Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просила визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 51, розташованою за адресою: вул. Хабаровська, буд. 12, в м. Костянтинівка Донецької області, яка належить позивачу, у звязку з не проживанням у ній відповідачів понад одного року без поважних причин, та усунути перешкоди у здійснені права користування та розпорядження позивачем зазначеною квартирою шляхом зняття цих осіб з реєстрації за вищевказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради № 179 від 13 травня 2017 року було визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO], за адресою Донецька область, м.Костянтинівка вул. 6-го Вересня, 63/34. У звязку з чим зменшила позовні вимоги в частині визнання [PERSON], 14.05.209 р.н., таким, що втратив право користування жилим приміщенням, та зняття відповідачів з реєстрації місця проживання. Просила суд визнати особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 51, розташованою за адресою: вул. Хабаровська, буд. 12, в м. Костянтинівка Донецької області, [PERSON] та [PERSON]. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за адресою реєстрації місця проживання. Враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. ст. 224, 225 ЦПК України, а належно повідомлені відповідачі у судове засідання не зявились, суд на місці ухвалив провести заочний судовий розгляд на підставі тих доказів, що містяться у справі. Зясувавши позицію позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], позивач [PERSON] є власником квартири № 51, розташованій за адресою: вул. Хабаровська, буд. 12, в м. Костянтинівка Донецької області. У спірному жилому приміщенні відповідно до відомостей відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 07 березня 2017 року, а також довідки № б/н від 01.06.2017 року комунального підприємства «Служба єдиного замовника», з 02.01.2013 року та по теперішній час зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], згідно наданих позивачем копії рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради № 179 від 13 травня 2017 року, довідки відділу реєстрації Костянтинівської міської ради № 1261 від 17 травня 2017 року, а також довідки № б/н від 01.06.2017 року комунального підприємства «Служба єдиного замовника», зареєстрований за адресою [INFO]. Відповідно до актівз перевірки паспортного режиму від 18 січня 2016 року та 16 грудня 2016 року, складених паспортистом КП «СЄЗ» , копії яких додані до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають за адресою: [INFO], в 2015 році виїхали на проживання до Росії. Наведене також підтверджується висновком Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 17 липня 2014 року щодо звернення позивача у справі [PERSON] з приводу вивозу відповідачем у справі [PERSON] до Росії [PERSON], [INFO], та малолітнього онука позивача - [PERSON], [INFO]. З наданих позивачем довідок вбачається, що по спірній квартирі існує заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на липень 2014 року. З вересня 2014 року позивач надає належну їй квартиру у користування іншим особам, для підтвердження чого нею до матеріалів справи долучені копії відповідних договорів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач у справі [PERSON] є його невісткою. В 2014 році відповідач [PERSON] разом з сином від попереднього шлюбу [PERSON] та їх малолітнім онуком [PERSON] виїхала до Росії, де з того часу постійно проживають та повертатися намірів не мають. При цьому відповідач [PERSON] повернула їм онука [PERSON], оскільки не має можливості за ним доглядати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач у справі [PERSON] є його дружиною. В 2014 році вона разом з сином від попереднього шлюбу [PERSON] та їх спільним малолітнім сином [PERSON] виїхала до Росії, де з того часу постійно проживають та повертатися намірів не мають. Його сина [PERSON] відповідач [PERSON] повернула та залишила з бабусею, оскільки не має можливості за ним доглядати. Добровільно зніматися з реєстрації [PERSON] та [PERSON] не бажають, при цьому не сплачують за комунальні послуги. Судом оглянуто надані позивачем на підтвердження своїх вимог витяги з соціальних мереж, які містять переписку між відповідачем [PERSON] та її чоловіком щодо її намірів залишатися за кордоном України, а також вимоги кредиторів до відповідача [PERSON], які позивач отримує на адресу належного їй житла. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності [PERSON] та [PERSON] в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що зазначених осіб на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 51, розташованою за адресою: вул. Хабаровська, буд. 12, в м. Костянтинівка Донецької області. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В звязку з тим, що позивач при подачі даного позову до суду була звільнена від сплати судового збору, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. з кожного.

Outcome: approved