Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 11.08.2020 року з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття реєстрації за місцем проживання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані 4 особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до Довідки про склад сім`ї і реєстрацію КП «ЖКС «Фонтанський». Вказана квартира, як вказала позивачка є не приватизованою. Згідно Посвідчення від 20.04.2001 року, особовий рахунок на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було відкрито на [PERSON] . Як зазначає позивачка, [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі вже приблизно 25 років, з 1998 року відповідачка почала проживати за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з вищевказаним, позивач звернулась до суду з позовними вимогами про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 01.12.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачка не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, а матеріалах справи наявна заява відповідача про визнання позову. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причин не явки не повідомили. В матеріалах справи наявна заява від 15.09.2020 року [PERSON] про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Датою складання цього судового рішення є\~18.05.2021 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані 4 особи: [PERSON] , дата реєстрації 13.01.1987 року; [PERSON] , дата реєстрації 04.09.1991 року; [PERSON] , дата реєстрації 10.07.1992 року, [PERSON] , дата реєстрації 26.11.1969 року, відповідно до Довідки про склад сім`ї і реєстрацію КП «ЖКС «Фонтанський». Як вбачається з позовної заяви, квартира за адресою: [ADDRESS] , не приватизована. Згідно Посвідчення №86 на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №340 від 20.04.2001 року, особовий рахунок на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було відкрито на [PERSON] . Як зазначає позивачка, [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі вже приблизно 25 років, з 1998 року відповідачка почала проживати за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 11.09.2020 року подала до суду заяву в якій визнала позовні вимоги, а також підтвердила, що фактично проживає з 1998 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою\~статті 316 Цивільного кодексу України\~визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою\~статті 317 ЦК України\~власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~статті 328 ЦК України\~право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №595/1271/16-ц (провадження № 61-18966св18), у разі припинення права власності на будинок, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів сім`ї колишнього власника. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень\~ст.6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~фізичні особи зобов`язані зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовна вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved