Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що позивачка з 09.09.2005 року перебувала в шлюбі із відповідачем. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо і перестав надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача на свою користь кошти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надав, у звязку з чим проведено заочний розгляд справи. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 169 ЦПК України за відсутністю відповідача. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09.09.2005 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом РАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №505. Після укладення шлюбу [PERSON] отримала прізвище [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] народився 09.10.2005 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Враховуючи те, що суду не надано підтвердження щодо регулярного офіційного доходу відповідача, з метою захисту інтересів дітей, суд вважає за доцільне стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved