Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

До суду 18.02.2019 року надійшов позов ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування суми страхового відшкодування в розмірі 17082,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №102064 від 30.09.2015 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля KIA Cee`d, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 23.03.2016 року в місті Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] , автомобіля Daewoo Matiz д.н. [NUMBER] під управлінням [PERSON] , автомобіля Mazda д.н. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , автомобіля Lexus д.н. [NUMBER] під управлінням [PERSON] , автомобіля ВАЗ 21083 д.н. [NUMBER] під управлінням [PERSON] , автомобіля Toyota д.н. [NUMBER] під управлінням [PERSON] та автомобіля Toyota Avensis д.н. [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 11.05.2016 року особою, винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнено останнього до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КпАП України. Згідно умов договору страхування позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 17082,40 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена полісом. 17.07.2018 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди з метою урегулювання спору у досудовому порядку, проте вимога залишилась без уваги останнього. Ухвалою суду від 28.02.2019 року було відкрито провадження по даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 29.03.2019 року. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовної заявою) направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, проте конверт повернувся до суду за «закінченням терміну зберігання», судове засідання відкладено на 25.04.2019 року. На дату судового засідання 25.04.2019 року поштова кореспонденція направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, конверт повернувся до суду за «закінченням терміну зберігання». Крім того, ухвалу суду від 28.02.2019 року про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення. Судове засідання 25.04.2019 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 29.05.2019 року. На дату судового засідання 29.05.2019 сторони по справі повідомленні належним чином. Станом на 29.05.2019 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходив, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 31.05.2019 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.06.2016 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем Toyota Avensis, державний номер [NUMBER] , на перехресті вул. Успенська та Олександрівського проспекту в м. Одесі, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Kia Cee`d державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вина відповідача встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.05.2016 року по справі №522/6971-16-п. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Автомобіль Kia Cee`d д.н. [NUMBER] на момент ДТП був застрахований, відповідно до страхового договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №102064, укладений між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] . 23.03.2016 року до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надійшла заява про настання страхового випадку. Відповідно звіту №PZU/0806/16 від 29.03.2016 було оцінено розмір збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу на суму 13729,46 грн. Відповідно звіту №0806/16 з оцінки вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля Kia Ceed д.н. [NUMBER] пошкодженого в результаті ДТП вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 17103,77. Відповідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту підтверджений квитанціями виконаних робіт, розмір збитку складає 17082,40 грн. Платіжне доручення №42288 від 20.05.2016 року на суму 4451,96 грн., платіжне доручення №2952 від 23.05.2016 року на суму 9630,44 грн. та платіжне доручення №2953 від 23.05.2016 року на суму 3000,00 грн. підтверджують сплату страхового відшкодування за зазначеним страховим договором. Відповідно витягу з Централізованої бази даних МТСБУ від 23.03.2016 року відсутні дані щодо страхового полісу транспортного засобу з державним номером [NUMBER] . З матеріалів справи також встановлено, що відповідачу направлялась вимога про відшкодування завданої майнової шкоди 17.07.2018 року, однак відповіді на таку вимогу не надходило. Виходячи з вимог ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За п. 22.1 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі у сумі 17082,40 грн., що підтверджується та платіжними дорученнями №42288 від 20.05.2016 року на суму 4451,96 грн., №2952 від 23.05.2016 року на суму 9630,44 грн. та №2953 від 23.05.2016 року на суму 3000,00 грн. Відповідач не надав ніяких доказів, які б спростовували твердження позивача. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з урахуванням встановленої вини [PERSON] у вчиненні ДТП та здійснення виплати з боку ПрАТ «ПЗУ Україна», суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як зазначено в ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У той же час, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлює, що за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про набуття позивачем права регресної вимоги після виплати страхового відшкодування та задоволення вимог позивача в повному обсязі. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved