Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

До Решетилівського районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області за позивачем визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та на іншу 1/2 частину право власності визнано за відповідачкою [PERSON] . Свою частину житлового будинку позивач не зареєстрував у встановленому законом порядку, тому не має можливості вільно, на свій розсуд розпоряджатися належним йому нерухомим майном, у зв`язку з чим звернувся до КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району» із заявою про проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорту на вказаний будинок для подальшої державної реєстрації його права власності. Однак представник КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району» повідомив позивача, що не має можливості провести технічну інвентаризацію житлового будинку, оскільки відповідач не допустив до обмірів його частини будинку. Крім того, позивач неодноразово намагався зайти до своєї частини будинку, однак відповідач не допустив його, застосувавши при цьому фізичну силу. Також, позивач декілька разів просив відповідача не чинити перешкоди працівникам КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району» у здійсненні необхідних обмірів та обстежень, але це не дало жодних результатів. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні належним йому майном шляхом зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні належним позивачу майном та проведенню працівниками КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району» необхідних обстежень та обмірів належних позивачу та третій особі [PERSON] частин житлового будинку та господарських будівель. Згідно листа Виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 16.10.2020 № 01-38/2858, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35). Ухвалою судді від 20.10.2020 у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 08.12.2020, яке відкладене на 11.01.2021. 11 січня 2021 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 03.03.2021, яке відкладене на 14.04.2021. У зв`язку з відсутністю відомостей щодо повідомлення відповідача та третьої особи розгляд справи відкладено на 27.05.2021 У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, подали заяви до суду про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання позову, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 19). Відповідач у судове засідання 14.04.2021 та 26.05.2021 не з`явився, повідомлений був належним чином (а.с. 73, 80, 82). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подала, будь-яких заяв чи клопотань від відповідачки до суду не надходило. У судове засідання не з`явилися треті особи, повідомлені належним чином (а.с. 83, 84). Частиною 8 статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є, зокрема , день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, за письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що, згідно Акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 05.02.1986, пред`явлене [PERSON] домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , вважається прийнятим в експлуатацію (а.с. 16). Судом встановлено, що ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.11.1993, яка набрала чинності 20.11.1993, згідно умов мирової угоди визнано за третьою особою [PERSON] право власності на 1/2 частину жилого будинку [ADDRESS] та за позивачем [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 12, 13, 14). На підтвердження обставин, зазначених у позовній заві, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні належним йому майном, до позову додано відповідь Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області від 09.09.2020, у якій зазначено, що між сторонами існують цивільно-правові відносини, у зв`язку з чим відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР, та довідку № 116, видану 28.09.2020 КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району», зі змісту якої встановлено, що виконати замовлення позивача [PERSON] на проведення технічної інвентаризації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , немає можливості, оскільки працівників не допустили до обмірів іншої частини будинку, у зв`язку з чим неможливо виготовити технічний паспорт (а.с. 17, 18). Відповідно до частини 1 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. 2 ст. 358 ЦК України). Відповідно до\~статті 55 Конституції України,\~\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом\~статті 15 Цивільного кодексу України\~право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено\~статтею 16 цього Кодексу. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої\~статті 16 Цивільного кодексу України. Статтею 16 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним Положеннями\~статті 391 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. По суті позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні майном є як додатковий спосіб захисту прав власника майна на здійснення ним користування та розпорядження майном. Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц). Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. В даному контексті, суд звертає увагу на той факт, що задоволення позовних вимог позивача шляхом зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні належним позивачу майном та проведенню працівниками КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району» необхідних обстежень та обмірів належних позивачу та третій особі [PERSON] частин житлового будинку та господарських будівель, не є втручанням чи обмеженням у здійсненні будь-якою особою щодо нерухомого майна своїх прав, тобто даний спосіб захисту порушеного права позивача є ефективним способом захисту його прав та інтересів. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19, від 28.01.2020 у справі № 905/1513/16. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном є правомірними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції про сплату судового збору № 122 від 14.09.2020 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн (а.с. 1). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 840,80 грн на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved