Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до 11 березня 2031 року, а також аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 800.00 грн. щомісячно до 11 березня 2019 року. Обґрунтовуючи позов, позивачка посилається на те, що 26 червня 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюбу, від якого 11 березня 2013 року у сторін народився спільний син - [PERSON]. 31 серпня 2014 року відповідач залишив сім`ю, сторони почали проживати окремо. Син залишився проживати разом з позивачкою. Позивачка зазначає, що протягом більше ніж останнього року, відповідач сім`ю матеріально не забезпечує. За інформацією, яку позивачка має у своєму розпорядженні, відповідач отримує мінливий дохід з неофіційних джерел. Позивачка не працює та вимушена доглядати та займатися вихованням сина. Враховуючи зазначене позивачка була вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, у звязку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, ухвалив про заочний розгляд справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 26 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб (актовий запис №830) між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №243584, видане повторно 06 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції. 11 березня 2013 року від шлюбу у сторін народилася спільна дитина [PERSON] (актовий запис про народження №2535 складений 20 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції), що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №349030 виданим 20 березня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від матеріального забезпечення сім`ї. В силу статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розяснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене та пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, суд робить висновок, що матеріальне утримання дитини є безумовним обовязком відповідача. Крім того суд враховує, що позивачкою заявленого також вимогу про стягнення з відповідача аліменти на її утримання на підставі ч. 2 та 4 ст. 4 СК України. На підтвердження того факту, що вона потребує матеріальної допомоги, позивачка надала суду довідку №4148 від 19.10.15 року Одеської національної музичної академія ім.. [PERSON], що підтверджує факт її навчання на пятому курсі денного відділення стаціонар вокально-хорового факультету зазначеного навчального закладу. Дійсно, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 75 СК України, дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, позивачкою не надано доказів щодо наявності у відповідача матеріальної спроможності сплачувати аліменти на її утримання та утримання спільного з відповідачем сина в зазначених позивачкою розмірах. В позовній заяві позивачка зазначила, що відповідач отримує мінливий дохід з неофіційних джерел. Враховуючи вищевикладене та приймаючи факт відсутності у суду доказів щодо матеріального забезпечення відповідача та можливості сплати ним аліментів в розмірах визначених позивачкою, суд вважає за необхідне встановити щомісячний розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки: на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, а саме 11 березня 2031 року; на утримання позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. до досягненню дитиною шестирічного віку, а саме до 11 березня 2019 року. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду. Крім того, суд повинен зазначити, що відповідно до\~ ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI, в редакції від 26.09.2015 р., з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок).

Outcome: partial