Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку передано у провадження судді Дмитрієвої М.М. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. З 23 жовтня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність порозуміння, різних поглядів на сімейні проблеми. З 13 липня 2018 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, з цього часу сторони спільно не проживають. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спору про поділ майна та порядку виховання дитини немає. Позивач просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 352,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 1057, 20 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 09 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив позивача, у якому зазначено, що позовні вимоги про розірвання шлюбу вона визнає, а в задоволенні вимог про стягнення судових витрати просить відмовити, оскільки наявність у сторін неповнолітньої дитини позбавляє їх можливості вирішити спір в позасудовому порядку. А користування позивачем правовою допомогою є його правом, а не обовязком. Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. 22 жовтня 2018 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що в разі розірвання шлюбу з відповідача підлягають на підставі ст. ст. 133,135, 137,1 141 ЦПК України стягненню й судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позовну заяву задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позов визнала частково, просила шлюб між нею та позивачем розірвати, у задоволення вимог про стягнення правової допомоги відмовити повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~ \~ Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 23 жовтня 2004 року позивач [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] (до шлюбу Соломянюк) О.О. у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 217927, виданим Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 538. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 366715, виданого повторно 17 липня 2018 року Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 502 від 19 травня 2009 року, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки відповідач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред'явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що родина розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони мають дитину. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~112\~СК України\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам одного\~із них. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Копію рішення для виконання необхідно направити до Комунарського районного в м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд бере до уваги, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то необхідно зазначити, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 3.1. договору про надання правової допомоги від 18 липня 2018 року, укладеного між Адвокатом [PERSON] та [PERSON], клієнт зобовязується сплатити адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку та строки, визначених у додаткових угодах (замовленнях), які є невідємною частиною договору, шляхом сплати встановлених адвокатом рахунків за послуги. Проте, на порушення договору, позивачем та його представником не надано відповідної додаткової угоди та рахунків. У матеріалах справи наявні тільки розрахунок правових послуг за договором від 18 липня 2018 року та прибутково касовий ордер № 000/18/67. Беручи до уваги, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 138 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно із умовами договору та на підставі відповідних доказів щодо обсягу та вартості їх надання, враховуючи, що позивачем на порушення укладеного договору не надано додаткових угод та рахунків, то у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу необхідно відмовити за недоведеністю. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору, то оскільки позивач просить стягнути з відповідача 50 відсотків сплаченого ним при подачі позову судового збору, враховуючи передбачений ст. 13 ЦПК України принцип диспозитивності, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого позивачем при подачі позову судового збору, що становить 352, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial