення судового розгляду. Представник заінтересованої особи Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 червня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду. За змістом ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Заява про видачу обмежувального припису до суду надійшла 12 червня 2020 року, таким чином строк розгляду даної справи спливає 15 червня 2020 року. При цьому [PERSON] особисто отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі, копію заяви з додатком, проте своїм правом на участь у судовому розгляді та подачу доказів на спростування заяви [PERSON] не скористався, а заява про відкладення розгляду не є підставою для порушення строку розгляду такої категорії термінових справ з урахуванням тих обставин, які викладені у заяві [PERSON] про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Абзацом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» визначено, що насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. В абзаці 4 вищевказаної статті зазначено, що під психологічним насильством в сім`ї розуміється насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю. Згідно з ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Статтею 15 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» передбачено, що члени сім`ї, які вчинили насильство в сім`ї, несуть кримінальну, адміністративну чи цивільно-правову відповідальність згідно з законом. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом установлено, що під час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Отже сторони є особамии, які спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою, та які мають спільну дитину. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2019 року (справа № 263/13822/19 провадження № 3/263/3680/2019) [PERSON] визнаний винним у вчиненні відносно [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2019 року (справа № 263/13821/19 провадження № 3/263/3679/2019) [PERSON] визнаний винним у вчиненні відносно [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2019 року (справа № 263/15111/19 провадження № 3/263/4021/2019) [PERSON] визнаний винним у вчиненні відносно [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. 08 червня 2020 року складений терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] серії [NUMBER] строком на 10 діб - з 02 червня 2020 року по 12 червня 2020 року. Зі змісту Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12020050770001056 убачається, що 28 квітня 2020 року до ЧЧ Центрального ВП ГУНП в Донецькій області звернулася [PERSON] щодо вчинення [PERSON] відносно неї фізичного, психічного та економічного домашнього насильства. Попередня правова кваліфікація - ст. 126-1 КК України. Отже, суд виходить із наявності встановлених судовими рішеннями фактів вчинення психологічного та фізичного насильства [PERSON] відносно [PERSON] , а тому заслуговують на увагу доводи заявниці про те, що її життя та здоров`я під загрозою, систематичні випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку, неможливості відчувати себе і дитину захищеними від повторення протиправних дій, збереження здоров`я дитини. Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII). Заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами про вчинення насильства у сім`ї, в яких вона порушувала питання про знущання останнього над нею і малолітньою дитиною шляхом застосування фізичної сили, погрозами щодо її фізичної розправи, морального й психологічного тиску, що знаходило своє підтвердження. Отже, проводячи аналіз поданих доказів, на підставі установлених судом обставин, суд вважає, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] , тому суд вважає, що заява обґрунтована та з метою застосування превентивного засобу - методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис строком на 6 місяців. У разі неприпинення неправомірних дій зі сторони [PERSON] , заявниця не позбавлена права на звернення до відповідних органів з вимогою застосування інших важелів стримування, у тому числі притягнення як до адміністративної відповідальності, так і до кримінальної відповідальності. Суд вважає, що такий захід стримування буде сприяти безпеці заявниці і її дитини, буде стимулювати [PERSON] до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття. Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог постраждалої щодо видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав кривдника, оскільки заявниця не може бути позбавлена гарантій на спеціальні засоби правового захисту, які передбачені Законом № 2229-VIII. За змістом ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання профілактичного обліку кривдника [PERSON] на визначений судом строк. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved