Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулися [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог посилаються на те, що відповідачі на протязі тривалого часу вчиняють сварки з позивачами при цьому поширюють плітки та недостовірну інформацію. Відповідачі звинувачували їх у тероризмі та вбивстві сусідів в період проживання в смт. Драбів, у виживанні через суд попередніх власників будинковолодіння за місцем нинішнього їх проживання в м. Золотоноша. Дані дії створюють нездоровий морально-психологічний стан та суперечать нормам добросусідства. Позивач [PERSON] хворіє на депресивний розлад особистості, яке в звичайному стані проходить не суттєво, а в разі участі в скандалах - погіршується, що в свою чергу впливає на взаємовідносини між позивачами. Останні скандали відбулися 12.07.2013 року та 25.11.2013 року і супроводжувалися неправомірними звинуваченнями та розповсюдженням недостовірної інформації, погрозами в нанесенні тілесних ушкоджень. Дані сварки у зв»язку з протиправною поведінкою з боку відповідачів та приниженні честі та гідності на протязі тривалого часу призводять до душевних страждань позивачів. Тому, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, яку оцінюють в 5000 гривень щодо кожного позивача. Позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Позивач [PERSON] підтримав позов частково. На його думку, винуватцем всіх скандалів є відповідач по справі [PERSON] та саме він займається поширенням неправдивих чуток, а відповідачки [PERSON] та [PERSON]- лише йому підіграють, тому він має до них менші претензії, вважає, що достатнім для них буде матеріальне покарання, пов»язане з стягненням на користь позивачів грошової суми у вигляді моральної шкоди, а саме в сумі від 400 до 700 гривень. Саме в таких рамках задовольняється, на його думку, моральна шкода в судовій практиці по аналогічних судових справах. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову сім»ї [PERSON]. Він пояснив суду, що він має по сусідству з позивачами будинковолодіння, яке йому дісталося в спадок. Позивач [PERSON] не може змиритися з тим, що він отримав у спадок сусіднє будинковолодіння, оскільки й сам на нього претендував. Зараз він в успадкованому будинковолодінні не проживає, а лише періодично разом із дружиною там з»являється, щоб підтримувати двір у відповідному порядку. Але, позивач по справі [PERSON] тільки побачить, що вони приїхали, зразу ж приходить до них, провокує на черговий скандал, який потім фіксує на диктофон. Відповідач додав, що позивачі конфліктують не лише з відповідачами в даній справі, в них виникають конфлікти з багатьма сусідами, що є предметом розгляду Золотоніського міськрайонного та Черкаського апеляційного судів, які розглянули близько десятка справ, пов»язаних із постійними сусідськими конфліктами. Відповідач повідомив, що вважає, що позивачі знайшли для себе гарний заробіток та таким способом заробляють собі на життя, стягуючи моральну шкоду із сусідів. Він повідомив, що не займається поширенням неправдивих чуток, він говорив правду, оскільки від мешканців смт. Драбів довідався, що позивач [PERSON] мав судимість через конфлікт із сусідами за межу, бо в процесі сварки вдарив чоловіка та дружину на прізвище [PERSON] молотком, завдавши їм тілесних ушкоджень. Щодо вчинення ДТП позивачем по справі [PERSON], то це також правда, він має судимість, бо збив чоловіка. Цю інформацію він також знає від мешканців смт. Драбів. В Драбові він часто буває, це невелике селище, де всі знають один одного, люди знають і сім»ю [PERSON], при розмові вони розповіли йому про цю сім»ю. Поширенням неправдивих чуток він не займався, ніколи не говорив нікому, що [PERSON] убив [PERSON], говорив лише, що вдарив молотком. Про те, що позивачі оформили купівлю-продаж будинковолодіння, де проживають, рішенням суду - довідався в одному з судових засідань, про це нікому не повідомляв. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила проти їх задоволення. На її думку, позивачі все надумують, вони не розповсюджували ніяких неправдивих чуток. Кожного разу позивач по справі [PERSON] провокує їх на скандал, а потім звертається до суду, він це робить, щоб заробляти гроші. Додала, що нещодавно судом винесено вирок щодо позивача [PERSON], вона була потерпілою в тій справі, бо останній облив її в вогнегасника, піна з якого пошкодила їй очі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні також заперечив проти задоволення позову. Звернув увагу суду на той факт, що позивач не надав суду жодного доказу щодо розповсюдження пліток та неправдивої інформації стосовно його довірительки, звернув увагу суду на роз»яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові №1 «Про судову практику у справах про захист честі, гідності, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року. Суд, заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, прослухавши звукозапис конфліктів між сторонами, який надав суду в якості доказу позивач по справі [PERSON], приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечується сторонами, що між позивачами та відповідачами відбуваються постійні сварки, їх спілкування обмежується лише взаємними образами та судовими справами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні під час допиту ствердив, що умисно провокував відповідачів по справі на конфлікт, хотів, щоб «вони показали своє справжнє обличчя» та мав на меті здобути докази для судової справи щодо поширення відповідачами відносно нього та його батьків неправдивих чуток, при цьому він не повідомляв відповідачів, що фіксує всі конфлікти на звукозаписуючий пристрій. У відповідності до абз. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі, гідності, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 - недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 15 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України також роз»яснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням. Вивчивши доказ по справі, а саме звукозапис конфлікту, який стався між сторонами 12.07.2013 року, судом з»ясовано, що дійсно з вуст відповідача [PERSON] звучала інформація щодо силового конфлікту між позивачами та жителями смт. Драбів на прізвище [PERSON], але із самого звукозапису не вбачається, що при конфлікті були присутні сторонні люди. На записі, під час озвучення цієї інформації відповідачем [PERSON], прослуховуються голоси лише позивача [PERSON], його дружини та позивача по справі [PERSON] Отже, суд не вбачає поширення інформації з боку відповідача [PERSON], оскільки вона не поширювалася стороннім особам, а була повідомлена позивачу по справі [PERSON] Як вбачається із звукозапису конфліктів від 12.07.2013 року та 25.11.2013 року із вуст відповідачів [PERSON] та [PERSON] взагалі не звучить інформація, про поширення якої в позові зазначають позивачі, а тому суд приходить до висновку, що позивач не довів позовних вимог щодо поширення відповідачами неправдивої інформації, а тому відмовляє в задоволенні вимог щодо визнання поширюваної інформації недостовірною, зобов»язання відповідачів спростувати недостовірну інформацію в пресі та заборони відповідачам розповсюдження неправдивої інформації, оскільки факт самого розповсюдження неправдивої інформації не доведений позивачами в судовому засіданні. Твердження позивачів щодо розповсюдження неправдивої інформації відповідачами також спростовані показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами сторін по справі. Свідок [PERSON] суду повідомила, що їй відома інформація, яку позивачі бажають визнати недостовірною та звинувачують у її розповсюдженні відповідачів по справі. Повідомила суд, що цю інформацію вона довідалася від свого чоловіка, який певний час працював у Драбові та почув її від мешканців селища. Свідок [PERSON] також повідомив суду, що йому відома інформація, яку позивачі бажають визнати недостовірною та звинувачують у її розповсюдженні відповідачів по справі. Ствердив, що довідався про факти, які на даний час позивачі вважають, що поширюються відповідачами, він довідався особисто від позивачів [PERSON] та [PERSON], бо певний час був з ними в добрих стосунках та ходив до них у гості, але пізніше стосунки стали неприязними, з позивачами на даний час не спілкується. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок поширення неправдивої інформації, то суд вважає, що позов у цій частині також задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні не доведено самого факту поширення неправдивої інформації, а тому суд приходить до висновку про відсутність заподіяння і моральної шкоди. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed