Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Молодіжна, буд.8, с. Сурсько-Литовське Дніпровського (колишній Дніпропетровський район) району, Дніпропетровської області та зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою. Судові витрати покласти на відповідача. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечує проти визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Молодіжна, буд.8, с. Сурсько-Литовське Дніпровського (колишній Дніпропетровський район) району, Дніпропетровської області та зняття його з реєстрації за вказаною адресою. Представник Дніпропетровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви в.о. начальника відділу просив суд слухати справу за відсутності представника відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та його донька - є власниками житлового будинку за адресою: вул. Молодіжна, 8, с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Право власності на будинок підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 19.07.1993 року. Відповідач по справі, колишній чоловік доньки позивача [PERSON], зареєстрований в будинку з 22.05.2007 року, але фактично у ньому ніколи не проживав. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Факт непроживання відповідача по справі за спірною адресою понад шести місяців без поважних причин підтверджується документами, доданими до позовної заяви та письмовою заявою про визнання позову. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути припинення дії, що порушує право(ст. 15-16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами у судовому засідання доказуванню не підлягають. За таких обставин, враховуючий факт визнання позову відповідачем, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 21 коп.

Outcome: approved