Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 19.12.2016 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути в строк до 31.03.2014 року, що підтверджується розпискою від 30.12.2013 року. Оскільки відповідач не виконав обовязку з повернення суми позики, позивач просить стягнути на його користь суму боргу з урахуванням інфляційних збитків та 3% річних, що разом становить 2\~649\~977, 58 грн. У судове засідання позивач не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути в строк до 31.03.2014 року, що підтверджується розпискою від 30.12.2013 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14). З розрахунку заборгованості вбачається, що підлягає стягненню сума основного боргу (в розмірі 50 000 доларів США, що еквівалентно 1\~314 500 грн. станом на 19.12.2016 року за курсом НБУ) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 2\~542 800,81 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 107\~176,77 гривень, що разом становить 2\~649\~977,58 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували повне або часткове виконання відповідачем обовязку в частині повернення позики, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно ухвали суду від 29.12.2016 року, позивачу було відстрочено сплату судового збору у розмірі 551, 20 грн. до вирішення справи по суті. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved