Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 13.01.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову позивач зазначила, що 05.10.2015 року виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому [PERSON] бажає офіційно розірвати шлюбні відносини з [PERSON] . Ухвалою суду від 02.03.2021 року провадження у справі № 141/31/20 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження від 02.03.2021 року отримав 10.03.2021 року. 16 березня 2021 року за Вх. № 775/21-Вх та Вх. № 776/21-Вх від відповідача [PERSON] надійшла заява та відзив на позов, згідно яких він не заперечує щодо розірвання шлюбу із позивачем та просить розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.03.2021 року в задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи № 141/31/20 в порядку загального позовного провадження відмовлено. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виконавчий комітет Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 05.10.2015 року зареєстрував шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 3. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через сварки та конфлікти, різні несумісні характери та погляди на життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та бажання зберегти сімейні відносини, шлюбні відносини фактично припинені, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення, тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved