Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою до ДП «Жилстрой» про визнання права власності (а.с.4-5), 25.05.2010 року позивачі уточнили позовні вимоги в зв'язку з тим, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців дія ДП «Жилстрой» була припинена, його засновником є Відкрите акціонерне товариство «Одеський домобудівельний комбінат» (а.с.37-38), В обгрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 26.12.2005 року між [PERSON] та ДП «Жилстрой» було укладено інвестиційний договір №38/П. за умовами якого ДП «Жилстрой» зобовязувалося своїми силами використовувати кошти інвестора в будівництві жилих будинків і передати інвестору - позивачу певну квартиру. На виконання умов зазначеного договору позивачем було внесено у касу відповідача 327855,00 грн. У 2006 році будівництво будинку було закінчено та позивачі вселилися в квартиру №80 у будинку №1 (будівельна адреса) по вул.Паркової в м.Одесі. В звязку з тим, що відповідач до тепер не оформив акт прийому передачі квартири позивачі вимушені звернутися до суду та просять визнати за ними у рівних частках право власності на квартиру [ADDRESS]. У відкритому судовому засіданні представник позивачів підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд у звязку з неявкою представника відповідача в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні 26.12.2005 року між [PERSON] та ДП «Жилстрой» було укладено інвестиційний договір №38/П, за умовами якого ДП «Жилстрой» зобовязувалося своїми силами використовувати кошти інвестора в будівництві жилих будинків і передати інвестору - позивачу квартиру №80 у будинку №1 (будівельна адреса) по вул.Паркової в м.Одесі (а.с.6-8). На виконання умов зазначеного договору позивачем було внесено у касу відповідача 327855,00 грн. 21.12.2005року між позивачем та ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» було укладено інвестиційний договір №17/3, за умовами якого ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» зобовязувалося своїми силами використовувати кошти інвестора в будівництві жилих будинків і передати інвестору - позивачу певну квартиру (а.с.10-12). 1 На виконання умов зазначеного договору позивачем було внесено у касу відповідача 67600 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 26.12.2005року (а.с.13). Згідно кредитного договору №014/0044/74/63227 від 16.08.2006 року [PERSON] отримав від Акціонерного Поштово-пенсійного банку «Аваль» кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 51600 доларів СІЛА (а.с.9-11). Згідно листа Малиновського відділення «[PERSON] Аваль» №15-44/18-193 від 09.04.2010 року позивачем [PERSON] було здійснено перерахування коштів по квитанції №200 від 16.08.2006 року в сумі 260255,00 на рахунок ДП «Жилстрой» (а.с.12). У 2006 році будівництво будинку було закінчено та позивачі вселилися в квартиру [ADDRESS], де проживають зараз та сплачують комунальні послуги, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних платежів (а.с.15-24). Згідно відповіді КП «ОМБТІ та РОН» від 03.06.2010 року квартира [ADDRESS] не зареєстрована (а.с.40), Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до свідоцтва про одруження 29.07.1995 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне Стремецька) [PERSON] уклали шлюб, про що було зроблено актовий запис під №205 від 29.07.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради народних депутатів (а.сЛ4). Відповідно до ст. 22 КпШС України, ст.ст. 60-61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно ст. 328 ч.І ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, на підставі ст. 328 ч.2 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, й вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Спірне майно, знаходиться в будинку, що вже зданий до експлуатації, а сам будинок зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН», а щодо спірного майна була проведена первинна реєстрація за відповідачем в звязку з наданням останнім документів без врахування укладеного інвестиційного договору. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Оскільки у позивача відсутній документ, що посвідчує його право власності, то суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи при заочному розгляді справи та 2 відсутності заперечень інших учасників процесу дозволяють задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved