Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] третя особа - Головне управління державної міграційної служби в Одеській області, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі є дітьми позивачки та зареєстровані в вказаній квартирі. [PERSON] з 2005 року, [PERSON] з січня 2014 року не проживають у квартирі, речей не мають, житловою площею не цікавляться, жодних претензій з цього приводу не пред'являють. Позивачка зазначає, що факт перебування відповідачів на реєстраційному обліку за даною адресою погіршує її матеріальний стан, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, та перешкоджає їй у розпорядженні своєю власністю. Посилаючись на викладене позивачка просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з»явилися, сповіщені належним чином. Згідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Іллічовою Н.А., реєстр № 1532. Право власності зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» під №7 стр. 42 кн. 404 пр. від 20.03.2001р. Згідно довідки виписки з домової книги про склад сім»ї та реєстрацію від 26.02.2015р. вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON], її діти - відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та мати позивачки [PERSON] В судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями [PERSON] та [PERSON], які були допитані у судовому засіданні в якості свідків, що [PERSON] з 2005 року не проживає у вказаній квартирі, [PERSON] з січня 2014р. не проживає у вказаній квартирі. Відповідачі не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію, особистих речей в квартирі немають, не цікавляться квартирою, як житловою площею. Свідок [PERSON] зазначив, що відповідачі підтримують зв'язок по Інтернету та не заперечують проти зняття їх з реєстрації. Факт не проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] також підтверджується письмовим актом про не проживання від 05.03.2015р., посвідченого начальником КП «ЖКС «Черьомушки», дільниця №3 у м.Одесі. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі більше року без поважних причин не проживають у спірній квартирі, іншої домовленості між позивачем та відповідачами не має, відповідачі повинні бути визнаними такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Посилаючись на вищевикладене суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved