Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Маріупольської міської ради до [PERSON] , в якій позивач, просить суд стягнути з відповідача шкоду, завдану державі внаслідок незаконного вилову риби, у сумі 6 800 грн. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 квітня 2021 року № 2651077/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 29 грудня 2020 року о 00:30 годині, знаходячись на узбережжі р. Кальміус по вулиці Набережній міста Маріуполя, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом [PERSON] , на порушення ст. ст. 27, 34 Закону України «Про тваринний світ» та п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19, здійснював вилов риби забороненим засобом лову - сіткою «павук». У результаті незаконного лову вилучив рибу «пелінгас» у кількості 10 одиниць, вагою 1,5 кг, чим завдав збитки рибному господарству України у розмірі 6 800 грн. Розрахунок шкоди проведено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] питання щодо відшкодування ним шкоди, завданої рибному господарству України не вирішено. Шкоду, заподіяну внаслідок незаконного рибного промислу [PERSON] до теперішнього часу не відшкодовано. У зв`язку з чим позивач просить суд позовні вимоги задовольнити Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Рух справа. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 липня 2021 року вказану позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у праві, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам строки та порядок подачі відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27 вересня 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Від представника позивача - Кучерявих С.В. - надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що 29 грудня 2020 року відносно [PERSON] складено протокол № 003699 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП (а. с. 10). Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 квітня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та закрито провадження у справі відносно [PERSON] на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 05 травня 2021 року (а. с. 9). Підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності стало те, що він 29 грудня 2020 року о 00:30 годині, знаходячись на узбережжі р. Кальміус по вулиці Набережній міста Маріуполя, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, на порушення ст. ст. 27, 34 Закону України «Про тваринний світ» та п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19, здійснював вилов риби забороненим засобом лову - сіткою «павук». У результаті незаконного лову вилучив рибу «пелінгас» у кількості 10 одиниць, вагою 1,5 кг, чим завдав збитки рибному господарству України у розмірі 6 800 грн. (а. с. 9). Також, за змістом протоколу № 003699 у [PERSON] вилучено: сітку «павук» 1 шт., рибу «Піленгас» 10 шт. (а. с. 11). Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди до протоколу № 003699, здійсненого головним держінспектором Кужель Є.В. , загальна сума заподіяної шкоди [PERSON] становить 6 800 грн., де зазначено 10 екземплярів риба «Піленгас» вартістю кожний 680 грн. (а. с. 13). Мотиви суду. Згідно зі ст. 13 Конституції України від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування вказаної шкоди здійснюється у відповідності з вимогами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно з якими шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад, якою є Маріупольська міська рада. Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (стаття 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища») . Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 квітня 2021 року підтверджує факт завдання шкоди саме [PERSON] . На підставі викладеного, враховуючи доведеність позивачем факту незаконного вилову риби [PERSON] , а також те, що відомостей щодо добровільного відшкодування завданої шкоди суду не представлено, необхідно дійти висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у заявленому позивачем розмірі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 270 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, такий підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved