Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] , Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації на земельну ділянку. Позивач просить визнати недійсним та скасувати пункт 7, яким затвердили [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0833(га, по [ADDRESS] та пункт 7.1 відповідно до якого [PERSON] передали безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0833 га, по [ADDRESS] , кадастровий номер 7422410100:01:003:1288, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель - землі житлової забудови, що зареєстрована за адресою по [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , рішення 17 сесії 7 скликання Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 25 вересня 2018 року «Про приватизацію земельних ділянок». Скасувати рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0833 га, кадастровий номер 7422410100:01:003:1288, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві особистої приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . 1 серпня 2018 року він звернувся до державного підприємства «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» із заявою в якій просив виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшою передачею у власність земельну ділянку, що розташована на території [ADDRESS] , що було зроблено. На той момент як документація на його земельну ділянку перебувала в стадії розроблення, власниця суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] , [PERSON] . почала йому погрожувати, щоб він готувався до того, що має розібрати свою господарчу будівлю (сарай), оскільки він розташований нібито на її приватизованій земельній ділянці. Після погроз, не знаючи, що суміжна земельна ділянка по [ADDRESS] вже приватизована, позивач за вирішенням спірного питання щодо межі між земельними ділянками по [ADDRESS] [ADDRESS] почав звертатися до Корюківської міської ради, але отримував відповіді, в яких було вказано, що повноваження стосовно встановлення меж земельної ділянки та закріплення її межовими знаками у міської ради відсутні, тому йому було рекомендовано звернутися до землевпорядної організації. Також комісія по врегулюванню земельних спорів на території Корюківської міської ради 08.10.2018 року за його заявою щодо врегулювання питання межі між земельними ділянками по [ADDRESS] [ADDRESS] , провела виїзд, за результатом якого складено акт обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] Корюківка від 08.10.2018 року. В акті вказано, що земельна ділянка по [ADDRESS] зареєстрована у Державному земельному кадастрі і має кадастровий номер, а тому для подальшого оформлення його земельної ділянки по [ADDRESS] рекомендовано встановити межу відповідно до даних зареєстрованої земельної ділянки [PERSON] . При цьому комісія залишила поза увагою його доводи, що земельна ділянка [PERSON] можливо накладається на його земельну ділянку і господарчу будівлю. Тим часом за результатом розгляду виготовленої на його замовлення технічної документації Державним кадастровим реєстратором відділу у Корюківському районі Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області листом від 04.12.2018 року повідомлено, що розроблена на його замовлення технічна документація не відповідає вимогам Земельного кодексу України ст. 198 п. б, а саме не узгоджено межі земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, а сама земельна ділянка перетинається з сусідньою земельною ділянкою 7422410100:01:003:1288, та було відмовлено в реєстрації земельної ділянки в Національній кадастровій системі, а документацію передано на доопрацювання розробнику. Тоді він звернулася до розробника його технічної документації, який пояснив, що технічна документація, яка розроблена ним на його замовлення є правильною та відповідає фактичним межам (а це існуюча огорожа) його земельної ділянки. При цьому він надав йому схему згідно якої сусідня земельна ділянка по [ADDRESS] , [PERSON] приватизована таким чином, що заходить за фактичну межу (паркан), яка існує між їхніми ділянками і накладається не тільки на його земельну ділянку, але і на господарчу будівлю (сарай). При цьому в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0.0833 га, яка передається у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що зроблена ПП «Десна-Експерт-М» в 2018 році, на сторінці 16 мається АКТ встановлення та погодження меж земельної ділянки, в якому вказано, що [PERSON] (виконавець робіт), [PERSON] (замовник робіт) в присутності представника Корюківської міської ради [PERSON]. та представників суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] встановили та погодили межі земельної ділянки, що передається у власність загальною площею 0.0833 [PERSON] Також зазначено, що суміжними землекористувачами ніяких претензій, при встановленні меж земельної ділянки, не заявлено, а межі погоджені і не викликають заперечень. Вказано, що межові знаки, якими позначена земельна ділянка, а це існуюча огорожа, показані на місцевості та передані на зберігання землекористувачам, що не відповідає дійсності, адже у вищевказаному акті відсутній його підпис і його ніхто не запрошував бути присутнім при обмірі суміжної земельної ділянки [PERSON] , а про приватизацію відповідачкою своєї земельної ділянки він дізнався з акту міської ради. У акті від 26 липня 2018 року комісія по врегулюванню земельних спорів Корюківської міської ради вказала, що при обстеженні земельної ділянки [PERSON] встановлено, що межі визначені в натурі (на місцевості) та закріплені існуючими межовими знаками. Отже, як в акті встановлення та погодження меж земельної ділянки [PERSON] , так і в акті обстеженні земельної ділянки по [ADDRESS] від 26.07.2018 року, вказано, що існуюча огорожа і є межовими знаками. Однак, незважаючи на це, в реальності, приватизована земельна ділянка [PERSON] , заходить за існуючу огорожу позивача. За таких обставин позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували у задоволенні позову та просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про таке. Як встановлено судом, [PERSON] , на праві особистої приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Корюківського районного суду від 10 травня 2018 року та відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 липня 2018 року. На замовлення позивача, державним підприємством Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшою передачею у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд площею 0,0899 га за адресою: [ADDRESS] . За результатом розгляду виготовленої на замовлення позивача технічної документації Державним кадастровим управлінням у Корюківському та Сновському районах листом від 04 грудня 2018 року повідомлено, що розроблена на його замовлення технічна документація не відповідає вимогам Земельного кодексу України, а саме не узгоджено межі земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, а сама земельна ділянка перетинається з сусідньою земельною ділянкою 7422410100:01:003:1288 і як наслідок відмовлено в реєстрації земельної ділянки, а документацію повернено на доопрацювання розробнику. Відповідачка [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 016294602 від 05 грудня 2017 року. Підставою виникнення у останньої права власності на вищезазначене нерухоме майно є рішення Корюківського районного суду від 27 жовтня 2017 року, яким визнано право власності на спадкове майно її покійного діда. Належний відповідачці житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,0833 га., на яку за її замовленням була виготовлена технічна документація з землеустрою. Рішенням 17 сесії 7 скликання Корюківської міської ради від 25 вересня 2018 року виготовлена технічна документація була затверджена і земельна ділянка площею 0,0833 га. на якій знаходиться належний їй житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] безоплатно передана у власність, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 грудня 2018 року. Отже, земельна ділянка площею 0,0833 га. яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і яка за наведених вище підстав перебуває у власності [PERSON] є суміжною (межує) з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями належний на праві приватної власності позивачу [PERSON] . Згідно п. 3 висновку експерта за результатами проведення судової земельно - техніної експертизи №2283/2284/19-24 від 11 липня 2019 року, земельна ділянка площею 0,0833 га., кадастровий номер 7422410100:01:003:1288 по [ADDRESS] , що належить [PERSON] згідно координат земельної ділянки, зазначених у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), накладається на земельну ділянку [PERSON] , площею 0,0855 га., що розташована по [ADDRESS] , згідно технічної документації. Площа накладення становить 0,0058 га., з приводу чого виник спір. Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на наявність в матеріалах технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,0833 га., яка передається у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд гр. [PERSON] акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка передається у власність останній, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , в якому у свою чергу відсутній підпис [PERSON] , який би підтверджував погодження ним меж земельних ділянок і як наслідок орган місцевого самоврядування прийняв протиправне рішення щодо приватизації земельної ділянки [PERSON] яка згодом була приватизована з порушенням його прав як суміжного землекористувача. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. На виконання статті 106 ЗК України наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. У пункті 3.13. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18 травня 2010 року N 376 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Аналіз вказаних норм свідчить, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Даний висновок закріплений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду №580/168/16-ц від 23 січня 2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд погоджується з доводами відповідачів викладеними ними у судовому засіданні та відображені у відзиві. Так, відповідно до п. 7 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки, а тому спадкодавці сторін зберігали права на земельні ділянки, які перебували у їх користуванні, хоча ці ділянки не були приватизовані або орендовані. Відповідно до ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) Як встановлено судом, садиби [PERSON] та [PERSON] , які належать останнім на праві приватної власності, розміщені на земельних ділянках, що раніше перебували у користуванні їхніх спадкодавців, тому після набуття ними права власності на житлові будинки, до них перейшло і право користування земельними ділянками на яких вони розміщені. Земельна ділянка на яку претендує [PERSON] згідно розробленої на неї технічної документації має площу 0,0855 га. На підтвердження свого права на земельну ділянку [PERSON] посилається на план земельної ділянки від 01 листопада 1973 року, яка розташована за адресою: [ADDRESS] виготовлений на замовлення його батька та в якому є посилання на рішення виконкому міськради №129 від 26 липня 1973 року, при цьому розмір даної ділянки є 600 кв.м. Також суд, не може взяти до уваги виготовлену на замовлення позивача технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж його земельної ділянки в натурі площею 0,0855 га., оскільки остання виготовлена інженером-землевпорядником виключно у межах на які вказав сам замовник [PERSON] , про що у судовому засіданні підтвердили свідки. Отже, позивач [PERSON] не довів свого права землекористування земельною ділянкою площею 0,0855 га. зазначеною у технічній документації, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому вважати, що його право на користування даною земельною ділянкою порушено рішенням органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації відповідачки [PERSON] не має підстав. Таким чином, підстав для задоволення позову в частині скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації на земельну ділянку яким затвердили [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0833 га, по [ADDRESS] , суд не вбачає. Провадження у справі у частині позовних вимог щодо скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0833 га., за адресою: [ADDRESS] підлягає закриттю, оскільки згідно приписів ст. 20 КАС України дані вимоги підсудні Окружному адміністративному суду. Також з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved