Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису, з тих підстав, що [PERSON] , який є батьком дружини заявника, вчиняє стосовно [PERSON] фізичне та психологічне насильство, тому він потребує захисту, у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заявник просив суд винести обмежувальний припис до [PERSON] шляхом застосування до нього наступних заходів тимчасового обмеження прав: обмеження спілкування у будь-який спосіб з [PERSON] , заборони наближатися ближче, ніж на 5 метрів до місця проживання (перебування) заявника за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали, просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви в частині обмеження спілкування з заявником. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. За приписами п. 3, 6-8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). [PERSON] звернувся з заявою про видачу обмежувального припису, яку обґрунтував тим, що проживає разом із дружиною та дітьми за адресою: [ADDRESS] , у будинку літ. 1-А. За цією ж адресою у літній кухні проживають батьки його дружини: [PERSON] та [PERSON] . Батьки вимагають від заявника виселитися з будинку, у зв`язку з чим між ними виник спір про право власності на домоволодіння, який розглядається судом. Через вказані обставини між заявником та його тестем виникають сварки. [PERSON] погрожує насильством [PERSON] та його дружині, висловлюється нецензурною лайкою, кидається битися на зятя, який не може чинити йому опір, оскільки боїться нашкодити людині похилого віку. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173/2 КУпАП. 19 листопада 2021 року винесено терміновий заборонний припис щодо [PERSON] , однак, як зазначає заявник, тесть знову вдався до фізичного насильства щодо нього, через що [PERSON] змушений був звернутися до лікаря та отримав висновок судово-медичного експерта № 2968 від 23 листопада 2021 року, відповідно до якого в нього виявлені легкі тілесні ушкодження. Заявник вважає, що єдиним способом уникнення проявів насильства з боку [PERSON] є обмежувальний припис. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] насильства щодо [PERSON] , суд доходить висновку про часткове задоволення заяви, а саме: в частині обмеження спілкування [PERSON] у будь-який спосіб з [PERSON] . У силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису. На підставі викладеного,

Outcome: partial