Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей по індустріальному району Департаменту служби у справах дітей ХМР, приватний нотаріус Варнікова Ксенія Вікторівна - «Про визнання права власності». Позивач прохає визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля KIA CERATO 2007 року випуску державний номерний знак [NUMBER] та 1/6 частину двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.1998 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . У шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У 2005 році шлюб було формально розірвано, проте позивач продовжувала проживати однією сім`єю з [PERSON] , сім`я мала спільний бюджет, спільні витрати. 20.03.2007 року ними за спільні кошті було придбано двокімнатну квартиру по [ADDRESS] . Право власності було зареєстровано за [PERSON] . Далі позивач вказує, що 16.01.2009 року [PERSON] подарував 1/3 частину квартири дочці - [PERSON] , 1/3 частина квартири залишилась зареєстровано на [PERSON] 22.03.2016 року позивачем та [PERSON] за спільні кошти було придбано автомобіль KIA CERATO 2007 року випуску. [INFO] [PERSON] - помер, враховуючи що є спадкоємці спірного майна, позивач змушена була звернутись до суду за захистом своїх прав. 01.04.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова позовні вимоги залишено без руху (а.с. 12) 12.04.2019 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви. 22.04.2019 року провадження по справі відкрито (а.с.27). Позивач та представник позивача, адвокат Ревенко С.О., позовні вимоги підтримали, прохали задовольнити. [PERSON] була допитана в якості свідка. Пояснила, що: дійсно у 2005 році шлюб між нею та померлим [PERSON] було розірвано. Проте вони продовжували проживати разом, вести спільне господарство; що 08.04.2005 року нею було зареєстровано шлюб з [PERSON] , але вона ніколи не мала відносин, шлюб мав формальний характер. Відповіла, що вказаний шлюб її попрохали укласти, [PERSON] - родич і він мав проблеми на роботі, вказаний шлюб потрібен був йому. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Вказала про те, що з [PERSON] вони завжди були разом, навіть деякий час працювали на Барабашова разом, спірну квартиру та автомобіль придбали за власні кошти, власність була оформлена на [PERSON] , оскільки в сім`ї були довірливі відносини. Відповідачка [PERSON] - у судове засідання не прибула, представник відповідачки - адвоката Горобець А.А., у позові прохала відмовити. Відзиві, вказана, що Позивач - [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] у 2005 році, та у цьому ж році, тобто 2005 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] ; що у вказаному шлюбі народилась дитина - [PERSON] , який спочатку мав прізвище « [PERSON] » і лише згодом за рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова виключено запис про батька зі свідоцтва про народження та вказано прізвище дитини як « [PERSON] »; наголосила про те, що в України відсутній подвійний шлюб, а отже - позивач не могла перебувати та жити однією сім`єю у двох шлюбах одночасно. Звернула увагу суду: що син - [PERSON] народився [INFO] і у свідоцтві про народження дитини батько значився - [PERSON] , що [PERSON] записаний батьком дитини уже після його, [PERSON] , смерті і після цієї події - зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 16.01.2020 року позовні вимоги визнала, була допитана в якості свідка з боку Позивача, пояснила, що батьки - [PERSON] та [PERSON] весь час проживали разом, що шлюб було між батьками розірвано та її брат [PERSON] мав інше прізвище - їй не було відомо. У судовому засіданні були допитані свідки з боку Позивача: [PERSON] , пояснив що добре знає сім`ю [PERSON] , оскільки з [PERSON] вони були товаришами. Вказав, що за весь час [PERSON] та [PERSON] були однією сім`єю, проживали разом, [PERSON] разом з [PERSON] їздила на роботу, доглядала за ним: про те, що шлюб між ними було розірвано - він не знав. [PERSON] сказав, що [PERSON] він знав давно, оскільки вони разом працювали і [PERSON] допомагав йому, коли розлучався з першою дружиною, спілкувались часто, про існування іншого шлюбу у [PERSON] він був обізнаний, подробиць не питав. [PERSON] , пояснила що сім`ю [PERSON] вона знає давно. З [PERSON] вони товаришують, що з [PERSON] [PERSON] розірвала шлюб вона знала; зі [PERSON] шлюб було укладено формально, оскільки той мав проблеми по роботі; діти у [PERSON] від [PERSON] , без сумніву. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, вислухавши пояснення свідків та сторін, суд прийшов до наступного: Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1998 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2005 року (справа -4388/05) вказаний шлюб було розірвано. Судом, за клопотанням представника Відповідача, з архіву суду була витребувана цивільна справа № 644/1257/18 провадження № 2/644/1105/18, з якої вбачається, що [PERSON] 08 квітня 2005 року зареєструвала шлюб зі [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ), вказаний шлюб було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 року із рішення вбачається, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволені. Розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі- [PERSON] помер [INFO] (а.с.24) Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру прав власності на нерухоме мано від 11.10.2017 року, [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу Р№174 від 20.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., належала двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21-23). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3ст. 368ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» №16 від 12.06.1998р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою. Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Норми СК України у статях 57,60встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Позивачем не надано ні з позовом, ні у судове засідання доказів того, що спірне майно придбано подружжям [PERSON] . Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки наведені позивачем підстави не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя, наявні у матеріалах справи докази не підтверджують доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання спірної квартири та машини за їх спільні сумісні кошти або спільною працею, більш того судом установлено що [PERSON] 08 квітня 2005 року зареєструвала шлюб з [PERSON] який було розірвано лише - 19.04.2018 року, а спірне мано відповідно до договору купівлі- продажу Р№174 від 20.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., придбано у 2007 році, при перебуванні [PERSON] у шлюбі з іншим чоловіком. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed