Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності: на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] ; на 65/200 частин комунальної квартири [ADDRESS] ; на 1/2 частину гаражного боксу [NUMBER] на 1-му поверсі ГБК «Північна Салтівка за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 23-А . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем у справі перебував у зареєстрованому шлюбі з 16.02.1991 по 11.11.2016. За час шлюбу ними придбано наступне нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який зареєстроване за [PERSON] за договором купівлі-продажу від 21.05.2010; 35/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] , право власності на які зареєстровано за [PERSON] за договором купівлі-продажу від 10.06.2004; 65/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] , право власності на які зареєстровано за [PERSON] за договором купівлі-продажу від 03.08.2004; гаражний бокс [NUMBER] на 1-му поверсі ГБК «Північна Салтівка за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 23-А , пайовий внесок за який виплачений повністю у листопаді 2007, та членом кооперативу є [PERSON] ; чотири ділянки у садовому товаристві «Кабельщик» у с. Руські Тишки Харківського району Харківської області [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER]. Позивач подав письмову заяву про уточнення позовних вимог до [PERSON] , в якій просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності: на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] ; на 65/200 частин комунальної квартири [ADDRESS] ; на 1/2 частину пайового внеску і гаражного боксу [NUMBER] на 1-му поверсі ГБК «Північна Салтівка за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 23-А (а.с.16-17 т.1). Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа - ГБК «Північна Салтівка» про поділ майна подружжя, в якому просить в порядку поділу майна подружжя залишити за [PERSON] право власності на 35/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] ; залишити за [PERSON] з урахуванням частки її дочки - [PERSON] право власності на 65/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] ; залишити за нею, [PERSON] , з урахуванням частки її дочки [PERSON] , право власності на пайовий внесок у гаражному будівельному кооперативі «Північна Салтівка за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 23-А , у сумі 30000,00 грн., оскільки гаражний бокс є неподільною річчю та його частка не може бути виділена в натурі; визнати за [PERSON] право власності на 33/100 частин житлового будинку [ADDRESS] ; визнати за нею, [PERSON] , з урахуванням частки її дочки [PERSON] , право власності на 67/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.73-76 т.1). В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилається на те, що за час спільного проживання з [PERSON] придбано наступне майно: житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який зареєстроване за [PERSON] за договором купівлі-продажу від 21.05.2010; квартира [ADDRESS] , право власності на 35/100 частин якої зареєстровано за [PERSON] за договором купівлі-продажу від 10.06.2004, та право власності на 65/100 частин якої зареєстровано за спільною домовленістю між нею та [PERSON] за нею та дочкою за договором купівлі-продажу від 03.08.2004, відповідач зазначає, що оскільки дочка на час укладення договору була неповнолітньою, її частина квартири була оформлена на неї, [PERSON] ; пайовий внесок за гаражний бокс [NUMBER] у ГБК «Північна Салтівка» у розмірі 30000,00 грн. Відповідач зазначає, що між нею, [PERSON] , та її матір`ю [PERSON] була досягнута домовленість з моменту покупки квартири [ADDRESS] , що усе придбане спільне майно буде ділитися на трьох, по 1/3 частині [PERSON] , [PERSON] та їх дочці, оскільки на придбання 1/3 частини спільного майна грошові кошти надавала її мати - [PERSON] , які належали їй особисто. Позивач подав відзив на зустрічний позов, в якому просить у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що усе майно, набуте з відповідачем у шлюбі, а саме, житловий будинок [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] , пайовий внесок і гаражний бокс [NUMBER] на 1-му поверсі у ГБК «Північна Салтівка» за адресою: м. Харків , вул. Леся Сердюка , 23-А , вартість пайового внеску якого становить 30000 грн., що не оспорюється, має бути поділене в рівних частинах, по 1/2 частині кожному, оскільки за час спільного проживання вони вели спільний побут та мали спільний бюджет, та значна частина коштів на придбання спільно набутого майна була надана ним; за спільною згодою між ним та відповідачем придбане майно переважно придбавалось на ім`я [PERSON] За час перебування у шлюбі та після його розірвання шлюбний договір між ним та відповідачем не укладався. Позивач просив врахувати, що з моменту придбання квартири [ADDRESS] до теперішнього часу він постійно проживав у цій квартирі та сплачував комунальні платежі, кошти на придбання квартири у розмірі 106000 грн. були отримані від продажу ним квартири [ADDRESS] , яку він свого часу придбав за власні кошти та кошти батьків. Так, отримуючи дохід від трудової діяльності з 1998 року станом на 2004 рік він мав накопичення більше 16000 доларів США. 04.04.2002 його батьки [PERSON] продала належну їй квартиру [ADDRESS] . Всі договори купівлі-продажу укладалися ним та відповідачем в інтересах сім`ї, про що свідчать їх заяви. Також, в інтересах сім`ї та за його згодою відповідач подала заяву про вступ в ГБК «Північна Салтівка», членські внески сплачені ним у повному обсязі. Крім того, 22.05.2010 для того, щоб розрахуватися за придбання житлового будинку між ним від імені подружжя та в інтересах сім`ї, та продавцем [PERSON] укладений договір позики на суму 27825 грн., що еквівалентно 3500 доларам США, яку він сплатив повністю 21.06.2010. Позивач вважає посилання відповідача на ч.2 ст. 70 СК України як на підставу відступлення від рівності часток, та на ч.3 ст. 70 СК України безпідставним, оскільки він піклувався про сім`ю, не приховував та не пошкоджував спільне майно, їх спільна з відповідачем дочка є повнолітньою та самодостатньою, їй виповнилося 24 роки. Будь-яких домовленостей з відповідачем або [PERSON] він не укладав (а.с.90-97 т.1). 27.02.2018 позивач подав до суду заяву до відповідача [PERSON] , третя особа - ГБК «Північна Салтівка», про зміну предмету позову, в частині поділу земельної ділянки, виділеної для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] ; та просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , з надвірними будівлями і спорудами; на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га; на 1/2 частину 65/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] загальною площею 87,30 кв.м., житловою площею 54,00 кв.м. - 65/200 частин; на 1/2 частину пайового внеску і гаражного боксу [NUMBER] у гаражно - будівельному кооперативі «Північна Салтівка», код 22704144 за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 2-А (а.с.182-188 т.1). 24.04.2019 відповідач подала до суду заяву про зміну предмету позову та збільшення зустрічних позовних вимоги, яка повернута судом в судовому засіданні, оскільки така заява подана на стадії судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, зустрічні позовні вимоги визнали частково, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, уточненнях до неї, відзиві на зустрічну позовну заяву, надали письмові пояснення. Відповідач та її представник зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, позовні вимоги визнали частково, посилаючись на доводи, викладені у зустрічній позовній заяві. Третя особа ГБК «Північна Салтівка» просив розглянути справу без участі його представника, про що зазначив у письмовій заяві (а.с.89 т.1). Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , показання відповідача [PERSON] , як свідка, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.02.1991. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2016 у справі № 643/9029/16-ц шлюб між сторонами розірвано (а.с.8, 66 т.1). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.78), яка є повнолітньою. За час шлюбу сторонами придбано наступне майно, яке є предметом спору, а саме: 35/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] , загальною площею 87,30 кв.м., житловою площею 54,00 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.2004, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А., право власності на які зареєстровано за [PERSON] Продаж вчинено за 37100,00 грн. Заявою від 10.06.2004, посвідченою приватним нотаріусом, [PERSON] надала згоду чоловіку [PERSON] на купівлю зі спільних коштів за ціну та на умовах на свій розсуд 35/100 частин зазначеної квартири (а.с.100-104 т.1); 65/100 частин комунальної квартири [ADDRESS] , загальною площею 87,30 кв.м., житловою площею 54,00 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2004, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А., право власності на які зареєстровано за [PERSON] Продаж вчинено за 68900, 00 грн. Заявою від 03.08.2004, посвідченою приватним нотаріусом, [PERSON] надав згоду дружині [PERSON] на купівлю зі спільних коштів за ціну та на умовах на свій розсуд 65/100 частин зазначеної квартири (а.с.105-109 т.1); житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 18,40 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.05.2010, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А., право власності на який зареєстровано за [PERSON] Продаж вчинено за 118500, 00 грн., що на день продажу є еквівалентом 15000 доларів США Заявою від 22.05.2010, посвідченою приватним нотаріусом, [PERSON] надав згоду дружині [PERSON] на купівлю зі спільних коштів за ціну та на умовах йому відомих зазначеного житлового будинку (а.с.121-127 т.1); земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2010, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А., право власності на яку зареєстровано за [PERSON] (а.с.151-153 т.1). пайові внески за гаражний бокс [NUMBER] у гаражно - будівельному кооперативі «Північна Салтівка», код 22704144 за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 2-А. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2710цс15, при переході право власності на будівлю і споруди разом з цими об`єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі і споруди . Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Належних та допустимих доказів про зареєстроване у встановленому законом порядку право власності на гаражний бокс [NUMBER] у гаражно - будівельному кооперативі «Північна Салтівка», код 22704144 за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 2-А суду не надано. За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог сторін про поділ гаражного боксу відсутні. Як зазначає позивач, в них з відповідачем та її родиною був спільний бізнес, з якого вони отримували гроші на придбання майна, з 2004 по 2006 роки він працював за неповну ставку, отримував дохід. На покупку спільного майна - будинку у с. Черкаські Тишки він уклав нотаріально посвідчений договір позики з продавцем будинку, та сплачував позичені гроші. Домовленості щодо розподілу між ним та відповідачем часток квартири по [ADDRESS] , з урахуванням інтересів дочки, ані усної, ані письмової не існувало. Вищезазначену квартиру купували частинами, оскільки квартира була комунальною, та її частини належали різним особам, а також коли вистачало коштів на покупку. Заперечував проти доводів відповідача щодо позичення нею у борг на покупку майна 7000 доларів США. Відповідач зазначає, що квартира по [ADDRESS] за усною домовленістю між нею, позивачем та її матір`ю, оформлена у розмірі 1/3 частина - на позивача, та 2/3 частини - на її з урахуванням інтересів дочки, оскільки грошові кошти на покупку цієї квартири надавала її мати, письмової домовленості не існувало, крім того, нею були позичені грошові кошти у розмірі 7000 доларів США, без укладення договору. На теперішній час їх з позивачем дочка є повнолітньою, перебуває у шлюбі, працює, разом з нею не проживає з серпня 2017. В судовому засіданні [PERSON] , як свідок показала, що вона є матір`ю відповідача, після одруження позивач та відповідач проживали разом з ними. Відповідач працювала, заробляла гроші, вона, [PERSON] , та її чоловік і син продавали продукцію, а позивач - контролював гроші, отримані від цієї діяльності. Позивач навчався, отримав дві вищі освіти, а потім ї дочка отримала вищу освіту. Позивач та відповідач на купівлю частини чотирьох кімнатної квартири по [ADDRESS] позичали гроші у ріелтора [PERSON] , потім продали трьохкімнатну квартиру та купили квартиру по [ADDRESS] , при купівлі існувала домовленість, що частина квартири, що оформлена на позивача, належить йому, а інша частина - родині. Позивач протягом 2013-2014 р.р. проживав у будинку в с. Черкаські Тишки, стан якого не призначений для проживання. Цей будинок позивач та відповідач купили на кошти, отримані від реалізації продукції «матрьошок» та від продажу гаражу, для покупки ними квартир гроші давала вона, [PERSON] При укладенні договору купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] вона не була присутньою. Відповідач [PERSON] , як свідок показала, що усе майно, придбане за час шлюбу, купувалося за кошти всієї родини, її з позивачем, а також її сім`ї, які виготовляли продукцію, а також за позичені кошти, зокрема, 7000 доларів СШП були позичені у її знайомих. З позивачем існувала усна домовленість, що при купівлі квартири по [ADDRESS] , 1 /3 частина квартири буде належати йому особисто, а інші 2/3 частини - їй разом з дочкою. Зазначена квартира була комунальною, на неї відкрито два особових рахунки, вона сплачувала за комунальні послуги за свої 2/3 частини, а позивач - за свої 1/3 частини. Гроші на купівлю будинку у с. Черкаські Тишки позичені у розмірі 30000 грн., та виплачувалися ними та її матір`ю. Свідок [PERSON] показала, що вона знайома з відповідачем з 1972 року, а з позивачем - з 1991 року, сторони проживали до 2000 року у квартирі батьків відповідача за адресою: [ADDRESS] , до покупки своєї квартири. Відповідач працювала разом зі своїми батьками та заробляла гроші, вся їх сім`я працювала для покупки квартири. Свідок [PERSON] показала, що знайома зі сторонами з 2000 року, вона працювала разом з матір`ю відповідача, сторони спільно займалися бізнесом, збирали гроші на покупку квартири та дачі. Свідок [PERSON] показала, що знає відповідача з дня її народження, а позивача - з 1991 року, позивач навчався, мало працював, сторонам допомагала мати відповідача, про купівлю квартири по [ADDRESS] їй відомо зі слів матері відповідача. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач в період шлюбу з відповідачем був офіційно працевлаштований, працював, одержував постійний, регулярний дохід (а.с.146-150, 235-237 т.1), що не заперечується відповідачем. Відповідач, в свою чергу, офіційно непрацевлаштована, проте займалася разом зі своєю родиною виготовленням продукції «матрьошок», які потім реалізовувалися, та з цієї діяльності отримувала дохід, що не заперечується позивачем у справі. Отже, сторони обидва мали самостійний дохід, який в силу ст. 61 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та за спільні кошти ними придбане майно.. Судом встановлено, що згідно договору про купівлю-продаж кооперативної квартири від 04.04.2002, посвідченого приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області від 04.04.2002, [PERSON] , яка є матір`ю позивача, продала належну їй на праві власності кооперативну квартиру [ADDRESS] . Продаж вчинено за 5360 грн. (а.с.110 т.1). За договором купівлі-продажу квартири від 20.10.2003, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А., [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Продаж вчинено за 50 000,00 грн. (а.с.111 т.1). Як зазначає позивач, гроші від продажу квартири [ADDRESS] передані для купівлі квартири [ADDRESS] , проти чого відповідач не заперечує. За договором купівлі-продажу від 03.08.2004, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А., [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] . Продаж вчинено за 106 000,00 грн. (а.с.113). Як зазначає позивач, комунальну квартиру [ADDRESS] він та відповідач покупали частинами у різних продавців, та коли вистачало коштів. Вищезазначене підтверджується письмовими доказами, а саме, договір купівлі-продажу 35/100 частин зазначеної квартири укладений 10.06.2004 з продавцем [PERSON] , а договір купівлі-продажу 65/100 частин зазначеної квартири укладений 03.08.2004 з продавцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який діє за себе та від імені [PERSON] Доводи відповідача про те, що на покупку 65/100 частин зазначеної квартири вона позичала гроші у розмірі 7000 доларів США не знайшли свого підтвердження, оскільки такий факт позивач заперечує, а відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження цієї обставини. Також, не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про існування домовленості між нею та позивачем щодо оформлення прав власності на вищезазначену квартиру, - йому 1/3 частину, а їй разом з дочкою - 2/3 частини. Так, під час укладення зазначених договорів, так і в подальшому, сторони не були позбавлені право зареєструвати частину вищезазначеної квартири на свою дочку. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та відповідача [PERSON] , як свідка, оскільки вони є заінтересованими особами. 22.05.2010 між [PERSON] та продавцем житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А. , відповідно до умов якого [PERSON] отримав у позику грошові кошти у розмірі 27825 грн., що еквівалентно 3500 доларам США (а.с.128), позичені кошти були виплачені, що не заперечується сторонами. Згідно довідки ГБК «Північна Салтівка», [PERSON] є членом ГБК «Північна Салтівка», та їй належить гаражний бокс [NUMBER] за договором № 935 від 06.11.2007 (а.с.67 т.1) Згідно довідки ГБК «Північна Салтівка» членські внески по гаражному боксу [NUMBER], що знаходиться на території ГБК «Північна Салтівка» за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 23А , з 01.05.2008 по 31.03.2018 сплачені [PERSON] (а.с.114 т.1). Загальна вартість пайових внесків за гаражному боксу [NUMBER] , що знаходиться на території ГБК «Північна Салтівка» за адресою: м. Харків, вул. Леся Сердюка, 23 А у розмірі 30000 грн. сторонами визнається та не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка, визначено у статті 57 СК України. Отже, обов`язок довести ті обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного із подружжя, покладено на останнього. Відповідачем не доведено право її особистої власності на 2/3 частини цього майна. Суд прийшов до висновку, що спірне майно, набуте сторонами у період перебування у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя, та той факт, що значна частина цього майна зареєстрована за відповідачем, не позбавляє позивача права на частку у цьому майні. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони не досягли домовленості щодо поділу майна, шлюбний договір між ними не укладався. Вимога відповідача про відступлення від засади рівності часток подружжя на підставі ч.ч. 2,3 ст. 70 СК України не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не доведено, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Крім того, дочка сторін є повнолітньою, працездатною, має самостійний дохід, проживає окремо, що не заперечується сторонами. Виходячи з презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд розподіляє їх спільне майно, яке є предметом спору, в рівних частках. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4931 грн. 75 коп. (3100,00+682,00+1149,75) (а.с.1,15,181 т.1), та витрати на правничу допомогу у розмірі 4115,00 грн. (2000,00+705,00+410,00+1000,00) (а.с.25,28,76,78 т.2), а всього 9046 грн. 75 коп. При зверненні до суду із зустрічним позовом відповідач понесла витрати по сплаті судового збору у розмірі 4800,00 грн. (а.с.77 т.1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача та користь позивача судові витрати у розмірі 9046 грн. 75 коп., та з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 3168,00 грн.

Outcome: partial