Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

До суду звернувся представник позивача ПР «Коопретаивний ринок» [PERSON] з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача нараховану неустойку у розмірі подвійної плати за час прострочення користування торгівельними майданчиками №90, №91 у розмірі 23639 гривень 52 копійки. В обґрунтування позову вказує, що 31.12.2013 між ПР «Кооперативний ринок» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №402 від 31.12.2013, предметом договору якого є торгівельний майданчик №90, №91 загальною площею 5,3кв.м., 6,75кв.м., місцезнаходження якого зазначено на карті-схемі розміщення торгівельних місць на ринку, яка розроблена згідно п. 7 «Правил торгівлі на ПР «Кооперативний ринок». Відповідно до п. 6.1 Договору договір укладений на один рік і діє з 01.01.2014 по 31.12.2014. Сторони уклали Додаткову угоду до договору оренди №402, якою договір був пролонгований з 01.01.2015 по 31.12.2015. Відповідно до п. 6.3 Договору якщо орендар має намір укласти договір на наступний строк, він зобовязаний не пізніше ніж за один місяць до закінчення терміну дії цього договору подати орендодавцю письмову заяву з додаванням копій правовстановлюючих документів. За умови відсутності в орендодавця заперечень договір може бути пролонгований на такий же термін. В іншому випадку договір припиняє дію відповідно до п. 6.1. Орендар не надав орендодавцю письмову заяву за один місяць до закінчення терміну дії договору №402 про намір укласти його на наступний 2016 рік, на пропозицію орендодавця про укладення договору на наступний рік не реагував, тому термін дії договору закінчився 31.12.2015 згідно п. 6.1. Орендар не виконала вимоги ч. 1 ст. 785 ЦК України та п. 4.3.8 Договору №402, не звільнила торгівельний майданчик №90, №91, продовжує використовувати його в своїй господарській діяльності, а орендодавець несе витрати по їх утриманню У орендодавця виникло право відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України з 01.01.2016 нараховану неустойку за час прострочення користування річчю в подвійному розмірі. Орендодавець нарахував орендарю неустойку з 01.01.2016 по 01.06.2017 за договором №402 в сумі 23639 гривень 52 копійки. Згідно п. 3.1 орендна плата за т/м №90 складає 305,81 гривень на місяць, а за т/м №91 389,47 гривень. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що з позовом не погоджується, вважає його безпідставним, вказує, що між нею як фізичною особою-підприємцем, та позивачем було укладено договір оренди, згодом додаткову угоду, а 01.06.2017 укладено новий договір. У звязку з хворобою та довготривалим перебуванням у Житомирському онкологічному диспансері на стаціонарному лікуванні підприємницьку діяльність нею була тимчасово припинено. У судовому засіданні відповідач пояснила, що заборгованість нею сплачена, наразі оплата за договором здійснюється у повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову у звязку з тяжкою хворою та тривалим лікуванням. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що 31.12.2013 між Підприємством Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» та Приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір №402, предметом якого є торгівельний майданчик №90,№91 загальною площею 5,3кв.м. та 6,75кв.м. /а.с.11-12/. Між вказаними сторонами 13.03.2015 підписано Додаткову угоду до Договору оренди №402 від 31.12.2013, відповідно до якої Договір оренди №402 пролонговано з 01.01.2015 по 31.12.2015 /а.с.13/. Позивачем 18.01.2016 направлено відповідачу повідомлення щодо повернення торгівельних майданчиків /а.с.57/. 01.06.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди №338, відповідно до якого орендар приймає у тимчасове платне користування торгівельні майданчики №90, 91, 91/1. Також сторонами підписано акт приймання-передачі обєкта оренди, який є додатком до договору №338 від 01.06.2017, відповідно до якого відповідачем як орендарем прийнято у тимчасове користування торгівельні майданчики №90, 91, 91/1 /а.с.45-46/. Відповідачем 27.06.2017 сплачено оренду за 2016 рік у сумі 8343 гривні 36 копійок, за І квартал 2017 року 2085 гривень 84 копійки, 11.09.2017 сплачено оренду за ІІ квартал 2017 року у сумі 2085 гривень 84 копійки, 18.09.2017 - у сумі 2085 гривень 84 копійки, 09.10.2017 697 гривень оренди за ІІІ квартал 2017 року /а.с.48-50/. Згідно положень частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно положень статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Твердження відповідача про неможливість сплати оренди, а відповідно й утворення заборгованості, у звязку з хворобою судом не беруться до уваги, оскільки не стосуються предмету доказування. Позивач звернувся до суду 15.06.2017, а станом на вказану дату відповідач заборгованість не сплати, предмет договору не повернула. За статтею 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Умовами договору оренди, укладеного між сторонами у справі, та законодавством, що регулює орендні правовідносини, встановлено можливість стягнення неустойки за час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди після закінчення строку дії договору, а тому слід стягнути суму неустойки за весь період.

Outcome: approved