Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про визнання особи, втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог: [PERSON], та [PERSON], згідно якого просить визнати відповідача втратившою право користування житловим приміщенням квартирою № 12 в будинку № 1 по пров. Спортивному (раніше Терешкової) в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області , посилаючись на наступне: він та його діти [PERSON]С,. та [PERSON] ([PERSON],) є власниками квартири № 12 в житловому будинку № 1, що знаходиться по пров. Спортивному (раніше Терешкової) в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. У зазначеній квартирі на цей час зареєстровані, він його діти та колишня дружина [PERSON], але фактично проживає він один, що підтверджується актом депутата Дніпровської селищної ради. Відповідачка проживає окремо за адресою: пров. Спортивний (Терешкової), 4 кв. 11 і є власником цієї квартири. Ключі від його квартири відповідачка має, так як попросила їх у нього для того, щоб забрати свої речі. Але замість того вчиняє сварки, бійки, погрожує, викидає його речі, провокую та створює конфлікті ситуації. З травня по жовтень 2013 року відповідачка вигнала його в гараж та не пускала до квартири, а потім звинуватила у крадіжці каблучки, яка згодом знайшлась. Відповідачка, будучи зареєстрованою в належній йому квартирі, в ній не проживає з серпня 2015 року. ЇЇ реєстрація в належній йому квартирі створює проблеми із надмірного нарахування комунальних послуг, що приводить до порушення його прав. Самостійно знятись з реєстраційного обліку відповідачка не бажає. Він сам також не може зняти відповідачку з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою так як при цьому потрібна особиста присутність відповідачки та її бажання на це, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що відповідачка в належній йому квартирі не проживає з 2014 року. При цьому вона сама залишила його квартиру та перейшла жити до квартири, яка є власністю. Відповідач в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечувала, при цьому відповідач пояснила, що вимоги позивача є необґрунтовані і безпідставні. Вона змушена була покинути житлове приміщення, що належить позивачу, через неможливість спільного проживання. Після розірвання шлюбу вона протягом тривалого часу проживала в цій квартирі, робила ремонт. Оплачувала комунальні платежі. Крім цього на придбання квартири кошти давали її батьки, і вона також є власником даної квартири. У спірній квартирі знаходяться її речі, які вона використовує для здійснення підприємницької діяльності і вона повинна мати доступ до них. Вона оплачує комунальні послуги за дану квартиру, зберігає там свої речі. І якщо вона не буде здійснювати нагляду за даною квартирою, то позивач, який схильний до вживання спиртних напоїв, занедбає дану квартиру, так як може залишити її відкритою і з неї винесуть всі речі. Крім того він не сплачує комунальні платежі, тому виникнуть борги за квартиру. Вона вважає, що дану квартиру потрібно продати та розділити кошти від її продажу. З цією метою її діти видали їй довіреність на управління та розпорядження належними їм частками у квартирі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, При цьому пояснила, що на її думку так як її мати проживала протягом довгого часу з батьком то вона має право бути зареєстрованою в даній квартирі. Її мати припинила проживати в даній квартирі з серпня 2015 року, в зв'язку з тим, що через сварки та конфлікти з батьком не могла більше там проживати. З цього часу її мати проживає за адресою [INFO]. Сама вона з 2007 року проживає в м. Дніпродзержинську. Іноді приїздить у вихідні дні до даної квартири, щоб взяти деякі свої речі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заперечень з приводу заявлених позовних вимог суду не подав. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON], та його діти [PERSON], та [PERSON], є співвласником квартири № 12 в житловому будинку № 1 що знаходиться по вул. пров. Спортивному (раніше Терешкової) в сел. Дніпровському Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Право власності позивача на дане житлове приміщення підтверджується свідоцтвом про право власності на житло в результаті її приватизації. Разом з позивачем співвласниками даної квартири є діти сторін [PERSON], та [PERSON] Згідно даних будинкової книги в вищезазначеній квартирі на даний час зареєстровані позивач, відповідачка та [PERSON] Відповідно до акту депутата Дніпровської селищної ради від 23.11.2016 року встановлено, що позивач [PERSON]І,. у [ADDRESS] (Терешкової) сел.. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Верхньодніпровського району Дніпропетровської області проживає один. Його син [PERSON]С,. з 2014 року проживає в іншій країні, а бувша дружина [PERSON]В,. з серпня 2015 року проживає за адресою: [INFO] (Терешкової) сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Крім того факт, що відповідач не проживає в спірній квартирі з серпня 2015 року визнається самою відповідачкою [PERSON]В,. та третьою особою [PERSON] та доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає. Посилання відповідача [PERSON], на те, що позивач примусово виселив її зі спірної квартири та перешкоджає їй користуватись нею, суд вважає безпідставними так як на підтвердження даного факту суду не надано жодних доказів. Крім того дані посилання спростовуються і поясненнями самої позивачки, згідно яких вона зазначає. що квартирі знаходяться її речі для здійснення підприємницької діяльності. Вона має ключі від квартири та вільний доступ до даних речей. Посилання на те, що позивач не віддає позивачці її речі не предметом розгляду даної справи. Таким чином судом встановлено, що відповідачка з серпня 2015 року не проживає в [INFO] (Терешкової) сел.. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, але використовує її для збереження речей для здійснення підприємницької діяльності, що суперечить призначенню житлового приміщення та ст. 6 ЖУ України Так, згідно ст. 6 ЖК України жилі будинки та жилі приміщення мають призначення для постійного проживання громадян, а також для використання в установленому порядку в якості службових приміщень та гуртожитків. Надання приміщень в жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла. Судом встановлено, що відповідачка з серпня 2015 року ( тобто більше одного року) не проживає в [INFO] (Терешкової) сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, а проживає в [INFO] (Терешкової) сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Доказів того, що відповідач [PERSON], починаючи з серпня 2015 року намагалась вселитись в квартиру [ADDRESS] (Терешкової) сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та проживати там суду не надано. Використання відповідачкою даної квартири для зберігання речей для зайняття підприємницькою діяльності, як зазначалось вище, не є використанням житла за призначенням та підтвердженням факту її проживання в даній квартирі. Сплата відповідачкою комунальних послуг також не є доказом проживання відповідачки в квартирі. Крім того з досліджених в судовому засіданні довіреностей виданих, [PERSON], та [PERSON]С,. на ім'я відповідачки, остання уповноважувалась ними управляти та розпоряджатись належними їм частками в спірній квартирі, тому оплату комунальних послуг відповідачка могла здійснювати і за інших співвласників даної квартири, які її на це уповноважували. Посилання відповідачки на те, що дана квартира куплена за кошти її батьків суд вважає необґрунтованими, так як право власності на квартиру виникло не підставі угоди про придбання житлового приміщення, а на підставі приватизації даної квартири. Згідно свідоцтва про право власності на жило відповідачка не власницею даною квартири. Оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання відповідача [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] (Терешкової) сел.. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, як така, що не проживає в зазначеній квартирі більше одного року без поважних причин. До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що на даний час позивач фактично сам проживає у спірній квартирі. Інші співвласники квартири в ній не проживають та не ставлять перед судом клопотання про можливість перебування відповідачки бути зареєстрованою в даній квартирі в тій її частці, що належить їм. Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином рішення суду про визнання [PERSON]В, такою, що втратила право користування квартирою № 12 в буд. 1 по пров. Спортивному (Терешкової) сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов'язків на Державну міграційну службу України в Дніпропетровській області. Виходячи з того, що позовні вимоги позивача задоволенні та у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені нею судові витрати, а саме 551 грн., 60 коп., за сплачений судовий збір, так як позовні вимоги позивача задоволені в повному об'ємі.

Outcome: approved