Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася з позовною заявою [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 29.09.2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], який було зареєстровано у Жовтневому ВДРАЦС реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис № 544. Від спільного життя у них народилась дитина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Подружні стосунки з відповідачем були фактично припиненні у вересні 2013 року, коли сину ледве виповнився один рік. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.04.2014 року, шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач не приховував, що у подальшому приймати участь у вихованні сина він не збирається, на спілкування з ним не претендує, утримувати хлопчика не буде. Останні чотири роки відповідач не проявляє жодного інтересу до сина, не приймає ніякої участі в його утриманні та забезпеченні дитячих потреб, не виявляє бажання бачитися і спілкуватися з дитиною, ніяким чином не цікавиться розвитком дитини, його зовсім не турбують потреби сина. Відповідач жодного разу не відвідував з дитиною хоч які-небудь дитячі розважальні заклади, ніколи навіть не висловив такої пропозиції. Він не зробив жодного подарунку на свята, дні народження, навіть не привітав його, не подзвонив. У 2015 році позивач була вимушена звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Заочним рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.11.2015 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх видів доходу щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2015 року до досягнення сином повноліття. На підставі вказаного рішення Жовтневим ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, але жодної копійки відповідач не сплатив. Протягом останніх чотирьох років відповідач проживає у своїх батьків. Увесь цей час ніякої уваги сину він не приділяє, жодним чином не виявляє до нього почуття любові, зовсім не цікавиться життям хлопчика, його розвитком, здоров'ям, навіть не спілкується з дитиною. До усього, що пов'язано з сином, відповідач байдужий. Усі обов'язки по вихованню, утриманню, навчанню сина, виконує позивач сама. Увесь час вона намагається замінити синові обох батьків, проводить з ним увесь свій вільний час і за допомогою своїх рідних несе усі витрати, пов'язані з розвитком, вихованням, харчуванням і лікуванням дитини. Позивач вважає, що відповідач усвідомлено зневажає свої батьківські обов'язки і навмисно ухиляється від їхнього виконання. Він не виявляє ніякої батьківської опіки стосовно сина, його не турбує ані фізичний, ані духовний розвиток хлопчика, який до недавнього часу жив без тепла і любові з боку батька. Усе вищезазначене свідчить про зневажливе та байдуже ставлення відповідача до своєї дитини. Тому позивач була вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення аналогічні вищенаведеному. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Матеріали справи містять заяву відповідача, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мороз Г.І., з проханням розглядати справи за його відсутністю, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує. Представник третьої особи управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надали до суду заяву, згідно якої просили розглядати справу буз участі їх представника та при ухваленні рішення просили врахувати інтереси малолітньої дитини. Також додали до своєї заяви висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно з вимогами ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2012 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.04.2014 року, шлюб між ними було розірвано (а.с.10). 29.12.2012 року у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 67 від 23 січня 2013 року. Згідно копії свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON] (а.с.7). Дитина: [PERSON], [INFO], фактично проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно з інформацією адміністрації «Дошкільного навчального закладу № 32 ХМР», де виховується [PERSON] з вересня 2015 року, мати, [PERSON], приводить та забирає сина з дитсадка, відвідує батьківські збори, дитячі розваги в закладі. Батько дитини, [PERSON], жодного разу на телефонував вихователю, не цікавився успіхами дитини, не водив дитину до дитсадка, не брав участі в організації свят та навчання сина, не відвідував батьківські збори. Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 13 квітня 2017 року, відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] (а.с.15). Відповідно до інформації міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області, заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], станом на 01.07.2017 року складає 23 317,50 грн. Згідно з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Із наявних у справі документів встановлено, що мати дитини - [PERSON], батько дитини - [PERSON]. Шлюб між батьками дитини розірваний 22 квітня 2014 року. З вересня 2013 року після припинення спільного проживання батьків малолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Останній запрошувався до Управління служб на співбесіду, однак не з'явився, надав нотаріально посвідчену заяву від 2 жовтня 2017 року, в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, та визнає, що дійсно не брав участі у вихованні сина, що підтверджує його байдуже ставлення до дитини. [PERSON] з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні [PERSON], [INFO], та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку матері, до Управління служб не звертався, ніяких доказів виконання ним батьківських обов'язків не надав. Відповідно до інформації міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області, заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], станом на 01.07.2017 року складає 23 317,50 грн. Згідно з інформацією адміністрації «Дошкільного навчального закладу № 32 ХМР», де виховується [PERSON] з вересня 2015 року, мати, [PERSON], приводить та забирає сина з дитсадка, відвідує батьківські збори, дитячі розваги в закладі. Батько дитини, [PERSON], жодного разу на телефонував вихователю, не цікавився успіхами дитини, не водив дитину до дитсадка, не брав участі в організації свят та навчання сина, не відвідував батьківські збори. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, враховуючи вищезазначене та рекомендацію Комісії, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд вважає висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, враховує докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина у зв'язку з невиконанням ним своїх батьківських обов'язків Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved