Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вищевказаним позовом звернулася позивач та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,6000 гектари, пай 767, 768, кадастровий номер [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області у порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. Свою позовну вимогу обґрунтовувала тими обставинами, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Померлій на праві приватної власності належала зазначена земельна ділянка, але у зв'язку із помилкою у написанні прізвища спадкодавця в державному акті, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку в нотаріальному порядку. В судове засідання позивач та її представник не з'явились. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві представник адміністрації просила слухати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві просив слухати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Представник відповідача Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова Комар В.О. просив слухати справу у відсутності представника сільської ради, позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (п. а) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивач звернулася за судовим захистом у зв'язку із тим, що в інший спосіб вона не може реалізувати своє право на отримання земельної ділянки площею 6,6000 гектари, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області у порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. Під час розгляду справи судом встановлено наступні обставини. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 12 липня 2008 року Зеленьківською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 20 (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На випадок своєї смерті [PERSON] 06 липня 2007 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області Коркішко Л.М., який зареєстрований в реєстрі під номером 230. Згідно зазначеного заповіту, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON], [INFO]» (а.с. 8). Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом померлої [INFO] [PERSON], тому у випадку прийняття спадщини вона має право отримати свідоцтво про право на спадщину на майно і права, що належали спадкодавцю за її життя. Позивач спадщину [PERSON] прийняла 24 грудня 2008 року, про що свідчить копія спадкової справи (а.с. 40). У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ст. 140 Земельного кодексу України смерть власника земельної ділянки за наявності спадкоємця не є підставою для припинення права власності на неї. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 17 лютого 2006 року Миронівською районною державною адміністрацією Київської області, [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 6,6000 гектари, пай 767, 768, кадастровий номер [NUMBER], призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с. 10). Під час видачі зазначеного акту було допущено помилку в написанні прізвища спадкодавця, зокрема замість «[PERSON]» записано «[PERSON]», проте ця помилка виправлена та засвідчена печаткою Миронівської районної державної адміністрації Київської області та підписом особи, що його видавала. Також факт того, що зазначений акт виданий саме спадкодавцю, підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області від 09 листопада 2016 року № 29-1021-99.8-2019/2-16 (а.с. 86). За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що померлій [INFO] [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 17 лютого 2006 року Миронівською районною державною адміністрацією Київської області, на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 6,6000 гектари, пай 767, 768, кадастровий номер [NUMBER], призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області. Статтею 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщин (ст. 81 Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Заповіт відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України є різновидом одностороннього правочину, а тому на його підставі, особа може набувати право власності на майно, що належало спадкодавцеві. Частиною 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1222, 1223, 1233, та ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України отримала право власності на майно спадкодавця, в тому числі і право власності на земельну ділянку площею 6,6000 гектари, пай 767, 768, кадастровий номер [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1216 - 1218, 1222, 1223, 1225, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. ст. 81, 140, 152 Земельного кодексу України,

Outcome: approved