Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулась [PERSON], в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 18 червня 1998 року на Універсальній біржі нерухомості «Владислав» між [PERSON], в інтересах якого діяла [PERSON], та [PERSON] щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], а також визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Костянтинівка Донецької області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року. Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входить право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно належало померлій на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.1998 року, укладеному на біржових торгах на Універсальній біржі нерухомості «Владислав» між [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], та [PERSON]. Сторони вказаного договору домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору. Проте вказаний договір не було нотаріально посвідчено, оскільки на час його укладання чинним законодавством було передбачено, що договір, укладений на товарній біржі не потребує його подальшого нотаріального посвідчення. Право власності [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано Костянтинівським БТІ 23.06.1998 року. У встановлений законом строк [PERSON] прийняла спадщину і стала єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON]. Однак, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену квартиру, оскільки відсутнє нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, що спадкується. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2018 року залучено до участі у вказаній цивільній справі співвідповідача [PERSON]. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року провадження у цивільній справі в частині позовних вимог, пред'явлених до [PERSON] закрито. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженка села Скакунка Липовецького району Винницької області, є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (актовий запис № 21, складений 02 грудня 1953 року Скакунецькою сільською радою Липовецького району Вінницької області), свідоцтвом про шлюб [PERSON] (прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON].) серії [NUMBER] (актовий запис № 352, складений 25 травня 1972 року Костянтинівським міським ЗАГС Донецької області), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] (прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]) № 00021785119 від 28 грудня 2018 року (актовий запис № 127, складений 06 лютого 1954 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області). [PERSON] померла [INFO] року в м. Костянтинівка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 10 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області. За заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] Костянтинівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 52478787 від 03.07.2018 року та копією спадкової справи № 587/2006, розпочатої 14 серпня 2006 року. Спадкоємці першої черги, які постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, відсутні, за вказаною адресою проживала лише онука спадкодавця [PERSON], що підтверджується довідкою КП «СЄЗ № 3» за № 147 від 17.01.2019 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що [PERSON] як спадкоємцю першої черги належить спадщина, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON]. За життя [PERSON] та [PERSON], в інтересах якого діяла [PERSON], на Краматорській Універсальній біржі нерухомості «Владислав» 18.06.1998 року уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] відчужив, а [PERSON] придбала право власності на квартиру [ADDRESS]. Договір було зареєстровано на Краматорській Універсальній біржі «Владислав» 18 червня 1998 року за реєстровим № 255, проте нотаріально вказаний договір щодо нерухомого майна посвідчено не було. На підставі вказаного договору КП «Костянтинівське БТІ» 23 червня 1998 року у реєстраційній книзі під № 103рн186 зареєструвало право власності [PERSON] За вказаною адресою [PERSON] зареєструвала своє місце проживання. Згідно з ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Статтею 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно із статтею 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи те, що судом встановлено, що сторони договору купівлі продажу спірної квартири повністю виконали угоду, що потребує нотаріального посвідчення, але за наявності існування колізії норм права друга сторона ухилилася від нотаріального оформлення угоди, суд дійшов висновку про необхідність визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 18 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна біржа нерухомості «Владислав Лтд» 18.06.1998 року за реєстровим №255. Підсумовуючи вищенаведене, зважаючи на те, що в теперішній час позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, суд дійшов висновку про можливість визнати за [PERSON], [INFO], право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. А отже, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування слід задовольнити.

Outcome: approved