Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Давір-Фінанс» 30.12.2011 р. був укладений договір купівлі продажу земельної ділянки розміром 0,1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:097:0038, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] та за реєстровий в реєстрі за №946. У зв'язку з тим, що відповідач ТОВ «Давір-Фінанс» не передав йому грошові кошти за продану ним земельну ділянку, він звернувся до суду із позовом про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки і рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.07.2013 р. зазначений договір купівлі-продажу земельної ділянки було розірвано та вирішено повернути у його власність земельну ділянку, розміром 0,1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:097:0038, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що він 13.02.2014 р. зареєстрував своє право власності на спірну земельну ділянку в Державній реєстраційній службі України. Однак, 30.07.2013 р. ТОВ «Давір-Фінанс», незважаючи на наявність судового спору щодо земельної ділянки та рішення Апеляційного суду Київської області, яке набрало законної сили 24.07.2013 р., протиправно за договором купівлі-продажу відчужило зазначену вище земельну ділянку відповідачу ТОВ «Тренд Компані». Також 30.07.2013 р. ТОВ «Давір-Фінанс»було укладено з ТОВ «Тренд Компані» договір купівлі-продажу незавершеного будівництва, а саме об'єкт житлової забудови, що знаходиться на земельній ділянці, розміром 0,1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:097:0038 за адресою: [ADDRESS], та належить йому на праві власності. У зв'язку із наведеним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2013 р. за №2207, загальною площею 0,1000 га, кадастровий помер 3210900000:01:097:0038, яка розташована за адресою: [ADDRESS], укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Давір-Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тренд Компані»; Визнати недійсним договір купівлі-продажу незавершеного будівництва від 30.07.2013 р. за №2213, розташованого на земельній ділянці площею 0,1000 па, кадастровий номер 3210900000:01:097:0038, за адресою: [ADDRESS], укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Давір-Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тренд Компані». В судове засідання позивач не з'явився, його представник в судовому засіданні позов підтримала, підтвердила обставини, наведені в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги. Представники відповідачів та третя особа в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не сповістили, хоч належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 30.12.2011 р. між [PERSON] та ТОВ «Давір-Фінанс» було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,100 га за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.07.2013 р. (а.с. 12-15) задоволено позов [PERSON] та розірвано зазначений договір купівлі-продажу земельної ділянки та зобов'язано ТОВ «Давір-Фінанс» повернути у власність [PERSON] вищевказану земельну ділянку. Також встановлено, що 30.07.2013 р. між ТОВ «Давір-Фінанс» та ТОВ «Тренд Компані» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS], та договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом нерухомого майна, розташованого на вищевказаній земельній ділянці, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 9-11). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.02.2014 р. (а.с. 39) позивач 13.02.2014 р. зареєстрував в Державній реєстраційній службі України своє право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210900000:01:097:0038, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.09 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позивачем в якості підстави для визнання оспорюваних ним правочинів недійсними зазначено те, що на момент їхнього укладення дана земельна ділянка належала йому на праві власності в зв'язку із розірванням в судовому порядку договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ТОВ «Давір-Фінанс», та реєстрації його права власності в Державній реєстраційній службі України. Разом з тим, вищенаведені доводи позивача є необґрунтованими, оскільки у разі розірвання договору в судовому порядку зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили, і на відміну від визнання договору недійсним, при розірванні договору наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України щодо обов'язку сторін повернути одна одній все отримане за договором, не застосовуються. Таким чином, в зв'язку з розірванням договору купівлі-продажу земельної ділянки в судовому порядку на підставі рішення апеляційного суду Київської області від 24.07.2013 р. у [PERSON], всупереч його доводів, право власності на відчужену ним земельну ділянку автоматично поновлено не було. В той же час, відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Виходячи з наведеного, позивач [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку після розірвання договору купівлі-продажу лише 13.02.2014 р., а доказів належності йому незакінченого будівництвом нерухомого майна, що розташовано на цій земельній ділянці, взагалі не надав. Отже власником спірної земельної ділянки і незакінченого будівництвом нерухомого майна, що розташовано на цій земельній ділянці, на момент укладення договорів 30.07.2013р. було ТОВ «Давір-Фінанс». Оскільки на момент укладення 30.07.2013 р. оспорюваних договорів власником земельної ділянки та розташованого на ній незавершеного будівництва було ТОВ «Давір-Фінанс», то воно на законних підставах передало своє право власності ТОВ «Тренд Компані», яке в даному випадку є добросовісним набувачем. Таким чином, відсутні підстави вважати, що зазначені вище договори було укладено з порушенням вимог закону чи прав та інтересів позивача, а тому суд не знаходить підстав для визнання таких договорів недійсними.

Outcome: dismissed