Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

До Козелецького районного суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом до суду звернулась [PERSON] . Позов мотивований тим, що [PERSON] , за життя отримала земельну ділянку за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та є її власником на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 204455 від 22.10.2010 року, загальною площею 2,1995 га, яка знаходиться на території Морівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Вище вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] був втрачений. Підтвердженням є оголошення в Козелецькій районній газеті «Новини Придесення», а також довідкою Козелецького ВП ГУНП в Чернігівській області про те, що втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , в стіл знахідок Козелецького ВП ГУНП в Чернігівської області не надходив. Для позивача у справі, [PERSON] , [PERSON] є тіткою, вказані родинні відносини підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 16 грудня 2020 року виконавчим комітетом Морівської сільської ради Козелецького району Чернігівській області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,1995 га, які розташовані на території Морівської сільської ради, належні їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №204455 від 22.10.2010 року. За життя, [PERSON] , розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 28 грудня 2006 року секретарем Морівської сільської ради, за реєстровим № 70, яким заповідала усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, - [PERSON] , тобто позивачу у справі. Позивач у справі, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом на дану спадщину після смерті тітки, [PERSON] , прийняла її, оскільки звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Козелецьккого районного нотаріального округу Лабадіної Т.В., однак оформити в нотаріальному порядку спадкове право не має можливості, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку був виготовлений на ім`я [PERSON] та їй переданий, втрачений, а видати новий неможливо у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності в момент її смерті, а тому позивач змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. [PERSON] є єдиним спадкоємцем на дану спадщину, що підтверджується матеріалами позовної заяви та спадкової справи. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його втрату, позивач змушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просить не стягувати. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] за життя отримала земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та є її власником на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №204455 від 22.10.2010 року, загальною площею 2,1995 га, в тому числі: рілля площею 0,9294 га, сіножать площею 0,5447 га, пасовище площею 0,7254 га, яка знаходиться на території Морівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Вище вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] був втрачений, що підтверджується оголошенням в Козелецькій районній газеті «Новини Придесення», а також довідкою Козелецького ВП ГУНП в Чернігівській області про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , в стіл знахідок Козелецького ВП ГУНП в Чернігівської області не надходив. Для позивача у справі, [PERSON] є тіткою, вказані родинні відносини підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 16 грудня 2020 року виконавчим комітетом Морівської сільської ради Козелецького району Чернігівській області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,1995 га, які розташовані на території Морівської сільської ради, належні їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 204455 від 22.10.2010 року. За життя, [PERSON] , розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 28 грудня 2006 року секретарем Морівської сільської ради, за реєстровим № 70, яким заповідала усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, - [PERSON] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Лабадіною Тетяною Володимирівною була заведена спадкова справа № 83/2021, відповідно до якої: 10 вересня 2021 року [PERSON] , звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] тітки [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, село Рудня. Спадщину приймає за заповітом. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Деснянської селищної ради в тому, що громадянка [PERSON] померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] і мала наступний склад сім`ї: проживала одна інших членів сім`ї не має. Заборони або арешту на житловий будинок в [ADDRESS] станом на 11 серпня 2021 року не має. Таким чином, [PERSON] , є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , проте через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, так як вони втрачені, не має можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку, тому змушена звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 22 жовтня 2010 року на ім`я [PERSON] , на підставі Розпорядження № 241 Козелецької районної державної адміністрації від 03 березня 2010 року, було виготовлено та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,1995 га у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території Морівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 204455. Позивач у справі, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем на дану спадщину, що підтверджується матеріалами позовної заяви та спадкової справи. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його втрату, позивач змушена звернутись до суду. Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. На підставі наведеного та

Outcome: approved