Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

До суду 24.05.2017 року звернувся [PERSON] з позовом про визнання припиненим право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Водолій» на 26/100 (двадцять шість сотих) частин домоволодіння № 1,2 по вул. Бабушкіна у м. Одесі, що належить йому згідно договору купівлі-продажу від 03 квітня 2001 року, серії АВР, № 782773, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 2878, зареєстрованого 04 квітня 2001 року, комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» за № 676, стр. 179 кн. 11 неж., у звязку із знищенням, та стягнення судових витрат ( уточнений позов т.1 а/с 68). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником земельної ділянки, на якої він збудував домоволодіння та отримав свідоцтво на право власності на зазначену будівлю. Однак до сих пір за цією ж адресою існує зареєстроване право власності відповідача на будівлю, яка не існувала вже на момент передачу земельної ділянки у власність позивача. Наявність даної обставини порушує права власності позивача, на земельної ділянці якого зареєстрована власність іншої особи, що приводить до обмеженні у вільному володінні власністю а також породжує різні спори з боку відповідача, який періодично звертається до різних установ для захисту своєї неіснуючої власності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з урахуванням наявного висновку судової земельно-технічної експертизи №564, згідно якого було підтвердження відсутність будь-яких обєктів нерухомості, яки належать відповідачу за вказаною адресою. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, надали письмові заперечення, та наполягали на відсутності правових підстав для задоволення позову, та наявності судової практики за позовами інших осіб які також намагались припинити право власності ТОВ « Водолій», а також просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Представниками відповідача заявлялись про можливість припинення права власності лише за заявою власника а також про відсутність, на сьогоднішній день, чітко встановлених обставин знищення майна, та проведення по даним обставинам кримінального провадження. Ухвалою суду від 25.05.2017 року було відкрито провадження по справі (т.1 а/с 24), та ухвалою суду від 27.06.2017 року було задоволено самовідвід судді(9т.1 а/с 60), у звязку із чим справа направлена на повторний автоматичний розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 29.06.2017 року головуючим по справі було визначено суддю Луняченко В.О.(т.1 а/с 63), та ухвалою суду від 03.07.2017 року справа прийнята до провадження (т.1 а/с 64). На виконання ухвали суду від 25.05.2017 року про забезпечення доказів комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради 31.05.2017 року було направлено до суду копії архівних матеріалів інвентаризаційної справи по вул. Бабушкіна 1,2 в м. Одесі (т.1 а/с 86). Представниками відповідача до суду надали копії рішень по аналогічним справам, рішення Верховного суду України в яких наявна судова практика з аналогічних спорів та лист прокуратури Одеської області про результати досудового розслідування кримінального провадження №42015160010000062 по заяві ТОВ « Водолій» внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2015 року,за фактом вчинення за попереднім зговором групою осіб шахрайства, пошкодження майна та самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельної ділянці по вул. Бабушкіна,1 у м. Одесі ( т.1 а/с 130-144). Ухвалою суду від 12.10.2017 року (т.2 а/с 129) було задоволено клопотання представника позивача та призначена судова земельна-технічна експертиза, висновок по якої було складено експертом ТОВ «ИНЮГ- експертиза» [PERSON] 11.12.2017 року (т.2 а/с 138). Представниками відповідача 20.02.2018 року було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, у звязку із тим, що позо в має явно штучний характер та існує декілька позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою від 01.03.2018 року (т.2 а/с 212). Також представниками відповідача надано письмовий відзив на позов (т.2 а/с 192) та надано рецензію на висновок експерта ( т.2 а/с 198), у звязку із чим експерт було викликано до суду та опитано з питань зазначених у рецензії ( судове засідання 10.05.2018 року т.2 а/с 218), крім того експертом надані письмові пояснення на рецензію. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,0820 га, за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1, діл. №3, на підставі рішення Одеської міської ради № 3052-ХХІІІ, серії 003905 від 28 грудня 2001 року ( т.1 а/с 16). Крім того, згідно свідоцтва про право власності від 25 вересня 2006 року позивач є власником домоволодіння , що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна,1/3, та в цілому складається з одного жилого будинку літ. «А» загальною площею 546,8 кв.м., жилою площею 161,9 кв.м., гаражу літ. «Б», відображених у технічному паспорті від 09 лютого 2006 року ( т.1 а\\с 17). Свідоцтво видане на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 04 вересня 2006 року №1069. Згідно експлікації земельної ділянки відображеної у технічному паспорті від 09.02.2006 року, виданого КП « Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» на земельної ділянці, належної позивачу, відсутні інші побудови (т.1 а/с 19). Одночасно з цим, згідно договору купівлі-продажу від 03 квітня 2001 року, ТОВ «Водолій» належать 26/100 частин домоволодіння , які розташовані за адресою земельної ділянки за адресою м. Одеса, вул. Бабушкіна1,2 загальною площею 659,1 кв.м., яке в цілому складаються із зазначених у схематичному плані літерами Ф- камяного спального корпус, площею 418,4 кв.м; Є камяний склад, площею 240,7 кв.м.; Х,У вбиральні; Ц душова; Ч,Ш сараї; Щ-ТП; Ю,Ъ,Я веранди; №№7-1- - огородження; ІV мостіння, частина яких зазначена розміщеної на земельної ділянки що належить позивачу на праві приватної власності (м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1/3) (т.1 а/с 11). Дані обставини стались можливим у звязку із тим, що рішенням Одеської міської ради №2405-ХХІІІ, серії 002770 від 17 квітня 2001 року, було надано ТОВ «Водолій» у постійне користування земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1, загальною площею 1,0434 га., за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1, для експлуатації та обслуговування домоволодіння (т.1 а/с 14). Згодом, рішенням Одеської міської ради № 3052-ХХІІІ, серії 003905 від 28 грудня 2001 року, було вилучено з користування ТОВ «Водолій» земельну ділянку, загальною площею 0,7820 га, за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1, та надано безкоштовно у приватну власність громадянам України земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель за рахунок земель вилучених з користування у ТОВ «Водолій» ( т.1 а/с 15). Згідно п.3.3 цього рішення, громадянці [PERSON] (позивачу по справі) було надано земельну ділянку № 3 за проектом, площею 0,0820 га. Вилучення було проведено відповідно до ст. ст. 3,6,10,17,31,67,102, п.9 ст. 27 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, що діяв на момент винесення Рішення Одеською міською радою. Згідно цього рішення [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1, № 454196 від 08 липня 2002 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1701/7065. Відповідно до висновку №564 судової земельно-технічної експертизи від 11.12.2017 року територія, яка була відведена фізичним особам згідно рішення Одеської міської ради №3052- ХХІІІ від 28.12.2001 року, частково співпадає з територією яка була відведена ТОВ « Водолій» рішенням Одеської міської ради №2405-ХХІІІ від 17.04.2001 року, на якої були розташовані обєкти зазначені у договорі купівлі-продажу від 03.04.2001 року, в тому числі на території земельної ділянки №3, яка була виділена позивачу, у технічному паспорті від 12.03.1999 року, зазначені наявні вбиральня, літ. »Х»; душова, літ. «Ц» та частини складу, літ. «Є» та спального корпусу, літ «Ф». На момент проведення судової експертизи, в натурі, зазначені обєкти відсутні, а територія забудована мало етажним будинком та прибудовами (т.2 а/с138). Правовідносини повязані із виникненням, припиненням та захистом права власності врегульовані Конституцією України та Цивільним кодексом України ( далі ЦК). Статтею 41 Конституції України визначено наступне: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК). Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 322 ЦК).\~Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом ( ч.1 ст. 323 ЦК). У відповідності до ч.1,2 ст. 349 ЦК \~право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Таким чином законодавець саме на власника покладає тягар належного утримання майна, ризик випадкового знищення або пошкодження майна, а також подання відповідної заяви до державного реєстру у випадку знищення майна, що припиняє право власності на неіснуюче майно. В даному випадку з боку відповідача, керівництву якого було достеменно відомо про факти знищення майна у період з 1999 року по 2006 рік, не було подано відповідної заяви про припинення права власності, що привело до наявності на одної земельної ділянці зареєстрованого права власності на обєкти нерухомості як самого власника земельної ділянки, так і права власності відповідача на обєкти, яких не існує, що приводить до явного порушення права власника земельної ділянки на вільне володіння, користування і розпорядження своєї власності незалежно від волі інших осіб. Підтвердженням того, що відповідачу відомо про факти знищення майна є в тому числі і факт наявності у власності дружини директора ТОВ « Водолій» - [PERSON] земельної ділянки №1 за адресою м. Одеса, вул. Бабушкіна,1, яка була отримана також шляхом виконання рішення Одеської міської ради №3052- ХХІІІ від 28.12.2001 року, та на якої, відповідно до висновку експерта знаходилась ( згідно переліку забудови у тех. паспорті від 12.03.1999 р.) веранда літ. «Я»; частина веранди літ.«Ю»; частина веранди літ « Ъ»; та частина огородження, які належать ТОВ « Водолій» відповідно до договору купівлі-продажу від 03.04.2001 року, та які, відповідно до письмових пояснень [PERSON] внаслідок дії природних явищ (дощ,сніг,вітер і т.п.) були частково зруйновані. Наявність кримінальних справ щодо знищення майна не є підставою для відмови у задоволенні позову, так як встановлені у результаті розгляду кримінальної справи у суді обставини, можуть бути використані ТОВ «Водолій» у вимогах про відшкодування шкоди. Що стосується наявних рішень суду по аналогічним позовам інших осіб, то у відповідності до загальних вимог ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішеннями суду у справах, в яких не приймала участи особа не має преюдиціального значення для даної особи. Також, судом не вважається пропущеним строк для подання даного позову, так як у судовому засіданні не було спростовано твердження представника позивача, про те, що факт порушення прав став відомим позивачу саме при розгляді позовних вимог ТОВ « Водолій» про скасування додатку до рішення Одеської міської ради №2405-ХХІІІ, серії 002770 від 17 квітня 2001 року у справі №521/177710/15а Малиновським районним судом м. Одеси та посилання на наявний договір-купівлі продажу від 03.04.2001 року при розгляді справи №522/23442/13а у Одеському апеляційному адміністративному суді у 2015 році. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову, з урахуванням наявного порушення права позивача, як власника земельної ділянки, на якої зареєстрованими є неіснуючі обєкти власності іншої особи, відсутність з боку відповідачів належного утримання своєї власності, що привело до її знищення, наявність законної підстави для припинення знищеного майна, та бездіяльність відповідача по поданню заяви про знищення майна, що приводить до порушення прав інших осіб, які можуть бути поновлені саме у такий спосіб. При розгляді справи суд враховує баланс інтересів власника земельної ділянки, права власності якого обмежені існуючою реєстрацією на належний йому земельної ділянці майна іншої особи та інтереси відповідача, майно якого було знищено, у тому числі у звязку із бездіяльністю керівництва по належному утриманню та збереженню майна, та наявності у керівництва ТОВ « Водолій» подвійного ставлення до частки майна, яке знаходилось на земельної ділянки яку було відведено сімї директора ТОВ « Водолій» та іншого майна, яка знаходилось на земельних ділянках відведених іншим особам. На підставі викладеного та

Outcome: approved