Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.01.2015 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 04.08.2014 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . З часу винесення судом рішення про стягнення аліментів її доходи значно зменшились, заробітна плата на рівні мінімальної та з відповідними доходами не має змоги забезпечити потреби дитини в певній мірі. Відповідач свої доходи приховує та має заборгованість по аліментам. Крім того, потреби сина значно зросли. Син хворіє, у зв`язку із чим змушена нести витрати на діагностику та лікування. Також вона сплачує за харчування у навчальних закладах. Купує одяг та продукти харчування. Допомоги у вихованні сина, догляду за ним, в витратах на лікування відповідач не бере. Перед початком навчання вона придбала сину приладдя та купує додатково зашити, ручки і т.д. впродовж навчання. Крім цього, син розвивається, йому цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї і т.д. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча син потребує і духовного розвитку. На її прохання розділити витрати, пов`язані з навчанням дитини відповідач ігнорує. З часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які вона сплачує самостійно, хоча електроенергія та газ потрібно для проживання дитини. Зросла вартість продуктів харчування, однак на більше відповідач коштів не надає та всі витрати позивач несе самостійно. За даних обставин позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення сином повноліття. Позивач в судовому засіданні заявлені нею вимоги підтримала в повному обсязі та просила її позов задовольнити. Також пояснила, що відповідач кожного місяця сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1200грн. Відповідач та його представник в призначене судове засідання не з`явилися, однак надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, крім того надали письмовий відзив на позов, в якому заперечували проти задоволення позову посилаючись на наступне. В матеріалах справи відсутні докази щодо зміни матеріального стану відповідача, дитини, позивача, тощо. З моменту ухвалення рішення щодо стягнення аліментів його матеріальний стан не змінився. Також зазначив, що сплачує аліменти з урахуванням вимог закону, а саме не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, а саме 1200 грн. щомісячно. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.01.2015 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 04.08.2014 року і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . (а.с. 7) У відповідності до розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 07.08.2019р. державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області постановлено, що заборгованість із сплати аліментів аліментів [PERSON] станом на 01.08.2019р. відсутня. (а.с. 24-25) Інших доказів та документів матеріали справи не містять. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті). Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів органом, який здійснює виконання рішення суду. Така правова позиція була сформована Верховним Судом та викладена в постанові ВС від 12.09.2018 року по справі №459/2181/17, 61-37114св18. Позовні вимоги позивачки не ґрунтуються на вимогам ст.192 СК України, а законодавче підвищення мінімального розміру аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Аналогічний висновок також стосується і зміни прожиткового мінімуму. Також слід зазначити, що позивач одночасно посилається на положення ст.182 Сімейного Кодексу України, і на загальну зміну прожиткового мінімуму. Зміна розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб також не є підставою для зміни розміру аліментів в розумінні ст.192 СК України. При цьому суд враховує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у відповідача відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, не надано доказів погіршення або поліпшення матеріального стану, як у позивача так і у відповідача, які могли бути підставою для зміни розміру аліментів у відповідності до ст.192 Сімейного Кодексу України. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, вимагаючи зміни розміру аліментів у даному випадку, позивач мала довести факт зміни будь-якої з обставин, зазначеної в ст. 192 СК України. Належних і допустимих доказів зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що є підставою для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. За таких обставин, суд вважає не доведеними доводи позивача щодо існування передбачених ст.192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за наведених вище обставин.

Outcome: dismissed