Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Управління державної міграційної служби у Запорізькій області, у якій просили усунути перешкоди у користуванні квартирою №25 у будинку №63-А, по вул. 40 років Радянської України у м. Запоріжжя, шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON] та стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 243,60 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №1043, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради від 21.04.1999 року. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі та відповідачі. Також позивачами було зазначено, що відповідачі вказаною квартирою не користуються, особисті речі відповідачів у квартирі відсутні. Обовязки, повязані з утриманням житлового приміщення та комунальних послуг позивачі несуть самостійно. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позовну заяву не надали. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Управління державної міграційної служби у Запорізькій області. Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №1043, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради від 21.04.1999 року. Відповідно до наданої Адресно-довідковим бюро УДМС України в Запорізькій області інформації, [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою: [INFO]. Власник, відповідно до ст.319 ЦК України, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Зняття з реєстрації місця проживання особи відповідно до ст.7 цього Закону здійснюється в тому числі і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірному жилому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, особисті речі відповідачів у спірному жилому приміщенні відсутні, участі в оплаті комунальних послуг останні не приймають. Оскільки відповідачі жодним чином не претендують на користування квартирою позивачів, з викладених підстав їх необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, шляхом зняття їх з реєстраційного обліку. При розгляді справи судом не встановлено інших обставин, які б зобовязували допустити до користування майном позивачів сторонніх осіб. Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно квитанції №0.0.413750690 від 23.07.2015 року, позивачами при зверненні до суду були понесені судові витрати, а саме сплачений до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved