Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на розгляді Слов'янського міськрайонного суду знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст. 119 ч.1 КК України, а також [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, які 26.02.2013р. о 16.00 годині у стані алкогольного сп'яніння за адресою [ADDRESS], нанесли удари руками та ногами у різні частини тіла [PERSON], внаслідок чого останній отримав чисельні тілесні ушкодження, від яких [INFO], не приходячи до тями, помер у КЛПЗ «Міська лікарня ім. Леніна» м. Слов'янська. Причиною смерті [PERSON] стала закрита черепно-мозкова травма : субдуральний крововилив праворуч по базальній поверхні (30 мл крові), субарахноїдальний травматичний крововилив на всьому протязі великих півкуль мозку і мозочка, переважно зліва. Позивач у кримінальному провадженні визнаний потерпілим. В результаті злочинних дій [PERSON] та [PERSON] позивачу спричинено матеріальної шкоди у розмірі 4000 грн., які складаються з витрат на правову допомогу та організацію поминального обіду. Окрім того, внаслідок злочинних дій відповідачів позивачу завдано моральної шкоди у сумі 20000 грн., оскільки він переніс нервове потрясіння, відповідачі з особливим цинізмом поводилися з батьком позивача, скоєний злочин знімали на мобільний телефон, у позивача через смерть батька загострилися сердечні болі, погіршився сон, з'явилися головні болі, безсоння, відчуття хвилювання, стан депресії, роздратування та запальність, хоча раніш у нього такого не спостерігалось. Всі ці обставини порушили звичайний ритм його життя та знизили працездатність. Просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно матеріальні збитки 3000 грн.. витрати на правову допомогу 1000 грн., моральну шкоду 20000 грн. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10.02.2014р. притягнуто до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, представник позивача надав суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22.10.2013 року у кримінальній справі № 1-кп/243/307/2013 було визнано [PERSON] винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, пизначене покарання у вигляді позбавлення волі [PERSON] на 4 роки, [PERSON] на 2 роки з випробувальним терміном на 2 роки кожного. Цивільний позов потерпілого [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволений частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. в відшкодування моральної шкоди, з [PERSON] - 15000 грн. в відшкодування моральної шкоди (а. с. 4-7). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27.12.2013р. вирок Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22.10.2013р. в частині цивільного позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], завданої моральної шкоди в розмірі 15000 грн. - скасовано, матеріали провадження в цій частині повернуті на новий розгляд до суду 1-ї інстанції у порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін. ( а. с. 2-3) Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, однією з підстав звільнення від доказування є вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підставі ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. З вироку Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22.10.2013 року вбачається, що провина [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, доведена в повному обсязі, через дії неповнолітнього [PERSON] [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 257 від 26.03.2013 року. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її мана; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1167, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В даному випадку провина [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, внаслідок якого через протиправні дії неповнолітнього [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження [PERSON], від яких останній помер в лікарні [INFO], тобто його діями завдано моральної шкоди сину загиблого позивача [PERSON], загинула близька йому людина, що потребує від нього додаткових зусиль по організації свого життя, повністю доведена. Згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками. Обов'язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоду, повноліття, або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Судами першої та апеляційної інстанції в кримінальному провадженні встановлено, що [PERSON] не працює, будь-яких джерел доходу не має, перебуває на утриманні батьків і в даному випадку відповідальність за шкоду, заподіяну з вини [PERSON], до досягнення останнім повноліття має нести його мати [PERSON] Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок злочину, враховуючи обставини справи, вимоги розумності та справедливості, а також те, що відповідач [PERSON] є працездатною, має на утриманні неповнолітню дитину, 2008 року народження, задовільний стан здоров'я, суд оцінює моральні страждання позивача в 15 000,00 грн. Після досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, або коли останній до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди, обов'язок [PERSON] відшкодувати шкоду припиняється і ця шкода має бути стягнута з [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1179 ЦК України. З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги [PERSON], до [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: partial