Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, ТОВ «Ліра ЛТД», про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS], де зареєстровані його рідні діти: син [PERSON], донька [PERSON], та онука [PERSON] Всі відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні. Відповідач [PERSON] не проживає вже більше 10 років, а відповідач [PERSON] разом із дитиною [PERSON] з 2008 року. Їх особисті речі у вказаній квартирі відсутні. Жодних витрат по утриманню вказаного житлового приміщення відповідачі не несуть. Таким чином, відповідачі не проживають в квартирі без поважних причин тривалий час, у зв'язку із чим позивач просив суд ухвалити рішення яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явились, подали до суду заяви з проханням розгляд проводити у їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення. Представник Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити буз представника Органу опіки та піклування, позовні вимоги не підтримав в частині визнання [PERSON], 2008 року народження такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник ТОВ «Ліра ЛТД», будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити буз представника ТОВ «Ліра ЛТД», рішення ухвалити на розсуд суду на підставі діючого законодавства. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. Так, ордер на вселення у вказане житлове приміщення був виданий його матері [PERSON], яка померла 23 січня 2010 року (а.с. 13), втім ордер був втрачений про що свідчить довідка ТОВ «Ліра ЛТД» №104 від 10 травня 2017 року (а.с. 7). Згідно із довідкою ТОВ «Ліра ЛТД» №270 від 19 травня 2017 року, за адресою: [ADDRESS], відкритий особовий рахунок по оплаті житлово-комунальних послуг [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с. 14). Так, згідно із свідоцтвом про народження позивача ([NUMBER]), він народився [INFO]. Його матір'ю у свідоцтві про народження записана [PERSON] (а.с. 9). Згідно із довідкою ТОВ «Ліра ЛТД» про склад родини №105 від 10 травня 2017 року, за адресою: [ADDRESS], окрім позивача зареєстровані також: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та онука [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно із актом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області від 12 травня 2017 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 2015 року проживають в будинку [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно із довідкою Билбасівської [PERSON] ступенів Слов'янської районної ради Донецької області № 47 від 12 травня 2017 року, [PERSON], з 07 червня 2016 року і по теперішній час навчається в Билбасівській ЗОШ (а.с. 17). Згідно із актом ТОВ «Ліра ЛТД» від 11 травня 2017 року, за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає більше 10 років, [PERSON] та [PERSON] не проживають з 2008 року по теперішній час (а.с. 18). Судом встановлено, що відповідачі вибули з даної квартири за власним бажанням. Перепон у користуванні житлом їм ніхто не чинив. Згідно із ст. 61 ч. 1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що в спірній квартирі, наймачем якої є [PERSON] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які фактично в цій квартирі не проживають більше шести місяців. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. З приводу визнання дитини [PERSON], 2008 року народження такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. За ч. с ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки суд дійшов до висновку, що матір [PERSON], [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], а дитина [PERSON], залишила постійне місце проживання разом із матір'ю, при цьому суду не надано будь-яких достовірних даних про те, що дана дитина залишила місце проживання під примусом, або з підстав, що не залежали від її волі та бажання залишитися проживати саме за вказаною адресою, суд приходить до висновку, що [PERSON], 2008 року народження слід також визнати такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Суд при цьому зазначає, що дитина за своїм віком не може залишатися за місцем проживання окремо від батьків, що в такому разі буде суперечити наведеним вище вимогам ч. 4 ст. 29 ЦК України. Право малолітньої особи, яка не досягла десяти років на користування даним житловим приміщенням є також похідним від права її батьків на яких у відповідності до норм чинного сімейного законодавства покладається обов'язок щодо утримання, піклування та створення належних умов існування малолітньої дитини. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом даної цивільної справи.

Outcome: approved