Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 08.10.2015 року звернулась позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментівна утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 20.11.1996 року по 08.05.2015 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. Оскільки [PERSON] навчається в державному навчальному закладі Одеський національний морський університет, він потребує значних коштів для свого утримання, однак відповідач коштів на утримання сина не надає. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення [PERSON] двадцяти трьохрічного віку, тобто до 18.01.2020 року. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала відповідну заяву, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. У звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про\~народження, виданим 11.02.1997 року, Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №102. Згідно довідки № 137 від 06.10.2015 року державного навчального закладу Одеський морський національний університет, вбачається, що [PERSON], є студентом 2 курсу зазначеного навчального закладу, та закінчить своє навчання у липні 2018 року, також в довідці зазначено, що [PERSON], стипендії не утримує. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивач [PERSON], в позовній заяві зазначила, що відповідач [PERSON] працює водієм, має постійний дохід і може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Оскільки згідно поданих суду доказів повнолітній син сторін [PERSON] закінчує навчання у липні 2018 року, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на строк до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, а саме до 18.01.2020 року, не можуть бути задоволені судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що син відповідача [PERSON] продовжує навчання, та потребує у зв'язку із цим матеріальної допомоги, тому доходить до висновку, що відповідач може сплачувати щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу). Суд розяснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Крім того, суд звертає увагу позивача, що вона має право додаткового звернення до суду про стягнення аліментів на утримання сина до досягнення ним двадцяти трьох років, за умови подальшого продовженням ним навчання в учбовому закладі. Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. При таких обставинах, суд вважає, що предявлений позов підлягає частковому задоволенню, а судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved