Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що позивачка є матір`ю відповідачки та бабусею [PERSON] , [INFO] , який мешкає з нею та перебуває на її утриманні. На початку літа 2018 року донька [PERSON] систематично вночі зникала з дома, дитиною не цікавилась, проте через деякий час поверталась та обіцяла виправити свою поведінку. У вересні 2018 року відповідачка втекла з дому та до цього часу додому не повернулась, на контакт не виходить. Позивачка вказує, що відповідачка вихованням дитини не займається, батьківської турботи та уваги не приділяє, не піклується про стан її здоров`я. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району позовні вимоги позивача підтримала, надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Представник Дніпровського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з`явився, на адресу суду заяву начальником відділу надано заяву про розгляд справи без їхньої участі. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.280 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З наданих матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстроване Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 482. 03 червня 2006 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 211. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , зареєстроване Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 1047, матір`ю дитини є [PERSON] , батьком - [PERSON] . Відповідно до висновку про позбавлення батьківських прав №05/01-27/0659 від 10.06.2019 року встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , є рідним онуком [PERSON] , який з народження по теперішній час мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на повному її утриманні. 24.05.2019 року спеціалістами відділу служби був здійснений акт обстеження умов проживання позивачки з малолітнім онуком за вищевказаною адресою, під час якого було встановлено, що мати дитини [PERSON] по факту не мешкає. Відділу служби були надані пояснення свідків від 24.05.2019 року, які свідчать, що вихованням та розвитком [PERSON] займається бабуся [PERSON] , а місце проживання відповідачки невідоме з часу її втечі з дому. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дитини. [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітнього сина, права та інтереси якого повинні бути захищені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідачка зникнення з будинку, в якому мешкала разом зі своїм малолітнім сином та позивачкою, життям сина не цікавилась, матеріально не допомагала, дитину не відвідує, не спілкується з нею, не піклується про фізичний і духовний розвиток. За таких обставин позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України та Закону України «Про охорону дитинства», особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей і тому, одночасно із позбавленням батьківських прав, суд на вимогу позивача може вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь особи чи установи (закладу), на утримання якої буде перебувати дитина, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів, та судовий збір на користь позивачки у сумі 768,40 грн. щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного і

Outcome: approved