Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу на праві власності належить 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Третім особам по справі [PERSON] та [PERSON] належить по 1/6 частині вказаного будинку. При оформленні документів для отримання соціальної допомоги з довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області співвласникам будинку [ADDRESS] стало відомо, що станом на 01.05.2021 в їхньому будинку зареєстровані невідомі їм особи відповідачі по справі. [PERSON] та [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] не є членами родини позивача та третіх осіб та не доводяться їм знайомими. Реєстрація відповідачів у зазначеному будинку порушує право позивача та третіх осіб на вільне володіння, користування і розпорядження належним їм майном, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на їх задоволенні наполягає. У разі неявки відповідачів у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності у зв`язку з тим, що до суду надійшли заяви від відповідачів про визнання позовних вимог у повному обсязі, тому просить прийняти рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяв всіх учасників справи про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з вимог ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~ Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~ За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON] та [PERSON] належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.08.2021 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.08.2021 /а.с.8, 10/. Вказана інформація підтверджується також Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.08.2021 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2021 /а.с.9, 11, 12-13/. Як встановлено в судовому засіданні відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.19, 25-27,/. Згідно довідки № 295 від 30.08.2021, виданої уповноваженою особою виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, за адресою: м. Мелітополь, вул. Герцена, 26 проживає [PERSON] та її син [PERSON] /а.с.20/. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З вимог ч.1 ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В частинах\~1,2\~ст.\~319\~ЦК України\~зазначено,\~що власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Однак, у зв`язку з реєстрацією відповідачів у належному позивачу та третім особам будинку, останні не можуть в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~383\~ЦК України\~власник квартири\~/будинку/\~має право\~використовувати помешкання\~для власного\~проживання та\~проживання членів\~своєї сім`ї інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. З вимог ч.2 ст. 386 ЦК України вбачається, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , зареєстровані у належному на праві спільної часткової власності позивачу та третім особам будинку, проте ніколи там не проживали, їхніх речей та іншого майна в будинку немає, до будинку вони не з`являються, претензій щодо проживання в будинку не пред`являли. Статтею 398 ЦК\~України передбачено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на\~інших підставах, встановлених законом. Надані позивачем до суду правовстановлюючі та реєстраційні документи, що засвідчують набуття права власності на будинок [ADDRESS] , підтверджують той факт, що позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] і [PERSON] є законними співвласниками даного об`єкту нерухомості. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності\~\~будинок\~(частину будинку),\~\~квартиру,\~\~користуються\~\~ним\~\~(нею)\~\~для\~\~особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК УРСР\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права вбачається, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В даному випадку, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , не є членами сім`ї власників житла. Судом не встановлено наявності будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідачів у вказаному будинку. Крім того, відповідачі по справі визнали позовні вимоги у повному обсязі, що підтверджується наданими ними заявами. Визнання позову відповідачами, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд визнає позов [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В позовній заяві позивач також просить стягнути з відповідачів на свою користь понесені по справі судові витрати, що складаються із суми судового збору, сплаченого нею при поданні позовної заяви до суду. Частиною 1\~ст.142 ЦПК України, ч.3\~ст.7 ЗУ «Про судовий збір»\~визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем [PERSON] за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 2 724 грн. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що до початку розгляду справи по суті, а саме 22.12.2021 відповідачі подали заяви про визнання позову, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 1 362 грн. Таким чином, інша частина судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах. Оскільки відповідач [PERSON] , діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , з неї слід стягнути 908 грн.

Outcome: approved