Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулася [PERSON] (надалі за текстом - позивач) з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів та зміну прізвища дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що в період з 26.06.2004 року по 31.12.2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від указаного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач після розірвання шлюбу мешкає окремо від позивача та доньки, тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків, не бере участі у житті доньки, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не сплачує аліменти на її утримання, у зв`язку з чим, позивач просила позбавити відповідача батьківських прав. Крім того, у зв`язку зі збільшенням мінімального розміру аліментів на одну дитину, визначеним законодавством, позивач просить збільшити розмір аліментів, а також просить змінити прізвище дитини. Заочним Рішенням суду від 02.03.2020 року позовні вимоги задоволено частково. Не погоджуючись із ухваленим Рішенням стороною відповідача подано заяву про перегляд заочного Рішення суду. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13.08.2020 року заяву відповідача про перегляд заочного Рішення суду задоволено, Рішення Подільського районного суду міста Києва від 02.03.2020 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Протокольною Ухвалою суду від 02.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У судовому засіданні позивач та представник позивача просили задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач з 26.06.2004 року перебували у шлюбі, який був розірваний 31.12.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 31.12.2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1011 (а.с. 9). Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.07.2006 року, виданим відділом реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 2164 (а.с. 8). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2009 року у справі № 2-5370/09 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.08.2009 року і до досягнення донькою повноліття (а.с.13). Відповідно до наданої Міністерством юстиції України відповіді, на виконанні у Новокодацькому відділі виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 39268837 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2009 року у справі № 2-5370/09. Станом на дату відповіді (24.10.2019 року) розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 126 379,32 грн (а.с. 85-86). Органом опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок від 29.10.2019 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] . Відповідно до наданого висновку, батько жодним чином не бере участі у вихованні доньки та її утриманні, тривалий час не спілкується з нею та не цікавиться її життям. Виходячи з найкращих інтересів дитини, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 104-106). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У судовому засіданні було заслухано пояснення [PERSON] , яка пояснила суду, що сама запропонувала матері позбавити свого батька батьківських прав, адже він не спілкується з нею, не цікавиться її життям, не вітає зі святами, тому і вона не має бажання з ним спілкуватися. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, взявши до уваги докази, надані позивачем в обґрунтування свого позову, а також висновок органу опіки і піклування та пояснення самої дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо зміни прізвища дитини суд зазначає наступне. Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч. 5 ст. 148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Беручи до уваги встановлені судом обставини, виходячи із найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову і в частині зміни прізвища дитини [PERSON] , [INFO] , на « [PERSON] ». Щодо збільшення розміру аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.09.2009 року у справі № 2-5370/09 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.08.2009 року і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження передбачені частиною третьою статті 181 СК України. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тобто, зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися. У Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно довідки №4 від 24.10.2019 року судом встановлено, що відповідач працює у ТОВ «РВС-Центр» на посаді директора. Сума доходу за період з квітня 2019 року по вересень 2019 року становила 25200 грн. (а.с.134). Отже, після ухвалення Рішення суду про стягнення аліментів, у сторін змінився майновий стан, а тому суд доходить висновку про можливість зміни розміру аліментів на 1/4 частку від заробітку (доходу). З урахуванням наведеного, суд вважає, що зміна розміру аліментів в розмірі 1/4 доходу відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до дня досягнення повноліття буде відповідати інтересам дитини та можливостям батька сплачувати аліменти у такому розмірі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, позивач подала позов 06.02.2019 року, що підтверджується відбитком штемпеля на першому аркуші позовної заяви. Враховуючи викладене, аліменти підлягають стягненню на користь позивача з дня подання позовної заяви до суду, тобто, з 06.02.2019 року. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат судом здійснено відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved