Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй, на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.1992 року, належить квартира [ADDRESS] (колишня вулиця [PERSON]) міста Словянська Донецької області. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2013 року. З 2005 року в квартирі позивача зареєстрований її онук [PERSON], [INFO], однак за вказаною адресою не проживає більше двох років з листопада 2013 року, особистих речей відповідача у належній позивачу квартирі немає. Онук позивача спільне господарство з нею не веде, має власну сімю, жодних обовязків по утриманню житла не несе, за комунальні послуги сплачує позивач, всі витрати по утриманню квартири також покладені на позивача. Жодних перешкод у проживанні відповідача в квартирі позивач ніколи не чинила. На даний час у позивача виникла необхідність оформити субсидію, проте реєстрація онука є перешкодою у здійсненні її права, як власника майна. У звязку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 41 в будинку № 73 по вулиці Банківська ([PERSON]) міста Словянська Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 16 вересня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області за реєстром № 24209, [PERSON] придбала трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.10.2013 року згідно Витягу № 11467582. Відповідно до Рішення Словянської міської ради від 11.09.2015 року № 28-LXXXII-6, у місті Словянську вулиця Юних Комунарів перейменована на вулицю Банківську. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира, права користування якою вона просить позбавити відповідача. Як зазначено у Довідки ТОВ «Арагорн» № 316 від 28.03.2016 року, за адресою м. Словянськ, вул. Банківська ([PERSON]), б. 73, кв. 41, зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідно до Довідки Комітету мікрорайону «Центр-1 м. Словянська» № 363 від 18.03.2016 року, [PERSON], [INFO], не мешкає за адресою м. Словянськ, вул. Юних Комунарів, б. 73, кв. 41, з листопада 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі, власником якого є [PERSON] зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично він за цією адресою не проживає з листопада 2013 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню витрати у звязку з повідомленням відповідача про слухання справи у сумі 420,00 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved