Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди. Зокрема, позивач просить: 1) визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації [PERSON] інформацію, що опублікована [PERSON] . [INFO] о 19 годині 14 хвилин в соціальній мережі Фейсбук на сторінці « [PERSON] » за інтернет посиланням [INFO] а саме: «Син відомого будівельника Тернополя - учасник бандугрупувань по продажу наркотиків? Тиск на чесних правоохоронців з метою випустити «торговців смертю…» Коли людина стає наркоманом…- Біда батькам, біда дружині чи чоловікові, біда діткам… А оскільки наркотики - річ вкрай дорога, біда нам усім… Оскільки в пошуку «дози» наркоман не розбирає чи ти олігарх, чи водій тролейбуса, чи вчитель, чи медик… Наркоман просто залазить через вікно, до Вас додому… і в пошуку грошей для «дози» - грабує, а якщо Ви, випадково, є вдома, - може залишити Вас без життя, без життя Ваших дітей… Основне гроші «на дозу»… Це одна сторона медалі… Але є і інша: найбільшого покарання заслуговують не наркомани, а ті, які наркотики продають… І не важливий статус, чи їх фамілія… І кожен, хто прочитає вищенаведені рядки, погодиться зі мною… Всі Ви чули, що в Тернополі проведено операцію по знешкодженні організованого злочинного угрупування, що реалізовувало наркотики, як мінімум в 3-ох областях… Як стало відомо ГО «Тернопільські підсумки» серед «невинних наркоділків» проходить син відомого будівельного магната та мецената, керівника ВАТ «Тернопільбуд». Невже, сину магната, мало коштів, що заробляє фірма батька??? То що панове!!! Помилуємо торгівця «наркотою», бо він син власника Тернопільбуду??? А діти простих людей і надалі будуть гинути від «дози»? Кожен дасть відповідь сам собі… А тепер, чому ми це написали: 1. Провоохоронцям пропонували «хабар», щоб «торгівців смертю відмазати». Правоохоронці гроші не взяли. 2. Почався тиск, з сторони будівельного магната (відсторонити від слідства, понизити у званні … і т.д.) з метою зам`яти справу… Тому зараз, як ніколи,, працівникам правоохоронної системи потрібна НАША МОРАЛЬНА ПІДТРИМКА!!! Просто добре слово. Просто, щоб вони (правоохоронці) розуміли, що їх підтримують мешканці всього нашого міста Тернополя. Ні наркотикам та тим, хто їх продає!!! З повагою, Голова ГО «Тернопільські підсумки» [PERSON] ». 2) зобов`язати [PERSON] спростувати дану інформацію в соціальній мережі Фейсбук на сторінці « [PERSON] », протягом 3 календарних днів, після набрання рішенням суду по даній справі законної сили; 3) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 200000 грн.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що після вказаної публікації 07 лютого 2020 року він звернувся до відповідача з письмовим листом, в якому просив його повідомити, чи дійсно вказана інформація була розповсюджена ним особисто та з його сторінки в мережі «Фейсбук» (« [PERSON] »). Даний лист 11 лютого 2020 року отримано відповідачем, однак він будь-якої відповіді не надав. Опублікувавши вказану інформацію, відповідач принизив честь, гідність та ділову репутацію позивача та завдав душевних страждань. Дані звинувачення є абсолютно необґрунтованими, безпідставними та опублікованими з прямим умислом з метою завдання душевних страждань йому та членам його сім`ї та з метою дискредитації, оскільки стосовно нього та членів його сім`ї жодних кримінальних проваджень за фактом виготовлення та розповсюдження наркотиків і вони не проходять в якості свідків, підозрюваних, обвинувачених чи засуджених. На запит адвоката Будз Т.В. 11 лютого 2020 року ГУНП в Тернопільській області надано відповідь, що «у кримінальному провадженні щодо осіб, що займались масовим виготовленням та розповсюдженням наркотичних засобів і психотропних речовин, інформація про яке розміщена [INFO] на офіційному веб-сайті ГУНП в Тернопільській області, [PERSON] не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення». Отже вищевказана інформація опублікована на сторінці в мережі Фейсбук « [PERSON] » є неправдивою, такою що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, а отже підлягає спростуванню. Враховуючи, що позивач обіймає посаду Генерального директора ТОВ «Тернопільбуд», яке зарекомендувало себе з найкращої сторони та напрацювало добру ділову репутацію, а вказані публічно розголошені відомості, що стосуються [PERSON] безпідставно звинувативши його та членів його сім`ї у вчинених злочинах, [PERSON] завдав значної шкоди діловій репутації позивача, для відновлення якої знадобиться значна кількість часу і зусиль. А тому позивач має право вимагати від відповідача спростувати недостовірну інформацію у такий самий спосіб, у який вона була поширена. Також відповідачем своїми протиправними діями, що полягали у опублікуванні недостовірної інформації було принижено честь та гідність позивача, завдано шкоду його діловій репутації та спричинено моральну шкоду, яку він просить стягнути з відповідача. У відзиві на позов відповідач просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, посилаючись на те, що позивачем не підтверджено належними, достовірними та достатніми доказами факту належності сторінки у соціальній мережі «Фейсбук» відповідачу як фізичній особі, а також приналежності йому спірного допису. Будь-яка особа може зареєструватись під будь-яким ім`ям та поширювати інформацію на свій розсуд. Також належним відповідачем в разі поширення недостовірної інформації в мережі інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту. У позові не конкретизовано і не обґрунтовано, яка саме інформація наведеного тексту, що стосується сина позивача, як саме, та наскільки істотно порушила честь, гідність та ділову репутацію позивача. В тексті публікації в мережі Фейсбук висловлено винятково оціночні судження. З огляду на вказане, відсутній факт поширення інформації, що порушує особисті немайнові права позивача, або завдає шкоди його особистим немайновим благам, чи перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права, що має для нього негативні наслідки, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. У відповіді на відзив позивач вказує, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань засновником та головою ГО «Тернопільські підсумки» є [PERSON] . Номер мобільного телефону, який вказаний на сторінці Тернопільських підсумків в розділі «Інформація» є ідентичний номеру мобільного телефону, який вказаний в реквізитах відповідача у відзиві на позов. Згідно висновку КНДІСЕ від 21 квітня 2020 року за результатами проведення судово-лінгвістичної експертизи у тексті публікації міститься інформація негативного характеру щодо керівника ВАТ «Тернопільбуд» [PERSON] та одного з членів його сім`ї дана інформація викладена у формі фактичних тверджень, а не оціночних суджень та є принизливою, а тому твердження позивача про те, що наведеному позові висловлено винятково оціночні судження є безпідставними та необґрунтованими. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав наведених в ньому. Представник відповідача в задоволенні позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позов. Судом встановлено наступні обставини. Згідно скріншоту сторінки з мережі Фейсбук на сторінці « [PERSON] » за інтернет посиланням [INFO] наявна публікація - «Син відомого будівельника Тернополя - учасник бандугрупувань по продажу наркотиків? Тиск на чесних правоохоронців з метою випустити «торговців смертю…» Коли людина стає наркоманом…- Біда батькам, біда дружині чи чоловікові, біда діткам… А оскільки наркотики - річ вкрай дорога, біда нам усім… Оскільки в пошуку «дози» наркоман не розбирає чи ти олігарх, чи водій тролейбуса, чи вчитель, чи медик… Наркоман просто залазить через вікно, до Вас додому… і в пошуку грошей для «дози» - грабує, а якщо Ви, випадково, є вдома, - може залишити Вас без життя, без життя Ваших дітей… Основне гроші «на дозу»… Це одна сторона медалі… Але є і інша: найбільшого покарання заслуговують не наркомани, а ті, які наркотики продають… І не важливий статус, чи їх фамілія… І кожен, хто прочитає вищенаведені рядки, погодиться зі мною… Всі Ви чули, що в Тернополі проведено операцію по знешкодженні організованого злочинного угрупування, що реалізовувало наркотики, як мінімум в 3-ох областях… Як стало відомо ГО «Тернопільські підсумки» серед «невинних наркоділків» проходить син відомого будівельного магната та мецената, керівника ВАТ «Тернопільбуд». Невже, сину магната, мало коштів, що заробляє фірма батька??? То що панове!!! Помилуємо торгівця «наркотою», бо він син власника Тернопільбуду??? А діти простих людей і надалі будуть гинути від «дози»? Кожен дасть відповідь сам собі… А тепер, чому ми це написали: 1. Провоохоронцям пропонували «хабар», щоб «торгівців смертю відмазати». Правоохоронці гроші не взяли. 2. Почався тиск, з сторони будівельного магната (відсторонити від слідства, понизити у званні … і т.д.) з метою зам`яти справу… Тому зараз, як ніколи,, працівникам правоохоронної системи потрібна НАША МОРАЛЬНА ПІДТРИМКА!!! Просто добре слово. Просто, щоб вони (правоохоронці) розуміли, що їх підтримують мешканці всього нашого міста Тернополя. Ні наркотикам та тим, хто їх продає!!! З повагою, Голова ГО «Тернопільські підсумки» [PERSON] » (а.с.14). На запит адвоката Будз Т.В. 11 лютого 2020 року ГУНП в Тернопільській області надано відповідь, що «у кримінальному провадженні щодо осіб, що займались масовим виготовленням та розповсюдженням наркотичних засобів і психотропних речовин, інформація про яке розміщена 31 січня 2020 року на офіційному веб-сайті ГУНП в Тернопільській області, [PERSON] не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення». Згідно висновку судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 8128/20-39 від 21 квітня 2020 року наданої позивачем: 1) у тексті публікації під заголовком «Син відомого будівельника Тернополя - учасник банду групування по продажу наркотиків?» розповсюдженої в соціальній мережі Фейсбук на сторінці « [PERSON] » за інтернет посиланням [INFO] міститься інформація негативного характеру щодо керівника ВАТ «Тернопільбуд» [PERSON] та одного з його членів сім`ї; 2) інформація негативного характеру щодо керівника Ват «Тернопільбуд» [PERSON] та одного з членів його сім`ї, яка містить ся у вищевказаному тексті публікації викладена у формі фактичних тверджень, а не оціночних суджень; 3) вказана негативна інформація, за умови її невідповідності дійсності, є принизливою для [PERSON] та одного з членів його сім`ї (а.с.38-46). Однак висновок експерта суд вважає неналежним доказом, оскільки в ньому зазначено, що вказана опублікована інформація стосується [PERSON] , однак такий висновок експертом зроблено лише із змісту поставлених перед ним питань, в якому конкретно зазначено, чи стосується інформація у статті керівника ВАТ «Тернопільбуд» - [PERSON] та членів його сім`ї, а тому експерт зі змісту самого питання зробив свій висновок без підтвердження відповідними документами. Крім того з інформаційних джерел зазначених експертом, які використовувались ним при складанні вказаного висновку, не зазначено жодного документа з якого він зробив висновок, що [PERSON] є керівником ВАТ «Тернопільбуд». Позивачем жодним належним доказом не доведено, що саме він є керівником ВАТ «Тернопільбуд», а навпаки представник позивача в судовому засіданні ствердив, що ВАТ «Тернопільбуд» вже не існує, а є його правонаступник ТОВ «Тернопільбуд». У опублікованій статті зазначено «керівник ВАТ «Тернопільбуд», «власник ВАТ «Тернопільбуд», однак позивачем жодним належним доказом не доведене, яке відношення він взагалі має до ВАТ «Тернопільбуд». Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Даючи аналіз цим нормам ЦПК України слідує, що на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, а тому суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною першою статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Отже, з наведеного вбачається, що при розгляді справ про захист гідності та честі, ділової репутації фізичної особи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність наступних юридично важливих обставин: поширення інформації, наявність особи стосовно якої поширена інформація, недостовірність поширеної інформації, порушення особистих немайнових прав особи. У пунктах 1, 19 вказаної Постанови судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження. Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. У частині другій статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, згідно статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»). Разом з тим, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Суд вважає, що позивач не довів, що вказана поширена інформація стосується його чи членів його сім`ї, була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих думок автора публікації з приводу проблеми «наркоманії». На думку суду, у вказаній публікації в соціальній мережі «Фейсбук» були використані оціночні судження, що відповідно до статті 277 ЦК України та статті 30 Закону України «Про інформацію» не підлягають спростуванню. Звертаючись до суду із вказаним позовом [PERSON] зазначає, що поширена відповідачем інформація принижує його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки вона висвітлює його з негативної сторони. Разом із тим, ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» визначено, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, позивач не позбавлений можливості реалізувати право на відповідь, викласти власний погляд на поширену інформацію та доведення перед аудиторією помилковості висловлених відповідачем суджень, надавши їм свою оцінку. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що вказана інформація стосується саме його та членів його сім`ї, а також, на думку суду, дана стаття є більш оціночною та містить загальну інформацію про проблему наркоманії. В зв`язку із наведеним не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки вони є похідними від вимог про спростування недостовірної інформації. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed