Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із заявою про надання права на шлюб з [PERSON] звернулася [PERSON] Свою вимогу обґрунтовувала там, що вона вирішила одружитися із [PERSON], але їй не виповнилося вісімнадцять років. В судовому засіданні [PERSON] свою вимогу підтримала, та просила її задовольнити. [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Заінтересована особа відділ РАЦС Миронівського районного управління юстиції у Київській області будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не делегував, заперечень проти задоволення заяви [PERSON] не надав. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що зава підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 Сімейного кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 22 Сімейного кодексу України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Частиною 2 ст. 23 Сімейного кодексу України, встановлено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до роз'яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що заявник [PERSON], народилася [INFO] року. Таким чином, на даний час заявник не досягла шлюбного віку, передбаченого ст. 22 Сімейного кодексу України. Заявниця [PERSON] перебуває на 21 тижні вагітності, бажає укласти шлюб із майбутнім батьком її дитини [PERSON], який в судовому засіданні також підтвердив своє бажання укласти шлюб із [PERSON] Допитана в якості свідка мати заявниці [PERSON] проти надання дозволу на укладення шлюбу її доньки із [PERSON] не заперечувала. Допитана в якості свідка мати заявниці [PERSON] проти надання дозволу на укладення шлюбу її сина із неповнолітньої [PERSON] не заперечувала. Вирішуючи заяву [PERSON], про надання права на шлюб, суд враховує спільне бажання заявника та особи, з якою має бути укладений шлюб укласти шлюб, їх спільний намір створити сім'ю, у зв'язку з чим вважає, що таке право буде відповідати їх інтересам та інтересам їх майбутньої сім'ї. Отже, за обставинами справи встановлені правові підстави для задоволення заяви про надання [PERSON] права на шлюб. На підставі ст. ст. 22, 23 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved