Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй на праві договору купівлі продажу від 05 січня 1992 року, належить будинок [ADDRESS] . Відповідач як член сім`ї зареєстрований в належній позивачу квартирі, але з серпня 2010 року не мешкає у ній. Оскільки відповідач зареєстрований в будинку [ADDRESS] , яка належить позивачу, порушуються її права, як власника квартири, вона вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, позбавлена можливості використати своє право на оформлення субсидії. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 05 січня 1992 року, виконавчий напис вчинено секретарем виконкому Малинівської сільської Ради народних депутатів Слов`янського району Плехуновою Вірою Іванівною, зареєстрований в реєстрі № 17. 28 грудня 1999 року секретарем виконавчого комітету Малинівської сільської ради Слов`янського району Донецької області, виданий дублікат договору купівлі-продажу, згідно якого позивачу належить будинок [ADDRESS] . Право власності на вищезазначений будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права № 247873219 від 12.03.2021 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власницею будинку, право користування якою просить позбавити відповідача, інші власники на теперішній час відсутні. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 11-11/08-01/648, від 25.03.2021 року Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Відповідач в даному будинку не проживає з 2010 року, що підтверджується Актом № 6 від 29.03.2021 року, складеним старостою Малинівського старостинського округу Миколаївської міської ради І.М. [PERSON] у присутності сусідів: [PERSON] , [PERSON] . За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власницею будинку, право користування якого просить позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в будинку без поважних причин з серпня 2010 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved