Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

До Малиновського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хвойний», треті особи - Малиновський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] про скасування арешту та розшуку транспортного засобу, та просить суд скасувати арешт та розшук майна, а саме автомобіля марки Peugeot, модель - 407, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2007, який 22.06.2016р. застосовано державним виконавцем Малиновського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бардачовою В.В. в межах виконавчого провадження ВП № 50989338 за виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеси, виданим 30.03.2016р. на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2015р. по цивільній справі № 1519/2-5269/11 про стягнення з [PERSON] на користь ОСББ «Хвойний» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 35689,73 грн. та судових витрат в розмірі 300,35 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі договору дарування від 18.02.2013р., йому на праві особистої приватної власності належить автомобіль марки Peugeot, модель - 407, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2007, який всупереч закону було арештовано та оголошено в розшук постановою державного виконавця Малиновського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в одеській області Бардачової В.В. від 22.06.2016р. в межах виконавчого провадження ВП № 50989338 за виконавчим листом, який 30.03.2016р. видано Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2015р. по цивільній справі № 1519/2-5269/11 про стягнення з [PERSON] на користь ОСББ «Хвойний» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 35689,73 грн. та судових витрат в розмірі 300,35 грн. Оскільки позивач не є боржником за рішенням Апеляційного суду Одеської області, та він є власником вищезазначеного автомобіля, державним виконавцем було порушено його права, як власника, тому за даних обставин арешт та розшук вищезазначеного автомобіля підлягає скасуванню. За даних обставин позивач змушений був звернутися до суду з даними позовними вимогами. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити та слухати справу у його відсутності. Третя особа - [PERSON], яка також представляє інтереси відповідача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник ОСББ «Хвойний» в судове засідання не з'явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомляв. Представник третьої особи Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області - Бардачова В.В., в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмові заперечення проти позову. Вважала його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Крім того зазначила, що спірний автомобіль до теперішнього часу зареєстрований за [PERSON], який є боржником у виконавчому провадженні ВП № 50989338 з примусового виконання виконавчого листа № 1519/2-5269/11 від 05.11.2013р. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси 06.02.2013 року, яке набрало законної сили, по справі №1519/22183/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнано право особистої приватної власності [PERSON] на автомобіль марки Peugeot, модель - 407, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2007. Відповідно до договору дарування від 18.02.2013р., укладеного в простій письмовій формі, [PERSON] подарував [PERSON], який в свою чергу прийняв в дар, автомобіль марки Peugeot, модель - 407, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2007. Згідно копії виконавчого провадження ВП №50989338, постановою від 12.05.2016 року на виконання виконавчого листа, який 30.03.2016р. видано Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2015р. по цивільній справі № 1519/2-5269/11 про стягнення з [PERSON] на користь ОСББ «Хвойний» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 35689,73 грн. та судових витрат в розмірі 300,35 грн. державний виконавець арештував майно боржника, та постановою від 22.06.2016 року оголосив у розшук автомобіль марки PEUGEOT, модель - 407, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (особиста приватна власність [PERSON]). Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.321,334 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Автомобіль є річчю визначеною індивідуальними ознаками, оскільки має неповторні номери складових частин та агрегатів, і підлягає обов'язковій державній реєстрації. У пункті 2 ч. 1 ст. 181 ЦК України визначено, що режим нерухомої речі поширюється на речі, права на які підлягають державній реєстрації. Тобто, на автомобіль поширюється правовий режим нерухомої речі. Частиною 1 ст. 182 ЦК України, встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі (правовий режим яких носять і транспортні засоби), їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частина 2 названої статті передбачає, що державна реєстрація таких прав здійснюється відповідним органом (згідно ч. 4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», таким органом реєстрації для автомобілів є сервісний центр МВС). Отже, будь-яка фізична чи юридична особа стає власником транспортного засобу з моменту реєстрації його на своє ім'я в підрозділі сервісного центру МВС. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів У п. 1 вказаного нормативного акту зазначено, що: «Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також: самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків». Пунктом 2 Порядку передбачено, що цей нормативний акт є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. В абзаці 1 п. 7 Порядку визначено, що власники транспортних засобів та особи, які їх експлуатують на законних підставах, зобов'язані їх зареєструвати (перереєструвати) упродовж 10 днів після придбання (одержання). Таким чином, дії по відчуженню транспортних засобів не повинні суперечити визначеному порядку державної реєстрації транспортних засобів та мають здійснюватися у відповідності до вказаного Порядку. Таким чином, суд вважає, що той правочин, який заключили позивач та відповідач, юридично не зафіксував зміну права власності на транспортний засіб, що також підтвердили позивач та представник відповідача. Крім того, представник відповідача - [PERSON] вказувала, що спірний автомобіль після дорожньо-транспортної пригоди знаходився у пошкодженому стані, про що також свідчать копії фотографій, які є в матеріалах справи, у зв»язку з цим позивач не міг його перереєструвати на своє ім.»я. Згідно ст. 210 ЦК України, правочин, який підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту його державної реєстрації. В матеріалах справи відсутні дані, що спірний автомобіль було зареєстровано за позивачем, що сторонами не заперечується. Пунктом 41 Порядку заборонено зняття з обліку транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова слідчого або державного виконавця про накладення арешту. За приписом ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Згідно п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадженнямає право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Як зазначено вище, державним виконавцем, на підставі рішення суду, яке є обов'язковим для виконання, було накладено арешт на спірний транспортний засіб, який належить боржнику [PERSON] на праві приватної власності, а тому підстави для виключення спірного автомобіля з-під арешту та зняття заборони на його відчуження не вбачається. Таким чином, оскільки спірний автомобіль у встановленому законом порядку не був зареєстрований за позивачем [PERSON], виконавче провадження про стягнення з [PERSON] (власника автомобіля) суми боргу у розмірі 35689,73 грн. та судових витрат в розмірі 300,35 грн., не завершено, постановою державного виконавця правомірно накладено арешт на все належне [PERSON] рухоме та нерухоме майно в межах суми боргу, тому підстав для задоволення позовних вимог, щодо звільнення майна - автомобіля з-під арешту немає. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed