Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вищевказаним позовом звернувся позивача та просив суд: ●визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,67 гектари, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222986700:02:203:0018, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, у порядку спадкування за законом після померлого 08 серпня 2014 року [PERSON]. ●визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1707 гектари, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222986701:01:225:0016, розташовану на території села Росава Миронівського району Київської області, у порядку спадкування за законом після померлого 08 серпня 2014 року [PERSON]. ●визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2500 гектари, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3222986701:01:225:0015, розташовану на території села Росава Миронівського району Київської області, у порядку спадкування за законом після померлого 08 серпня 2014 року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтував тими обставинами, що 08 серпня 2014 року помер його батько [PERSON]. Будучи спадкоємцем померлого за законом, він спадщину прийняв, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки у звязку із тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності на вказані земельні ділянки. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві сільський голова [PERSON] просила слухати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 33). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві представник адміністрації просила слухати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила (а.с. 31). Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві просив слухати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив (а.с. 36). Дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (п. а) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивач звернувся за судовим захистом у звязку із тим, що в інший спосіб він не може реалізувати своє право на отримання в порядку спадкування земельних ділянок, які належали його батькові [PERSON]. Під час розгляду справи судом встановлено наступні обставини Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 419248, виданого 14 січня 2003 року [PERSON] районною державною адміністрацією Миронівського району Київської області, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,67 гектари, кадастровий номер 3222986700:02:203:0018, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Миронівського району, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7, 9). Державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори 06 вересня 2011 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 06 лютого 2011 року [PERSON], зокрема на земельну ділянку площею 2,67 гектари, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Миронівського району, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8 ). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 871570, виданого 26 березня 2010 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,1707 гектари, кадастровий номер 3222986701:01:225:0016, яка розташована на території села Росава Миронівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення особистого селянського господарства (а.с. 10). Державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори 06 вересня 2011 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 06 лютого 2011 року [PERSON], зокрема на земельну ділянку площею 0,1707 гектари, кадастровий номер 3222986701:01:225:0016, яка розташована на території села Росава Миронівського району, Київської області, цільове призначення якої - ведення особистого селянського господарства (а.с. 11 ). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 871569, виданого 26 березня 2010 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,2500 гектари, кадастровий номер 3222986701:01:225:0015, яка розташована на території села Росава Миронівського району Київської області, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 12). Державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори 06 вересня 2011 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 06 лютого 2011 року [PERSON], зокрема на земельну ділянку площею 0,2500 гектари, кадастровий номер 3222986701:01:225:0015, яка розташована на території села Росава Миронівського району Київської області, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 13). Тобто, спадкодавець [PERSON] за життя прийняв спадщину своєї дружини [PERSON], до якої входило право власності на спірні земельні ділянки площею 2,67 гектари, кадастровий номер 3222986700:02:203:0018 (а.с. 9); земельну ділянку площею 0,1707 гектари, кадастровий номер 3222986701:01:225:0016 та земельну ділянку площею 0,2500 гектари, кадастровий номер 3222986701:01:225:0015. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 140 Земельного кодексу України смерть власника земельної ділянки за наявності спадкоємця не є підставою для припинення права власності на неї. Частиною 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщин (ст. 81 Земельного кодексу України). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки спадкодавець [PERSON] прийняв спадщину своєї дружини [PERSON], до складу якої входило право власності на зазначені земельні ділянки, то відповідно до перелічених норм законодавства України, він набув право власності на ці земельні ділянки з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 318051, виданим 08 серпня 2014 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис під № 34 (а.с. 6). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст. 1220 Цивільного кодексу України). Статтею 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-БК № 344293, виданого 29 жовтня 1974 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області, 23 вересня 1974 року народився [PERSON], матірю якого є [PERSON], а батьком [PERSON]. Тобто, позивач є рідним сином померлого 08 серпня 2014 року [PERSON], а тому відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, він є його спадкоємцем першої черги. Позивач 02 вересня 2014 року звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою, якою прийняв спадщину померлого 08 серпня 2014 року [PERSON] за законом. Оскільки позивач прийняв спадщину свого батька [PERSON], який успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] право власності на вищезазначені земельні ділянки, то це право увійшло до складу спадщини після його смерті та внаслідок прийняття спадщини позивачем перейшло до нього. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України). Таким чином, матеріали справи містять достатньо доказів, які у своїй сукупності свідчать про те, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,67 гектари, кадастровий номер 3222986700:02:203:0018; земельної ділянки площею 0,1707 гектари, кадастровий номер 3222986701:01:225:0016 та земельної ділянки площею 0,2500 гектари, кадастровий номер 3222986701:01:225:0015 після смерті його батька. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 81, 131, 140, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 1216-1218, 1220, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved