overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що з 27 травня 2011 року перебуває в шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою по справі і знаходиться на її повному та постійному утриманні. Відповідач, як батько згідно діючого законодавства, зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, але він своїх обов'язків по утриманню та вихованню сина в добровільному порядку не виконує, що й змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, причини неявки суду невідомі. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вивчивши матеріали справи, пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, так як він має задовільний стан здоров»я та інші особи на його утриманні не перебувають. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про утримання неповнолітньої дитини, тому суд приходить до висновку, що аліменти на користь позивачки на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що з 10 вересня 2011 року перебуває в шлюбі з відповідачем по справі, проте на даний час вони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою по справі і знаходиться на її повному та постійному утриманні. Відповідач, як батько згідно діючого законодавства, зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, але він своїх обов'язків по утриманню та вихованню доньки в добровільному порядку не виконує, що й змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вивчивши матеріали справи, пояснення позивачки та відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, так як він має задовільний стан здоров»я та інші особи на його утриманні не перебувають. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про утримання неповнолітньої дитини, тому суд приходить до висновку, що аліменти на користь позивачки на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

До Іваничівського районного суду звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 05.02.2014 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, звернувся до державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Однак, у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини, йому було відмовлено. Позивач вважає, що він пропустив вказаний строк з поважної причини, оскільки не знав про порядок та строки спадкування. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених в заяві, позов просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення даного позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2014 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЕГ № 153539) і після її смерті відкрилась спадщина. Згідно заповіту від 23.08.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Іваничівської держнотконтори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1572, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу по справі (а.с. 9). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після закінчення встановленого законом шестимісячного строку. Даний строк позивачем було пропущено, оскільки він не знав про порядок і строки спадкування (а.с.10). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини з поважних причин та йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

до Іваничівського районного суду звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], звернувся до державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Однак, у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини, йому було відмовлено. Позивач вважає, що він пропустив вказаний строк з поважної причини, оскільки він не знав про порядок та строки спадкування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Представник Старопорицької сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на земельну ділянку та земельний пай, який був складений 28 серпня 2006 року та зареєстрований в реєстрі за №41 (а.с.5). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно довідки Іваничівської державної нотаріальної контори (а.с.9) позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після закінчення встановленого законом шестимісячного строку. Даний строк позивачем було пропущено оскільки він не знав про порядок і строки спадкування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини з поважних причин та йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

До Іваничівського районного суду звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO]. померла його мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, звернувся до державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Однак, у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини, йому було відмовлено. Позивач вважає, що він пропустив вказаний строк з поважної причини, оскільки не знав, що таку заяву треба подавати протягом шести місяців після смерті матері. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених в заяві, позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення даного позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]) і після її смерті відкрилась спадщина. Згідно заповіту від 15.04.2013р., зареєстрованого Старопорицькою сільською радою за № 25 [PERSON] належне їй майно заповіла позивачу по справі. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно постанови Іваничівської державної нотаріальної контори (а.с.9) позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після закінчення встановленого законом шестимісячного строку. Даний строк позивачем було пропущено оскільки він не знав про порядок і строки спадкування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини з поважних причин та йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

До Іваничівського районного суду звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина. Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, звернувся до державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Однак, у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини, йому було відмовлено. Позивач вважає, що він пропустив вказаний строк з поважної причини, оскільки проживає в Черкаській області і через скрутне матеріальне становище не мав можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті матері. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених в заяві, позов просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення даного позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]) і після її смерті відкрилась спадщина. Згідно заповіту від 21.09.2007р., зареєстрованого виконкомом Заставненської сільської ради за № 38, [PERSON] все належне їй майно заповіла позивачу по справі. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Даний строк позивачем було пропущено оскільки він проживає в Черкаській області і через скрутне матеріальне становище не мав можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті матері не знав про порядок і строки спадкування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини з поважних причин та йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

до Іваничівського районного суду звернувся [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що його шлюб з [PERSON] було зареєстровано 01.07.2014 року. Від даного шлюбу з відповідачем [PERSON] дітей немає. Подружнє життя між сторонами не склалося, причиною цього позивач вважає постійні конфлікти з відповідачем. На даний час вони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Добровільно відповідач розірвати шлюб в ДРАЦСі відмовляється. Тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.07.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, про що було видано свідоцтво про одруження [NUMBER]. Від даного шлюбу дітей у сторін не було. Сімейне життя не склалося. Позивач просить розірвати шлюб. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

до Іваничівського районного суду звернувся [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що його шлюб з [PERSON] було зареєстровано 17.10.2007 року. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] року. Подружнє життя між сторонами не склалося, причиною цього позивач вважає те, що у них різні погляди та виникають постійні непорозуміння. На даний час проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Малолітнього сина просить залишити проживати з батьком. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.10.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с.3). За час спільного проживання в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] року (а.с.5). Сімейне життя у сторін не склалося і тому протягом останніх шести місяців вони проживають окремо, спільно господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. За час окремого проживання спільної думки та бажання зберегти сім'ю як позивач, так і відповідач не знайшли. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

до Іваничівського районного суду звернувся [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що його шлюб з [PERSON] було зареєстровано 22.04.2007р. За час спільного проживання у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружнє життя між сторонами не склалося, причиною цього позивач вважає те, що у них різні інтереси. Вони на даний час проживають окремо. Тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть з відповідачем. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, на розірвання шлюбу згідна. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 квітня 2007 року у Колонській сільській раді Іваничівського району Волинської області, про що було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с.3). За час спільного проживання в шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 15, 16). Сімейне життя у сторін не склалося на даний часу вони проживають окремо. Причиною цього позивач вважає те, що у них різні погляди на життя. Вважає, що шляхів нормалізації подружніх відносин та збереження сім'ї в майбутньому бути не може. За час окремого проживання спільної думки та бажання зберегти сім'ю як позивач, так і відповідач не знайшли. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дітей залишити проживати з матір'ю, відповідачем по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

До Іваничівського районного суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла його баба [PERSON], яка проживала в с. Мовників Іваничівського р-ну. Заповіту вона не залишила, а тому спадщину після її смерті позивач прийняв відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) Проте, через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, [PERSON] не може отримати свідоцтво про спадщину. У зв'язку з наведеним позивач звернувся з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Представник Мовниківської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS]. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Із оглянутої в судовому засіданні господарської книги за 1991-1995 р.р. значиться, що будинок по [ADDRESS] належав до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991р. членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживали у вказаному будинку. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР (1963 року) вони набули право власності на будинок в рівних частках - по 1/3 кожному. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4) [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку, яку успадкувала його дружина [PERSON] Таким чином, частка [PERSON] в майні колгоспного двору становила 2/3 ( 1/3 + 1/3). [INFO] помер [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частки вказаного житлового будинку. Враховуючи те, що на час відкриття спадщини інших спадкоємців не було, [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння майном. [INFO] померла баба позивача [PERSON] Заповіту вона не залишила, а тому спадщину після її смерті позивач [PERSON] прийняв, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Мовниківської сільської ради №20/01.11 від 27.01.2014 року(а.с.8). Враховуючи те, що інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині немає, то необхідно визнати за позивачем право власності на житловий будинок та господарсько-побутові будівлі.

Outcome: approved