Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк з позовною заявою до [PERSON] та просив суд постановити рішення відповідно до якого стягнути заборгованість за договором № 58485-cred від 02.04.2007 року у сумі 18967,77 доларів США, що за курсом 23,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.01.2016 року складає 451053,57грн., а також судовий збір у сумі 6765,80 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № 58485-cred від 02.04.2007 року. Відповідно до умов договору Банк надав кредит у сумі 5000,00(долар США)., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.09.2008 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки ита порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 335, (долар США) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязання за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Свої зобовязання Банк виконав цілком і в обговорений у договорі термін. У свою чергу позичальник свої зобовязання не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 10.01.2016 року має заборгованість - 18967,77 доларів США, яка складається із наступного: 3918,92 доларів США заборгованість за кредитом; 15048,85 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву до суду з проханням провести розгляд справи без участі представника ПАТ КБ «ПриватБанк ». Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно з вимогами ст. 1055 ЦК України кредитний договір позики укладається у письмовій формі. Як вбачається з договору № 58485-cred від 02.04.2007 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладене договір, згідно з яким Банк надав кредит у сумі 5000,00(долар США)., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.09.2008 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки ита порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 335, (долар США) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору №58485-cred від 02.04.2006 року договір діє до моменту належного виконання сторонами зобовязань ( а.с.9-12) . Станом на 10.01.2016 року має заборгованість - 18967,77 доларів США, яка складається із наступного: 3918,92 доларів США заборгованість за кредитом; 15048,85 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов*язання повинні виповняться належним чином у встановленний термін відповідно до умов договору. Позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні відповідними письмовими доказами та розрахунками, які сумнівів не викликають, та не були спростованими у судовому засіданні. Враховуючи те що ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача суми боргу по кредиту, повністю відповідають закону та безперечно підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, суд, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з положень абз. 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», в якому розяснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадку і в порядку встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У звязку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України з його підлягає стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved