Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі Позивач) до\~ [PERSON] (далі - Відповідач) про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя. Позивач в своїй позовній заяві вказує, що 24 серпня 1975 року Андрушківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 13. За час перебування в шлюбі ними була придбана квартира № 12 в будинку № 28 б по вулиці Леніна в смт. Попільні, Попільнянського району Житомирської області. Квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 37,0 кв. м. Загальна площа, вказана в договорі купівлі продажу становить 61,4 кв. м., яка змінена на 63,5 кв. м. в звязку з додаванням площі балкону та лоджії. Рішенням Попільнянського районного суду шлюб розірвано. Досягти домовленості з Відповідачем відносно добровільного поділу майна не вдається. Позивач просить, визнати за [PERSON] право спільної власності на одну другу частку в квартирі № 12 в будинку № 28 б по вулиці Б. Хмельницького, смт. Попільня, Попільнянського району Житомирської області; стягнути [PERSON] на користь [PERSON] 640 гривень сплаченого судового збору та оплату послуг БТІ 960 гривень, а разом 1600 гривень. Позивач в судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити. Відповідач в судовому засідання позов визнав частково, в частині визнання права власності на одну другу частку квартири, та не визнав вимогу щодо стягнення витрат за послуги БТІ. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. 24 серпня 1975 року Андрушківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 13. За час перебування в шлюбі сторонами придбана квартира № 12 в будинку № 28 б по вулиці Леніна в смт. Попільні, Попільнянського району Житомирської області, що підтверджується копію договору купівлі-продажу, посвідченого Попільнянською державною нотаріальною конторою 13 червня 2005 року, реєстр номер 1921, згідно якого [PERSON], яка діє від імені [PERSON] за довіреністю продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Наведене підтверджується також копією Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 30 червня 2005 року. Проведена державна реєстрація права власності на квартиру та внесений запис до відповідного реєстру, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових право на нерухоме майно № 80697766 від 20 лютого 2017 року, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04 липня 2005 року та довідкою Комунального підприємства «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 316 від 20 березня 2017 року. Рішенням ХУ1 сесії Попільнянської селищної ради ХХІУ скликання від 06 листопада 2003 року, вирішено перейменувати вулицю Леніна на вул. [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) № 12 у житловому будинку (гуртожитку) № 28 б, вулиця Б. Хмельницького, смт. Попільня, виготовленого станом на 14 березня, 2017 року, квартира посімейного, спільного заселення розташована на 4 -му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 3-х кімнат, загальною площею 63,5 кв. м., житловою площею 37,0 кв. м., оціночна вартість квартири становить 111699 (сто одинадцять тисяч шістсот девяносто девять) гривень. Рішенням Попільнянського районного суду від 01 квітня 2013 року, шлюб зареєстрований 24 серпня 1975 року Андрушківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 13 між громадянином України [PERSON] ([INFO]) та громадянкою України [PERSON] ([INFO]) розірвано. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності ,незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною другої вказаної статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення міститься і в частині третій статті 368 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що майно набуте під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, квартира є обєктом спільної сумісної власності. Згідно статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Статтею 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є обєктом права сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення частина друга статті 70 Сімейного кодексу України. У статті 370 ЦК України зазначається, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до розяснень, що містяться в п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-70 Сімейного кодексу України та статті 372 ЦК України. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог частини третьої, четвертої статті 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня реєстрації відповідно до закону. Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини першої, четвертої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] до\~ [PERSON] про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя.

Outcome: partial