Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що незаконними діями відповідача їй завдано матеріальної шкоди. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2020 року встановлено, що 09 вересня 2020 року, приблизно о 15 год. 00 хв., в [ADDRESS] , [PERSON] вчинила дрібне хуліганство, а саме навмисно пошкодила вхідні двері в кв. [ADDRESS] , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП та [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Вартість всіх послуг з ремонту вхідних дверей склала 5 500 грн., які вона просить суд стягнути з відповідача. Окрім цього наголошувала, що через незаконні дії [PERSON] вона відчувала тривале занепокоєння, що призвело до подальшого погіршення її психічного та фізичного здоров`я, а тому просила суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду у сумі 20 000 грн. [PERSON] надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позивач не надала суду доказів, які підтверджують розмір матеріальної шкоди. Наголошувала, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, а тому у задоволенні зазначених вимог слід відмовити. [PERSON] надала відповідь на відзив в якій зазначила, що неправомірні дії відповідача підтверджуються постановою про притягнення до адміністративної відповідальності від 19.11.2020 року та наданим нею відеозаписом, а тому посилання відповідача на відсутність належних доказів, які підтверджують її провину є безпідставними. [PERSON] з`явилась в судове засідання, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог. [PERSON] визнала факт того, що на відеозапису, який надано позивачем, вона, однак заперечувала факт псування вхідних дверей. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови 09 вересня 2020 року, приблизно о 15 год. 00 хв., в м. Дніпро, вул. Б. Хмельницького,11-А, [PERSON] вчинила дрібне хуліганство, а саме навмисно пошкодила вхідні двері в кв. [ADDRESS] , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. За статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з частинами першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну. Відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до накладної № 002212 від 14.09.2020 року позивач [PERSON] здійснила ремонт вхідних дверей на загальну суму 5 500 грн., а саме: сплатила за замок 400 грн.; сплатила за ручку 250 грн.; сплатила за секрет 280 грн.; сплатила за допоміжний замок 400 грн.; : сплатила за картку МДФ 1 400 грн. та сплачено вартість послуг та робіт, а саме: за доставку сплачено 400 грн.; за підйом на поверх сплачено 300 грн.; за підготовку двері до встановлення картки МДФ сплачено 600 грн.; за встановлення картки МДФ сплачено 770 грн.; за врізку замків сплачено 700 грн. В судовому засіданні було досліджено відеозапис з камери спостереження відповідно до якого [PERSON] пошкодила вхідні двері шляхом здійснення подряпин. Дій щодо псування замку на вхідній двері відеозаписом не зафіксовано та інших доказів на підтвердження зазначених обставин позивачем не надано, а тому вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, в частині відшкодування за картку МДФ на суму 1 400 грн., за доставку на суму 400 грн.; сплати за підйом на поверх на суму 300 грн., за підготовку двері до встановлення картки МДФ на суму 600 грн. та сплати послуг із встановлення картки МДФ на суму 770 грн., а загалом 3 470 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд, враховуючи, що внаслідок протиправних дій відповідача, які призвели до незначних вимушених змін у життєвих стосунках, зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, глибину фізичних і душевних страждань вважає, що відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 1 000 грн. Вказана сума відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial