Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом 1/6 (однієї шостої) частини земельної ділянки площею 2,9788 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області після смерті [PERSON] звернулася [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона згідно заповіту [PERSON] від 01 квітня 2005 року, є спадкоємцем усього її майна, де б воно не було та з чого б не складалося, але державним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, щодо вищезазначеної земельної ділянки, внаслідок чого порушуються її цивільні права. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник надав заяву у якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Миронівська районна державна адміністрація Київської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не делегувала, надіславши лист у якому повідомила, що проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглянути справу за відсутності її представника. Відділ Держземагенства у Миронівському районі Київської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не делегував, надіславши лист у якому просив суд розглянути справу за відсутності його представника. Пустовітська сільська рада Миронівського району Київської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не делегувала, про причини неявки не повідомила суд. Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області не є перешкодою для розгляду справи. Зважаючи на те, що в судове засідання не з'явилися всі сторони, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивач звернувся по судовий захист, у зв'язку із порушенням його права на отримання в порядку спадкування права власності на 1/6 (одну шосту) частину земельної ділянки площею 2,9788 гектарів, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області після смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть від 01 листопада 2011 року серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області, [INFO] померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис № 24. На випадок своєї смерті [PERSON] 01 квітня 2005 року склала заповіт, посвідчений секретарем Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області Ільченко Л.В., про що у відповідному реєстрі внесено запис під № 67. Згідно зазначеного заповіту, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON]». Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом померлої [INFO] [PERSON], а тому у випадку прийняття спадщини має право отримати свідоцтво про право на спадщину на майно і права, що належали спадкодавцю за її життя. Позивач 28 квітня 2012 року за № 273 надав Миронівській районній державній нотаріальній конторі Київської області по спадковій справі № 109/2012 заяву, якою прийняла спадщину померлої [PERSON] Таким чином, позивач, будучи спадкоємцем померлої [PERSON], 28 квітня 2012 року прийняла її спадщину за заповітом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На звернення представника позивача про видачу свідоцтва на право власності на вищевказану земельну ділянку, державний нотаріус Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області листом від 23 квітня 2015 року за № 366/02-14 відмовив у видачі свідоцтва. Свою відмову нотаріус мотивував відсутністю державного акту на право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим представнику позивача рекомендовано звернутися до Миронівського районного суду Київської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування. Тобто, державний нотаріус фактично порушив право позивача на отримання у порядку спадкування за заповітом права власності на 1/6 (одну шосту) частини земельної ділянки площею 2,9788 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області після смерті [PERSON] Спадкоємець не може оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, питання щодо порушення права на спадщину підлягає захисту шляхом його визнання в судовому порядку. Судове рішення буде юридичним документом для оформлення права на спадкове майно. Як видно із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 квітня 2009 року померла [PERSON] отримала в порядку спадкування після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] право власності на 1/6 (одну шосту) частину земельної ділянки площею 2,9788 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до п. г) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Зазначена норма законодавства є спеціальною по відношенню до визначення підстав набуття громадянами України права власності на земельну ділянку. Тобто у [PERSON] після прийняття нею спадщини померлого чоловіка [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину від 21 квітня 2009 року), виникло право власності на 1/6 (одну шосту) частину земельної ділянки площею 2,9788 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області яка належала на праві приватної власності її чоловіку. Не отримання за життя [PERSON] державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку не спростовує право власності останньої на цю земельну ділянку, це право відповідно до п. г) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України виникло у неї з моменту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, право власності [PERSON] на 1/6 (одну шосту) частину земельної ділянки площею 2,9788 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області входить до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті. Позивач згідно з ст. 1269 ЦК України у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. ст. 1216, 1225 ЦК України та п. г) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України отримала право власності на 1/6 (одну шосту) частину земельної ділянки площею 2,9788 гектарів, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області у порядку спадкування за заповітом померлої [INFO] [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 16, 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1226, 1233, 1270, 1296, 1297 ЦК України, п. г) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України,

Outcome: approved