Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 18.03.2016 року звернулася позивач з зазначеною позовною заявою, вказуючи, 18.03.2015 року помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшло нерухоме майно квартира №64, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського, 20, корпус А, яка належала спадкодавцеві як члену ЖБК «Китобой», та за яку останнім було повністю сплачено пайовий внесок в сумі 8160,22 грн. в 1988 році. Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги, фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що зумовило звернення позивача до суду з проханням визнати право власності на квартиру №64, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського, 20, корпус А в порядку спадкування за законом після смерті 18.03.2015 року [PERSON] У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник Третьої одеської державної нотаріальної контори надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.09.2007 року між позивачем та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №059534, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 21.09.2007 року. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №408053, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 19.03.2015 року, 18.03.2015 року чоловік позивача [PERSON] помер. Згідно довідок, виданих ЖБК «Китобой» позивач разом з покійним [PERSON] проживали з 24.07.1987 року в квартирі [ADDRESS]. Таким чином, згідно ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємицею першої черги та фактично прийняла спадщину, оскільки проживала в зазначеній квартирі разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно обмінного ордеру на житлове приміщення №4379 серія БО від 10.07.1987 року позивачу та [PERSON] надано право на проживання в зазначеній вище квартирі. Згідно довідки №108 від 05.10.2015 року, виданої позивачу ЖБК «Китобой», пай в сумі 18\~160,22 копійки повністю виплачений в 1988 році. У відповідності з Постановою КМУ від 08.10.1999 року №572 «Правил користування приміщеннями житлових будинків, присадибних територій» даний мещканець є власником цієї квартири. З матеріалів спадкової справи №671/2015 щодо майна померлого 18.03.2015 року [PERSON] вбачається, що 15.07.2015 року позивач звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Жодних інших заяв щодо прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину не надходило, інших спадкоємців окрім позивача не встановлено. На запит державного нотаріуса КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради повідомило, що станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Постановою від 22.09.2015 року державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що вищезазначена квартира не зареєстрована у відповідних органах реєстрації нерухомого майна, а правовстановлюючий документ не надано. Так, відповідно до ст. 4 ЖК УРСР, Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 № 186, житловий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 20А належить, експлуатується та управляється ЖБК «Китобой». Згідно з п. 27 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається в безстрокове користування окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім'ї, суми її пайового внеску та граничного розміру жилої площі, передбаченого пунктом 28 цього Примірного статуту. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року №697-ХІІ (втратив чинність) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, судом встановлено, що вищезазначена квартира належала [PERSON] на праві власності. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність оригіналу документу про право власності на нерухоме майно та належної реєстрації права власності унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Outcome: approved