Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 08 лютого 2018 року надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він просить суд скасувати постанову Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. від 05 лютого 2018 року № 25/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії; зобов`язати приватного нотаріуса встановити майно спадкодавця [PERSON] , а саме: будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , витребувавши відповідні відомості для цього, та видати йому як спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за законом. Вимоги [PERSON] мотивує тим, що він є спадкоємцем свого батька - [PERSON] , 1938 року народження, який був зареєстрований та мешкав разом з ним за адресою: [ADDRESS] , та помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , де він мешкав з 22 вересня 1990 року по 28 лютого 2012 року. Однак документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на спадщину втрачені. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Дана обставина є підтвердженою, оскільки за запитом позивача заведено спадкову справу № 1782017, що міститься у Спадковому реєстрі України № 48763604 від 15 серпня 2017 року. 05 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Скалун Л.М. з проханням встановити майно спадкодавця [PERSON] та витребувати відповідні відомості про його спадщину на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на указане спадкове майно, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 лютого 2018 року. Позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, однак відомості щодо права власності батька позивача на спадкове майно містяться у відповідних державних реєстрах. Таким чином, постанова приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Скалун Л.М. від 05 лютого 2018 року є такою, що порушує права позивача як спадкоємця. Відмова у вчиненні нотаріальної дії є необґрунтованою. Посилаючись на указані обставини та положення ст. ст. 1, 34, 46 Закону України «Про нотаріат», Методичні роз`яснення щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку у спільному майні подружжя, просив позовні вимоги задовольнити. Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М., не погоджуючись із заявленими вимогами, 02 квітня 2018 року подала до суду письмові заперечення, які мотивовані тим, що позивач [PERSON] звернувся із заявою про відкриття спадщини [INFO] за № 37/02-14, на підставі якої відкрито спадкову справу за № 17/2017 після смерті [INFO] його батька - [PERSON] , 1938 року народження, який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При відкритті спадкової справи нотаріусом роз`ясненні спадкові права спадкоємця, а також спадкоємць [PERSON] у заяві про відкриття спадщини зобов`язався подати усі необхідні документи. У позові [PERSON] посилається на те, що нотаріус зобов`язаний витребувати відомості щодо його спадщини, однак у заяві про відкриття спадщини [PERSON] зобов`язався надати усі необхідні документи для вчинення нотаріальної дії додатково, але відповідні документи ним не були надані. Відповідно до п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі усіх необхідних документів, однак спадкоємцем не надані усі необхідні документи. Після закінчення шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на усе спадкове майно, право власності спадкодавця на яке було підтверджено відповідними правовстановлюючими документами. 05 лютого 2018 року позивачем подана заява № 5/02-14 до відповідача щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , яка складається з будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , однак [PERSON] не були надані документи, які необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме - правовстановлюючі документи на указане нерухоме майно. У той же час [PERSON] указує, що спадкове майно набуте спадкодавцем у спадщину після смерті матері спадкодавця, однак для встановлення цього факту нотаріусу не надано свідоцтво про смерть матері спадкодавця. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 1, 2 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та документи повинні бути подані у строк, визначений нотаріусом. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальних дій або відмови у її вчиненні. Відповідно до п. 4.18 Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Нотаріусом перевірені данні щодо зазначеного нерухомого майна згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 лютого 2018 року та за вказаними параметрами запиту у Реєстрі прав власності на зазначене нерухоме майно (будинок та земельну ділянку) відомості відсутні. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що унеможливило вчинення нотаріальної дії, відповідачем винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 лютого 2018 року на підставі п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Посилаючись на указані обставини, відповідач просила відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд даної цивільної справи за її відсутності, в якій просила у задоволенні позову відмовити. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, наданий позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 березня 2018 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначені у справі підготовчі судові засідання, про що повідомлено сторін у справі, роз`яснено сторонам у справі їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив, письмових заперечень. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 червня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.С. про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом закрито, роз`яснено позивачу, що розгляд справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду. Постановою Донецького апеляційного суду від 22 травня 2019 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 29 травня 2019 року для розгляду указаної цивільної справи визначено головуючого суддю Музику О.М. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 червня 2019 року указану цивільну справу прийнято до провадження, її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, роз`яснено сторонам їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень, призначені підготовчі судові засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено указану цивільну справу до судового розгляду по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 247 ЦПК України не здійснювалося, у зв`язку із розглядом справи за відсутності сторін. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвом про народження від 15 грудня 1977 року серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що вчинений актовий запис № 1199, батьками є: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть від 14 березня 2017 року серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що вчинений актовий запис № 343. 15 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , в якій вказав, що на день смерті батька залишилася спадщина, яку він приймає, крім нього інших спадкоємців за законом не має, йому нотаріусом роз`яснено, що його заява про прийняття спадщини за законом є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, наданого для прийняття спадщини, усі необхідні документи ним будуть додані додатково. 05 лютого 2018 року [PERSON] до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. подав заяву № 5/02-14, відповідно до якої просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , яка складається з: житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02 лютого 2018 року № 112608251, сформованої приватним нотаріусом Скалун Л.М., за параметрами запиту [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , інші відомості у реєстрі відсутні. Згідно з довідкою про належність нерухомого майна, зареєстрованого у КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації», яка долучена [PERSON] до матеріалів справи, станом на 31 грудня 2012 року [PERSON] на праві власності належить Ѕ частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою артемівською державною нотаріальною конторою від 05 серпня 1994 року. Відповідно до листа Міськрайонного управління у Бахмутському районі та м. Бахмуті Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 26 грудня 2018 року, виданого на запит Жовтневого районного суду м. Маріуполя, власником земельної ділянки згідно з реєстром других примірників державних актів та договорів оренди, які знаходяться в архіві відділу, земельна ділянка по [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Артемівського виконкому від 04 січня 1995 року № 17. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Артемівської міської ради Народних депутатів від 21 грудня 1994 року № 693, передано у приватну власність присадибну ділянку [PERSON] площею 407 кв. м, яка розташована по [ADDRESS] . На підставі цього рішення [PERSON] виданий державний акт від 22 грудня 1994 року, який зареєстрований у Книзі Державних актів на право приватної власності на землю за № 1343. Постановою Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. від 05 лютого 2018 року № 25/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , та на земельну ділянку, яка також розташовується за цією адресою, після померлого [INFO] [PERSON] . Правовою підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом указано те, що нотаріальна дія не може бути вчинена через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів, а також жодною із сторін не заявлено клопотання про їх відхилення. Спір між сторонами стосується оскарження постанови приватного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов`язання вчинити дії. Мотиви суду. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Судом у справі установлено, що позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину, яка залишилися після смерті його батька - [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом врегульовано статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 (далі - Порядок). Зокрема, п. п. 4.12 - 4.15 Порядку передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У пункті 4.18 Порядку передбачено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Указані положення Порядку не передбачають обов`язковості для нотаріуса витребовувати відомості про власника нерухомого майна з власної ініціативи від державних органів, а лише указують на те, що з метою перевірки, зокрема, складу спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, нотаріус витребовує такі документи від спадкоємців, які підтверджують указані факти. У даному випадку нотаріус відповідно до вимог п. 4.18 Порядку лише може отримати відомості про спадкове майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Отже, саме на спадкоємців покладений обов`язок представити документи, які підтверджують факт набуття спадкодавцем права на спадкове майно у встановленому законодавством України порядку. Матеріали справи не містять доказів того, що спадкоємцем [PERSON] представлені приватному нотаріусу документи, які підтверджують факт набуття [PERSON] права на спадкове майно, а саме: будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , як і не представлено доказів, що він повідомив нотаріуса про неможливість подачі цих документів самостійно та необхідність їх можливого витребування, що б могло свідчити про неправомірність дій нотаріуса, безпідставність оскаржуваної постанови та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені частиною першою статті 49 Закону України «Про нотаріат». Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Ураховуючи, що нотаріус повідомляла позивача про необхідність надання ним правовстановлюючих документів для оформлення спадщини, і таких документів [PERSON] не надав, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, суд вважає, що відповідач як приватний нотаріус діяла у відповідності до наведених положень Закону України «Про нотаріат» та Порядку, тому позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими. Судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховані висновки Верховного Суду, висловлені у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 263/7290/17 та від 20 травня 2019 року у справі № 678/652/17. Щодо вимог про зобов`язання нотаріуса на вчинення дій, то суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. У даному випадку [PERSON] не позбавлений права звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав у порядку, визначеному ст. 392 ЦК України. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у позові, тому такий підлягає віднесенню за рахунок держави.

Outcome: dismissed