Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 12.02.2015 року звернувся позивач МТСБУ із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 10.09.2011 року по вул. Гайдара у м. Одесі, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки «Мазда» держаний номерний знак [NUMBER] сталась дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки «Опель» державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою Малиновського районного суду від 11.10.2011 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 10.09.2011 року визнаний водій автомобілю марки «Мазда» держаний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] Згідно звіту №09-030 від 29.11.2011 року експертного автотоварознавчого дослідження вартість майнової шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Опель» державний номерний знак [NUMBER], складає 44664,22 грн. На момент скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку із тим, що відповідач добровільно не відшкодував шкоду, заподіяну власнику автомобіля марки «Опель» державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] звернувся до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування. 09.02.2012 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] у розмірі 44664,22 грн. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не відшкодував позивачу суму виплаченого страхового відшкодування, позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із страховою виплатою, у розмірі 44664,22 грн., та витрати понесені по оплаті судового збору у розмірі 446,22 грн. Представник позивача МБТСБ України в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. До суду подана заява представника позивача за довіреністю - [PERSON], згідно якої представник підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу за відсутності представника позивача, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2011 року відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мазда» державний номерний знак [NUMBER] по вул. Гайдара, у м. Одеса, не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечну дистанцію, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель» держаний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водій [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Малиновського районного суду від 11.10.2011 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно звіту №09-030 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного ФОП [PERSON] 29.11.2011 року, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Опель» держаний номерний знак [NUMBER], [PERSON], складає 44664,22 грн. На дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія марки «Опель» держаний номерний знак [NUMBER], [PERSON], була застрахована в АТ «СК «Дженералі Гарант», згідно Полісу №ВС/1432873 від 19.10.2010 року. Власник пошкодженого автомобіля марки «Опель» держаний номерний знак [NUMBER], [PERSON], з метою отримання страхового відшкодування, 21.12.20111 року, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП відповідачем [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі - [PERSON] В момент скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 09.02.2012 року здійснило виплату належного [PERSON] відшкодування на його розрахунковий рахунок у розмірі 44664,22 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №598 від 09.02.2012 року. Відповідно до п. 38.2 та п.п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сплачена МТСБУ сума страхового відшкодування у розмірі 44664,22 грн. підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 446,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням №35886 від 09.02.2015 року, наявним в матеріалах справи, у зв'язку з чим він підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved