Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області, [PERSON], у якій просила усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом знаття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.02.2015 року, квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON]. Позивачем також було зазначено, що відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає. В судове засідання позивач не з'явилась, однак представник позивача надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позовну заяву не надала. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.8 ст.76 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без проведення фіксації судового процесу. З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.02.2015 року. Власник, відповідно до ст.319 ЦК України, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Зняття з реєстрації місця проживання особи відповідно до ст.7 цього Закону здійснюється в тому числі і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає у спірному жилому приміщенні, особисті речі [PERSON] у спірному жилому приміщенні відсутні. Оскільки [PERSON] жодним чином не претендує на користування квартирою позивача, з викладених підстав необхідно усунути [PERSON] перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. При розгляді справи судом не встановлено інших обставин, які б зобов'язували допустити до користування майном позивача сторонніх осіб. Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved