Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулися [PERSON] та [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , про поділ спільної часткової власності та визнання права власності. Свої вимоги обґрунтували тим, що [PERSON] на підставі Договору дарування від 15 листопада 2002 року належить 1/3 частка промислової бази № 1 - приміщення складу, розташованого за адресою: [ADDRESS] та на підставі Договору купівлі-продажу від 27 липня 2017 року належить 1501/7500 часток наведеної промислової бази, а [PERSON] на підставі Договору дарування від 15 листопада 2002 року належить 1/3 часта вищевказаної промислової бази. Інша частина наведеного об`єкта нерухомості належить [PERSON] та [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 14 березня 2007 року, по 4/100 частки, кожному. Зазначають, що в Договорі дарування від 15 листопада 2002 року загальна площа промислової бази вказано - 1348,6 кв.м. Однак, в Договорі купівлі-продажу від 27 липня 2017 року площа цієї ж промислової бази зазначена у розмірі 1070,30 кв.м. Це відбулось у зв`язку з тим, що співвласник [PERSON] на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду від 10 квітня 2008 року виділив зі спільної часткової власності належну йому частку вищевказаного нерухомого майна площею 279,7 кв.м., як на окреме майно. Згідно з висновком № 18 від 20 березня 2020 року частка належна [PERSON] складається з приміщень: 1-08 площею 11,3 кв.м., 1-10 площею 2,2 кв.м., 1-11 площею 1,3 кв.м., 1-12 площею 2,7 кв.м., 1-13 площею 6,3 кв.м., 1-14 площею 208 кв.м., 1-15 площею 14,4 кв.м., 1-16 площею 123,7 кв.м., 1-17 площею 43 кв.м., 1-18 площею 165,9 кв.м., І площею 7,1 кв.м., ІІ площею 3,7 кв.м., загальною площею 589,6 кв.м.; має окремий вихід та може бути виділена в самостійний об`єкт нерухомості (одиницю). Відповідно до висновку № 17 від 20 березня 2020 року, частка належна [PERSON] складається з приміщень: 01 площею 55,6 кв.м., 02 площею 64,6 кв.м., 03 площею 4 кв.м., 04 площею 4,3 кв.м., 05 площею 2,0 кв.м., 06 площею 49,3 кв.м., 07 площею 8,1 кв.м., 08 площею 2,9 к.в.м, 010 площею 49,2 кв.м., 011 площею 31,6 кв.м, 1-01 площею 37,5 кв.м., 1-02 площею 16,5 кв.м., 1-03 площею 15 кв.м., 1-04 площею 19,2 кв.м., 1-05 площею 3,7 кв.м., 1-06 площею 3,7 кв.м., 1-07 2,4 кв.м., 1-09 площею 8,5 кв.м.; загальною площею 378,1 кв.м.; має окремий вихід та може бути виділена в самостійний об`єкт нерухомості (одиницю). Вважають, що в даній ситуації промислова база № 1 - приміщення складу А-1, розташоване за адресою: [ADDRESS] , може бути поділена, оскільки фактично вже давно визначався порядок користування нерухомістю із визначенням за кожним із співвласників окремих приміщень з окремими виходами. Відповідачі не згодні укласти договір поділу нерухомого майна або надати згоду на такий поділ. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди в позасудовому порядку щодо укладення про поділ у натурі частки зі спільного нерухомого майна (поділ), такий поділ є технічно можливим, не призведе до погіршення технічного стану майна та не порушить порядку користування майно, позивачі вважають за доцільне звернутись до суду за захистом свої прав, а саме з позовом про припинення права спільної часткової власності та визнання за ними права власності на належне їм нерухоме майно, як окреме. Тому, просять суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на промислову базу № 1 - приміщення складу загальною площею 1070,3 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , а також визнати з [PERSON] право власності на промислову базу № 1 - приміщення складу загальною площею 589,6 кв.м., а за [PERSON] визнати право власності на промислову базу № 1 - приміщення складу загальною площею 378,1 кв.м. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в якій на заявлених вимогах наполягали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте направив на адресу заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій на заявлених вимогах наполягав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідачі у судове засідання не з`явилися, проте надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в якій не заперечували проти задоволення позовних вимог. Ухвалою суду від 22 травня 2020 року у дані справі визначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено запитання щодо: загального розміру об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ; кількості окремих часток з окремими виходами, з якого складається наведене приміщення; можливості технічного поділу в натурі та виділення в самостійний об`єкт нерухомості (одиницю), часток промислової бази № 1 - приміщення складу, розташованого за вищевказаною адресою, а саме: [PERSON] , належна частка якої складається з приміщень: 1-08 площею 11,3 кв.м., 1-10 площею 2,2 кв.м., 1-11 площею 1,3 кв.м., 1-12 площею 2,7 кв.м., 1-13 площею 6,3 кв.м., 1-14 площею 208 кв.м., 1-15 площею 14,4 кв.м., 1-16 площею 123,7 кв.м., 1-17 площею 43 кв.м., 1-18 площею 165,9 кв.м., І площею 7,1 кв.м., ІІ площею 3,7 кв.м., загальною площею 589,6 кв.м.; має окремий вихід та може бути виділена в самостійний об`єкт нерухомості (одиницю); [PERSON] , належна частка якого складається з приміщень: 01 площею 55,6 кв.м., 02 площею 64,6 кв.м., 03 площею 4 кв.м., 04 площею 4,3 кв.м., 05 площею 2,0 кв.м., 06 площею 49,3 кв.м., 07 площею 8,1 кв.м., 08 площею 2,9 к.в.м, 010 площею 49,2 кв.м., 011 площею 31,6 кв.м, 1-01 площею 37,5 кв.м., 1-02 площею 16,5 кв.м., 1-03 площею 15 кв.м., 1-04 площею 19,2 кв.м., 1-05 площею 3,7 кв.м., 1-06 площею 3,7 кв.м., 1-07 2,4 кв.м., 1-09 площею 8,5 кв.м.; загальною площею 378,1 кв.м.; має окремий вихід та може бути виділена в самостійний об`єкт нерухомості (одиницю). Проведення експертизи доручено Науково-дослідницькому інститут судових експертиз (м Слов`янськ, вул. Поштова, 67). Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участі третьої особи: [PERSON] , про поділ спільної часткової власності та визнання права власності, підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії Договору дарування, посвідченого 15 листопада 2002 року, [PERSON] подарував у спільну сумісну приватну власність [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожно 2/3 частки промислової бази № 1 - приміщення складу, загальною площею 1348,6 кв.м. - А-1, яка знаходиться у [ADDRESS] , розташованої на земельній ділянці земель Слов`янської міської ради. Крім того, відповідно до копії Договору купівлі-продажу, посвідченого 27 липня 2017 року, [PERSON] передав (продав), а покупець прийняла (купила) у приватну власність 1501/7500 часток промислової бази № 1 - приміщення складу, які знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташовані на земельній ділянці земель Слов`янської міської ради загальною площею 0,1606 га, кадастровий номер 1414100000:01:010:0051. Згідно з копією Договору купівлі-продажу від 14 березня 2007 року, [PERSON] передав, а [PERSON] та [PERSON] прийняли у спільну часткову приватну власність у рівних частках кожний 8/100 часток, промислової бази № 1 - приміщення складу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці земель Слов`янської міської ради. Таким чином, позивачі та відповідачі є співвласниками промислової бази № 1 - приміщення складу, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Статтею 356 Цивільного кодексу України встановлено, що власність двох або більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно зі статтею 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як передбачено ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до висновку № 17 від 20 березня 2020 року, частка належна [PERSON] складається з приміщень: 01 площею 55,6 кв.м., 02 площею 64,6 кв.м., 03 площею 4 кв.м., 04 площею 4,3 кв.м., 05 площею 2,0 кв.м., 06 площею 49,3 кв.м., 07 площею 8,1 кв.м., 08 площею 2,9 к.в.м, 010 площею 49,2 кв.м., 011 площею 31,6 кв.м, 1-01 площею 37,5 кв.м., 1-02 площею 16,5 кв.м., 1-03 площею 15 кв.м., 1-04 площею 19,2 кв.м., 1-05 площею 3,7 кв.м., 1-06 площею 3,7 кв.м., 1-07 2,4 кв.м., 1-09 площею 8,5 кв.м.; загальною площею 378,1 кв.м.; має окремий вихід та може бути виділена в самостійний об`єкт нерухомості (одиницю). Згідно з висновком № 18 від 20 березня 2020 року частка належна [PERSON] складається з приміщень: 1-08 площею 11,3 кв.м., 1-10 площею 2,2 кв.м., 1-11 площею 1,3 кв.м., 1-12 площею 2,7 кв.м., 1-13 площею 6,3 кв.м., 1-14 площею 208 кв.м., 1-15 площею 14,4 кв.м., 1-16 площею 123,7 кв.м., 1-17 площею 43 кв.м., 1-18 площею 165,9 кв.м., І площею 7,1 кв.м., ІІ площею 3,7 кв.м., загальною площею 589,6 кв.м.; має окремий вихід та може бути виділена в самостійний об`єкт нерухомості (одиницю). Як вбачається з висновку експерта № 4874-4876 за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2020 року, з урахуванням дослідницької частини загальний розмір об`єкта нерухомого майна (промислової бази № 1), розташованого за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням наданих документів складає: 1348,60 кв.м., з яких частина підвального приміщення площею 279,7 кв.м. виділено в окремий об`єкт нерухомості. В результаті дослідження встановлено, що приміщення об`єкта нерухомого майна (промислової бази № 1) за адресою: [ADDRESS] , використовується кожним із співвласників окремо, тобто фактично складається з чотирьох окремих часток з окремими входами. В результаті дослідження також встановлено, що з технічної точки зору поділ в натурі та виділення в самостійний об`єкт нерухомості часок промислової бази № 1 - приміщення складу, розташованого за вищевказаною адресою, можливий у відповідності до часток співвласників: - [PERSON] , приміщення: 1-08 площею 11,3 кв.м., 1-10 площею 2,2 кв.м., 1-11 площею 1,3 кв.м., 1-12 площею 2,7 кв.м., 1-13 площею 6,3 кв.м., 1-14 площею 208 кв.м., 1-15 площею 14,4 кв.м., 1-16 кв.м. площею 123,7 кв.м., 1-17 площею 43 кв.м., 1-18 площею 165,9 кв.м., 1 площею 7,1 кв.м., ІІ площею 3,7 кв.м. Загальна площа приміщень 589,6 кв.м. та на Схемі фактичного користування співвласниками об`єктом нерухомого майна позначено синім кольором; - [PERSON] , приміщення: 01 площею 55,6 кв.м., 02 площею 64,6 кв.м., 03 площею 4 кв.м., 04 площею 4,3 кв.м., 05 площею 2,0 кв.м., 06 площею 49,3 кв.м., 07 площею 8,1 кв.м., 08 площею 2,9 кв.м., 010 площею 49,2 кв.м., 011 площею 31,6 кв.м., 1-01 площею 37,5 кв.м., 1-02 площею 16,5 кв.м., 1-03 площею 15 кв.м., 1-04 площею 19,2 кв.м., 1-05 площею 3,7 кв.м., 1-06 площею 3,7 кв.м., 1-07 площею 2,4 кв.м., 1-09 площею 8,5 кв.м. Загальна площа приміщень 378,1 кв.м. на Схемі фактичного користування співвласниками об`єктом нерухомого майна позначено блакитним кольором. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження.. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які е суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником свого права власності. Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом першим частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 56 постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127 від 25 грудня 2015 року, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подають, зокрема, договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. Пунктами 4 та 5 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріального дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст. 5 ЦК України). Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Outcome: approved