Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, [PERSON], із позовною заявою до Публічного Акціонерного Товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Автобаза» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те що, 11 квітня 2017 року вона була звільнена з ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Автобаза» на підставі наказу № 32-К від 11.04.2017 року. При звільненні їй не виплатили в повному обсязі заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі становить 20545,15 грн. Але на теперішній час заробітна плата не виплачена як і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені. Позивач просила суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 12 квітня 2017 року по день винесення рішення по справі виходячи з середньоденної заробітної плати 231 грн. 52 коп. Позивач через канцелярію суду, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Представник відповідача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON], [INFO], перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Автобаза» та на підставі наказу № 32-К від 11.04.2016 року була звільнена за п. 3 ст. 38 КЗпП за не виконання умов колективного договору. Відповідно до копії довідки №148 від 23.06.2017 року, виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» ВП «Автобаза», станом на 23.06.2017 року заборгованість із заробітної плати [PERSON] складає 20545,15 грн. Суд не приймає до уваги довідку про середню заробітну плату позивача № 19 від 23.06.2017 року видану ПАТ «Лисичанськвугілля» ВП «Автобаза» з якої вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 132,68 грн., оскільки розрахунок в ній неправильний. Окрім того, представником відповідача надано довідку про середню заробітну плату, з якої вбачається, що середня заробітна плата [PERSON] складає 231,54 грн. за один день, судом перевірено правильність розрахунку середньої заробітної плати у вказаній довідці, вказана сума відповідає дійсності. Отже, судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, на день звільнення і по теперішній час з ним не було проведено повного розрахунку з виплати заборгованості з заробітної плати. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з довідкою, виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» ВП «Автобаза», середня заробітна плата [PERSON] складає 231,54 грн. за один день. Суд вважає вказану довідку належним та допустимим доказом та бере її до уваги. Виходячи з розміру середньої заробітної плати за один день [PERSON] та враховуючи кількість робочих днів, починаючи з дня, наступного за днем її звільнення - з 12.04.2017 року - по день ухвалення рішення - 18.08.2017 року, яка складає: - квітень 2017 року - 12 днів, - травень 2017 року - 20 днів, - червень 2017 року - 20 днів, - липень 2017 року - 21 день, - серпень 2017 року - 14 днів, а всього 87 днів, загальний розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає 20142,24 грн. (87 днів х 231, 52 грн.). В ході розгляду справи відповідач позов визнав, про що надав письмову заяву. Згідно приписів ч.ч.1,4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд зазначає, що визнання позову в даній справі не суперечить закону чи порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Автобаза» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та вважає, що вони підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Ухвалою суду від 28.07.2017 року було звільнено [PERSON] від сплати судового збору. Оскільки позов задоволено, то у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved