Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Котовська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусове виселення з житлового будинку. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , хоча там і не проживає. Позивач зазначає, що відповідач не зареєстрований, але проживає у вказаному будинку тривалий час. На вимоги позивача про добровільне звільнення житла не реагує, у зв`язку із чим порушує її право власності на домоволодіння. Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселити з належного їй житлового будинку. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Відзиву чи заперечення проти позову не надав. Представник третьої особи - Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області - до суду не з`явився, надавши письмову заяву, в якій прохає розглянути цивільну справу без участі представника третьої особи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідного відмоити за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, будинок [ADDRESS] , є приватною власністю [PERSON] , згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 179907618, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1907802812223, номер запису про право власності 33093214., підстава виникнення права власності: витяг з ДРРП на нерухоме майно, серія та номер 174936019, виданий 24.07.2019 р., видавник Магдалинівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, виписка з по господарської книги серія та номер 25, виданий 30.08.2019 р. Котовською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області. (а. с. 5). У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] власником вказано заявника - [PERSON] . (а. с. 7-10). Відповідно до довідки-характеристики від 16 серпня 2019 р., виданої виконкомом Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] на території Котовської сільської ради не зареєстрований, але проживає в домоволодінні співмешканки [PERSON] [PERSON] - інвалід І групи, зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, протягом 2018 року неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ст. 183 КУпАП «Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб». (а. с. 6). Відповідно до довідки-характеристики від 16 серпня 2019 р., виданої виконкомом Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] на території Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області зареєстрована, але постійно не проживає. В домоволодінні [PERSON] проживає без реєстрації її співмешканець - [PERSON] (а. с. 6 - зворот). У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] власником вказана [PERSON] . (а. с. 7-10). Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст. ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Позивачем не надано суду жодних доказів, що відповідач тривалий час не проживає в належному їй будинку. Навпаки, навіть надана позивачем довідка сільської ради свідчить про зворотнє - відповідач постійно проживає у будинку позивача. Також при висуванні перед судом вимог про виселення відповідача, позивач не надала доказів наявності в останнього житла, куди він може виселитися. Довідка сільської ради про те, що відповідач має зареєстроване місце проживання, не є належним доказом, оскільки не факт, що відповідач є власником вказаного у довідці домоволодіння і не є звідти знятим з реєстрації власником будинку у встановленому законом порядку. До того ж посилання позивача на ст. 116 ЖК України взагалі не береться до уваги, так як відповідач не є наймачем, членом його сім`ї або іншою особою, яка проживає разом з ним, в тому понятті, як його викладно в цьому кодексі. Тому, з урахуванням зазначеного, проаналізувавши викладені норми Закону, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, не доведеними і не підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому в даному випадку судовий збір залишається сплаченим позивачем при подачу нею позову до суду і їй не повертається та не стягується на її користь з відповідача.

Outcome: dismissed