Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду звернулось ПАТ «Форум» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові вказано, що 16/05/2008 р. сторони уклали кредитний договір №128/08/14-13-ZNv, відповідно до умов якого відповідач отримав 20000 доларів США до 15/05/2018 р під 13,5 % річних. У зв`язку з простроченням відповідача в оплаті позики позивач надіслав йому вимогу про дострокове виконання зобов`язання та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, штраф за невиконання умов договору та пеню. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, вказаних в позові та надав перед судом пояснення про те, що незважаючи на відсутність документа про відправку відповідачу вимоги про дострокове виконання зобов`язання представник відповідача знайомився з матеріалами даної цивільної справи; прострочення сплати основної суми заборгованості є правовою підставою для подання позову про стягнення грошових коштів за позикою у зв`язку із простроченням відповідача; відповідач не виконує обов`язки з повернення позики та оплати процентів за користування нею; заборгованість з оплати тіла кредиту виникла з червня 2014 року. В судовому засіданні представник відповідача заперечив позов з тих підстав, що позивач не надсилав відповідачу вимогу про дострокове виконання зобов`язання, з моменту початку ліквідації позивача відповідач не мав інформації про реквізити сплати за умовами договору позики, а тому мало місце прострочення кредитора; у разі прострочення кредитора проценти не сплачуються; позивач бажає виконувати умови договору; заборгованість з оплати тіла кредиту виникла з червня 2014 року. Судом встановлено наступні обставини. 16/05/2008 р. сторони уклали кредитний договір №128/08/14-13-ZNv, відповідно до умов якого відповідач отримав 20000 доларів США до 15/05/2018 р під 13,5 % річних. В додатку №1 до вказаного договору встановлено графік здійснення відповідачем платежів на виконання його обов`язку з повернення позики. Доказу надіслання відповідачу вимоги про дострокове виконання зобов`язання позивач суду не надав. Разом з цим відповідач та його представник не надали суду доказу того, що позивач звертався до позивача про отримання ним виконання за договором позики, а позивач відмовив відповідачу в цьому. В п. 1 ст. 549 ЦК України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За обставин не доведення позивачем висунення відповідачу вимоги про дострокове виконання зобов`язання відсутні правові підстави для нарахування пені щодо невиконання відповідного зобов`язання. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Крім цього в п. 7.7. договору вказано, що у всіх питаннях, які не врегульовані договором сторони керуються чинним законодавством України. Відповідно до рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16/06/2014 р. розпочато ліквідацію позивача. Так, положеннями Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено поняття банку, його підрозділу, орган реєстрації банків і спосіб встановлення інформації про місцезнаходження банку. При цьому відповідно до цивільного законодавства України договір позики не відноситься до договорів, які підлягають виконанню виключно за місцем його укладення, таке положення імперативно не визначено в змісті договору позики його сторонами. Тому пояснення представника відповідача про неможливість сплати грошових коштів позивачу у зв`язку з закриттям ним своїх підрозділів в Івано-Франківській області не обґрунтовані належними правовими підставами, є надуманими, отже спрямовані на уникнення від цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання зобов`язання відповідача за позикою. Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Жодного доказу того, що відповідач хоча б намагався виконати зобов`язання перед позивачем представником відповідача суду не надано; докази відмови від прийняття виконання відповідач та його представник не надали суду. Представник позивача заперечив ту обставину, що відповідачу було відмовлено у прийнятті виконання за договором позики. В судовому засіданні представники сторін визнали обставину не сплати відповідачем тіла кредиту з червня 2014 року; жодного доказу того, що з червня 2014 року відповідач намагається передати позивачу грошові кошти на виконання умов спірного договору позики суду не надано. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України саме позивач та його представник зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилались як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: partial