Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

До суду звернувся позивач з зазначеним позовом відповідно до якого, просив стягнути з відповідача на його користь 50000,00 грн. відшкодування витрат в порядку регресу та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 07.12.2012 року між [PERSON] та позивачем було укладено поліс № АВ/3711631 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль [NUMBER], на випадок заподіяння матеріальної шкоди третім особам з лімітом відповідальності страховика в 50000,00 грн. 15.12.2010 року на перехресті вулиць Академіка Палладіна та Стеценка сталась дорожньо-транспорна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2013 року відповідача визнано винним у вчиненні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. В свою чергу позивач в повному обсязі виконав зобов'язання перед потерпілим [PERSON], сплативши суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 435 від 06.11.2013 року та № 839 від 12.06.2014 року. Про настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач із відповідною заявою до позивача як страховика не звертався, а тому з нього слід стягнути сплачені кошти в порядку регресу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та обґрунтування позову підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, оскільки відповідач уклавши з позивачем договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання страхового випадку страховика не повідомив, тим самим не виконав покладені на нього договором та діючим законодавством обов'язки. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, позовні вимоги вважає необґрунтованими, підтримав письмові заперечення відповідача, в яких [PERSON] зазначив, що після настання ДТП 15.12.2012 року він в телефонному режимі повідомив позивача про настання страхового випадку, однак позивач повідомлення проігнорував. 19.12.2012 року він повторно здійснив дзвінок до страхової компанії із повідомленням про намір звернутись із заявою про виплату страхового відшкодування, проте йому повідомили про відсутність необхідності такого звернення у зв'язку з наявністю письмового повідомлення [PERSON] про настання ДТП. Крім того відповідач заперечував розмір заявлених позивачем вимог, оскільки при розгляді Святошинським районним судом м.Києва у 2013 році справи про відшкодування шкоди, між [PERSON] та відповідачем затверджено мирову угоду про оплату шкоди завданої транспортному засобу внаслідок ДТП у розмірі 50000,00 грн., яка на теперішній час поступово виконується боржником. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.12.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO», д.н.з. [NUMBER]. по вул. Академіка Палладіна - вул. Стеценка в м.Києві, не врахував дорожню обстановку, здійснив рух через перехрестя, яке регульоване світлофорним об'єктом на забороняючий «червоний» сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався зліва на дозволяючий «зелений» сигнал світлофора, що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та його притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с. 14) Відповідно до витягу загальної бази МТСБУ станом на 15.12.2012 року діяв Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3711631 укладеному між ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» та [PERSON], відповідно до якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність та ліміт за шкоду майну встановлений в розмірі 50000,00 грн. (а.с. 5) Відповідно до повідомлення [PERSON] від 19.12.2012 року про настання страхового випадку та його заяви від 24.01.2013 року про виплату страхового відшкодування (а.с. 6,8), на підставі звіту з оцінки транспортного засобу № 6118 від 29.12.2012 року (а.с.15-19), відповідно до розпорядження до страхового акту № 88/014/ОСЦПВ/01 від 06.02.2013 року (а.с. 9-10) та платіжного доручення № 435 від 06.11.2013 року, платіжного доручення № 839 від 12.06.2014 року ПрАТ «СК «ЗДОРОВО» здійснив страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн., виконавши покладені на нього договірні зобов'язання. ( а.с. 32-13). Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Нормами ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно п. 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п. 33.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно ст. 993 ЦПК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню та підлягає стягненню на користь позивача з [PERSON] 50000,00 грн. відшкодування витрат в порядку регресу. Що стосується ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 10.07.2013 року, згідно якої затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] по цивільній справі про стягнення матеріального збитку, то зазначена ухвала не стосується даного спору, оскільки в даному випадку вирішується питання, щодо регресних вимог, а не відшкодування безпосередньо самого збитку потерпілому. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 500,00 грн. (а.с. 34).

Outcome: approved