Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

До Магдалинівського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~надійшла позовна\~заява[PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа - Індустріальний районний у місті Дніпро відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька та визнання батьківства. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивачі\~посилалися на\~те,\~що11.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який розірвано 05.06.2015 року. 14 лютого 2012 року у шлюбі у них народився син - [PERSON]. З чоловіком до шлюбу позивач була знайома, оскільки вони навчались разом в одному навчальному закладі і спочатку у нас були романтичні відносини. Після того як вони одружились, в шлюбі у них з чоловіком склались погані стосунки. Після народження дитини, чоловік постійно докоряв позивачеві, що це не його дитина, і погано ставився до неї. Позивач спочатку заперечувала і казала, що це його син бо хотіла зберегти шлюб. Але потім, після того як його ставлення до неї та до їхнього сина не змінилось, позивач перестала заперечувати, проти його тверджень, тим більше, що позивач знала, що [PERSON] насправді не є сином [PERSON] Позивач зазначає, що до їхнього шлюбу познайомилась з [PERSON] з яким виникли романтичні відносини. Про ці обставини не знав її майбутній чоловік, оскільки йому це не розповідала. 30.04.2011 року у вихідні, коли [PERSON] поїхав до батьків, позивач пішла у позивача з [PERSON] був статевий зв'язок, після нього позивач завагітніла. Оскільки у [PERSON] не було свого житла і він мав мінливий характер роботи, дуже часто їздив у відрядження, позивач не сказала йому, що завагітніла від нього. Через деякий час він поїхав на заробітки до іншого міста, у звязку із чим позивачі спілкувались лише по телефону. Після припинення влітку 2014 року фактичних шлюбних відносин з [PERSON], позивач зустрілась з [PERSON] і розповіла про те, що [PERSON] його дитина, і що він потребує допомоги, у звязку із чим вони вирішили мешкати однією родиною і [PERSON], який виявив бажання зареєструвати з позивачем шлюб та бути батьком для своєї дитини. З 2014 року позивачі мешкають разом, син [PERSON] та [PERSON] дуже гарно ставляться один до одного, дитина називає [PERSON] батьком, що фактично відповідає дійсності. Позивач звертає увагу на ту обставину, що відповідач взагалі відмовляється сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки він її не вважає своєю дитиною, ці обставини стали відомі після особистого спілкування з відповідачем. У зв'язку з тим, що на час народження спільної з [PERSON] дитини, позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] то під час реєстрації народження дитини саме його й було записано батьком, [PERSON] [INFO]. Оскільки, фактично батьком дитини [PERSON], є [PERSON], то він має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Позивачі в судове засідання не зявилися, надавши до суду заяви, в яких прохали розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, визнав позовні вимоги на підставі пояснень викладених у відзиві на позовну заяву надіслану представником відповідача. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, до суду була надана заява з проханням розглядати справу за відсутності їхнього представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] - 11.09.2011 року був зареєстрований шлюб (а. с. 14). [PERSON] народився 14 лютого 2012 року, про що 06 березня 2012 року складено відповідний актовий запис № 219. Батьком дитини зазначено [PERSON] (а. с. 15). 05 червня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. У відповідності\~до ч.\~1\~ст.\~129 СК\~України,\~особа,\~яка вважає\~себе батьком\~дитини,\~народженої жінкою,\~яка в\~момент зачаття\~або народження\~дитини перебувала\~у шлюбі\~з іншим\~чоловіком,\~має право\~пред'явити\~до її\~чоловіка,\~якщо він\~записаний батьком\~дитини,\~позов про\~визнання свого\~батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно вимог ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Статтею 138 СК України визначено, що\~жінка,\~яка народила\~дитину у\~шлюбі,\~має право\~оспорити батьківство\~свого чоловіка,\~пред'явивши\~позов про\~виключення запису\~про нього\~як батька\~дитини з\~актового запису\~про народження\~дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. У відповідності до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України,\~позовна давність\~застосовується судом\~лише за\~заявою сторони\~у спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки сторонами не заявлено про застосування судом позовної давності до вказаних правовідносин, суд не застосовує наслідки спливу позовної давності визначені статтею 267 ЦК України. Виходячи з наведеного, суд враховує фактичні дані, які підтверджують спільні відносини між позивачами до народження дитини, їхнє спільне проживання, реєстрацію шлюбу на час розгляду справи, а також факт того, що позивач вважає себе батьком, а відповідач погоджується, що він не є батьком дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в звязку із задоволенням позовних вимог, із відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір.

Outcome: approved