Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування своїх вимог, позивачем за первісним позовом зазначено наступне. 20 липня 1990 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року шлюб розірвано. Під час шлюбу було набуто наступне рухоме та нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : двоповерховий житловий будинок, загальною площею 177,9 кв.м., житловою площею 81,7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24.09.2014 року, видавник: Реєстраційна служба Одеського міського управління Одеської області. Ринкова вартість житлового будинку, згідно висновку експерта № 18-5992/5993, від 26.06.2019 року, становить 2195000 грн.; автомобіль TOYOTA, модель SOARER, 1991 року випуску, р/н [NUMBER] , номер шассі (кузова рами) [NUMBER] , зареєстрований 15.01.2009 року за [PERSON] . Ринкова вартість автомобілю TOYOTA, визначена звітом про незалежну оцінку майна, від 21.11.2018 року, у розмірі 238432 грн.(еквівалент 8588 дол.США); автомобіль NISSAN, модель LEAF, 2014 року випуску, р/н [NUMBER] , Vin код 1 [NUMBER] , зареєстрований 07.09.2016 року за [PERSON] . Ринкова вартість автомобілю NISSAN визначена звітом про незалежну оцінку майна, від 21.11.2018 року, у розмірі 375074 грн. (еквівалент 13509 дол. США). Як вказує [PERSON] , шлюбний договір сторонами укладено не було. Під час перебування у шлюбі, автомобіль TOYOTA, модель SOARER, 1991 року випуску, р/н [NUMBER] , знаходився у користуванні позивача [PERSON] , а автомобіль NISSAN, модель LEAF, 2014 року випуску, р/н [NUMBER] , знаходився у користуванні відповідача [PERSON] . Отже, позивач [PERSON] , уточнивши позовні вимоги, вважає правомірним виділення йому автомобіля TOYOTA, модель SOARER, 1991 року випуску, р/н [NUMBER] та виділення відповідачці [PERSON] автомобіля NISSAN, модель LEAF, 2014 року випуску, р/н [NUMBER] . Враховуючи, що вартість автомобіля NISSAN LEAF, 2014 р.в. (375074 грн., еквівалент 13509 дол.США) перевищує вартість автомобіля TOYOTA SOARER, 1991 р.в. (238432 грн., еквівалент 8588 дол.США), позивач [PERSON] просить суд, стягнути з відповідача [PERSON] грошову компенсацію, у розмірі 68321 грн. (375074 грн. - 238432 грн. =136 642 грн./2). Щодо вимоги про поділ двоповерхового житлового будинку, загальною площею 177,9 кв.м., житловою площею 81,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , позивач [PERSON] , посилаючись на висновок судової будівельно-технічної експертизи № 18-5992/5993 від 26.06.2019 року, вказав про таке. Частина будинку, яка позначена у плані в технічному паспорті цифрою 1, знаходиться у користуванні позивача [PERSON] , частиною будинку, що позначена у плані, цифрою 2, користується відповідач [PERSON] Також позивач [PERSON] зазначив, що експертом пропонується зберегти існуючий порядок користування житловим будинком [ADDRESS] , який відповідає варіанту розділу спірного об`єкта нерухомості між [PERSON] і [PERSON] , згідно з належними їм частками в спільній сумісній власності (по 1/2 частці), з таким розрахунком, щоб виділені частини будинку являли собою ізольовані квартири (а.с.146-152 т.2). Відповідач за первісним позовом [PERSON] надала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, яку, ухвалою суду, від 28.11.2018 року, було об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Позивач за зустрічним позовом, [PERSON] , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд, у порядку поділу спільного майна подружжя, виділити та визнати за нею право власності на наступне майно: -двоповерховий житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1448451101, номер об`єкта в РПВН 34847864), загальною площею 177,9 кв.м. житловою площею 81,7 кв.м., позначений на технічному паспорті, під літерою «А», розташований за адресою: [ADDRESS] ; -автомобіль Nissan Leaf, 2014 року випуску, реєстраційний номер кузову [NUMBER]. Також, у порядку поділу спільного майна подружжя, [PERSON] просила виділити та визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: -частку, у розмірі Ѕ двоповерхового житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 185,8 кв.м., який складається з розташованих на першому поверсі: холл - 30,3 м.кв., кухня - 15,9 кв.м,, санвузол - 11,7 кв.м., кладова - 3,8 кв.м., житлова кімната - 31,4 кв.м., загальною площею 93,1 кв.м.; та розташованих на другому поверсі: коридор - 16,6 кв.м., три житлові кімнати - 60,6 кв.м., санвузол - 15,5 кв.м., загальною площею 92,7 кв.м.; -автомобіль Toyota Soarer, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 140000 грн. компенсації вартості мотоциклу SUZUKI, модель VZR 1800, 2006 року випуску та стягнути з [PERSON] судові витрати, у розмірі 8810 грн. (а.с.166-170 т.2) Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом, представник [PERSON] зазначила, що мотоцикл було продано позивачем за первісним позовом у шлюбі, а тому просила відмовити в задоволенні вимог про стягнення грошової компенсації вартості мотоциклу. Також, представником позивача за первісним позовом було надано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. Також, у відзиві стосовно будинку за адресою: [ADDRESS] , про поділ якого просить [PERSON] , представником позивача за первісним позовом, зазначено, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю не тільки позивача та відповідача, але і інших співвласників, поділ в натурі нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності не здійснювався. Позивачу за зустрічним позовом [PERSON] , в натурі її частка в окремий об`єкт нерухомості у цьому будинку, не виділена, спільна часткова власність не припинена. Крім того, інші співвласники цього будинку, про поділ якого просить [PERSON] , своєї згоди на припинення їх права власності на вказаний будинок, не давали. На підставі вказаного, просив в задоволенні зустрічного позову відмовити (а.с.119-122 т.1) Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала зменшені позовні вимоги зустрічної позовної заяви та просила її задовольнити. В задоволенні первісного позову просила відмовити. Представником [PERSON] було також надано відзив на уточнення первісного позову, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.(а.с.178-181т.2) Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 20 липня 1990 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а.с.190 т. 1). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року, шлюб між сторонами було розірвано. ( а.с. 171 т. 2) Під час перебування у шлюбі, [PERSON] та [PERSON] було набуто наступне рухоме та нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя: - двоповерховий житловий будинок, загальною площею 177,9 кв.м., житловою площею 81,7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, від 24.09.2014 року, індексний номер: 27247092, орган державної реєстрації прав: Реєстраційна служба Одеського міського управління Одеської області (а.с. 7-10, т.1). Ринкова вартість житлового будинку, згідно висновку експерта № 18-5992/5993, від 26.06.2019 року, становить 2 195 000 грн. (а.с. 124-139, т.2) - автомобіль TOYOTA, модель SOARER, 1991 року випуску, р/н [NUMBER] , номер шассі (кузова рами) [NUMBER] , зареєстрований 15.01.2009 року за [PERSON] (а.с. 136, т.1). Ринкова вартість автомобілю TOYOTA, модель SOARER, визначена звітом про незалежну оцінку майна, від 21.11.2018 року, у розмірі 238432 грн. (еквівалент 8588 дол. США) (а.с. 130-133, т.1); автомобіль NISSAN, модель LEAF, 2014 року випуску, р/н [NUMBER] , Vin код 1 [NUMBER] , зареєстрований 07.09.2016 року за [PERSON] (а.с. 136, т.1). Ринкова вартість автомобілю NISSAN, модель LEAF, визначена звітом про незалежну оцінку майна, від 21.11.2018 року, у розмірі 375074 грн. (еквівалент 13509 дол. США) (а.с. 140-143 т.1) Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно до ст. 61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь - які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну установу). Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні було встановлено, що в користуванні [PERSON] перебуває автомобіль NISSAN, модель LEAF, 2014 року випуску, р/н [NUMBER] , Vin код 1 [NUMBER] , а в користуванні [PERSON] автомобіль TOYOTA, модель SOARER, 1991 року випуску, р/н [NUMBER] , номер шассі (кузова рами) [NUMBER] .. У своїх позовах до суду, як [PERSON] , так і [PERSON] просять: - визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , право власності на автомобіль TOYOTA, модель SOARER, 1991 року випуску, р/н [NUMBER] , номер шассі (кузова рами) [NUMBER] , припинивши за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право спільної сумісної власності на зазначений автомобіль; - визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , право власності на автомобіль NISSAN, модель LEAF, 2014 року випуску, р/н [NUMBER] , номер шассі (кузова рами) 1 [NUMBER] , припинивши за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право спільної сумісної власності на зазначений автомобіль; Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення вказаних позовних вимог сторін у цій частині про виділення зазначених автомобілів сторонам. Тобто, можливе виділення [PERSON] автомобіля TOYOTA, модель SOARER, 1991 року випуску, р/н [NUMBER] та виділення [PERSON] автомобіля NISSAN, модель LEAF, 2014 року випуску, р/н [NUMBER] . Проте, як вбачається зі звітів оцінки майна, ринкова вартість автомобіля TOYOTA, модель SOARER, 1991 року випуску, р/н [NUMBER] , складає 238432,00 грн. або 8588 дол. США., а ринкова вартість автомобіля NISSAN, модель LEAF, 2014 року випуску, р/н [NUMBER] становить 375074,00 грн. або 13509 дол. США (а.с. 130-133, 140-143 т.1). Тобто, вартість автомобіля NISSAN, модель LEAF, 2014 року випуску, р/н [NUMBER] , який сторони просять виділити [PERSON] становить 375074,00 грн., а вартість автомобіля TOYOTA, модель SOARER, 1991 року випуску, р/н [NUMBER] , який сторони просять виділити [PERSON] , складає 238432,00 грн. Отже, автомобіль NISSAN, який просять сторони виділити [PERSON] коштує на 136642грн. більше, ніж автомобіль TOYOTA, який сторони просять виділити [PERSON] За таких обставин, виходячи з розрахунку: 375 074 грн. - 238 432 грн. = 136 642 грн./2 = 68 321 грн., з урахуванням принципу рівності часток подружжя, при поділі майна, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації, у розмірі 68321 грн. вартості автомобілю NISSAN, модель LEAF, 2014 року випуску, р/н [NUMBER] , підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про поділ двоповерхового житлового будинку, загальною площею 177,9 кв.м., житловою площею 81,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №18-5992/5993, від 26.06.2019 року, «технічна можливість виділу зі спільного майна житлового будинку [ADDRESS] «в самостійні об`єкти нерухомості»: квартири [ADDRESS] ( [PERSON] ) , квартири [ADDRESS] ( [PERSON] ) є, в зв`язку з тим, що: відповідають вимогам ДБН; підключені до інженерних мереж; є технічна можливість виділу ізольованих частин земельних ділянок по фактичному користуванню з самостійними виходами у двір і прилеглу земельну ділянку кожної із сторін» (а.с.134 т.2). Експертом пропонується зберегти існуючий порядок користування житловим будинком [ADDRESS] , який відповідає варіанту розділу спірного об`єкта нерухомості між [PERSON] і [PERSON] , згідно з належними їм частками в спільній сумісній власності (по 1/2 частці), з таким розрахунком, щоб виділені частини будинку являли собою ізольовані квартири по наступному варіанту: [PERSON] , з часткою 1/2 пропонується виділити квартиру [ADDRESS] в складі наступних приміщень:1 поверх: 1-1 коридор, площею 11,0 кв.м.; 1-2 житлова кімната, площею 9,0 кв.м.; 1-3 санвузол, площею 3,5 кв.м.; 1-4 кухня-ідальня, площею 20,1 кв.м.; 2 поверх: 1-5 коридор, площею 8,5 кв.м.; 1-6 житлова кімната, площею 12,1 кв.м.; 1-7 санвузол, площею 5,2 кв.м.; 1-8 житлова кімната, площею 19,7 кв.м. Реальна частка становить: 1/2 , що відповідає ідеально належній частці. [PERSON] , з часткою 1/2 пропонується виділити квартиру [ADDRESS] в складі наступних приміщень: 1 поверх: 2-1 коридор, площею 11,0 кв.м.; 2-2 житлова кімната, площею 9,0 кв.м.; 2-3 санвузол, площею 3,5 кв.м.; 2-4 кухня-їдальня, площею 19,7 кв.м.; 2 поверх: 2-5 коридор, площею 8,5 кв.м.; 2-6 житлова кімната, площею 12,1 кв.м.; 2-7 санвузол, площею 5,2 кв.м.; 2-8 житлова кімната, площею 19,8 кв.м. Реальна частка становить: 1/2 , що відповідає ідеально належній частці. З урахуванням запропонованого розподілу будь-які роботи по переобладнанню, необхідні для ізоляції частин що виділяються, не потрібні. (а.с. 133-134 т.2). В судовому засіданні також встановлено, саме цими частинами будинку наразі і до звернення до суду користуються сторони таким чином, як і вказано у висновку експерта. Враховуючи зазначене та висновок експерта, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню вимоги [PERSON] в частині поділу між ним та [PERSON] двоповерхового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що позовні вимоги [PERSON] щодо виділу тільки їй одній вказаного будинку [ADDRESS] , не можуть бути задоволені. Проте, у цій частині вимог, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог позивача за зустрічним позовом та про виділення і визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину двоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що позначена у технічному паспорті під цифрою 2 та складається з наступних приміщень: 1 поверх: 2-1 коридор, площею 11,0 кв.м.; 2-2 житлова кімната, площею 9,0 кв.м.; 2-3 санвузол, площею 3,5 кв.м.; 2-4 кухня-їдальня, площею 19,7 кв.м.; 2 поверх: 2-5 коридор, площею 8,5 кв.м.; 2-6 житлова кімната, площею12,1 кв.м.; 2-7 санвузол, площею 5,2 кв.м.; 2-8 житлова кімната, площею 19,8 кв.м. Щодо вимог за зустрічним позовом [PERSON] простягнення з [PERSON] на її користь 140000 грн. компенсації вартості мотоциклу SUZUKI, модель VZR 1800, 2006 року випуску (а.с.70 т.2), суд прийшов до такого. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно даних Регіонального сервісного центру МВС у м.Києві, від 04.09.2018 року, 08.04.2010 року за [PERSON] було зареєстровано мотоцикл SUZUKI, модель VZR 1800, 2006 року випуску (а.с.91 т.1). Відповідно до даних Регіонального сервісного центру МВС у м.Києві, від 04.09.2018 року, здійснена перереєстрація 21.06.2018 року мотоциклу SUZUKI, модель VZR 1800, на нового власника (а.с.91 т.1). Згідно наданого висновку № 185/19 експертного автотоварознавчого дослідження мотоциклу SUZUKI, модель VZR 1800, 2006 року випуску, середня ринкова вартість складає 214765,00 грн. (а.с. 183 т.2) В уточнених позовних вимогах за зустрічним позовом [PERSON] , від 11.09.2019р., представник цього позивача за зустрічним позовом, [PERSON] просила в цій частині позовних вимог простягнення з [PERSON] на її користь 140000 грн. компенсації вартості мотоциклу SUZUKI, модель VZR 1800, 2006 року випуску (а.с.170 т.2) Під час розгляду справи по суті, у своєму поясненні, наданому до канцелярії суду 25.10.2019р., представник позивача [PERSON] за зустрічним позовом, [PERSON] , в описовій частині пояснення, просила в цій частині позовних вимог, простягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вже іншої суми, а саме 107382,50 грн. компенсації вартості мотоциклу SUZUKI, модель VZR 1800, 2006 року випуску. Як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Одеси, шлюб між сторонами було розірвано 30.10.2018 року. (а.с. 171-172 т.2) Наведене свідчить про те, що, мотоцикл SUZUKI, модель VZR 1800, 2006 року випуску, було придбано та продано, коли сторони перебували у шлюбі. На підтвердження того, що кошти з продажу транспортного засобу були [PERSON] витрачені не в інтересах сім`ї, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та її представниками, доказів до суду, ні в підготовчому судовому засіданні, ні під час розгляду справи по суті, не було надано. Також, суд звертає увагу на те, що вказаний правочин щодо відчуження мотоциклу SUZUKI, [PERSON] в судовому порядку, під час перебування її у шлюбі з [PERSON] , оскаржено не було. Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги, зазначеної вуточнених позовних вимогах за зустрічним позовом [PERSON] , від 11.09.2019 р. , щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача суми у розмірі 140000 грн., як компенсації вартості мотоциклу SUZUKI, модель VZR 1800, 2006 року випуску. Також, з цих же підстав, суд не може розглядати вимогу про стягнення і іншої суми, а саме: 107382,50 грн., як компенсації вартості цього ж мотоциклу SUZUKI, про які було вказано в описовій частині поясненення, наданому під час розгляду справи по суті до канцелярії суду 25.10.2019р., представником цього позивача за зустрічним позовом [PERSON] , - [PERSON] Щодо вимоги, вказаної в уточнених позовних вимогах за зустрічним позовом [PERSON] про виділення [PERSON] частки, у розмірі Ѕ двоповерхового житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 185,8 кв.м., який складається з розташованих на першому поверсі: холл - 30,3 м.кв., кухня - 15,9 кв.м,, санвузол - 11,7 кв.м., кладова - 3,8 кв.м., житлова кімната - 31,4 кв.м., загальною площею 93,1 кв.м. Та розташованих на другому поверсі: коридор - 16,6 кв.м., три житлові кімнати - 60,6 кв.м., санвузол - 15,5 кв.м., загальною площею 92,7 кв.м., суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2005 року, по справі №2-5647/2006, було визнано право власності в рівних частках на самостійне домоволодіння, за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що складається із житлового будинку, загальною площею 185,8 кв.м., житловою 92,00 кв.м., розміщене на земельній ділянці 287 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та зобов`язано [PERSON] зареєструвати право власності на вказаний будинок за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в КП «ОМБТІ та РОН». (а.с. 86-87 т.1) Тобто, на вказане домоволодіння судом визнано право власності, не тільки [PERSON] і [PERSON] , а і інших осіб, зокрема, [PERSON] та [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили. Доказів того, що вказане рішення суду було скасовано чи змінено, до суду учасники справи не надали. Крім того, суд звертає увагу на те, що будинок за адресою: [ADDRESS] належить не тільки [PERSON] та [PERSON] , але і [PERSON] та [PERSON] , які не є учасниками справи. Отже, вищевказаний будинок не є власністю тільки позивача та відповідача, а є інші співвласники вищевказаного будинку. Тому, вирішення позовних вимог щодо вказаного домоволодіння без інших власників цього домоволодіння, порушить їх права щодо володіння правом власності. Також, що вказані частки будинку було виділено в натурі, до суду доказів не надано. Між тим, суд, у цьому зв`язку звертає увагу учасників справи, що, у відповідності до ч. 1 ст. 67 СК України, дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності, лише після її визначення та виділу в натурі, або визначення порядку користування майном. Проте, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та її представниками, не надано до суду доказів того, що частка [PERSON] та [PERSON] визначена та виділена в натурі в окремий об`єкт нерухомості та спільна часткова власність припинена. Не було надано доказів до суду і щодо визначення порядку користування житловим будинком, за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з викладеного, вказана позовна вимога позивача за зустрічним позовом [PERSON] про виділення [PERSON] частки, у розмірі Ѕ двоповерхового житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , не може бути задоволена. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Таким, чином, враховуючи, що набуте сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя сторонами не надано, тому суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні та частковому задоволенню позовних вимог. Щодо суми оплати вартості проведеної експертизи. У справі проводилась експертиза. За проведення експертизи [PERSON] було сплачено 102967грн., про що свідчить квитанція №35 (а.с.65 т.2). Зважаючи на вказане, підлягає задоволенню вимога позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] , половини суми оплати вартості проведеної експертизи, у розмірі 5148 гривень 00 копійок. Щодо вимог як [PERSON] так і [PERSON] , про стягнення з протилежої сторони суми сплаченої кожним із них, суми судового збору, суд зазначає про те, що у відповідності до ч.1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial