Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, а саме: визнати за [PERSON] право власності на обов`язкову частку в спадщині після померлого [INFO] [PERSON] , у вигляді 1/12 частини квартири [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - 1/3 частина квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого, окрім іншого, заповідав [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS] . На день відкриття спадщини позивач [PERSON] був і по теперішній залишається інвалідом 1-ї групи (непрацездатною особою). Позивач вважаєа, що спадкоємцями першої після померлого [INFO] батька [PERSON] є він та дружина батька [PERSON] . Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла зава в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи провести за його відсутності. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено про те, що [PERSON] є сином [PERSON] , який [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.47 (зворот)). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] звернувся з заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М. з заявою про прийняття спадщини (а.с.6). Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М. повідомлено позивача [PERSON] про те, що нею було заведено спадкову справу щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , який за життя склав заповіт, яким заповів все майно [PERSON] , що підтверджується листом № 61-02-14 від 09.11.2012р. (а.с.7). З матеріалів справи вбачається про те, що позивач [PERSON] є власником 1/3 частка квартири, що розташована в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке посвідчено державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Туйск Ф.Л. (а.с.8), також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20851697 від 07.11.2008р. (а.с.9). Матеріалами справи та судом встановлено про те, що [PERSON] 28.09.2012р. складено заповіт, яким: - належну йому 1/3 (одну третю) частину квартири [ADDRESS] , заповідає [PERSON] (дата народження - « [INFO] ); - належну йому 1/3 (одну третю ї частину земельної ділянки під [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки - 5110137600:19:007:0038), заповідає в рівних частках, [PERSON] (дата народження - « [INFO] ) та [PERSON] (дата народження - « [INFO] ); - належну йому квартиру [ADDRESS] , заповідає [PERSON] (дата народження - «[INFO] ), який було посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. (а.с.50). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу (ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. Частиною 1 статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах щодо спадкування» за згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 лютого 2014 року в справі № 1-1/2014 в аспекті конституційного звернення щодо положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині дійшов висновку, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Судом встановлено про те на момент укладення заповіту позивач [PERSON] був інвалідом І групи А, що підтверджується довідкою до акту МСЕК серії ОД № 094610, з 28.09.2011р. (а.с.11). За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на обов`язкову частку в спадщині підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved