Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

До Зіньківського районного суду Полтавської області звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] міської ради Полтавської області та громадянки [PERSON], про захист права власності на земельну ділянку, визнання недійсними правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку та відновлення стану земельної ділянки, який існував до вчинення порушення, в якій просить суд вжити заходів захисту права власності [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована по вул. Гоголя, 76, в м. Зіньків Полтавської області, що належить їй на підставі державного акта на право приватної власності на земелю серії IV-ПЛ №000044, шляхом визнання недійсними правовстановлюючих документів громадянки [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0,0403 га кадастровий номер 321310100:50:015:0502 та відновлення стану земельної ділянки, який існував до вчинення порушення її права власності на земельну ділянку, обєднавши земельні ділянки площею: 0,0502 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0504; площею 0,1677 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0507; площею 0,0403 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0502, в одну земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві і просив суд позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] міська рада Полтавської області, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю і просив суд розглянути справу без його присутності. Громадянка [PERSON] в судове засідання не зявилась. Згідно довідок установи поштового звязку від 22.08.2015 року та 12.09.2015 року, направлені відповідачеві судові повістки про виклик до суду були повернуті до суду із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно частини 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно адресної довідки наданої [PERSON] районним сектором управління державної міграційної служби України в Полтавській області від 04.09.2015 року за №27-865, громадянка [PERSON] [INFO], зареєстрована за місцем постійного проживання [INFO] з 20.05.1999 року. Таким чином вважається, що судова повістка про виклик до суду вручене громадянці [PERSON] належним чином, а отжк вона вважається належним чином повідомлена про дату час та місце судового засідання. За змістом частини 2, 4 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З огляду на те, що клопотань про відкладення справи від сторін не надходило, суд приходить до висновку про те, що неявка відповідачів в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи та вважає за можливе розглянути та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Згідно договору дарування приватизованої земельної ділянки від 02.10.1997 року [PERSON], отримала у дар від громадянки [PERSON] приватизовану земельну ділянку площею 0,274 га, яка розташована по вул. Гоголя, 76, в м. Зіньків Полтавської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. На підставі вищезазначеного договору дарування позивачеві було видано державний акт серії IV-ПЛ №000044 на право приватної власності на земелю, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №783, на земельну ділянку площею 0,274 га. 4 листопада 2004 року 22-гою сесією 4 скликання [PERSON] міської ради Полтавської області було прийнято рішення про припинення права власності позивачки на вищезазначену земельну ділянку у звязку із добровільною відмовою власника землі на користь територіальної громади, змінено цільове призначення та поділено земельну ділянку на три окремі земельні ділянки, в тому числі: площею 0,0502 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0504, площею 0,1677 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0507 та площею 0,0403 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0502 Інженером-землевпорядником [PERSON] міської ради [PERSON] у державному акті на право приватної власності на землю IV-ПЛ №000044, у розділі «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки» було вчинено запис про зменшення площі земельної ділянки на 0,0557 га, а також виконані графічні позначення у плані зовнішніх меж земельної ділянки. 17 січня 2006 року 35-тю сесією 4 скликання [PERSON] міської ради Полтавської області було прийнято рішення про передачу позивачці в оренду земельних ділянок площею 0,0502 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0504 і площею 0,1677 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0507. Однак договору оренди між позивачкою і Зіньківьською міською радою не було укладено, так-як вищезазначені рішення не були доведені до відома позивачки і про них вона дізналась лише в 2013 роції Окрім того рішенням 23 сесії четвертого скликання [PERSON] міської ради від 06 грудня 2004 року було безоплатно передано у приватну власність громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,0403 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0502, яка являється однією із трьох частин земельної ділянки позивачки належні їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю IV-ПЛ №000044. Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 01.11.2013 року у справі, за адміністративним позовом [PERSON], до [PERSON] міської ради Полтавської області про визнання протиправними і скасування рішень було визнано недійсним запис про зменшення площі земельної ділянки на 0,0557 га виконаний інженером-землевпорядником [PERSON] міської ради [PERSON] у державному акті на право приватної власності на землю IV-ПЛ №000044, у розділі «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки», а також виконані графічні позначення у плані зовнішніх меж земельної ділянки, визнати протиправними і скасовано рішення 22 сесії 4 скликання [PERSON] міської ради Полтавської області від 4 листопада 2004 року «Про припинення права власності на земельну ділянку громадянки [PERSON] Білорусь [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS]», визнати протиправним і скасувати рішення 22 сесії 4 скликання [PERSON] міської ради Полтавської області від 4 листопада 2004 року «Про зміну цільового призначення земельної ділянки, що знаходиться у власності громадянки [PERSON] Білорусь [PERSON], яка мешкає в м.Світлогорськ, Гомельської області, м-н Першотравневий, 47/20» та визнано протиправним і скасувано рішення 35 сесії 4 скликання [PERSON] міської ради Полтавської області від 17.01.2006 року «Про передачу в оренду земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. республіки Білорусь [PERSON], яка мешкає в м. Світлогорськ, м-н Першотравневий, 47/20, іден. код 4080337». Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.12.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради Полтавської області про визнання протиправними і скасування рішень було визнано частково протиправним і скасовано рішення 23 сесії четвертого скликання [PERSON] міської ради від 06 грудня 2004 року «Про передачу безоплатно в приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON], яка мешкає в м.Зінькові, вул. Гоголя, 74, іден.код [NUMBER]» в частині підпункту 2, пункту 2 зазначеного рішення, щодо безоплатної передачі у приватну власність громадянки [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0403 га. Вищезазначеними судовими рішеннями було встановлено, що органом місцевого самоврядування не приймалось рішення про надання згоди на одержання права власності на земельну ділянку і нотаріально посвідченої угоди про передачу права власності на земельну ділянку між [PERSON] та [PERSON] міською радою не укладалось. [PERSON] міська рада не зверталась до суду із відповідною позовною заявою і судового рішення про примусове відчудження земельної ділянки судом не виносилось. Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі її вилучення не розроблялось. Відповідно частини 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як передбачено нормою частини 1, 2 ст. 142 Земельного кодексу України 2001 року, - Припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 1, 2 ст. 145 Земельного кодексу України 2001 року, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Таким чином право власності [PERSON] на земельну ділянку не було припинено у встановленому законом порядку. Відповідно ч. 5, ст. 116 Земельного Кодексу України, в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Із вищезазначеного слідує, що спірна земельна ділянка фактичною площею 0,0403 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0502 була надана нині покійній громадянці [PERSON] в супереч вимогам актів цивільного законодавства. Як передбачено нормою ч. 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В силу стітті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Суд приходить до висновку про нікчемність правочину щодо безоплатної передачі спірної земельної ділянки фактичною площею 0,0403 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0502 у приватну власність нині померлій [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи відділ держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області листом від 10.09.2015 року, наданим на запит суду, повідомив, що на підставі рішення 23 сесії 4 скликання [PERSON] міської ради від 06 грудня 2004 року, яке було визнано протиправним і скасовано постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.12.2014 року, на імя [PERSON] 06.05.2005 року було видано державний акт на право власності на землю серії ПЛ №235861, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01055500333, на земельну ділянку площею 0,0403 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0502. Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 14.09.2015 року за №1076/02-02/04-27, в державному реєстрі актів цивільного стану наявний актовий запис про смерть [PERSON] [INFO], яка померла 13.02.2009 року в м.Зіньків, Полтавської області. Як вбачається із повідомлення Державного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу від 25.09.2015 року №1016/01-16, після смерті [PERSON] її спадкоємці до натаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину не звертались. Відповідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні айном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За таких обставин суд приходить до висновку про правомірність та обгрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання недійсними правовстановлюючих документів громадянки [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0,0403 га кадастровий номер 321310100:50:015:0502. Згідно параграфа 2 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Як передбачено пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Відповідно ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача щодо відновлення стану земельної ділянки, який існував до вчинення порушення права власності шляхом обєднання в одну земельну ділянку земельних ділянок площею 0,0502 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0504, площею 0,1677 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0507 та площею 0,0403 га кадастровий номер 5321310100:50:015:0502, є правомірними та обгрунтованими. Відповідно ст. 386 ЦК України, - Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Outcome: approved