Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначила, що після смерті [PERSON], яка померла 17.10.2010 року, відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок площами 7,6711 га та 8,3500 га, що розташовані на території Комиш-Зорянської селищної ради, Більмацького району, Запорізької області. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом позивач звернулася до Новоазовської державної нотаріальної контори Донецької області, однак їй було відмовлено, оскільки спадкова справа № 80/2012р. після померлої [PERSON] та книга обліку і реєстрації спадкових справ за вказаний рік зберігаються в архіві колишнього приміщення нотаріальної контори на окупованій території, що не дає змоги з'ясувати коло спадкоємців, як того вимагає п.1.2 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За таких обставин позивач вимушена була звернутись до суду за захистом своїх майнових прав з вимогами визнати за собою, як спадкоємцем за заповітом, право власності на зазначені земельні ділянки. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Від відповідача заперечень на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.10.2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 569381 виданого виконкомом Безіменської сільської ради Новоазовського району Донецької області (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина зокрема у вигляді двох земельних ділянок площами 7,6711 га та 8,3500 га, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Комиш-Зорянської селищної ради, Більмацького району, Запорізької області, які належали померлій, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703786 виданого Куйбишевською райдержадміністрацією Запорізької області 31.08.2007 року та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 040262 виданого Білоцерківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 10.02.2000 року (а.с.9-10). Являючись спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується заповітом від 16.10.2003 року, що був посвідчений секретарем виконавчого комітету Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (а.с.5), позивач [PERSON] звернулася до Новоазовської державної нотаріальної контори Донецької області з заявою про прийняття спадщини, згідно якої нотаріусом була заведена спадкова справа № 80/2012 (а.с.17). Однак, у [PERSON] не має можливості належним чином оформити спадкові права на вище вказані земельні ділянки, у зв'язку із неможливістю нотаріусом з'ясувати коло спадкоємців, як того вимагає п.1.2 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, через зберігання спадкової справи № 80/2012р. та книги обліку і реєстрації спадкових справ за 2012 рік в архіві колишнього приміщення нотаріальної контори на окупованій території, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], про що свідчить постанова державного нотаріусу Новоазовської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] від 03.02.2017 року (а.с.21). Згідно з довідкою виданою виконавчим комітетом Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області від 26.04.2017 року № 387, згідно запису в погосподарській книзі № 10 за 1971-1973 роки, особовий рахунок № 760, в селі Тихе проживала [PERSON] ([INFO]) спільно із сім'єю: чоловік [PERSON], [INFO], помер 01.12.1974 року згідно погосподарської книги № 10 за 1974-1976 роки; син [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], помер 26.09.2004 року в с. Білоцерківка, Куйбишевського району, Запорізької області (згідно погосподарської книги № 10 за 2001-2005 роки, з/а № 23 від 26.09.2004 року); дочка [PERSON], [INFO] (а.с.14). [PERSON] помер 28.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 91839 виданого виконкомом Касянівської сільської ради Володарського району Донецької області 29.07.2015 року (а.с.52). [PERSON] помер 01.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-АК № 5326449 виданого відділом РАЦС адміністрації Пушкінського району Санкт-Петербургу Російської Федерації 02.09.2004 року (а.с.51). [PERSON] померла 25.03.1997 року, що підтверджується довідкою про смерть № 29 виданої сектором запису актів цивільного стану Пушкінського району Комітету по справам РАЦС уряду Санкт-Петербургу Російської Федерації 19.05.2017 року (а.с.53). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За правилами ст.ст.1241, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Враховуючи те, що після смерті спадкодавця [PERSON] інших спадкоємців окрім [PERSON] судом не виявлено, однак з об'єктивних причин спадкоємець не має можливості оформити на земельні ділянки право власності в порядку спадкування за заповітом, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved