Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

До Орджонінікідзеського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов (а.с.1-20). Позивач прохає визнати [PERSON], [INFO], і її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою № 5 по проспекту Фрунзе № 63 у м. Харкові. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому - [PERSON], належить ? квартири [ADDRESS] на підставі права на спадщину за законом. [PERSON] зазначає, що у вказаній квартирі зареєстрований він, Відповідачка та її неповнолітній син - [PERSON], від першого шлюбу. З Відповідачем Позивач перебував у шлюбі, зареєстрованому 19 травня 2007 року у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 199. Від данного шлюбу є спільна дитина, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімя була зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично всі мешкали за адресою: [ADDRESS]. 31 грудня 2012 року Відповідач забрала свого неповнолітнього сина [PERSON] та покинула сімю. Спільна дитина - [PERSON], [INFO], залишився проживати з Позивачем. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Хакрва від 18.12.2013 року, шлюб між позивачем та Відповідачем було розірвано. В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що 18.12.2013 року шлюб між ним та [PERSON], було розірвано. На запитання суду пояснив, що з Відповідачем не проживає спільною сімєю з грудня 2012 року, де колишня дружина на даний час перебуває - не знає, пояснив, що прописав Відповідача та її сина як члена сімї у 2007 році. Зазначив, що як йому стало відомо, мати дитини [PERSON], [PERSON], на даний час позбавлена батьківських прав на сина. Дитина знаходиться на утриманні своєї бабусі - [PERSON] і проживає з нею за адресою: смт. Купянськ- Вузловий вул. Леніна № 33. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомила, заперечень на позов не надала (а.с.25,45). Правом участі представника у судовому засіданні не скористався. Відповідно до ч.4\~ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено: Згідно свідоцтва про право на спадщину - [PERSON] належить на праві власності 1/2 частка квартири [ADDRESS] (а.с. 5, 8). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився 09 червня 2001 року, батьком дитини значиться [PERSON], матірю [PERSON]. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку за № 3671 від 27.11.2015 року, виданої КП «Жилкомсервіс», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], власник, [PERSON] колишня дружина, [PERSON], син колишньої дружини (а.с.9). Установлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 18 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Статтями\~1\~та\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Згідно ст.ст.\~15,16 ЦК України,\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Згідно зі\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч.3 ст.9, ч.1 ст.109 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частинами 1,4\~ст.156 ЖК України\~визначено, що члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо під час їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2\~ст.64 ЖК України, в тому числі дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 71 ЖК України\~встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.3 ст.9, ч.1 ст.109 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» від від 26.04.2001зі змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сиаттею ст.ст. 11, 18 ЗУ «Про охорону дитинства» від від 26.04.2001 зі змінами передбачено, що Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки об'єктивних і переконливих доказів, що свідчили б про наявність підстав для визнання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON], такими, що втратили право користування житловим прішенням. До того ж, з пояснень позивача, установлено, що дитина та Відповідач свідомо були прописані [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Прово користування Позивача, як власника квартири [PERSON] не порушувались.

Outcome: dismissed