Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Харкова з Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява для розгляду за підсудністю, в якій представник позивача, зменшивши в ході розгляду справи позовні вимоги, у зв`язку зі сплатою відповідачем суми основного боргу, стягнути з відповідача за порушення строків виконання зобов`язання - 3% річних у розмірі 5256.00 грн., інфляційних витрат - 9627.48 грн., вказуючи, що відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює позивач. Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за послуги, надані позивачем, відповідач належним чином не здійснював, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість. Хоча відповідач сплатив суму основного боргу в ході розгляду скарги, проте позивач просить стягнути з нього кошти на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання основного зобов`язання. Ухвалою суду від 14.06.2021 справу прийнято до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача проти стягнення 3% річних та інфляційних витрат заперечувала, посилаючись на неналежне надання позивачем послуг теплопостачання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не заперечувалося ним. (а.с. 8) КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст. 67,68 ЖК України, наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Посилання представника відповідача на неналежне надання позивачем послуг теплопостачання суд не бере до уваги, у зв`язку із заявою позивача про зменшення позовних вимог, враховуючи добровільну сплату відповідачем суми основного боргу. Таким чином, на думку суду, відповідач, добровільно сплативши основний борг, фактично визнав порушення зобов`язання та наявність заборгованості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Згідно положень ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач нарахував боржнику 3% річних від простроченої суми, що становить 5256.00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 9627.48 грн., за період з 01.04.2019 по 31.03.2021, про що надано розрахунки таких сум в матеріалах справи. Правильність розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних відповідачем не заперечувалася та сумніву в суду не викликає. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання по своєчасній оплаті наданих йому послуг, тому позов про стягнення з нього штрафних збитків у вигляді інфляційних збитків та 3% річних є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved