Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

До суд звернувся [PERSON] з позовом, відповідно до якого просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за борговою розпискою в сумі 133396,18 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07.07.2015 року він надав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 80000 грн. зі сплатою 3 відсотків від суми боргу щомісячно, про отримання яких відповідач надав розписку. Згідно розписки від 07.07.2015 року відповідач зобовязався повернути вказані кошти не пізніше 07 січня 2016 року. Відповідачем кошти в строк повернуті не були, тому прохає суд їх стягнути, а саме: 80000 грн. основного боргу, витрати від інфляції 5120 грн., три відсотки в місяць від суми боргу 24000 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязання 24276,18 грн., при цьому надав порядок розрахунку вище вказаних сум, та судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові та прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Згідно зі\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.1047 ЦК України,\~\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові\~\~від 2 липня 2014 року № 6-79цс14). Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником певної грошової суми саме в борг із зобов'язанням її повернення, та дату отримання коштів. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~міститься в Постанові пленуму Верховного Суду України від 18 вересня\~\~2013 року у справі № 6-63цс13. Вказані правові висновки викладені у Постановах пленуму Верховного Суду України від 18 вересня\~\~2013 року у справі № 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року № 6-79цс14\~\~і відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковими для всіх судів України. З тексту поданої позивачем розписки від 07.07.2015 року вбачається, що [PERSON] взяла борг в [PERSON] грошові кошти в розмірі 80 000,00 грн. зі сплатою 3 % від суми боргу щомісячно та зобовязався їх повернути не пізніше 7 січня 2015 року. З огляду на зміст розписки від 07.07.2015 року, суд приходить до висновку про наявність між сторонами грошових зобов'язань, які випливають із договору позики. Приписами\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені Договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тож зважаючи, що відповідач в установлений у розписці строк своє зобовязання не виконав, тим самим порушив вимоги\~ст. 1049 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу, витрат від інфляції, а також трьох процентів у місяць від суми боргу підлягають задоволенню. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з тексту розписки, сторонами розмір пені неврегульований та не встановлена його процентна складова, отже в задоволенні вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязання слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного, суд вважає, за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial