Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СL-301/096/2008 від 04 березня 2008 року відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 30450,10 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-301/096/2008/2 від 04 березня 2008 року. Також, для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR-301/096/2008/1 від 04 березня 2008 року. Відповідачі відповідно до умов договорів свої зобов`язання не виконували належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Враховуючи вищезазначені обставини ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути у солідарному порядку з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені в розмірі 402752,03 грн. та судові витрати понесені позивачем у цій справі. Представник позивача Босенко М. М. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Перевіривши надані докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого згідно зі статутом є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] 04 березня 2008 року був укладений кредитний договір CL-301/096/2008, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 30450,10 доларів США на умовах викладених у договорі, що підтверджується кредитним договором, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 6-12). Також судом встановлено, що між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-301/096/2008/2 від 04 березня 2008 року, відповідно до умов якого остання поручилась за виконання [PERSON] зобов`язань за вищевказаним кредитним договором (а.с.15-16). Між АТ «ОТП Банк» і [PERSON] 04 березня 2008 року був укладений договір поруки № SR-301/096/2008/1 від 04 березня 2008 року, за умовами якого останній поручився за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором CL-301/096/2008 від 04 березня 2008 року (а.с. 13-14). Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 27 травня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна», останнє набуло право вимоги за кредитним договором CL-301/096/2008 від 04 березня 2008 року (а.с. 18-34). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за зазначеним кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за використання кредиту не виконав, у зв`язку з чим станом на 01 серпня 2013 року виникла заборгованість, яка становить з урахуванням відсотків та пені 402752,03 грн. (50388,09 доларів США), яка складається з залишку заборгованості за кредитом - 105061,11 грн. (13144,14 доларів США), заборгованості за відсотками - 50108,03 грн. (6268,99 доларів США), заборгованості по пені 247582,88 грн. (30974,96 доларів США), що підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитному договору, наданим позивачем (а.с. 17). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами укладеного між сторонами договору ПАТ «ОТП Банк» зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у кредит, а відповідач [PERSON] , в свою чергу, має перед позивачем зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, крім того, позивач за умовами договору має право у разі порушення відповідачем будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами даного договору, вимагати від останнього дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування. Договором також передбачено відповідальність перед позивачем у вигляді сплати пені та штрафних санкцій у відповідних випадках порушення зобов`язань, передбачених умовами даного договору. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. В силу ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до укладеного між сторонами договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також судом встановлено, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 травня 2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України продало (переуступило), а TOB «ОТП Факторинг Україна» купило (прийняло) права на кредитний портфель, в тому числі за кредитним договором № СL-301/096/2008 від 04 березня 2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» і [PERSON] . Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи у судовому засіданні, і приймаючи до уваги те, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка відповідачами добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № СL-301/096/2008 від 04 березня 2008 року станом на 01 серпня 2013 року в розмірі 402752,03 грн. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved