Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із позовом про визнання права власності по ? частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Леніна, 94 села Зеленьки Миронівського району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] звернулися позивачі [PERSON] та [PERSON] Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони згідно заповіту [PERSON] від 10 жовтня 2001 року, є спадкоємцями в рівних частинах усього майна спадкодавця, де б воно не було та з чого б не складалося, але державним нотаріусом відмовлено їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, щодо вищезазначеного будинку, внаслідок чого порушуються їх цивільні права. В судовому засіданні [PERSON] позовну вимогу підтримав та просив її задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Позивач [PERSON] та його представник позовну вимогу підтримали та просили суд задовольнити її з підстав наведених у позовній заяві . Відповідач [PERSON] сільська рада Миронівського району Київської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не делегувала, але листом від 16 червня 2015 року просила суд розглянути справу за відсутності її представника (а.с. 50). Дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії I-OK № 258210, виданого 06 листопада 2012 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, 05 листопада 2012 року померла [PERSON] (актовий запис № 39). На випадок своєї смерті [PERSON] 10 жовтня 2001 року склала заповіт, посвідчений секретарем Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області [PERSON], про що у відповідному реєстрі внесено запис під № 67 (а.с. 6, 29 ). Згідно зазначеного заповіту, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах». Позивач [PERSON] 01 березня 2013 року за № 134 надав Миронівській районній державній нотаріальній конторі Київської області по спадковій справі № 56/2013 заяву, якою прийняв спадщину померлої [PERSON] (а.с. 24). Позивач [PERSON] 23 квітня 2013 року за № 288 (справжність підпису підтверджено заявою від 20 червня 2013 року) надав Миронівській районній державній нотаріальній конторі Київської області по спадковій справі № 56/2013 заяву, якою прийняв спадщину померлої [PERSON] (а.с. 35, 41). Отже, позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом померлої 05 листопада 2012 року [PERSON], а тому мають право отримати свідоцтво про право на спадщину на майно і права, що належали спадкодавцю за її життя. Згідно з ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На звернення [PERSON] про видачу свідоцтва на право власності на вищевказаний житловий будинок, державний нотаріус Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області листом від 19 травня 2015 року за № 453/02-14 відмовив у видачі свідоцтва. Відмову нотаріус мотивував відсутністю права власності на житловий будинок, розташований за адресою: вулиця Леніна, 94 село Зеленьки Миронівського району Київської області, у звязку з чим йому рекомендовано звернутися до Миронівського районного суду Київської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. У відповідності до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тобто у порядку спадкування до спадкоємців переходять лише ті права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як видно із листа державного нотаріуса Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 19 травня 2015 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю у спадкодавця права на власність на вищенаведений будинок. Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів того, що житловий будинок, розташований за адресою вулиця Леніна, 94 села Зеленьки Миронівського району Київської області належав спадкодавцю [PERSON] на праві власності. Довідка виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області від 02 червня 2015 № 234, у якій зазначено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою вулиця Леніна, 94 села Зеленьки Миронівського району Київської області є власністю спадкодавця [PERSON] до уваги судом не береться, оскільки вона не є належним джерелом доказів, зважаючи на наступне (а.с.14). Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як видно з вказаної довідки, висновок [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області про те, що житловий будинок по вулиці Леніна, 94 села Зеленьки Миронівського району Київської області належав на праві власності спадкодавцю [PERSON] зроблений на підставі записів у погосподарській книзі № 14, яка ведеться з 2011 по 2015 роки. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації (ст. 4 цього Закону) підтверджується свідоцтвом про таке право. Пунктом 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445 передбачено, що оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності. Аналізуючи вищезазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що у період з 1 січня 2011 року по день смерті спадкодавця (05.11.2012), єдиним засобом доказування того, що у спадкодавця [PERSON] існувало право власності на вищевказаний житловий будинок може бути лише свідоцтво на право власності на цей будинок, а не запис в погосподарській книзі за цей період. Запис в погосподарській книзі може бути доказом права власності на будинок лише до 19 січня 1996 року, оскільки саме в цей день втратила чинність Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР. Відповідно до цієї інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. В той же час у матеріалах справи є копія довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради депутатів трудящих Миронівського району Київської області, пунктом 7 якої встановлено, що головою двору є [PERSON]. Пунктом 3 вказаної довідки передбачено, що будинок в селі Зеленьки Миронівського району Київської області згідно постанови № 19 від 20 листопада 1973 року зданий [PERSON]. Згідно довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 18 травня 2015 року № 1027, право власності на житловий будинок № 94 по вулиці Леніна в селі Зеленьки Миронівського району Київської області не було зареєстроване в цьому підприємстві. Таким чином позивачі не надали суду належних та допустимих доказів того, що житловий будинок по вулиці Леніна, 94 села Зеленьки Миронівського району Київської області належав на момент відкриття спадщини на праві власності спадкодавцю [PERSON] Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, у матеріалах спадкової справи №56/2013 відсутні докази виконання позивачем [PERSON] свого обовязку по зверненню до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, як того вимагає ч. 1\~ст. 1297 ЦК України. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. [PERSON] не надав доказів того, що його право на отримання спадщини за заповітом після смерті [PERSON] кимось було порушено, не визнано чи оспорено. У матеріалах спадкової справи №56/2013 відсутнє звернення [PERSON] до державного нотаріуса Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є безпідставним та не ґрунтуються на матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, на підставі п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445, ст. ст. 1, 3, 4, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», ст. ст. 16, 1216, 1218, 1297 ЦК України,

Outcome: dismissed