Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ «ОКСІ БАНК» з позовом до [PERSON], третя особа ФОП [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором з відкриття відновлювальної кредитної лінії №01/10-ВКЛ-2001 від 09.11.2010 року в розмірі 294 972,77 грн. - звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки Volkswagen, модель Golf, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Також просив суд вилучити у [PERSON] та передати спірний автомобіль в управління ПАТ «ОКСІ БАНК» на період до його реалізації, та стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 09.11.2010 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №01/10-ВКЛ-2001 та додаткові договори до нього, згідно з яким кредитодавець надає грошові кошти позичальнику в розмірі 1 250 000 грн. з кінцевою датою погашення 08.11.2014 року і сплатою 24% річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору 26.11.2012 року з [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля марки Volkswagen, модель Golf, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Представник позивача зазначає, що позичальник отриманий кредит та відсотки за користування кредитом у вказані терміни не сплачує, та станом на 29.09.2014 року має заборгованість у розмірі 294 972,77 грн. Також представник вказує, що право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави передбачено умовами договору застави, у зв'язку з чим він і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача, Кошма О.О., яка діє на підставі довіреності від 22.10.2014 року в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач по справі в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 09 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №01/10-ВКЛ-2001. (а.с. 6-11) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець надає грошові кошти позичальнику в розмірі 1 250 000 грн. в строк з 09.11.2010 року до 08.11.2014 року, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити 24% річних, а також комісії на умовах, передбачених договором. Згідно Меморіального ордеру №939283 від 09.11.2010 року [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 1 237 500 грн., та згідно Меморіального ордеру №939284 від 09.11.2010 року за позичальника було сплачено 12 500 грн. в якості дисконту за кредитним договором. (а.с. 14-15) Відтак, надавши [PERSON] кредитні кошти, банк свої зобов'язання передбачені договором виконав у повному обсязі. Додатковими договорами №1 та №2 до кредитного договору з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №01/10-ВКЛ-2001 було змінено відсоткову ставку, а саме: з 14.09.2011 року - 19% річних, а з 26.11.2012 року - 20% річних. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору (в редакції станом на 26.11.2012 року) виконання зобов'язань позичальником за договором забезпечується заставою рухомого майна - автомобіля Volkswagen, Golf, згідно договору застави транспортного засобу. (а.с. 11) Так, з матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] (а.с. 19-21) Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). (ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України). Відповідно до п. 1.1 договору застави, він забезпечує виконання зобов'язань позичальника та вимог заставодержателя, які виникають з Кредитного договору №01/10-ВКЛ-2001 від 09.11.2010 року, укладеного між ФОП [PERSON] та заставодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, штрафів, пені та інших видів неустойки в повному обсязі. Предметом застави за вказаним договором є рухоме майно, а саме транспортний засіб - автомобіль марки Volkswagen Golf, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Пунктом 1.2 договору застави визначено вартість предмета застави у розмірі 280 000 грн. Обтяження предмета застави було зареєстровано 26.11.2012 року про що свідчить Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №38970265 від 26.11.2012 року. (а.с. 25) Представник позивача в тексті позову вказує, що позичальник [PERSON] отриманий кредит та відсотки за користування кредитом у вказані терміни не сплачує, та станом на 29.09.2014 року має заборгованість у розмірі 294 972,77 грн. Згідно п. 7.1.1 кредитного договору, за недотримання строків сплати кредиту та/або нарахованих процентів та/або комісійної винагороди позичальник сплачує за вимогою кредитодавцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, судом було встановлено, що [PERSON] було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 29.09.2014 року загальна заборгованість за кредитним договором №01/10-ВКЛ-2001 складає 294 972,77 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 222 827,63 грн.; відсотки - 40 536,34 грн., пеня - 31 608,80 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 29 січня 2014 року та 08 жовтня 2014 року на адресу відповідача та третьої особи надсилалися досудові вимоги про погашення простроченої заборгованості в 30-денний термін з моменту отримання вимоги. (а.с. 16-18) У зв'язку з невиконанням [PERSON] та [PERSON] досудових вимог, та наявною за позичальником заборгованістю, представник позивача просить суд звернути стягнення на предмет застави, в рахунок задоволення майнових вимог ПАТ «ОКСІ БАНК». Відповідно до ч.5 договору застави, право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель набуває якщо, зокрема, у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строк суми відсотків, комісій; неустойки (пені, штрафних санкцій). Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. 09 жовтня 2014 року до реєстраційного запису №13294850 було внесено зміни, а саме зареєстровано звернення стягнення на підставі претензії ПАТ «ОКСІ БАНК» від 08.10.2014 року. (а.с. 24) Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Так, 08.10.2014 року на адресу [PERSON] та [PERSON] було направлено повідомлення про порушення зобов'язання, забезпеченого заставою, в якому було зазначено, що у випадку незадоволення вимоги банку протягом 30 днів про повернення коштів в сумі 294 972,77 грн., Банк буде змушений звернути стягнення на заставлене майно. (а.с. 17-18) Однак, до теперішнього часу вимоги банку позичальник не виконав, борг не сплатив. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право заволодіти в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги. якщо інше не встановлено договором. За таких умов, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором суд вважає можливим звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Volkswagen Golf, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Стосовно вимог позивача про надання прав, та повноважень ПАТ «ОКСІ БАНК» у спірних правовідносинах, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, як підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Згідно положень ст. 36 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження за договором, який передбачає передачу належного обтяжувачу на праві власності рухомого майна у володіння боржника, надає обтяжувачу право в разі порушення боржником обов'язків згідно з цим договором витребувати відповідне рухоме майно з володіння боржника. Обтяжувач також має право витребувати майно з володіння боржника за договором, який передбачає зобов'язання боржника передати право власності на рухоме майно обтяжувачу за умови настання певної події в майбутньому. У разі якщо згідно з договором купівлі-продажу рухомого майна з правом або зобов'язанням зворотного викупу або договором купівлі-продажу рухомого майна під умовою, предмет обтяження знаходиться у володінні обтяжувача, у разі порушення боржником обов'язків за цими договорами, обтяжувач має право відмовити боржнику в передачі права власності на предмет обтяження. Реалізація прав обтяжувача згідно з частинами першою - другою цієї статті відбувається з дотриманням вимог, встановлених статтями 27, 28 цього Закону. Виходячи з зазначених положень закону, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання позивачеві відповідних прав щодо предмету обтяження, відповідають вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нормами чинного законодавства заставодержателю надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі й продаж предмета такого обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «ОКСІ БАНК» ґрунтуються на законі, а тому підлягають безумовному задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 2 949,73 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. (а.с. 1) На підставі викладеного і

Outcome: approved