Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

До суду 16 жовтня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів та вселення [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 12.10.2011 року [PERSON], яка є матірю [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS], та зареєструвала своє право власності на зазначену квартиру. 29.04.2013 року за рішенням Московського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 2027/12698/2012, яке набрало законної сили, з володіння [PERSON] на користь [PERSON] витребувано зазначену квартиру, та за [PERSON] визнано право власності на цю квартиру, виселено [PERSON] із цієї квартири. 31.10.2014 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. У належній [PERSON] на праві власності квартирі без відповідної на те правової підстави знаходяться [PERSON] та [PERSON], що перешкоджає власнику користуватися відповідною квартирою. Вимоги [PERSON] та її представників до відповідачів про добровільне залишення квартири безрезультатні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.24), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, посилаючись на те, що вона не має права залишити спірну квартиру в звязку з тим, що охороняє її до виконання [PERSON] рішення Апеляційного суду Харківської області про стягнення витрат на користь [PERSON] В судовому засіданні адвокат [PERSON], яка є представником відповідачів [PERSON] і [PERSON] на підставі витягів з договорів про надання правової допомоги, здійснення представництва в органах державної влади і правоохоронних органів, у судових установах, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] не отримувала від позивача повідомлення про виселення, надала письмові заперечення [PERSON], в яких [PERSON] просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на не, що у спірній квартирі вона не проживає та перешкод позивачу у користуванні квартирою не чинить. Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.10.2011 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, що був укладений між нею та [PERSON], придбала квартиру [ADDRESS], та зареєструвала своє право власності на зазначену квартиру (а.с.6-8). За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.04.2013 року по справі № 2027/12698/2012 з володіння [PERSON] на користь [PERSON] витребувана квартира [ADDRESS]; визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом; виселено [PERSON] із зазначеної квартири. Зазначене рішення набрало законної сили (а.с.9-10). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 31.10.2014 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.11). За рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.11.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 85\~946 грн. 96 коп. вартості ремонтних робіт та судові витрати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ВП № 39316209 від 07.08.2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2027/12698/2012, виданого 25.07.2013 року Московським районним судом м. Харкова про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], строк добровільного виконання встановлений до 22.08.2013 року (а.с.12). Згідно акту державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 14.02.2014 року, державним виконавцем встановлено, що за адресою: [ADDRESS] фактично проживає [PERSON] (а.с.13). Згідно акту державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 23.09.2015 року, державним виконавцем встановлено, що за адресою: [ADDRESS] знаходяться [PERSON] та [PERSON], на час проведення виконавчих дій боржник [PERSON] у квартирі не знаходиться, зі слів осіб, які перебували у квартирі, особисті речі боржника [PERSON] у квартирі відсутні (а.с.14). Позивачем [PERSON] 08.04.2015 року на імя [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які безпідставно проживають у належній їй квартирі, направлялася вимога про негайне звільнення займаної квартири (а.с.15,16). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Посилання відповідачів та їх представника про те, що [PERSON] не має права залишити спірну квартиру в звязку з тим, що охороняє її до виконання [PERSON] рішення Апеляційного суду Харківської області про стягнення витрат на користь [PERSON], та що [PERSON] не отримувала від позивача повідомлення про виселення, є безпідставними. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі без відповідних правових підстав знаходяться у належній позивачу квартирі [ADDRESS]. Перебування відповідачів у належній [PERSON] квартирі створює позивачу перешкоду у користуванні квартирою, яка належить їй на праві власності, порушує її права як власника майна, в звязку з чим, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved