Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

До Краматорського міського суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON] про встановлення факту батьківства, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину. В позовній заяві зазначено, що 6 серпня 2014 року помер [PERSON]. На момент відкриття спадщини єдиним спадкоємцем за законом був син померлого відповідач [PERSON], спадкоємцем за заповітом позивачка. 10 березня 2015 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом- квартиру 55 в будинку 26 по вул. Ювілейній в м. Краматорську. Рішенням суду встановлено факт батьківства [PERSON] відносно сина [PERSON], за яким визнано право власності на обовязкову частку у спадщині в розмірі 1\\4 частини зазначеної квартири. Але вона також є донькою померлого [PERSON], хоча в свідоцтві про її народження він не зазначений як її батько. Зазначено тільки його імя та по-батькові. Протягом всього життя між нею та батьком існували теплі родинні відносини. Останні дні свого життя [PERSON] провів під її наглядом та помер фактично на руках її чоловіка. Всім родичам та знайомим відомо, що вона є донькою [PERSON] Встановлення факту батьківства для неї тягне зміну розміру обовязкової частини у спадщині. Просить встановити факт батьківства, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 10.03.2015 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Зареєстрованого в реєстрі за № 397 в частині 1/6 частки квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовну заяву та наполягали на її задоволенні. В судовому засіданні представник неповнолітнього відповідача [PERSON] суду пояснила, що з позовними вимогами вона не згодна. Вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] Від нього вона знала, що він сумнівається в тому, що [PERSON] його дочка. При житті він це не визнав. Просить в позові відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що вона просить відмовити в задоволенні позову [PERSON], бо не можуть слугувати підставами для задоволення позову про факт батьківства посили на СК України, бо позивачка народилась до 2004 року і згідно по Постанови Пленуму такі факти необхідно встановлювати посилаючись на вимоги Кодексу про шлюб та сімю. А на підставі КпШС треба брати до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Ці обставини позивачкою не були доведені в судовому засіданні. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. В судове засідання відповідач [PERSON], не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу без нього, з позовними вимогами не згоден. Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась 03 травня 1982 року .В графі мати вказана- Ситник [PERSON], в графі батько [PERSON]. 06 серпня 2014 року [PERSON] помер, згідно до свідоцтва про смерть. Згідно із абз.3 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що позивачка [PERSON] народилася 12.06.1955 року, суд при вирішенні питання про встановлення батьківства застосовує норм КпШС України, але підставами предявлення цього позову є відповідні норми СК України. Які суд не може прийняти до уваги. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини. Або спільне виховання чи утримання ними дитини. Або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. В судовому засіданні судом були допитані свідки з боку позивачки , а саме свідок [PERSON], яка поясняла, що вона є матірю позивачки і з [PERSON] проживала періодично, жили недовго. Цей свідок не пояснила, що у них з [PERSON] було спільне майно, спільний бюджет чи таке інше на вимоги ст.53 КпШС України. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є колишньої дружиною померлого і коли вони були у шлюбі , то чоловік проживав з нею, вона чула, що у нього були інші жінки, але вони жили однією сімєю і вели спільне господарство. Свідки позивачки [PERSON], [PERSON] по справі не надали суду пояснень про спільне проживання померлого та [PERSON], не розповідали, що у них був спільний бюджет, вони поясняли, що позивачка доглядала за [PERSON] перед його смертю. Суд вважає, що за таких обставин позивачка використала не той закон, який діяв до 2004 року тому в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, треба відмовити. Суд за таких обставин не бачить підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed