overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовною заявою, в якій, після уточнення вимог, просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договорами позики від 20.09.2014 року у сумі 745107,06 грн., 22353 грн. 21 коп. за несвоєчасне повернення позики, обчислених з розрахунку 3% річних. При цьому позивач посилається на те, що за вказаним договором позики сума становить еквівалент 27500 доларів США, які відповідач відмовляється повернути. У судове засідання позивач не зявився, викликаний, надав заяву якою свої вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити та закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином викликаний, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 20.09.2014 року укладено договір позики на суму 27500,00 доларів США. Відповідач ухиляється від добровільного виконання взятих на себе по договору зобовязань. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник повинен повернути позикодавцю позику в тій же сумі і в строк, встановлений договором. Таким чином, суд робить висновок, що відповідно до норм чинного законодавства, що потрібно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 745107,06 грн., що є еквівалентом 27500 доларів США по курсу НБУ на день ухвалення рішення. Окрім цього, також стягнути на користь позивача 22353 грн. 21 коп. за несвоєчасне повернення позики, обчислених з розрахунку 3% річних. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) борг за договорами позики від 10.10.2014 року у сумі 718440,00 грн. та судові витрати в сумі 6090,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що за вказаним договором позики сума боргу становить еквівалент 30000 доларів США, які відповідач відмовляється повернути. У судове засідання позивач не з'явився, викликаний, надав заяву якою свої вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити та закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином викликаний, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи заочно. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 10.10.2014 року укладено договір позики на суму 30000,00 доларів США. Відповідач ухиляється від добровільного виконання взятих на себе по договору зобов'язань, станом на 07.12.2015 року заборгованість складає 718440,00 гривень. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник повинен повернути позикодавцю позику в тій же сумі і в строк, встановлений договором. Таким чином, суд робить висновок, що відповідно до норм чинного законодавства, що потрібно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 718440,00 грн., що є еквівалентом 30000 доларів США по курсу НБУ на день звернення до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договорами позики від 15.07.2014 року у сумі 655250,00 грн. та судові витрати в сумі 6552,50 грн. При цьому позивач посилається на те, що за вказаним договором позики сума боргу становить еквівалент 25000 доларів США, які відповідач відмовляється повернути, про що зобовязався зробити до 29.07.2014 року. У судове засідання позивач не зявився, викликаний, надав заяву якою свої вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити та закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином викликаний, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи заочно. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 15.70.2014 року укладено договір позики на суму 25000,00 доларів США. Відповідач ухиляється від добровільного виконання взятих на себе по договору зобовязань про повернення боргу до 29.07.2014 року, станом на 01.04.2016 року заборгованість складає 655250,00 гривень. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник повинен повернути позикодавцю позику в тій же сумі і в строк, встановлений договором. Таким чином, суд робить висновок, що відповідно до норм чинного законодавства, що потрібно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 655250,00 грн., що є еквівалентом 25000 доларів США по курсу НБУ на день звернення до суду та судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договорами позики від 15.05.2010 року у сумі 1 640 954,00 грн., 590 583 грн. відсотків за користування позикою за договорами від 15.05.2010, 69 343 грн. 26 коп. за несвоєчасне повернення позики, обчислених з розрахунку 3% річних та судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що за вказаним договором позики сума становить еквівалент 69 650 доларів США, які відповідач відмовляється повернути. У судове засідання позивач не з'явився, викликаний, надав заяву якою свої вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити та закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином викликаний, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 15.05.2010 року укладено договір позики на суму 69 650,00 доларів США. Відповідач ухиляється від добровільного виконання взятих на себе по договору зобов'язань. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник повинен повернути позикодавцю позику в тій же сумі і в строк, встановлений договором. Таким чином, суд робить висновок, що відповідно до норм чинного законодавства, що потрібно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 1 640 954 грн., що є еквівалентом 69 650 доларів США по курсу НБУ на день ухвалення рішення. Окрім цього, також стягнути на користь позивача 590 583 грн. відсотків за користування позикою за договорами від 15.05.2010 р., а також стягнути на користь позивача 69 343 грн. 26 коп. за несвоєчасне повернення позики, обчислених з розрахунку 3% річних. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач вказує, що 27 липня 2002 року відділом РАГС Гадяцького управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між ним та [PERSON]., актовий запис № 80. Від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Разом з відповідачем він будував міцні сімейні відносини, але їхні стосунки погіршились, вони постійно сваряться та не розуміють один одного. Їхній шлюб фактично розпався. Вони мають різні погляди на життя, примирення між ними неможливе, тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, у якому також просить неповолітніх синів залишити проживати разом з матір'ю. Позивач [PERSON] у судове засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, а також просила неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] залишити проживати разом з нею. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 27 липня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Гадяцького райуправління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), актовий запис № 80, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від спільного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні відносини неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 жовтня 2004 року у Переспівській сільській раді Рожищенського району Волинської області, актовий запис № 8. Позов обґрунтовується тим, що 15 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб, мають спільних дітей [PERSON] та [PERSON] . Протягом останніх років погляди позивача та відповідача на життя та сім`ю змінилися, вони не можуть дійти взаєморозуміння, тому подальше перебування у шлюбі, який існує формально, є неможливим. Посилаючись на фактичну відсутність сімейних стосунків, [PERSON] не погоджується на примирення. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. У заяві відповідача [PERSON] від 18 жовтня 2021 року вказано також про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 15 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . З копій свідоцтв про народження серій [NUMBER] , [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Нормою ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК) передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 55 СК дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюбне життя сторін не склалося, обоє з подружжя бажають розірвання шлюбу і позивач заперечує проти надання строку для примирення. Положенням ч. 2 ст. 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу, так як його збереження суперечить інтересам сторін. Відповідач [PERSON] не висловила своєї позиції щодо зміни прізвища, тому їй слід залишити теперішнє прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати слід залишити за позивачем згідно з його клопотанням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 14 червня 2015 року він уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиціїу Вінницькій області, про що 14.06.2015 складено відповідний актовий запис №1262. За час шлюбу у них немає. Спільне життя не склалось через непорозуміння з різних причин, вони мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки та ведення господарства. Впродовж року сторони проживають окремо. Фактично місце проживання дружини позивачеві не відоме. Спільного бажання зберегти сім'ю у них немає, так як і можливості зберегти сім'ю не має. За таких обставин, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач, [PERSON] не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася. Про час, дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням у газеті. Тому, відповідно до ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши документи, які є у справі, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами існують сімейні правовідносини. Свідоцтво про шлюб (а.с.4) свідчить, що [PERSON] та [PERSON] 14.06.2015 року зареєстрували шлюб у відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1262. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи , з'ясувавши дійсні причини позову, суд вважає, що при таких відносинах між сторонами, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві вказував, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02 грудня 1995 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинені з грудня 2014 року, в зв'язку з тим, що сторони тривалий час не можуть знайти порозуміння з більшості питань і живуть як чужі люди, в звязку із чим почуття любові та поваги між ними втрачено. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши\~\~дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 02 грудня 1995 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міськвиконкому Дніпропетровської області. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами фактично були припинені з грудня 2014 року з причини, що відповідач нехтує сімейними цінностями. З цього приводу між сторонами постійно виникали сварки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд з урахуванням матеріалів справи в їх сукупності та фактичних обставин даної справи, вважає за необхідне позов задовольнити. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами, за згодою відповідача, встановити [PERSON] прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві вказував, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 серпня 2014 року. Від шлюбу сторони дітей не мають, спір щодо майна також відсутній, але згоди щодо розірвання шлюбу між сторонами не досягнуто. Шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідачем були припинені з листопада 2014 року, в зв'язку з тим, що сторони тривалий час не можуть знайти порозуміння з більшості питань і живуть як чужі люди, в звязку із чим почуття любові та поваги між ними втрачено. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, надала до суду телеграму, в якій просила справу розглядати без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши\~\~дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 09 серпня 2014 року зареєстрували шлюб у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 329. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені з листопада 2014 року з причини, що відповідач нехтує сімейними цінностями, з цього приводу між сторонами постійно виникали сварки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд з урахуванням матеріалів справи в їх сукупності та фактичних обставин даної справи, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved