Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності належить 57/100 частки житлового будинку №6 по вулиці Банківській у місті Словянську. В даному будинку на даний час зареєстровані колишній власник [PERSON], [INFO], та його родичі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які фактично не проживають в спірному будинку та повинні були відповідно до п.14 договору купівлі-продажу вказаного будинку знятися з реєстраційного обліку, проте досі цього не зробили. Знятися з реєстраційного обліку в спірному будинку в добровільному порядку відповідачі відмовляються. Рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідачів з реєстрації для подальшого продажу вказаного будинку. У звязку з чим просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування 57/100 частками житлового будинку №6 по вулиці Банківській у місті Словянську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №81378131 від 28.02.2017 року, позивачеві, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу від 20.10.2016 року, належить 57/100 частки житлового будинку № 6 по вулиці Банківська у м. Словянську Донецької області. Згідно з п.1 договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 20.10.2016 року продавець, [PERSON], продав, а покупець, [PERSON], купила у приватну власність 57/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих споруд за №6 по вул. Банківська у м. Словянськ Донецької області Пунктом 14 вказаного договору передбачено обовязок продавця знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають у будинку. Судом встановлено, що відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується записами з домової книги. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником 57/100 часток житлового будинку № 6 по вулиці Банківська у місті Словянську, тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що в спірному будинку, власником якого є [PERSON], зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], але фактично вони за цією адресою не проживають. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не зявилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved