Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Орджонікідзевський районний відділ у м. Запоріжжі Управління держаної міграційної служби України в Запорізькій області, у якій просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №33 в будинку №17 по бульвару Центральному в м. Запоріжжя та зняти останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 04.12.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON]. Також позивачем було зазначено, що відповідач з 2009 року не проживає у спірній квартирі. Обовязки, повязані з утриманням житлового приміщення та комунальних послуг позивач несе самостійно. В судове засідання позивач не зявилась, проте надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в тому числі і визнання таким у порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без проведення фіксації судового процесу. Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON], що підтверджується договором дарування від 04.12.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 4,5). Відповідно до інформації наданої Адресно-довідковим бюро УДМС України в Запорізькій області, [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.20). Власник, відповідно до ст.319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Зняття з реєстрації місця проживання особи відповідно до ст.7 цього Закону здійснюється в тому числі і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2009 року, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування вказаною квартирою, передбачених ст.71 ЖК України немає, особисті речі відповідача у вказаній квартирі відсутні, участі в оплаті комунальних послуг останній не приймає. Оскільки відповідач жодним чином не претендує на користування квартирою позивача, з викладених підстав його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстраційного обліку. При розгляді справи судом не встановлено інших обставин, які б зобовязували допустити до користування майном позивача сторонніх осіб. Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Outcome: approved