Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Чернеччинська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Позивач зазначає, що у вказаному будинку зареєстрована [PERSON] , але фактично вона проживає з 01 серпня 2010 року за адресою: [ADDRESS] . На вимоги позивача про добровільне зняття з реєстрації відповідач не реагує, у зв`язку із чим порушує її право власності на домоволодіння. Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом зняття відповідача з реєстрації із житлового будинку. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. На офіційному сайті Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області «Судова влада» була повідомлена про розгляд справи. Представник відповідача - Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області - до суду не з`явився, надав письмову заяву, в якій прохає розглядати справу без його участі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, будинок [ADDRESS] , є приватною власністю [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 грудня 2006 року, видане Магдалинівським бюро технічної інвентаризації (а. с. 5). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, в будинку зареєстрована [PERSON] та [PERSON] . Остання не проживає в даному будинку з 01 серпня 2010 року (а. с. 7). До матеріалі цивільної справи додано довідку № 231 від 09 квітня 2021 року, видану виконкомом Чернеччинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про те, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає (а. с. 8). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст. ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. У судовому засіданні беззаперечно встановлено факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку, власником якого є позивач. Тому, з урахуванням викладеного, проаналізувавши викладені норми Закону, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Outcome: approved