Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до Першої Запорізької державної нотаріальної контори, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про зняття арешту з нерухомого майна та скасування заборони. Позов обґрунтований тим, що з метою перевірки у реєстрах стан житла, у лютому 2019 року отримавши доступ до реєстру, позивачі одержали Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна, у якій було вказано що на належний їм житловий будинок [ADDRESS] , була накладена заборона (арешт) за борг якогось [PERSON] . Позивачі звернулися до обласного нотаріального архіву та Першої Запорізької нотаріальної контори з заявами про надання інформації з приводу заборони (архівний запис) № 2094773, зареєстрований 16.06.2005р. Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом на підставі договору застави, Б/н, Перша Запорізька нотаріальна контора, архівний номер: 5083382 [PERSON] архівна дата 31.07.1997, дата виникнення 01.01.1950 р., на будинок по [ADDRESS] , на ім`я: [PERSON] , [PERSON] . Запорізький обласний державний нотаріальний архів у своїй відповіді, зазначив, що у книзі - Реєстр для реєстрації заборон, повинен бути зроблений запис працівниками Першої Запорізької державної нотаріальної контори на підставі повідомлення органу, який наклав заборону (заборона (архівний запис) внесено на підставі договору застави, Б/н, Перша Запорізька нотаріальна контора, дата виникнення 01.01.1950 року). Реєстри для реєстрації заборони та Алфавітна книга обліку заборони ( арештів), а також документи, на підставі яких були накладені арешти на вищевказане майно - до Запорізького обласного державного нотаріального архіву Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на зберігання - не передавались. Також Запорізький обласний державний нотаріальний архів зазначив, що первинну інформацію про накладення заборони до Єдиного реєстру заборон (Феміда) вносила Запорізька філія ДП Інформцентра МЮ України, на підставі Реєстрів для реєстрації заборони відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами та Алфавітних книг обліку заборони (арештів) державних нотаріальних контор м. Запоріжжя. Перенос даних з реєстру заборон «Феміда» до Єдиного державного реєстру заборон було здійснено автоматично. В свою чергу, Перша Запорізька державна нотаріальна контора надала відповідь в якій зазначила, що згідно із письмовим реєстром Першої Запорізької державної нотаріальної контори для реєстрації заборон, які накладаються на будівлі за повідомленнями банків про видачу позик за 1956-1970, 1973 роки та Алфавітної книги заборон Першої Запорізької Державної нотаріальної контори є запис N9 про накладення заборони № 16944 від 28 березня 1962 року на підставі повідомлення, а саме «В [PERSON] мастер по рем. и налад. ел.оборуд., [PERSON] , В Хортица, [PERSON] , д.5». На час накладання цих заборон ідентифікаційні коди не існували, дата народження боржників не вказувалась, заборона накладалась за місцем знаходження майна. Надати більш точну відповідь не мають можливості, оскільки повідомлення, на підставі яких накладались арешти (заборони) у 1962 році, зберігались три роки та у зв`язку зі спливом їх терміну зберігання знищенні. [PERSON] позивачам невідомий та встановити підстави накладання заборони 28.03.1962року не виявляється можливим, оскільки на даний час всі справи, пов`язані з підставою заборони знищені, у зв`язку зі спливом їх терміну зберігання. На належне позивачам майно накладено арешт, чим порушені їх майнові права щодо розпорядження власністю, у зв`язку з чим позивачі звернулись до суду за захистом своїх порушених прав та просять скасувати заборону № 16944 від 28 березня 1962 року на відчуждення будинку [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 2094773, зареєстрований 16.06.2005р. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис заборони (архівний запис) № 2094773, зареєстрований 16.06.2005р. Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом на підставі договору застави, Б/н, Перша Запорізька нотаріальна контора, архівний номер: 508338ZAPI архівна дата 31.07.1997, дата виникнення 01.01.1950р., на будинок [ADDRESS] , на ім`я: [PERSON] , [PERSON] . Позивачі в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник Першої Запорізької державної нотаріальної контори, надіслав заяву щодо слухання справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що співвласниками будинку [ADDRESS] є - [PERSON] , 31/50 частина будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 708 від 27.07.2016року та [PERSON] , 19/50 частин будинку, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1-2598 від 09.09.1991 Другою Запорізькою держнотконтрою м. Запоріжжя. З листа Першої Запорізької державної нотаріальної контори м. Запоріжжя за вих..№643/01-16 від 26.03.2019р. вбачається, що згідно із письмовим реєстром Першої Запорізької державної нотаріальної контори для реєстрації заборон, які накладаються на будівлі за повідомленнями банків про видачу позик за 1956-1970, 1973 роки та Алфавітної книги заборон Першої Запорізької Державної нотаріальної контори є запис N9 про накладення заборони № 16944 від 28 березня 1962 року на підставі повідомлення, а саме «В [PERSON] мастер по рем. й налад. ел. оборуд., [PERSON] , В Хортица, [PERSON] ,д. 5». На час накладання цих заборон ідентифікаційні коди не існували, дата народження боржників не вказувалась, заборона накладалась за місцем знаходження майна. Надати більш точну відповідь не мають можливості, оскільки повідомлення, на підставі яких накладались арешти (заборони) у 1962 році, зберігались три роки та у зв`язку з закінченням їх терміну зберігання знищенні. До теперішнього часу заборона не знята. Згідно з вимогами чинного законодавства заборону в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно можливо зняти тільки у судовому порядку. Отже з відповіді Першої Держнотконтори м. Запоріжжя вбачається, що заборона № 16944 від 28.03.1962р. на будинок [ADDRESS] було накладено, як на власність [PERSON] , проте як вбачається з рішення № 459 від 03.11.1961р. виконкому Запорізької ради депутатів працівників право власності на будинок [ADDRESS] належало [PERSON] . Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, судом було встановлено, що [PERSON] не має жодного відношення до будинку [ADDRESS] , а заборона відчуження майна, порушує права та законні інтереси позивачів, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Враховуючи, що нотаріус, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачів заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб. Аналізуючи, у сукупності, надані докази, в обґрунтування своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved