Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частини житлового будинку, вартістю 17191 гривні 50 копійок; ? частини веранди, вартістю 2638 гривень; ? частини ганка, вартістю 71 гривню; ? частини козирка, вартістю 1179 гривень 50 копійок; ? частини сараю, вартістю 1816 гривень 50 копійок; ? частини убиральні, вартістю 747 гривень 50 копійок; ? частини погреба з шийкою, вартістю 5184 гривні; ? частини хвіртки, вартістю 304 гривні; ? частини воріт, вартістю 1979 гривень; ? частини огорожі, вартістю 1018 гривень, що розташовані по вулиці Васильченка, 17 села Потік Миронівського району Київської області, у порядку спадкування за законом після смерті 10 вересня 2014 року [PERSON] звернувся представник позивача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є єдиним спадкоємцем усього майна спадкодавця [PERSON] за законом, але державним нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, щодо вищезазначеного домоволодіння, внаслідок чого порушуються його цивільні права. В судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити з підстав наведених у позові. Потіцька сільська рада Миронівського району Київської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, на судове засіданні свого представника не делегувала, надіслала лист у якому повідомила суд, що позовні вимоги визнає та просить справу розглянути без участі її представника. Миронівським районним судом Київської області з огляду на те, що рішення суду може вплинути на права і обовязки [PERSON], який не є стороною у справі, 09 липня 2015 року залучено його до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки в суд не повідомив. Відповідно до ст. 169 ЦПК України неявка представника Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області та третьої особи не є перешкодою для розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивач через свого представника звернувся по судовий захист, у звязку із порушенням його права на отримання в порядку спадкування права власності на ? частини житлового будинку, вартістю 17191 гривні 50 копійок; ? частини веранди, вартістю 2638 гривень; ? частини ганка, вартістю 71 гривню; ? частини козирка, вартістю 1179 гривень 50 копійок; ? частини сараю, вартістю 1816 гривень 50 копійок; ? частини убиральні, вартістю 747 гривень 50 копійок; ? частини погреба з шийкою, вартістю 5184 гривні; ? частини хвіртки, вартістю 304 гривні; ? частини воріт, вартістю 1979 гривень; ? частини огорожі, вартістю 1018 гривень, що розташовані по вулиці Васильченка, 17 села Потік Миронівського району Київської області. Відповідно до свідоцтва про смерть від 12 вересня 2014 року серії 1-БК № 315002, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, 10 вересня 2014 року померла [PERSON], про що зроблено актовий запис під № 1483. Відповідно до спадкової справи № 635/2014 заведеної шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, позивач є єдиним спадкоємцем, що відповідно до ст. 1279 Цивільного кодексу України, прийняв спадщину, яка відкрилася 10 вересня 2014 року після смерті [PERSON] Отже, позивач є спадкоємцем за законом померлої 10 вересня 2014 року [PERSON], а тому має право отримати свідоцтво про право на спадщину на майно і права, що належали спадкодавцю за її життя. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На звернення позивача про видачу свідоцтва на право власності на вищевказаний будинок, державний нотаріус шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори, постановою від 27 березня 2015 року відмовив у видачі свідоцтва. Свою відмову нотаріус мотивував відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючих документів, як наслідок і відсутності у неї права власності на вищевказаний будинок. Позивачу рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на цей будинок у порядку спадкування. Тобто, державний нотаріус фактично порушив право позивача на отримання у порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частини житлового будинку, вартістю 17191 гривні 50 копійок; ? частини веранди, вартістю 2638 гривень; ? частини ганка, вартістю 71 гривню; ? частини козирка, вартістю 1179 гривень 50 копійок; ? частини сараю, вартістю 1816 гривень 50 копійок; ? частини убиральні, вартістю 747 гривень 50 копійок; ? частини погреба з шийкою, вартістю 5184 гривні; ? частини хвіртки, вартістю 304 гривні; ? частини воріт, вартістю 1979 гривень; ? частини огорожі, вартістю 1018 гривень, що розташовані по вулиці Васильченка, 17 села Потік Миронівського району Київської області, у порядку спадкування за законом після смерті 10 вересня 2014 року [PERSON]. Спадкоємець не може оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, питання щодо порушення права на спадщину підлягає захисту шляхом його визнання в судовому порядку. Судове рішення буде юридичним документом для оформлення права на спадкове майно. Як видно із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 травня 1993 року померла [PERSON] отримала в порядку спадкування після смерті 17 серпня 1992 року [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в селі Потік Миронівського району Київської області (а.с. 18, 47). Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на майно одержане внаслідок успадкування. Статтею 13 цього Закону передбачено, що обєктами права приватної власності є житлові будинки. Згідно з ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Тобто у [PERSON] після прийняття нею спадщини померлої [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину від 18 травня 1993 року), виникло право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в селі Потік Миронівського району Київської області. Відповідно до довідки Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області від 25 грудня 2014 року № 02-33/456 житловий будинок, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 травня 1993 року за реєстром № 759, посвідченого Миронівською державною нотаріальною конторою знаходиться за адресою: вулиця Васильченка, 17 села Потік Миронівського району Київської області, (а.с. 24, 70) Розбіжність у житловій площі будинку зазначеній в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 18 травня 1993 року та технічному паспорті, згідно довідки Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області від 07 липня 2015 року № 02-33/289 виникла у звязку із тим, що на момент оформлення спадщини (1993 рік) обміри проводилися без спеціальних приладів, що фактично призвело до неточних даних про житлову площу цього будинку, зазначену у довідці виконкому Потіцької сільської ради народних депутатів від 17 травня 1993 року за № 313, на підставі якої видавалося свідоцтво про право на спадщину (а.с. 70). Крім того, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок розташований по вулиці Васильченка, 17 села Потік Миронівського району Київської області та листа КП КОР «Південне БТІ» від 22 січня 2015 року, будинок збудований в 1964 році та самочинному будівництву чи переплануванню не піддавався. Аналогічні покази дала свідок [PERSON], яка повідомила, що вона як працівник КП КОР «Південне БТІ» здійснювала розрахунок житлової площі вищевказаного будинку. Розбіжності у розмірі житлової площі вказаного будинку зазначені у технічному паспорті та свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 18 травня 1993 року виникли внаслідок того, що при видачі цього свідоцтва будинок не проходив технічної інвентаризації в БТІ, про що свідчить відсутність інвентарної справи, а тому розмір житлової площі зазначений у свідоцтві не достовірний. Таким чином, під час судового засідання судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], за яким у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на частину будинку, видано на ? частини житлового будинку загальною житловою площею 31,70 квадратних метрів, що розташований по вулиці Васильченка, 17 села Потік Миронівського району Київської області. Не отримання за життя [PERSON] правовстановлюючого документу на право власності на частину зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, не спростовує право власності останньої на частину цього будинку та надвірні будівлі. Це право відповідно до ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, ст. ст. 12, 13 Закону України «Про власність» виникло у звязку з прийняття [PERSON] спадщини згідно заповіту померлої 17 серпня 1992 року [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, право власності [PERSON] на 1/2 частини житлового будинку, вартістю 17191 гривні 50 копійок; ? частини веранди, вартістю 2638 гривень; ? частини ганка, вартістю 71 гривню; ? частини козирка, вартістю 1179 гривень 50 копійок; ? частини сараю, вартістю 1816 гривень 50 копійок; ? частини убиральні, вартістю 747 гривень 50 копійок; ? частини погреба з шийкою, вартістю 5184 гривні; ? частини хвіртки, вартістю 304 гривні; ? частини воріт, вартістю 1979 гривень; ? частини огорожі, вартістю 1018 гривень, що розташовані по вулиці Васильченка, 17 села Потік Миронівського району Київської області, входить до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті. Позивач згідно з ст. 1269 ЦК України у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, звернувся до шістнадцятої державної нотаріальної контор міста Києва із заявою про прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. ст. 1216, 1225 ЦК України отримав право власності на 1/2 частини житлового будинку, вартістю 17191 гривні 50 копійок; ? частини веранди, вартістю 2638 гривень; ? частини ганка, вартістю 71 гривню; ? частини козирка, вартістю 1179 гривень 50 копійок; ? частини сараю, вартістю 1816 гривень 50 копійок; ? частини убиральні, вартістю 747 гривень 50 копійок; ? частини погреба з шийкою, вартістю 5184 гривні; ? частини хвіртки, вартістю 304 гривні; ? частини воріт, вартістю 1979 гривень; ? частини огорожі, вартістю 1018 гривень, що розташовані по вулиці Васильченка, 17 села Потік Миронівського району Київської області, у порядку спадкування за законом після смерті 10 вересня 2014 року [PERSON]. За таких обставин позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 16, 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1226, 1233, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, ст. ст. ст. 12, 13 Закону України «Про власність»,

Outcome: approved