Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що з 17.12.2016 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2392. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що станом на\~час звернення\~до суду,\~діти мешкають\~разом з\~нею та\~їх вона\~ утримує\~самостійно,\~у зв`язку\~з чим\~вона звернулася\~до суду\~з зазначеним\~позовом та\~просила стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі по 7580 гривень щомісячно з застосуванням індексації, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] та 3790 грн. щомісячно, з застосуванням індексації, починаючи з 16.01.2036 р. до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав до канцелярії суду заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме зазначив, що він згоден сплачувати аліменти, у розмірі 5000 грн. щомісячно на двох дітей до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] , та 2500 грн. щомісячно, з застосуванням індексації, починаючи з 16.01.2036 р. до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] , справу просив розглядати без його участі (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача, визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що, сторони з 17.12.2016 р. перебувають у шлюбі, який зареєстровано Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2392. (а.с. 7) Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8) Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій свідоцтв про народження дітей, виданих повторно, прізвище дітей змінено на « [PERSON] » та « [PERSON] ». (а.с. 18, 19) Діти проживають разом з позивачкою та вказане не оспорювалось сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912), від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2 та 3 статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також, згідно зі статтями 180 та 182 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, та інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до абзацу третього частини другої статті 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів офіційного працевлаштування відповідача, ні позивачем, ні відповідачем до суду, під час розгляду справи не було надано. Проте, надано відповідачем до суду докази того, що він може утримувати дітей. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006 року, №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, в силу ст. 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3, від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судом враховується той факт, що даних про працевлаштування та загальний дохід відповідача не представлено. Рівень постійного доходу батька, не встановлено, а тому, суд не може погодитись з вимогами позивачки про стягнення аліментів, у розмірі 7580 грн. Судом також встановлено, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я і спроможний працювати та платити аліменти на утримання дітей. Суд враховує, що, Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 1626 гривень, з 1 липня 1699 гривні, з 1 грудня 1779 гривень; а на дітей віком, від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027 гривень, з 1 липня 2118 гривні, з 1 грудня 2218 гривень. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації, є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановлюється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Також, суд зазначає, що частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду, від дня пред`явлення позову, оскільки позов до суду пред`явлено 05.09.2019 року, то аліменти слід стягувати з зазначеної дати, тобто з 05.09.2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За нормами ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Суд приймає до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, встановлених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, з розрахунку по 2500,00 гривень в місяць з відповідача, на кожну дитину. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір по справі становить 768,40 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial