Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна районна аптека № 30», в якому просить: -стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену позивачеві заробітну плату при звільненні з роботи в сумі 6\~072 грн 31 коп. -стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за затримку розрахунку в сумі 21\~725 грн 80 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала, що згідно з наказом № 18-к від 16.06.2020 її звільнено з посади\~укладальника-пакувальника з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна районна аптека № 30» відповідно до п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, за угодою сторін. Однак при звільненні з роботи та видачі трудової книжки, відповідачем не виплачено всіх належних позивачу сум. Також, посилаючись на положення ст. 117 Кодексу законів про працю України, позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 16 червня (дати звільнення) по 16 вересня 2020 року (дати звернення з даним позовом до суду) у сумі 21\~725 грн 80 коп. Ухвалою від 26.11.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження\~з викликом сторін. Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями\~проти розгляду справи\~в порядку спрощеного позовного провадження, а також\~строк для подання відзиву на позов. Відповідач\~відзиву на позов,\~заяви із\~обґрунтованими\~запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надав. Позивач та представник позивача у судове засідання з розгляду даної справи не прибули, надавши до початку судового засідання заяву про розгляд справи за їх відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача за посадою у судове засідання також не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, та в якій просить суд при вирішенні даної справи врахувати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна районна аптека № 30» перебуває у тяжкому фінансово-господарському стані, не здійснює ніякої діяльності, у Товариства відсутнє майно та грошові кошти, Товариство має борги перед контрагентами та по сплаті податків. Згідно з ч. 8\~ст.\~178\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України)\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 22.08.2019 по 16.06.2020 працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центральна районна аптека № 30» на посаді укладальника-пакувальника, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача серія [NUMBER] та довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна районна аптека № 30» № 50 від 11.09.2020. Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна районна аптека № 30» від 16.06.2020 № 18-К позивачку звільнено з роботи з вказаної посади за угодою сторін за ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України з 16.06.2020. Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна районна аптека № 30» № 46 від 08.09.2020 заборгованість по заробітній платі, яка не виплачена позивачці станом на 08.09.2020 становить 6\~072 грн 31 коп. Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна районна аптека № 30» № 50 від 11.09.2020 посадовий оклад позивачки становить 4\~723 грн 00 коп., середньоденна заробітна плата становить 236 грн. 15 коп. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першої\~статті 55 Конституції України визначено, що\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 21\~ Закону України «Про оплату праці» встановлено, що \~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 21\~ Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України)\~передбачений обов`язок роботодавця виплачувати працівникові заробітну плату. Відповідно до частини першої\~статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України). З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується відповідачем, що у день звільнення всі належні позивачеві суми, а саме заробітна плата в сумі 6072 грн. 31 коп. виплачена не була. Щодо посилання сторони відповідача про скрутне матеріальне становище Товариства суд зазначає, що сам по собі факт відсутності коштів на підприємстві не скасовує гарантованого Конституцією України права позивача на оплату праці. Відтак суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Вирішуючи питання\~про стягнення\~зТовариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Центральна\~районна аптека\~№ 30»\~на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 21725 грн 80 коп. за період з 16.06.2020 по 16.09.2020, суд зазначає про таке. Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117\~КЗпП України\~відповідальність. При цьому встановлений\~статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. При вирішенні даного спору суд враховує, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах.\~Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відшкодування, передбачене\~статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої\~статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому\~статтею 117 КЗпП України. Під час судового розгляду справи судом встановлено та визнається сторонами, що заборгованість відповідача по нарахованій, але не виплаченій позивачу заробітній платі становить 6 072 грн 31 коп., та яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна районна аптека № 30» на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Щодо заявленому позивачем у позовній заяві періоду затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає, що з урахуванням пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, яким встановлено, що днем звільнення вважається останній день роботи, датою припинення трудових відносин [PERSON] з Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Центральна районна\~аптека №\~30» є 16.06.2020. Відтак, до стягнення з Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Центральна районна\~аптека №\~30» на користь [PERSON] підлягає середній заробіток за період з 17.06.2020 (наступний робочий день після звільнення) по 16.09.2020, тобто в межах заявлених позовних вимог, враховуючи норми\~ч.1 ст. 13 ЦПК України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок). Відповідно до абзацу 2 п. 2 Порядку працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. Пунктом п`ятим розділу IV Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Абзацом 2 пункту 8 розділу IV Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. За даними довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна районна аптека № 30» № 50 від 11.09.2020 середньоденна заробітна плата позивача становила 236 грн 15 коп. При визначенні\~кількості робочих\~днів суд\~виходить із\~п`ятиденного\~робочого тижня\~позивача та\~даних,\~викладених у\~листі Мінсоцполітики\~України від 29.07.2019\~\~№ 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 17.06.2020 по 16.09.2020 становить 15\~113 грн 60 коп. (236 грн 15 коп. х 64 робочі дні). Підстави для зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку відсутні. Вирішення даного спору узгоджується\~\~з висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними в постановах від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, від 31.01.2019 у справі №910/4518/16, Верховного Суду України, викладеними у постанові від 03.07.2013 у справі №6-60-цс13, від 16.01.2012 у справі №6-54цс11, від 25.04.2012 у справі №6-23цс12, від 29.01.2014 у справі №6-144цс13, від 27.04.2016 у справі №6-113цс16. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також при вирішенні даного спору суд зазначає, що виходячи і системного аналізу законодавства України, зарплата і середній заробіток, які стягуються судом на користь працівника з роботодавця мають зазначатись судом без виключення з них податків і зборів, які сплачуються роботодавцем під час виконання рішення суду, однак, згідно з роз`ясненнями Пленуму ВСУ від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» на суд покладається обов`язок зазначення даної обставини в резолютивній частині рішення суду та посилання на те, що податок і збори підлягатимуть відрахуванню при сплаті. Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи підстави та предмет спору, виходячи із засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку задовольнити позовні вимоги частково. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами\~статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, [PERSON] від сплати судового збору в частині позову про стягнення заробітної плати звільнена відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли. Позов [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено повністю на суму 6 072 грн 31 коп. (без урахування утримань) та частково в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 17.06.2020 по 16.09.2020 у сумі 15\~113 грн 60 коп. (з відрахуванням податків та зборів), тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 840 грн 80 коп. (відповідно до ставки передбаченій пп. 2 п. 2 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~на момент звернення до суду).

Outcome: partial