Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 14.05.2015 року, підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі з квітня 2014 року був зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач вже близько року не мешкає у зазначеній квартирі, його речей в ній немає. В квітні 2015 року відповідач передав з РФ нотаріально завірену заяву про надання згоди на зняття його з реєстрації за зазначеною раніше адресою, але у позасудовому порядку це зробити не вдалося, оскільки в реєстраційній службі вимагали особисту присутність особи. Наявність зареєстрованої особи порушує права позивача, як власника, на вільне володіння та розпорядження своїм майном. Крім того, вона вимушена оплачувати комунальні послуги за відсутнього жильця. Зазначені факти змусили позивача звернутися з позовом до суду. Просив ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, судом визнано за можливе розглянути справу без її участі за участю представника [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО Землянським В.І. за р/№217 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.03.2014 року, що підтверджується інформаційними довідками з реєстрів від 26.05.2015 року, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З довідки про склад сім'ї від 11.05.2015 року №344, виданої житлово-комунальним відділом Костянтинівського хімічного заводу, відповідач [PERSON], 1982 року народження, з 18.04.2014 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS], до теперішнього часу. З акту перевірки проживання за місцем реєстрації від 18.03.2014 року №281, виданого житлово-комунальним відділом Костянтинівського хімічного заводу, вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], більше, ніж півроку. З дослідженого в судовому засідання оригіналу заяви (згоди) [PERSON] від 17.04.2015 року, посвідченої тимчасово виконуючим обов'язки нотаріуса м. Москви [PERSON] під р/№2-1049, копія якої долучено до матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] надав свою згоду на зняття його з реєстраційного обліку за адресою: Україна, [ADDRESS]. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки документально підтверджено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку, що належить позивачу [PERSON], більше року, поважних причин його непроживання судом не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved