Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Спліт-Іллічівськ», в якому (з урахуванням змін та уточнень в остаточній редакції) просить: - визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON] , поширену ТОВ «Спліт-Іллічівськ» у листі заступника директора цього підприємства №3 від 19 лютого 2016 року до КП «Фірма «Райдуга» та заступника Чорноморського міського голови Чумель Н.І., а саме: «Після кожного аварійного виклику для чистки каналізації, [PERSON] вимагає та отримує «винагороду» в розмірі 400 грн. Таких викликів в середньому 5-6 на рік. Жодного акту виконання робіт та касового чеку нам не пред`явлено»; «періодично від директора КП «Райдуга» [PERSON] поступають вимоги з оплатами робіт, що не узгоджені з ТОВ «Спліт-Іллічівськ». Наприклад: в нетверезому виді керівник КП «Райдуга» [PERSON] вимагав від працівників плату за прибирання території, що належить (не орендується) ТОВ «Спліт-Іллічівськ»; «на території, що орендує ТОВ «Спліт-Іллічівськ», знаходиться будівля, яка не використовується в даний час, але використовувалась як склад. З ціллю рейдерського захвату будівлі та території, та для використання в особистих цілях, директор КП «Райдуга» [PERSON] ввів в оману працівників міської ради м.Іллічівська, які з його допомогою, залученням представника міської ради, начальника охорони міської ради та 5 бійців СОБ (служба громадської безпеки), без участі міліції опечатав приміщення та заварив електрозваркою вхідні двері»; - зобов`язати ТОВ «Спліт-Іллічівськ» не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати вищевказану інформацію, шляхом направлення листів до заступника Чорноморського міського голови Чумель Н.І. та КП «Фірми «Райдуга» із зазначенням у них такого тексту: «всі викладені факти у листі ТОВ «Спліт-Іллічівськ» №3 від 19 лютого 2016 року на Вашу адресу не відповідають дійсності»; - стягнути з відповідача судові витрати (т.1 а.с.172-178). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що інформація, зазначена заступником директора товариства з обмеженою відповідальністю «Спліт-Іллічівськ» (далі - ТОВ «Спліт-Іллічівськ) в листі №3 від 19 лютого 2016 року, є недостовірною, оскільки у 2003 році складений Договір про чистку каналізації, згідно якого між ТОВ «Спліт-Іллічівськ» та КП «Райдуга» встановлені та закріплені належним чином господарські відносини цього приводу, і у разі невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків по цьому Договору або по іншим господарським відносинам Відповідач мав право звернутись до суду, але жодного разу цього не зробив. Тобто факт невиконання умов Договору не доведений і у Відповідача не має належних доказів з цього приводу. За фактом вимагання та отримання неправомірної винагороди [PERSON] ТОВ «Спліт-Іллічівськ» до правоохоронних та інших органів не звертався і ніяких кримінальних справ чи кримінальних проваджень, а тим більше рішень судів, відносно Позивача [PERSON] з цього питання не має. Жодних претензій з боку Відповідача з питань ненадання будь-яких документів від КП «Фірма «Райдуга» у письмовому виді не надходило. Позивач стверджує, що ніколи від директора КП «Райдуга» [PERSON] не поступали вимоги з оплати робіт, що не узгоджені з ТОВ «Спліт-Іллічівськ». Факт вимагання в нетверезому виді керівника КП «Радуга» [PERSON] не може бути взагалі прийнято до уваги, адже у Відповідача не має належних доказів (відповідного медичного висновку) перебування його коли б то не було у нетверезому стані. Безпідставних вимог з боку керівництва КП «Фірма «Райдуга» будь-якої оплати за прибирання території, що належить ТОВ «Спліт-Іллічівськ» не було. Не може комунальне підприємство та посадові особи органів місцевого самоврядування чи зазначеного підприємства мати цілі рейдерського захвату будівель та територій, тим більше для використання в особистих цілях. Так, судом з цього приводу відносно вказаного об`єкту приймались два рішення від 14.06.2014 року та від 05.12.2014 року. Тобто, на думку позивача, відповідач навмисне перекручує поняття «Рейдерський захват», яке означає заволодіння чужою власністю для своїх приватних цілей. У Відповідача відсутні докази того, що керівництво КП «Фірма «Райдуга» з 2007 р. вимагало та отримувало додаткові (належним чином не оформлені) кошти на ремонт приміщення електрощитової (що не належить ТОВ «Спліт-Іллічівськ»), проведення профілактичних вимірювань, утримання електрика і головного спеціаліста». Належних доказів (рішень судів) з питань незаконного отримання коштів керівництвом КП «Фірма «Райдуга» у Відповідача не має. Тим більше, [PERSON] є директором КП «Фірми «Райдуга» лише з 2012 року. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить задовольнити заявлені вимоги (т.2 а.с.22). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (т.1 а.с.184-187). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2016 року заступник директора товариства з обмеженою відповідальністю «Спліт-Іллічівськ» (далі - ТОВ «Спліт-Іллічівськ або відповідач) [PERSON] надіслав лист №3 до КП «Фірма «Райдуга» та заступника Чорноморського (Іллічівського) міського голови [PERSON] Н [PERSON] . (т.1 а.с.12) в якому, окрім іншого, зазначив наступну інформацію: «…з 2003 р. складений Договір про чистку каналізації, згідно якого ТОВ «Спліт-Іллічівськ» щомісячно перераховує КП «Райдуга» суму згідно Договору. Але профілактичні роботи не виконуються, проводяться тільки аварійні роботи після виклику відповідних служб (працівників, машини). Після кожного аварійного виклику [PERSON] вимагає та отримує «винагороду» в розмірі 400 грн. Таких викликів в середньому 5-6 на рік. Жодного акту виконання робіт та касового чеку нам не пред`явлено»; «періодично від директора КП «Райдуга» [PERSON] поступають вимоги з оплатами робіт, що не узгоджені з ТОВ «Спліт-Іллічівськ». Наприклад: в нетверезому виді керівник КП «Райдуга» [PERSON] вимагав від працівників плату за прибирання території, що належить (не орендується) ТОВ «Спліт-Іллічівськ…»; «на території, що орендує ТОВ «Спліт-Іллічівськ», знаходиться будівля, яка не використовується в даний час, але використовувалась як склад…»; «з ціллю рейдерського захвату будівлі та території, та для використання в особистих цілях, директор КП «Райдуга» [PERSON] ввів в оману працівників міської ради м.Іллічівська, які з його допомогою, залученням представника міської ради, начальника охорони міської ради та 5 бійців СОБ (служба громадської безпеки), без участі міліції опечатав приміщення та заварив електрозваркою вхідні двері»; «…керівництво КП «Райдуга» з 2007 р. вимагало та отримувало додаткові кошти на ремонт приміщення електрощитової (що не належить ТОВ «Спліт-Іллічівськ»), проведення профілактичних вимірювань, утримання електрика і головного спеціаліста». Доказів своїх тверджень відповідач не навів та в судове засідання не представив. З матеріалів справи вбачається, що негативна інформація щодо Позивача, висловлена Відповідачем, частково має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), і отже така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Так не є оціночними судженнями твердження, що «в 2003 р. складений Договір про чистку каналізації, згідно якого ТОВ «Спліт-Іллічівськ» щомісячно перераховує КП «Райдуга» суму згідно Договору. Але профілактичні роботи не виконуються, проводяться тільки аварійні роботи після виклику відповідних служб (працівників, машини). Після кожного аварійного виклику [PERSON] вимагає та отримує «винагороду» в розмірі 400 грн. Таких викликів в середньому 5-6 на рік. Жодного акту виконання робіт та касового чеку нам не пред`явлено», «періодично від директора КП «Райдуга» [PERSON] поступають вимоги з оплатами робіт, що не узгоджені з ТОВ «Спліт-Іллічівськ». Наприклад: в нетверезому виді керівник КП «Райдуга» [PERSON] вимагав від працівників плату за прибирання території, що належить (не орендується) ТОВ «Спліт-Іллічівськ», «керівництво КП «Райдуга» з 2007 р. вимагало та отримувало додаткові кошти на ремонт приміщення електрощитової (що не належить ТОВ «Спліт-Іллічівськ»), проведення профілактичних вимірювань, утримання електрика і головного спеціаліста». Ст.32 Конституції України передбачає судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного повагу до його честі та гідності визначено в ст.28 Конституції України, ст.270 ЦК України та відповідно до ст.3 Конституції людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються найвищою соціальною цінністю. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. \~ \~ \~ \~Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до\~статті 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі\~статтею 299 ЦК України\~фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно з частиною третьою\~ст.277 ЦК України\~негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Таким чином, відповідно до\~статті 277 ЦК України\~предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно з частиною другою\~статті 30 Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Пленум Верховного Суду України у пункті 15\~постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з частиною третьою\~статті 277 ЦК України\~негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями ст.277 ЦК України і ст.12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на Відповідача. \~ \~ \~ \~Ст.277 ЦК України передбачає спеціальний спосіб захисту: спростування недостовірної інформації. \~ \~ \~ \~Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. \~ \~ \~ \~Відповідач не довів суду, що поширена ним інформація є достовірною, та на підтвердження цього не надав відповідних доказів. Таким чином, судом встановлено, що інформація, яку поширив Відповідач, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: partial