overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та характери, що спричинило постійні сварки та непорозуміння. Зазначила, що з жовтня 2009 року фактичні шлюбні відносини припинені. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб з [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 26 березня 1982 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії 11-КИ № 398488, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального району м. Дніпроперовська, актовий запис № 254. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що з жовтня 2009 року сторони єдиною родиною не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з жовтня 2009 року, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та характери, що спричинило постійні сварки та непорозуміння. Зазначила, що на даний час фактичні шлюбні відносини припинені припинені. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб з [PERSON] Також зазначила, що вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 01.06.2013 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 08 серпня 2008 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстраії актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської обалсті, актовий запис № 473. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що з 01.06.2013 року сторони єдиною родиною не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з 01.06.2013 року, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сімейне життя не склалось через різні характери. Зазначила, що фактично шлюбні відносини припинені. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб зі [PERSON] Зазначила, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені 1999 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 02 червня 1984 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дніпроперовська, актовий запис № 506. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що з 1999 року сторони єдиною родиною не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з жовтня 2000 року, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у березні 2014 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на протязі останніх років сімейне життя не склалося через постійні сварки та непорозуміння, що змусило його піти від сім'ї. В судове засідання позивач з'явився, позовну заяву підтримав в повному обсязі та зазначив, що з відповідачем не проживають разом та не ведуть спільного господарства з вересня 2012 року. На даний час проживає з іншою жінкою з якою виховує сумісну дитину, у зв'язку з чим, примирення з відповідачем не можливе. Відповідач також з'явилась в судове засідання, проти задоволення позову не заперечувала, зазначила, що з позивачем не проживають разом та не ведуть спільного господарства з вересня 2012 року. Зазначила, що примирення з позивачем не можливе. Судом встановлено, що сторони одружені з 11 серпня 2007 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 587. Позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 13 лютого 2008 року). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного і через небажання сторін примиритися, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть з вересня 2012 року, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у березні 2014 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що починаючи з 2008 року стосунки з відповідачем погіршилися з причин непорозуміння, почалися часті сварки, що спричинило втрату поваги та кохання. Вказує, що з 2009 року між ними фактично припинилися шлюбні відносини, що призвело до припинення спільного проживання з відповідачем. Крім цього зазначає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, оскільки у подальшому вона має намір створити нову сім'ю. В судове засідання позивач з'явилась, позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити, зазначила, що з відповідачем фактичні шлюбні відносини припинені у 2008 році. В судове засідання, призначене на 07 квітня 2014 року, після надання судом строку для примирення, позивач з'явилась, зазначила, що під час строку для примирення, примирення між сторонами не відбулось та просила суд розірвати шлюб з [PERSON] Відповідач також з'явився в судове засідання, заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що фактично шлюбні відносини з позивачем не припинені. Просив суд надати строк для примирення. В судове засідання, призначене на 07 квітня 2014 року, після надання судом строку для примирення, відповідач у судове засідання з'явився та зазначив, що примирення між сторонами відбулось, що фактично шлюбні відносини не припинені та він не бажає розірвання шлюбу через те, що після розірвання шлюбу він не зможе проживати в будинку, який належить позивачу. Судом встановлено, що сторони одружені з 29 квітня 1987 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Єлизово Камчатської області, актовий запис № 154 (а.с. 11). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 27 грудня 2013 року сторонам надавався строк для примирення три місяці, однак як вбачається із пояснень позивача, примирення між сторонами не відбулось, та вона бажає розірвати шлюб з [PERSON] З урахуванням викладеного і через небажання позивача примиритись, приймаючи до уваги, що сторони спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у вересні 2014 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO]. 14.11.2014 року [PERSON] подала до суду заяву, в якій змінила позовні вимоги та просила суд щомісячно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред'явлення позову до суду. В позовній заяві позивач зазначила, 01.11.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. На даний час шлюбні відносини припинені, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач з'явилась, позовну заяву та викладені в ній обставини підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також з'являвся, позовну заяву визнавав частково. В судове засідання після оголошення перерви відповідач не з'явився, через канцелярію суду подав заяву ,відповідно до якої позовну заяву та викладені в ній обставини визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Позивач та відповідач мають дитину: [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 14 березня 2012 року. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з огляду на те, що [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, враховуючи заяву відповідача, який визнав позов у повному обсязі, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у жовтні 2014 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві позивач зазначила, що з 18.09.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На даний час шлюбні відносини припинені, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі позовну заяву та викладені в ній обставини підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовну заяву та викладі в ній обставини визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області 07 вересня 2011 року). Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з огляду на те, що [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, враховуючи заяву відповідача, який визнав позов у повному обсязі, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у квітні 2014 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приблизно 6-7 років тому сімейні відносини стали погіршуватись, зникло взаєморозуміння, постійні непорозуміння переростали в сварки, які часто закінчуються нанесенням йому тілесних ушкоджень. Зникло почуття любові, довіри, що переросли в неприязненні почуття до відповідача. Зазначає, що з 31.03.2014 року він не проживає з відповідачем. В судове засідання позивач з'явився, позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явилась, та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Зазначала, що відповідач з березня 2014 року перестав забезпечувати сім'ю, тривалий час проживає з іншою жінкою. Також заперечувала щодо зазначених позивачем обставин нанесення нею тілесних ушкоджень, стверджуючи про вчинення зазначених дій саме позивачем щодо неї. Судом встановлено, що сторони одружені з 30 грудня 1971 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], зареєстрованого виконавчим комітетом Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 40. Від шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей сторони не мають. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з березня 2014 року, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у травні 2014 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24.12.2009 року відповідача було засуджено за злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі та з цього часу фактичні шлюбні відносини з відповідачем були припинені, оскільки стало зрозуміло, що відповідач не піклувався про сім'ю та про дитину. В судове засідання позивач з'явилась, позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити, зазначила, що з відповідачем фактичні шлюбні відносини припинені з 24.12.2009 року. Зазначила, що у лютому 2014 року відповідач звільнився з місць позбавлення волі, але сімейні стосунки не відновлювались, на даний час він проживає у своїх батьків, а вона з іншим чоловіком. Строк для примирення просила не давати, оскільки, рішення розірвати шлюб було давно прийнято та є виваженим Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Судом встановлено, що сторони одружені з 11 червня 2005 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], зареєстрованого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 314. Позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 20 грудня 2006 року. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з 24.12.2009 року, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved