Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси із позовом звернувся позивач [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, за яким просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 352004,76 грн., судові витрати, посилаючись на те, що 16.06.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів у розмірі 10000,00 доларів США. На підтвердження укладення договору позики, [PERSON] було складено розписку від 16.06.2017 року. Згідно умов договору позики [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] грошові кошти до 17.11.2017 року. Однак, станом на 26.10.2020 року [PERSON] грошові кошти повернуті не були. У зв`язку з чим, [PERSON] вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач просив: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 352004,76 (триста п`ятдесят дві тисячі чотири гривні сімдесят шість копійок), з яких: 282737,00 грн - основна сума заборгованості (10000,00 доларів США згідно гривні щодо долара США 28,2737); відсотки річних - 23371,78 грн; інфляційні втрати - 45895,98 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу згідно розрахунку, який буде наданий після ухвалення судом рішення по суті справі. Заборгованість за договором позики виникла з 18.11.2020 р. Станом на 18.11.2017 курс гривні щодо долара США становив 2647,6407. Відповідно, заборгованість за договором позики станом на 18.11.2017 становила 264764,07 грн. Розрахунки за період з 18.11.2017 р. по 26.10.2020 р. на заборгованість в розмірі 264764,07 грн. Відсотки річних за 1074 дн. становлять 23371,78 грн. (264764.07 х 3 х 1074 / 365 / 100). Інфляційні нарахування з 18.11.2017 р. по 26.10.2020 р. складають 45895,98 грн. Індекс інфляції за весь період = 1,1733467 (грудень 2017 р. - 101%, січень 2018 р. 101,5%, лютий 2018 р. 100,9%, березень 2018 р. 101,1%, квітень 2018 р. 100,8%, травень 2018 р. - 100%, червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. 99,3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. 101,9%, жовтень 2018 р. 101,7%, листопад 2018 р. 101,4%, грудень 2018 р. 100,8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. 100,5%, березень 2019 р. 100,9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. 100,7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. 99,4%, серпень 2019 р. 99,7%, вересень 2019 р. 100,7%, жовтень 2019 р. 100,7%, листопад 2019 р. 100,1%, грудень 2019 р. 99,8%, січень 2020 р. 100,2%, лютий 2020 р. 99,7%, березень 2020 р. 100,8%, квітень 2020 р. 100,8%, травень 2020 р. 100,3%, червень 2020 р. 100,2%, липень 2020 р. 99,4%, серпень 2020 р. 99,8%, вересень 2020 р. 100,5%, жовтень 2020 р. - не встановлено). Всього нараховано 69267,76 грн, з яких: відсотки річні 23371,78 грн, інфляційні втрати 45895,98 грн. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не надав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 16.06.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів у розмірі 10000,00 доларів США. На підтвердження укладення договору позики, [PERSON] було складено розписку від 16.06.2017 року. Згідно умов договору позики [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] грошові кошти до 17.11.2017 року. Однак, станом на 26.10.2020 року [PERSON] грошові кошти повернуті не були. Згідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві так ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлення розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору. За змістом ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначив, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. При визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення суд зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Заборгованість за договором позики виникла з 18.11.2020 р. Станом на 18.11.2017 курс гривні щодо долара США становив 2647,6407. Відповідно, заборгованість за договором позики станом на 18.11.2017 р. становила 264764,07 грн. Відсотки річних за 1074 дн. становлять 23371,78 грн. (264764,07 х 3 х 1074 / 365 / 100). У зв`язку з тим, що індекс інфляції застосовується тільки до національної валюти України - гривні, а борг був взятий в доларах США, тому у відшкодуванні боргу з врахуванням індексу інфляції в сумі 45895,98 грн має бути відмовлено. Таким чином, сума боргу відповідача перед позивачем, яка підлягає стягненню, складає 10000,0 дол. США, що еквівалентно 282737,0 грн (за курсом НБУ 28,2737 грн), та 3 % річних в сумі 23371,78 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3520,05 грн, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі\~3061,08 грн, пропорційно задоволеної частини позовних вимог на суму 306108,78 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial