Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

До суду 06 липня 2018 року надійшла позовна заява [PERSON]про стягнення на її користь з [PERSON]аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; та її утримання до досягнення дитиною трьох років аліменти щомісячно у твердій грошовій сумі 2000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 11.07.2017 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. З квітня 2018 року відносини між нею та відповідачем погіршились, вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, про порядок надання грошової допомоги на дитину не домовились. Відповідач працездатний, працює, має стабільний дохід, аліментних зобовязань перед іншими особами не має, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона, позивач, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не працює, отримує соціальну допомогу, розмір якої не вистачає для життя. Позивач уточнила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, та аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, провести судове засідання без її участі та ухвалити заочне рішення в звязку з неявкою відповідача, про що зазначила у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, в звязку з чим суд визнає неявку відповідача в судове засідання неповажною та розглядає справу на підставі наявних доказів. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 11.07.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбу (а.с.2), мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], 284 разом з матірю [PERSON] (а.с.3,4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач працездатний та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, відомості про стан здоровя та матеріальне становище відповідача, наявність в нього та розмір доходу, наявність у відповідача на утриманні інших осіб у суду відсутні. Судом встановлена наявність підстав для задоволення позову. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved