Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернулася представник позивача Дребот І.А . В позовній заяві просила стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 44919,02 грн. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що 20 жовтня 2017 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «МЕГАБАНК», правонаступником якого з 31 жовтня 2018 року є Акціонерне товариство «МЕГАБАНК» було укладено кредитний договір № 97-604-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами). Однак у порушення зобов`язань за договором відповідач допустив заборгованість, яка станом на 01 листопада 2020 року становить 44919,02 грн. та складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 28026,91, суми нарахованих та несплачених процентів за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2020 року включно в розмірі 1477,32 грн., суми залишку нарахованої та несплаченої комісії за період з листопада 2017 року по лютий 2018 року включно в розмірі 2802,68 грн. та суми штрафу в розмірі 12612,11 грн. Як вбачається в повідомленні про вручення поштового відправлення, відповідач ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з додатками отримав 23 лютого 2021 року, що підтверджується відміткою у поштовому повідомленні. В установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, до суду не надав. Від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. 20 жовтня 2017 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «МЕГАБАНК», правонаступником якого з 31 жовтня 2018 року є Акціонерне товариство «МЕГАБАНК» було укладено кредитний договір № 97-604-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів готівкою з каси банку в сумі та на умовах визначених Договором, які відповідач зобов`язався повернути Позивачу, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з договором. Згідно до п.п. 2.2, 2.3 та 2.4 Кредитного договору, кредит надається відповідачу в сумі 28 026,91 гривні на строк від 20 жовтня 2017 року до 19 жовтня 2020 року включно, процентна ставка за користування Кредитом, що нараховується на суму заборгованості - 15 % річних. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору повернення Кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними платежами передбаченими договором. Пунктом 4.2 Кредитного договору зазначено, що платіжний період - календарний місяць. Позивач виконав зобов`язання передбачене Кредитним договором, видавши грошові кошти в розмірі 28026,91 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №TR.1684707.1722.46 від 20 жовтня 2017 року та випискою з рахунку № [NUMBER] за період з 20 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2020 року. Станом на 01 листопада 2020 року заборгованість за кредитом складає 28026,91 грн., що підтверджується випискою з рахунку № [NUMBER] за період з 20 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2020 року та розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 01 листопада 2020 року. Таким чином, загальна сума вимог Позивача до Відповідача за кредитним договором станом на 01 листопада 2020 року становить 44919,02 грн. та складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 28026,91, суми нарахованих та несплачених процентів за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2020 року включно в розмірі 1477,32 грн., суми залишку нарахованої та несплаченої комісії за період з листопада 2017 року по лютий 2018 року включно в розмірі 2802,68 грн. та суми штрафу в розмірі 12612,11 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ч.1 ЦК України). Як визначено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач будучи ознайомленим з умовами кредитування, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та згідно наданого розрахунку заборгованості (а.с. 16) станом на 01 листопада 2020 року має заборгованість у розмірі 44919,02 грн., яка складається з наступного: -залишок кредиту - 28026,91 грн.; -залишок нарахованих та несплачених відсотків - 1477,32 грн.; -залишок нарахованої та несплаченої комісії - 2802,68 грн.; -штраф - 12612,11 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, якими передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, суд оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved