Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду звернувся [PERSON] до Корюківської міської ради Чернігівської області, про визнання права власності на нерухомий об`єкт самовільного будівництва, а саме: про визнання права власності на самовільно збудований гараж по [ADDRESS] , земельна ділянка для будівництва якого надавалась рішенням №118 виконавчого комітету Корюківської міської ради від 27.10.1992 року. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, в позовній заяві та в письмовій заяві до суду просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, усудове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечує у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Корюківка Чернігівської області, що підтверджується його паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 07 квітня 1997 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Рішенням №118 виконавчого комітету Корюківської міської ради від 27.10.1992 року мені була виділена земельна ділянка площею [ADDRESS] , для будівництва гаража та видано дозвіл на проведення робіт по будівництву гаража відповідно до плану забудови земельної ділянки, позивач одразу розпочав будівництво гаража, яке було закінчено через декілька місяців. Після закінчення будівництва позивач користувався гаражем, але не здав його в експлуатацію, тому за ним не було зареєстровано право власності, як за забудовником, на побудований гараж. Рішенням виконавчого комітету Корюківської міської ради від 14.02.2000 року позивачу було передано безкоштовно в приватну власність раніше надану земельну ділянку під гаражем по фактичному обміру для індивідуального гаражного будівництва по [ADDRESS] . Але даний процес він не довів до кінця, технічну документацію не виготовив, право власності на земельну ділянку не зареєстрував. Зараз виникла необхідність узаконити побудований ним гараж, тому для вирішення даного питання він звернувся до Корюківської міської ради Чернігівської області, де просив винести відповідне рішення і узаконити побудований ним гараж, але в міській раді йому відмовили у вирішенні даного питання, бо зараз це питання не відноситься до компетенції міської ради, побудований ним гараж вважається самочинним будівництвом, бо він не ввів його в експлуатацію в передбачені строки. Спеціалісти міської ради порекомендували позивачу звернутись до державної реєстраційної служби, з урахуванням того, що гараж побудований у 1992 році, то начебто є можливість зареєструвати право власності за забудовником відповідно до положень Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» на підставі амністії. Але в державній реєстраційній службі позивачу роз`яснили, що даний закон стосується лише житловий будинків, а не гаражів. Таким чином, можливості позасудовим шляхом узаконити побудований ним гараж, не має. У позивач відсутня можливість вирішити питання права власності на побудований ним гараж, тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду для узаконення самочинного будівництва. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної інвентаризації, гараж побудований позивачем без порушення будь-яких норм, дане будівництво не порушує прав інших осіб, загальна площа гаражу становить 24,80 м.кв., його загальна інвентарна вартість становить 12915,00 грн., що і є ціною позову. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Той факт, що саме позивач є забудовником та фактичним власником побудованого гаража, підтверджується документально: довідкою Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної інвентаризації про належність гаража та його вартість; технічним паспортом на гараж; копією рішення №118 виконавчого комітету Корюківської міської ради від 27.10.1992 року про надання земельної ділянки; копією дозволу на проведення робіт по будівництву гаража відповідно до плану забудови земельної ділянки; копією рішення виконавчого комітету Корюківської міської ради від 14.02.2000 року про передачу безкоштовно в приватну власність раніше наданої земельної ділянки по фактичному обміру та іншими документами. На спірний гараж крім позивача ніхто не претендує, тому є підстави для визнання за ним права власності на самовільно побудований гараж. На даний час номер гаража ще не визначений, після набуття мною права власності на гараж міською радою буде визначена його нумерація. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Сплачений судовий збір залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved