Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 13.01.2014 року звернувся позивач [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] про усунення перешкод у користування власністю шляхом виселення, позбавлення права користування житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] вказує, що на початку 2012 року до нього звернулась його донька - відповідач [PERSON] та запропонувала йому жити разом, так як одному жити важко. Позивач на це погодився, та в травні 2012 року надав дозвіл на реєстрацію місця проживання у своєму будинку [PERSON] та онуки [PERSON], [INFO]. Крім того, в належному [PERSON] будинку став проживати без реєстрації відповідач [PERSON], який проживав декілька років з донькою позивача. Позивач вказує, що на теперішній час жити разом із відповідачами в будинку не може. Відповідачі постійно вчиняють скандали, погрожують [PERSON] фізичною розправою, недбало ставляться до його майна, руйнують його, не пускають позивача до його власного будинку, у зв'язку із чим неодноразово вимушена була втручатися міліція. [PERSON] зазначає, що за неправомірну поведінку відповідачі були притягнуті до адміністративної відповідальності, та попереджені про недопустимість такої поведінки, але ці міри не принесли позитивних результатів. У зв'язку із тим, що відповідачі продовжують чинити перешкоди [PERSON] у користуванні належним йому будинком, він змушений був піти з дому, проживання з відповідачами в одному приміщенні є неможливим. На прохання [PERSON] виселитись з будинку, знятися з реєстраційного обліку відповідачі не реагують, а у відповідь його ображають. Крім того, позивач вказує, що своїми неправомірними діями відповідачі спричинили йому моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, пов'язаних з позбавленням права користування власним майном, порушенні складу його звичайного життя, так як він є людиною похилого віку і не може проживати у своєму домі, а змушений орендувати житло. [PERSON] зазначає, що не може потрапити до себе додому навіть для того, щоб забрати свої особисті речі, а відповідачі проживають в його будинку, користуються його речами та комунальними послугами, вартість яких сплачує він. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд: - усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 1/2 частини будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності; - позбавити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права користування 1/2 частиною будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності; - стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди у розмірі 20000 гривень та понесені судові витрати. В процесі розгляду справи до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. До спільного розгляду із даним позовом було прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням. Обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON] послалась на те, що в травні 2012 року вселилась до житлового будинку [ADDRESS], який належить її батьку [PERSON], як член сім'ї та з добровільного дозволу батька. [PERSON] зазначила, що на момент їх вселення батько не проживав у зазначеному будинку, і він надав дозвіл користуватися усім будинком. Позивач за зустрічним позовом вказує, що з моменту вселення і по теперішній час вони дбають про житловий будинок, здійснюють в ньому ремонт, утримують прибудинкову територію, регулярно сплачують грошові кошти на оплату комунальних платежів. [PERSON] зазначила, що ні у неї, ні у її чоловіка іншого житла ні у власності, ні в оренді немає. Посилаючись на вищевикладене, [PERSON], за уточненою редакцією зустрічного позову просить суд: визнати за [PERSON], [PERSON] право на користування житловою площею в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] просив відмовити. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] та представник відповідача за первісним позовом [PERSON] за довіреностями - [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримала, в задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити. В обґрунтування своїх заперечень проти первісних позовних вимог представник послалась на те, що сам [PERSON] приходить, вчиняє скандали і звертається до міліції, а ні [PERSON], ні [PERSON] ніяких протиправних дій відносно [PERSON] ніколи не здійснювали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 11.05.2005 року, виданого держаним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1977, [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Право власності [PERSON] зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» за №22590 в книзі: 219 - 80 від 27.05.2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7363288 від 27.05.2005 року. Згідно довідки ОСОН мікрорайону «Ближні млини» в м. Одесі від 26.12.2013 року, в житловому будинку [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON], як власника, його доньки [PERSON] з 28.05.2012 року та онуки [PERSON] з 28.05.2012 року. Позивач [PERSON] зазначає, що в травні 2012 року він надав свою згоду на вселення та реєстрацію в належну йому 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], його доньки - відповідача [PERSON] та його онуки [PERSON], [INFO]. З пояснень сторін встановлено, що в спірному житловому будинку також проживає без реєстрації чоловік [PERSON] - відповідач [PERSON] [PERSON] вказує, що відповідачі [PERSON], [PERSON] перешкоджають йому в користуванні та проживанні в належній йому на праві власності 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS], недбало ставляться до майна, руйнують його. Між сторонами виникають сварки, відповідачі не пускають [PERSON] до власного житла тому, на думку позивача, проживання [PERSON], [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] в будинку порушує його права як власника у вільному володінні, розпорядженні та користуванні майном. Позивач вказує, що з приводу протиправної поведінки відповідачів неодноразово звертався до правоохоронних органів. Зі складеного Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Висновку про відсутність ознак кримінального провадження від 16.05.2013 року вбачається, що 11.05.2013 року близько 09.45 годин в Малиновський РВ надійшло повідомлення оператора « 102» про те, що за адресою: [ADDRESS], сімейний конфлікт, також з даного приводу із заявою звернувся [PERSON], який проживає за даною адресою, відносно неправомірних дій [PERSON], проживаючого там же. В ході перевірки даної інформації під час бесіди з [PERSON] було встановлено, що 11.05.2013 року близько 09.45 годин чоловік його доньки [PERSON] на побутовому ґрунті за місцем проживання вчинив скандал, в процесі якого розвалив стіну в будинку, виломав виноград, пошкодив гараж. Також [PERSON] пояснив, що подібні конфлікти у нього з [PERSON] відбуваються систематично. Допитаний [PERSON] протиправність своїх дій визнав повністю, в його відношенні був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. [PERSON] Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/7587/13-п від 14.05.2013 року вбачається, що 11.05.2013 року [PERSON] з хуліганських мотивів розвалив стіну будинку [ADDRESS], чим порушив громадський порядок та спокій громадян. По даному факту ДІМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. [PERSON] в судовому засіданні визнав свою провину у повному обсязі. У зв'язку із цими обставинами постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.05.2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. 15.11.2013 року в Малиновський РВ звернувся із заявою [PERSON], який проживає [ADDRESS], у відношенні доньки [PERSON], яка також звернулась із заявою у відношенні [PERSON] В ході перевірки Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було встановлено, що за даною адресою розташований приватний будинок, в якому проживає [PERSON] зі своєю сім'єю, власником цього будинку є [PERSON] Протягом кількох років між вищезазначеними громадянами склались неприязні відносини з приводу спільного користування домоволодінням. Як пояснив [PERSON], його донька не пускає його в будинок для проживання, власником якого є він. Також [PERSON] пояснив, що 22.11.2013 року близько 10.00 годин намагався зайти до будинку, однак його донька [PERSON] не пустила його, що підтверджують свідки [PERSON], [PERSON], які були присутні за вказаною адресою. [PERSON], в свою чергу, пояснила, що 22.11.2013 року батько намагався вселитися в будинок, а вона категорично відмовила [PERSON] в доступі до будинку, обґрунтовуючи це тим, що її батько добровільно близько двох років тому зареєстрував [PERSON] з донькою по [ADDRESS], а тапер хоче виселити, нібито через те, що [PERSON] перестала платити обумовлену суму дружині [PERSON] На підставі викладеного, Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було встановлено цивільно-правові відносини, сторонам роз'яснено порядок вирішення цих питань, рекомендовано звернутися до суду, та складено Висновок про відсутність ознак кримінального провадження від 26.11.2013 року. 03.12.2013 року в Малиновський РВ звернувся із заявою [PERSON], який проживає [ADDRESS], у відношенні [PERSON], яка проживає там же. В ході перевірки Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було встановлено, що за даною адресою розташований приватний будинок, в якому проживає [PERSON] зі своєю сім'єю, власником цього будинку є [PERSON] Протягом кількох років між вищезазначеними громадянами склались неприязні відносини з приводу спільного користування домоволодінням. Як пояснив [PERSON], його донька не пускає його в будинок для проживання, власником якого є він. Також [PERSON] пояснив, що [PERSON] відмовляється сплачувати комунальні послуги. [PERSON] від подачі письмових пояснень відмовилась, але в усній бесіді пояснила, що по оплаті за електроенергію та природній газ боргів за нею немає, крім боргу за вивезення сміття, зобов'язалась надати квитанцію про оплату. На підставі викладеного, Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було встановлено цивільно-правові відносини, сторонам роз'яснено порядок вирішення цих питань, рекомендовано звернутися до суду, та складено Висновок про відсутність ознак кримінального провадження від 09.12.2013 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка проживає [ADDRESS], пояснила суду, що після вселення та реєстрації [PERSON] в будинку її батька [PERSON] між ними постійно виникали сварки та скандали, [PERSON] не пускає [PERSON] до належного йому будинку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що зі слів [PERSON] їй відомо про скандали, сварки між родиною [PERSON] та [PERSON] [PERSON] сам запропонував [PERSON] переїхати до його будинку, вони почали сваритись після того, як [PERSON] перестали оплачувати оренду будинку, в ході одного конфлікту [PERSON] пошкодив сарай на території будинку. Відповідач та позивач за зустрічним позовом [PERSON], допитана за її згодою судом в якості свідка, пояснила суду, що [PERSON] приходить, свариться, намагається зайти до будинку. [PERSON] визнала, що вона не пускає батька до будинка. [PERSON] вказала, що немає іншого житла для проживання своєї сім'ї, в квартирі, частина якої їй належить, проживає її мати зі своїм чоловіком. В спірному будинку лише дві житлові кімнати, тому вони не зможуть там проживати разом із батьком. [PERSON] вказала, що хоче, щоб [PERSON] допоміг їй придбати інше житло, і вона з сім'єю звільнить будинок. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона зі своєю сім'єю орендували квартиру по [ADDRESS], у [PERSON] та [PERSON] [PERSON] вказала, що за час проживання вони оплачували за квартиру, а півроку тому переїхали. Плату за орендовану квартиру спочатку забирали [PERSON], [PERSON] та його дружина [PERSON], пізніше приходила лише остання. Відповідач [PERSON], допитаний за його заявою судом в якості свідка, пояснив суду, що раніше вони з [PERSON] проживали в [ADDRESS]. Потім [PERSON] налагодила відносини зі своїм батьком [PERSON], і останній запропонував їй разом із сім'єю переїхати до нього в будинок по [ADDRESS]. [PERSON] вказав, що вони мали проживати в будинку за умови оплати, але вони не змогли оплачувати за будинок і почались сварки з [PERSON] та його дружиною. [PERSON] також вказав, що не перешкоджає [PERSON] у проживанні в спірному будинку, а він сам свариться і звертається до міліції. [PERSON] пояснив, що в будинку немає особистих речей [PERSON], оскільки він всі його особисті речі виніс до іншої будівлі, що розтавшована в цьому ж дворі, дозволу на це у [PERSON] він не питав. [PERSON] визнав, що в ході чергової сварки він пошкодив виноград та гараж за спірною адресою. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] склались спірні правовідносини щодо проживання в 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Так, за ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та її донька [PERSON], [INFO] року, за згоди свого батька позивача [PERSON] вселилися та зареєструвано їх місце проживання в 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS], що належить [PERSON] За таких обставин суд вважає, що [PERSON] та її донька [PERSON], вселившись до 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], в 2012 році як члени сім'ї власника житла, набули право користування житловим приміщенням. Статтею 116 ЖК України передбачено, що коли наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих проводиться без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи вищезазначене положення, виселення відповідачів з жилого приміщення можливо лише при встановленні вини останніх в систематичному порушенням правил співжиття, що робить неможливим для позивачів проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання виявились безрезультатними. З аналізу досліджених доказів судом не встановлено обставин, які б підтверджували, що [PERSON] та її донька [PERSON] систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що [PERSON] та [PERSON] набули право користування спірним житловим приміщенням на законних підставах, відсутні правові підстави передбачені ст. 116 ЖК України для виселення та позбавлення права користування [PERSON] та [PERSON] 1/2 частиною житлового будинку [ADDRESS]. У зв'язку із цим, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, в частині визнання за [PERSON], [PERSON], яка діє особисто та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], права користування саме ? частиною жилого будинку [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Відповідач [PERSON] не надав суду жодного доказу правомірності його вселення до спірної ? частину жилого будинку [ADDRESS], за згодою позивача як власника цього нерухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. З аналізу досліджених доказів судом встановлено обставини, що відповідач [PERSON] систематично порушує правила співжиття, перешкоджає проживанню та вселенню, що робить неможливим для [PERSON] проживання з ним в одному будинку. Також вбачається, що між сторонами виникають сварки та скандали, [PERSON] особисто визнав, що під час однієї із сварок він пошкодив нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи те, що [PERSON] не є власником ? частини жилого будинку [ADDRESS], не зареєстрований та не вселявся на спірну житлову площу як член сім'ї власника (колишнього власника), він не набув право користування цим житлом на підставі закону. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на відсутність у нього іншого житла, пояснення сторін та свідків щодо умов вселення до спірного будинку, згідно яких відповідач здавав в оренду іншу квартиру для проживання за спірною адресою, оскільки ці обставини не стосуються предмету спору і не мають значення для правильного вирішення даної справи. У зв'язку із цим, позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення [PERSON] права користування ? частиною жилого будинку [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом. Оскільки право власності позивача [PERSON] на ? частину жилого будинку [ADDRESS], є незаперечним та таким, що набуто з правових підстав, суд вважає, що відповідач [PERSON] не має право перешкоджати позивачу у проживанні та користуванні спірним житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим в порядку ст. 16 ЦК України захистити порушене право позивача, та усунути перешкоди [PERSON] у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] з ? частини жилого будинку [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Оцінюючи вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] було пошкоджене майно, що належить [PERSON], - виноград, двері гаражу, стіну будинку по [ADDRESS], ці обставини визнавались самим [PERSON] в судовому засіданні. Крім того, суд враховує, що [PERSON] порушував правила співжиття, перешкоджав проживанню та вселенню, тому [PERSON] був позбавлений права користування, володіння та розпоряджання власним житлом, був порушений звичайний уклад його життя, а він є особою похилого віку. При таких обставинах, суд вважає, що позивачу неправомірною поведінкою відповідача [PERSON] дійсно заподіяно моральну шкоду, однак,

Outcome: partial