Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. [PERSON] , помер [INFO] . Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по вищевказаній справі [PERSON] залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача - [PERSON] . Відповідно до позовної заяви, 03 березня 2015 року [PERSON] надав відповідачу [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 1300 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 01 січня 2016 року. На підтвердження вказаних обставин відповідач написав розписку, яку сторони скріпили своїми підписами. Станом на теперішній час відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Позивач звернувся до суду за реалізацією свого права на повернення грошових коштів, у сумі 1300 доларів СІІІА, які були надані відповідачу. Еквівалент у гривні згідно з курсом НБУ на 19 липня 2017 року (1 долі США = 25.93 гривні) 1300,00 доларів США = 33709,00 гривень (тридцять три тисячі сімсот дев`ять гривень 00 копійок). Строк прострочення зобов`язання починається з 02 січня 2016 року до моменту подання уточненої позовної заяви, а саме до 04 березня 2020 року. Сума боргу складає: основний борг - 33709,00 грн.; нарахування 3% річних - 4219,15 грн.; інфляційні нарахування - 15617,38 грн. Загальна сума, що підлягає поверненню 53545,53 (п`ятдесят три тисі п`ятсот сорок п`ять) грн.53 коп. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 33709,40 грн., інфляційні нарахування в розмірі 15617,38 грн., 3% річних у розмірі 4219,15 грн., а також судові витрати по справі. Відповідач надав відзив на уточнену позовну заяву, де заперечує в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості, з наступних підстав. Так, в зазначеній уточненій позовній заяві, позивач просив стягнути з відповідача основну суму заборгованості по розписці у сумі 33709,40 грн., 3% річних у сумі 3305,00 грн., та інфляційні нарахування у сумі 14 697,12 грн., та судові витрати. На підтвердження позовної заяви було надано не засвідчену копію розписки яка містить описку в даті написання. Первісний позивач [PERSON] вимагав від відповідача [PERSON] написання розписки заново, що й було зроблено. А розписку з опискою [PERSON] відразу пом`яв та викинув. Після написання розписки без описок її було надано [PERSON] . Факт написання розписки, та особистий підпис відповідача на розписці відповідно до положень ч.2 ст.1047 ЦК України є доказом передачі грошей від позикодавця до позичальника. Відповідач стверджує, що у строки визначені в розписці грошові кошти були повернені в повному обсязі, у зв`язку з чим розписку йому було повернуто. Станом на сьогодні, оригінал виданої розписки наявний у відповідача, тобто знаходився у нього, що в силу ч.3 ст.545 ЦК України підтверджує виконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення грошових коштів. В ході судового розгляду справи 09 квітня 2019 року представником відповідача суду було надано для огляду оригінал розписки від 03 березня 2015 року та було зазначено, що її було отримано від [PERSON] як доказ повернення відповідачем коштів в сумі 1300 дол.США. Отже, наявність у відповідача на руках розписки від 03 березня 2015 року свідчить про виконання зобов`язання відповідачем перед [PERSON] . Також відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що [PERSON] не підписував та не подавав позовної заяви і підпис на позовній заяві підроблений. До початку судового засідання від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала обставини, зазначені у відзиві на позов і просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Також зазначила, що згідно пояснення експерта підпис у позовній заяві не належить [PERSON] . Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі, а також прослуховувався технічний запис судового засідання в частині допиту експерта [PERSON] . Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. 03 березня 2015 року [PERSON] надав [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 1300 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 01.01.2016 року. На підтвердження даних обставин відповідач написав розписку, яку сторони скріпили своїми підписами. Позивач [PERSON] , помер [INFO] , факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2017 року. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по даніцсправі №191/2518/17 [PERSON] залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача - [PERSON] . Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором . Відповідно до ст.1052 Цивільного кодексу України, у разі невиконана позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечена повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконана зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не неї відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповіді до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Станом на теперішній час, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за договором позики станом на 02 січня 2016 року та до моменту подання уточненої позовної заяви, а саме до 04 березня 2020 року становить :основний борг - 33709,00 грн.; нарахування 3% річних - 4219,15 грн.; інфляційні нарахування - 15617,38 грн., загальна сума, що підлягає поверненню 53545,53 (п`ятдесят три тисі п`ятсот сорок п`ять гривень п`ятдесят три копійки). Суд вважає наявність вказаної заборгованості доведеною, правильність здійснених позивачем розрахунків відповідачем не оспорювало ся, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вищезазначений розмір заборгованості за договором позики разом з відсотками та інфляційними нарахуваннями. Посилання відповідача на відсутність підстав для задоволення позову суд вважає необґрунтованими. Так,\~відповідач стверджує,\~що у строки визначені в розписці, грошові кошти були повернені позивачу в повному обсязі, у зв`язку з чим йому було повернуто розписку, однак виникають певні сумніви щодо достовірності боргового документа, який пред`явив відповідач. Оглянутий у судовому засіданні наданий позивачем оригінал розписки, а також наданий відповідачем оригінал розписки свідчить, що вказані розписки є ідентичними. Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Із вищезазначеного випливає, що у разі, коли боржник виконав свій обов`язок перед кредитором, останній зобов`язаний повернути боржнику оригінал боргового документу і в такому випадку боржник вважається таким, що виконав своє боргове зобов`язання. У даному випадку оригінал розписки про отримання грошових коштів відповідачем наявний у позивача і цей факт підтверджує те, що своє боргове зобов`язання відповідач перед позивачем не виконав. Зазначені відповідачем обставини про те, що перша розписка у зв`язку з наявними виправленнями була викинута і відразу відповідачем була складена нова розписка суд вважає недоведеними. Так, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У п.1 ч.1 ст.103 ЦПК України зазначено, що суд призначає експертизу у разі, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог надав суду оригінал розписки, датованої 03 березня 2015 року про надання грошових коштів відповідачу. Відповідач в свою чергу заперечував проти позову і в обґрунтування своїх заперечень також надав інший оригінал розписки, який ідентичній розписці, наданої позивачем. Згідно вимог ч.3 ст.545 ЦК України наявність боргового документа саме у позивача підтверджує факт того, що відповідачем зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів не були виконані. Надання позивачем оригіналу розписки є належним передбаченим законом способом доказування факту наявності у відповідача заборгованості за договором позики. В той же час, надана відповідачем розписка викликає сумнів в її достовірності при наявності оригіналу розписки у позивача, у зв`язку з чим надання відповідачем оригіналу розписки недостатньо для підтвердження обставин, викладених у відзиві на позов і на думку суду у даному випадку належним доказом може бути висновок експерта з приводу часу складання оригіналу розписки, яка надана відповідачем, тобто чи дійсно саме 03 березня 2015 року та розписка була відповідачем складена. Висновку експерта з цього приводу відповідач суду не надав і з відповідним клопотанням про призначення експертизи до суду не звернувся, а згідно вимог ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може з власної ініціативи збирати докази, що стосуються предмета спору. Необґрунтованими суд вважає і посилання відповідача на не підписання [PERSON] позовної заяви, оскільки суд не має спеціальних знань, щоб оцінити цю обставину, а з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи з вказаного питання відповідач до суду не звертався. Надані у судовому засіданні пояснення експерта [PERSON] , що начебто підпис у позовній заяві не належить [PERSON] , не підміняє висновку експерта і не є доказом, оскільки жодних досліджень вказаного підпису експерт не здійснював. Таким чином, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленою в судовому засіданні, позовні вимоги підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved