Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 січня 2019 року позивач є спадкоємцем померлої матері [PERSON] , [INFO] , з недоотриманої ним пенсії у розмірі 41937,29 грн. Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області застосоване положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому управлінням виплачено недоотриману пенсію за минулий час за три роки до дня звернення за отриманням пенсії у розмірі 40390,07 грн. Згідно з відповіддю Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12 лютого 2021 року № 451-367/Г-02/8-0580/21 на запит щодо невиплаченої пенсії за життя [PERSON] , сума недоотриманої пенсії складає 90932,41 грн. Різниця, яка складає 50542,34 грн., включена до складу спадщини Маріупольським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Донецької області не була. У зв`язку з чим, просив стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь [PERSON] грошові кошти, які набуті у порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у розмірі 50542,34 грн. та судовий збір у розмірі 908 грн. Відповідач Маріупольське об`єднане УПФУ Донецької області надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, постанова Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам соціальних виплат та пенсій, які виплачуються за рахунок державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Недоотримана пенсія за життя становить 78484,80 грн., у березні 2020 року [PERSON] виплачена недоотримана пенсія у розмірі 40390,07 грн. з урахуванням ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 26 січня 17 року по 28 лютого 2019 року, різниця між недоотриманою пенсією за життя та виплаченою складає 39094,73 грн. У зв`язку із чим, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглянути за відсутності представника управління. У подальшому, на адресу суду від відповідача надійшов лист, у якому зазначено, що борг розраховано згідно зі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і складає 38094,73 грн. за період 01 липня 2014 року по 25 січня 20147 року, звернули увагу на те, що у відзиві від 05 квітня помилково зазначена сума 39094,73 грн. Також 31 травня 2021 року на адресу суду надійшли пояснення від відповідача, у яких зазначено, що у листі за № 451-367/Г-02/8-0580/21 від 12 лютого 2021 року помилково вказана сума недоотриманої пенсії померлої [PERSON] у розмірі 90932,41 грн. та період заборгованості з 01 липня 2014 року по 31 листопада 2018 року. Повідомили, що сума недоотриманої пенсії померлої [PERSON] за період з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2019 року складає 78484,80 грн. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2021\~року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам у справі їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2021 року з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області витребувано відомості щодо загального розміру недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Представник позивача [PERSON] надав заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача не з`явився у відзиві просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05 липня 2019\~року, [PERSON] померла [INFO] у м. Донецьку Донецької області, про що складений актовий запис № 709. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 січня 2020 року, виданим приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Слащевим А.Г., спадкоємцем до зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у розмірі 41973,29 грн. Зі змісту відповіді Маріупольського об`єднаного УПФУ Донецької області від 12 лютого 2021 року № 451-367/Г-02/8-0580/21 загальна сума недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01 липня 2014 року по 30 листопада 2018 року складає 90932,41 грн. Відповідно до наданих суду відповідачем письмових пояснень, у листі за № 451-367/Г-02/8-0580/21 від 12 лютого 2021 року помилково вказана сума недоотриманої пенсії померлої [PERSON] у розмірі 90932,41 грн. та період заборгованості з 01 липня 2014 року по 31 листопада 2018 року. Повідомили, що сума недоотриманої пенсії померлої [PERSON] за період з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2019 року складає 78484,80 грн. Оцінка доказів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. При цьому, обставини, що стосується перерахування та відповідно отримання суми пенсії за віком у розмірі 40390,07 грн. не заперечувалися жодною із сторін, тому вони відповідно до ст. 81 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають. Предметом спору (зміст позовних вимог) між сторонами є стягнення нарахованої, однак не виплаченої у повному обсязі пенсії за віком, яка входить до спадкової маси у розмірі 50542,34 грн. Мотиви суду. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми. Позивач наводить аргумент, що відповідачем сплачену недоотриману пенсію спадкодавця у розмірі 40390,07 грн., на його звернення відповідач повідомив, що ним виплачено недоотриману пенсію за минулий час за три роки до дня звернення за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень статті 46 Закону № України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується до вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України при застосуванні до встановлених у цій справі обставин дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на пенсію, яке нерозривно пов`язане із особою, яке відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми пенсії, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст.\~46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. Отже, виходячи з того, що сума недоотриманої пенсії померлої [PERSON] за період з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2019 року складає 78484,80 грн., розмір фактично виплаченої суми недоотриманої пенсії склав 40390,07 грн., слід дійти висновку, що сума недоотриманої пенсії за життя [PERSON] складає 38094,73 грн. З огляду на викладене, суд вважає обмеження виплати недоотриманої пенсії строком три роки необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно з якими сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї у повному обсязі, тому позовні вимоги на суму 38094,73\~грн. ґрунтуються на нормах ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до уточненої інформації наданої суду щодо розміру недоотриманої пенсії вказано, що у листі за № 451-367/Г-02/8-0580/21 від 12 лютого 2021 року помилково вказана сума недоотриманої пенсії померлої [PERSON] у розмірі 90932,41 грн. та період заборгованості з 01 липня 2014 року по 31 листопада 2018 року, а правильна є 78484,80 грн. При цьому обставини щодо недоплати указаної суми відповідачем не спростовані. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При зверненні із позовом до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908 грн., тому з урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial