Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

До Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява, в якій позивач просить розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 листопада 2019 року і до повноліття дітей. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач проживали разом з 2004 року по 2017 рік за місцем реєстрації відповідача. Згодом зареєстрували шлюб 06.12.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, дата видачі 29 жовтня 2019 року, про що складено 06.12.2006 року відповідний актовий запис № 1062. Позивач та відповідач не ведуть спільний побут з 2017 року через різні погляди на життя. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після того, як перестали вести спільний побут, відповідач не допомогав і не допомагає дітям матеріально, Відповідач лише інколи бачить дітей на подвір`ї та питає як у них справи, а також інколи телефонує. Спільне життя подружжя не склалось через втрату почуття взаємної любові, а також внаслідок відсутності спільних інтересів. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинено з 2017 року, спільне господарство не ведеться. На даний час кожен із подружжя живе своїм життям і не намагається перейматись проблемами один одного. Ухвалою від 13.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому засіданні представник позивача подав заяву, в якій останній просить залишити позов в частині розірвання шлюбу без розгляду. Ухвалою від 30.07.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] в частині про розірвання шлюбу залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, наведених у ньому, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, проти постановлення заочного рішення не заперечували. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що з 06.12.2006 року сторони по справі зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві. Від спільного життя сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2328 від 08.12.2017 року та неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1993 від 23.11.2006 року. Даний шлюб був розірваний рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.12.2019 року (справа 758/9416/19). Після розірвання шлюбу діти сторін мешкають з позивачем, як їх матір`ю, що підтверджує позивачка в судовому засіданні. Визначаючи аліменти, що підлягають стягненню, суд виходить з такого. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є людиною працездатного віку, здоровий, мешкає окремо від позивача та дочок, інших утриманців не має, документів про розмір свого офіційного щомісячного доходу не надав. Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належать діти сторін у справі, становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в т.ч. і обов`язку її утримання. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дітей, а також чинному законодавству. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що у позивача є право звернутися з позовом про стягнення безпосередньо додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що передбачено ст.185 СК України. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожної зі сторін по справі є право на звернення до суду з відповідним позовом при настанні зазначених обставин. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 06.11.2019 року, і до повноліття дитини. Отже, аліменти підлягають стягненню у визначеній частці до повноліття старшої дитини сторін [PERSON] , [INFO] . Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] , ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на молодшу дитину [PERSON] , [INFO] , аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття та до досягнення повноліття молодшою дитиною [PERSON] , [INFO] . Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн. (по ставці, яка діяла на час звернення позивача до суду), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved