Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про скасування арешту на майно та заборони його відчуження. Позивач посилався на те, що постановою головного державного виконавця Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ [PERSON] від 08.04.2014р. у рамках виконавчого провадження за виконавчим листом № 1512/1299/2012 від 06.03.2012р., виданого Київським районним судом м.Одеси, було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно та заборона здійснення майна, яке належить на праві приватної власності [PERSON] Виконавчий лист виданий на виконання рішення Київського районного суду м.Одеси про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на користь [PERSON] Підставою винесення цієї постанови стала заборгованість по аліментам станом на 07.04.2014р. у розмірі 4335,97 грн. Позивач вказує, що станом на теперішній час заборгованість по аліментам відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, складеним головним державним виконавцем Фішер В.В. На сьогоднішній день ніяких інших боргів по зобовязаннях та несплачених штрафів за позивачем не існує, тому підстави для звернення стягнення на його нерухоме майно відсутні. Посилаючись на викладене позивач просив скасувати арешт рухомого та нерухомого майна та заборону здійснювати відчуження майна, що належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], накладений постановою від 08.04.2012р. головного держвиконавця першого Малиновського ВДВС ОМУЮ [PERSON] Позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, справу слухати у його відсутності, про що надав письмову заяву. Представник відповідача в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином, проти задоволення позовних вимог заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, сповіщена належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.02.2012р. Київським районним судом м.Одеси було постановлено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, який був частково задоволений та ухвалене рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 27.01.2012р. до повноліття дитини, тобто до 26.07.2025р. Рішення набрало законної сили. 08.04.2014р. постановою Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ на підставі виконавчого листа № 1512/1299/2012, виданого 06.03.2012р. Київським районним судом м.Одеси, накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], адреса проживання: 65049, [ADDRESS]. Заборонено здійснювати відчуження майна, що належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], адреса проживання: 65049, [ADDRESS]. 22.04.2014р. згідно заяви стягувача належний боржнику [PERSON] транспортний засіб автомобіль [NUMBER] постановою державного виконавця обявлений у розшук з метою забезпечення виконання вимог виконавчого документа. 14.05.2014р. [PERSON] сплатив борг по аліментам, згідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 14.05.2014р. заборгованість відсутня. Транспортний засіб, згідно до постанови державного виконавця від 14.05.2014р. знятий з розшуку і переданий божнику на відповідальне зберігання. 30.05.2014р. позивач надав заяву до відповідача про зняття арешту з належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна. Однак, у задоволенні заяви було відмовлено на підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що арешт, накладений на майно боржника, знімається у разі закінчення виконавчого провадження. станом на 30.05.2014р. виконавче провадження було відкрите, боржнику було розяснено, що згідно ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 17.11.2014р. вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] відсутня. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Згідно до ч.2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З аналізу викладеної норми вбачається, що державною виконавчою службою незважаючи на сплату позивачем боргу та наявності переплати, не вжито дій направлених на скасування запобіжних заходів, що призвело до порушення майнових прав позивача. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач станом на день розгляду справи заборгованості по аліментам немає, накладені заборона та арешт перешкоджають йому у здійсненні його права власності на рухоме та нерухоме майно, то порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту зі спірного\~майна. На підставі викладеного ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved