Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] треті особи Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), [PERSON] , про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Позов обґрунтовує тим, на виконанні в Автозаводському ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-6743 від 27.10.2005 року, про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.03.2021 року позивач має заборгованість у розмірі 45332 грн. 27 коп. Вважає, що вказана заборгованість утворилась через те, що він не має можливості сплачувати платежі у зв`язку зі станом здоров`я, а саме вважає вагомою підставою те, що він є особою з інвалідністю другої групи, і на сьогоднішній день стан його здоров`я не дозволяє йому знайти роботу, а в свою чергу єдиним джерелом доходу є його пенсія, яку він отримує з 2004 року, у зв`язку з чим просить суд звільнити його від заборгованості по аліментам. Ухвалою суду від 22.04.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві (а.с. 30-32). Третя особа - [PERSON] проти позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу, при вирішенні спору, покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 2005 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. На виконання цього рішення 27.10.2005 р. суд видав виконавчий лист № 2-6743, який перебуває на виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Позивач сплачує аліменти не в повному обсязі, має заборгованість, яка згідно розрахунку державного виконавця від 01.03.2021 р. № 21827 станом на 28.02.2021 року складає 45332,27 грн. (а.с. 9-11). Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно з статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положенням статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом враховано, що відповідач є особою з інвалідністю другої групи, хворіє, проте, позивачем не надано жодних доказів щодо неможливості працевлаштуватися внаслідок того, що він є особою з інвалідністю 2-ї групи, та, відповідно, покращити свій матеріальний стан задля можливості погашення заборгованості зі сплати аліментів. Також судом взято до уваги, те що після отримання травми позивач не припинив вести звичайний спосіб життя - створив нову сім`ю, де в нього народилося двоє дітей, 2011 та 2013 років народження. За таких обставин у справі № 524/7763/19 суд не встановив підстав для відмови у позові про стягнення з [PERSON] пені. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач у розумінні частини другої статті 197 Сімейного Кодексу України не є тими обставинами, що мають істотне значення та могли б слугувати підставою для звільнення від сплати аліментів. Це ствердження витікає із Постанов Верховного Суду від 26 вересня 2018 року по справі № 442/4356/15, від 26 вересня 2019 року по справі №760/3225/18 та від 3 вересня 2018 року по справі № 501/1338/16 ц. У зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed