Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2004 року належить квартира [ADDRESS]. 22.08.2007 року вона уклала з [PERSON] договір довічного утримання, згідно якому відповідачка зобов*язана забезпечувати її догляд, довічно її утримувати, забезпечувати харчуванням, одягом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи в її безкоштовному довічному користуванні зазначену в цьому договорі квартиру. Однак свої зобов*язання по договору довічного утримання вона не виконує, у зв*язку з чим позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 21.07.2013 року. 15.12.2012 року [PERSON] склала заповіт на ім*я [PERSON], якій заповідала все своє майно. [PERSON] була залучена до участі у справі в якості правонаступника. Як вбачається з надісланої Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини зверталась лише [PERSON] В процесі розгляду справи правонаступник підтримала позовні вимоги. Відповідачка позов не визнала, посилаючись на належне виконання нею умов договору, надавши до суду для підтвердження своїх доводів чеки про придбання продуктів та ліків за період 2011 - 2012 років. Крім того, відповідачкою було надано до суду заперечення на позовну заяву, де нею порушено питання про застосування позовної давності з тих підстав, що оскаржуваний договір було укладено сторонами 22.08.2007 року, а позовна заява була подана до суду 11.12.2012 року, тобто, на її думку, має місце сплив строку позовної давності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 744,749 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Сторонами не заперечувалося, що 22.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-3440. Згідно вказаного договору позивачка передала у власність відповідачці ізольовану квартиру під [ADDRESS], яка складається в цілому з однієї житлової кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 34,6 кв.м., в тому числі житловою площею 17,5 кв.м. Відповідачка зобов*язалася довічно повністю утримувати позивачку та забезпечувати її їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи в її безкоштовному довічному користуванні, зазначену в цьому договорі квартиру. Вартість матеріального забезпечення (їжа, одяг, необхідна допомога, ліки, оплата по комунальним послугам) встановлена сторонами в розмірі 400 грн. на місяць з урахуванням інфляції та індексації. Правонаступник [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що з травня 2010 року та до березня 2012 року відповідачка матеріально забезпечувала [PERSON] їжею та ліками на суму 400 грн. На підтвердження цього [PERSON] було надано до суду блокнот, записи в якому були зроблені власноруч [PERSON] Як вбачається з блокноту, дійсно відповідачка надавала щомісячно продукти та ліки на суму 400 грн., тобто без врахування індексу інфляції. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що в березні 2012 року у [PERSON] було діагностовано інсульт, але відповідачка належним чином не здійснювала догляд за хворою, на підтвердження чого надала до суду медичну картку [PERSON], з якої вбачається, що 02.03.2012 року та повторно 15.03.2012 року терапевт Батранюк С.В., оглянувши хвору, призначила консультацію кардіолога, окуліста, невропатолога та аналізи крові та сечі. Однак, окуліст та кардіолог жодного разу не викликалися, а невропатолог був викликаний лише 26.03.2012 року. Призначені аналізи взагалі не виконувались, що підтверджується журналом реєстрації аналізів, де не має жодного запису щодо аналізів хворої [PERSON] Судом оглядались надіслані Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи ЖРЗСП №4768 від 10.04.2012 року, звідки вбачається, що [PERSON] зателефонувала за номером « 102» та повідомила про те, що в неї вкрали паспорт. В той же день, надаючи письмові пояснення, вона зазначила, що бажає розірвати укладений між нею та [PERSON] договір довічного утримання, оскільки не задоволена допомогою, яку /цитата/ «отримує від громадянки [PERSON]». При цьому, [PERSON], надаючи пояснення, стверджувала, що виконує умови договору в повному обсязі та не брала паспорт [PERSON] В матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи ЖРЗСП №9303 від 19.07.2012 року та ЖРЗСП №9473 від 23.07.2012 року, які об*єднані в одне провадження, міститься звернення [PERSON] на 3-х аркушах, де вона скаржиться на [PERSON] з приводу того, що [PERSON] викликає з села свою матір та доручає їй здійснювати догляд за [PERSON], що не влаштовує [PERSON] Крім того, у вказаному зверненні зазначено, що [PERSON] не повертає паспорт та ключі від вхідних дверей, тому [PERSON] позбавлена можливості відчинити двері та вийти на вулицю. В матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи ЖРЗСП №12055 від 18.09.2012 року та ЖРЗСП №12324 від 23.09.2012 року за заявою [PERSON], які об*єднані в одне провадження, містяться заяви [PERSON] та [PERSON], які за своїм змістом аналогічні вищевказаним заявам [PERSON] До того ж, у вказаних відмовних матеріалах міститься заява [PERSON] прокурору Малиновського району м. Одеси, в якій, крім відсутності паспорта та ключів від квартири, [PERSON] скаржиться на відключення [PERSON] телефону, що позбавляє її можливості спілкуватися. В матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи ЖРЗСП №12055/1 від 11.10.2012 року міститься пояснення [PERSON], де вона підтверджує, що паспорт [PERSON] знаходиться в неї. Також до суду було надано заяви від 19.07.2012 року та від 23.07.2012 року про відключення телефонних послуг за номером телефону, належного [PERSON] Вказані заяви були складені начебто від імені [PERSON], але власноруч написані відповідачкою, що було нею підтверджено в судовому засіданні. Відповідачка також не заперечувала проти того, що [PERSON] не надавала дозвіл на відключення телефону, а навпаки - була цим не задоволена. З наданих до суду деталізацій місцевих розмов за період з січня 2012 року по 24.07.2012 року вбачається, що [PERSON] досить активно користувалася своїм телефоном для спілкування. На підтвердження належності виконання умов договору відповідачкою до суду надані чеки, датовані 2011 - 2012 роками, але цей доказ не заслуговує на увагу суду, оскільки, по-перше, чеки не містять будь-яких доказів щодо того, що вказані їжа та ліки придбавались саме для [PERSON], та, по-друге, відповідачка пояснила, що в чеках є товари, що були придбані для неї та її співмешканця. Також відповідачкою зазначалось, що [PERSON] не підписувала надані чеки, оскільки внаслідок інсульту була неспроможна писати. Однак, це ствердження спростовується наявними в справі заявами та скаргами, написаними власноруч [PERSON], що свідчить про те, що вона могла писати. Також суд не бере до уваги доводи відповідачки щодо психічного стану здоров*я [PERSON], зокрема, стосовно неможливості правильно оцінювати ситуацію внаслідок перенесеного інсульту, оскільки написані нею заяви та скарги, а також її особисті пояснення, що надавались дільничним інспекторам та містяться в відмовних матеріалах, є логічними, обґрунтованими та переконливо свідчать про відсутність будь-яких психічних захворювань у [PERSON] Крім того, згідно наданих чеків [PERSON] на користь [PERSON] була витрачена значна сума грошових коштів, зокрема, в квітні 2011 року - 1037 грн., в липні 2011 року - 1885 грн., в серпні 2011 року - 1717 грн., в червні 2012 року - 1944 грн., в жовтні 2012 року - 3226 грн. Однак, такі завищені суми спростовуються записами блокноту, в якому, як вже зазначалось, записано продуктів та їжі на загальну суму - 400 грн. Відповісти на питання, яка конкретно сума грошових коштів надавалася щомісячно відповідачкою, вона не змогла, пояснюючи, що вона безобліково витрачала гроші на потреби [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], мати відповідачки, підтвердила, що дійсно вона здійснювала догляд за [PERSON] в період її хвороби у 2012 році, тому що відповідачка не мала можливості цього робити, оскільки цілий день працює. Стосовно звернень [PERSON] до правоохоронних органів їй нічого не відомо. ЇЇ показання щодо теплих, подружніх стосунків, які склалися між [PERSON] та [PERSON], суд оцінює критично, оскільки вказаний свідок є матір*ю відповідачки та зацікавлена в вирішенні спору на користь її дочки. Крім того, цей свідок відповідала на питання ваганням та після того, як сама відповідачка на їх рідній мові, не зрозумілій для інших учасників процесу, підказувала відповідь. Свідок [PERSON] повідомив, що його викликала відповідачка для відкриття вхідної двері квартири, в якій мешкала [PERSON] Він умовляв її відкрити двері для [PERSON], однак [PERSON] категорично відмовлялася, посилаючись на те, що зараз прибуде її представник та пояснить ситуацію. Оскільки він бачив [PERSON] лише 1 раз, йому не було нічого відомо ані про ставлення [PERSON] до [PERSON], ані про її намір розірвати договір довічного утримання. Свідок [PERSON], лікар-невропатолог, повідомив суду про те, що він викликався до хворої [PERSON], але не міг точно пригадати, коли та скільки разів він приходив. Про стосунки між [PERSON] та [PERSON] йому не відомо, оскільки він на цю тему не спілкувався з хворою, а лише оглянув її та призначив лікування. Свідок [PERSON], лікар-терапевт, повідомила суду про те, що вона регулярно відвідувала хвору [PERSON] в період з грудня 2012 року та по день її смерті. Кожний раз під час їх зустрічі [PERSON] скаржилася на [PERSON], не приховуючи при цьому негативне ставлення до неї. Зокрема, вона розповідала про відключення телефону, про відмову з боку [PERSON] викликати лікарів, тощо. Свідок [PERSON], сусідка [PERSON], чия квартира розташована безпосередньо над квартирою [PERSON], повідомила суду про те, що зі слів [PERSON] їй було відомо про те, що [PERSON] закрила її в квартирі, забрала її паспорт, відвідує її 1 раз на тиждень, що вона не має продуктів харчування та змушена голодувати. Саме тому, свідок за допомогою мотузки через балкон надавала їжу [PERSON], на підтвердження чого до суду були надані відповідні фотокартки. Свідок [PERSON], сусідка [PERSON], квартира якої розташована напроти квартири [PERSON], повідомила суду про те, що вона особисто бачила, як [PERSON] виганяла матір відповідачки - [PERSON] з квартири. Крім того, повертаючись з роботи, вона часто бачила у вхідних дверях [PERSON] вставлені квитанції, які знаходились там по декілька днів. Сама [PERSON] неодноразово скаржилася на поведінку відповідачки та починаючи з грудня 2012 року постійно висловлювала відчуття радості щодо того, що спілкування з [PERSON] припинено. Свідок [PERSON], близька давня подруга [PERSON], підтвердила про те, що на протязі тривалого часу [PERSON] постійно скаржилася на відповідачку, бажала розірвати укладений між ними договір довічного утримання, а відповідачка не погоджувалалась та всіляко перешкоджала їй в цьому. При цьому свідок підкреслила, що [PERSON] телефонувала до неї майже кожний день та розповідала про події, які відбуваються в її житті. На підтвердження великої кількості розмов між цим свідком та [PERSON] до суду були надані деталізації телефонних розмов [PERSON] Правонаступник [PERSON], яка спочатку була допитана в якості свідка, підтвердила про те, що [PERSON] дійсно була не задоволена виконанням умов договору відповідачкою, бажала розірвати укладений з нею договір в добровільному порядку, але відповідачка відмовлялась. Надавши до суду роздруківку телефонних розмов для підтвердження своїх доводів, [PERSON] зазначила, що 06.04.2012 року [PERSON] зателефонувала до неї вранці, о 5.45 годині, та повідомила про те, що до неї вже кілька днів ніхто не з*являється, вона голодує, відкрити двері не може, оскільки не має ключів. Вона наполягала на зломі замків, просила допомогти їй. Виконуючи її прохання, [PERSON] зразу ж звернулась до районного відділу міліції та за участі дільничного інспектора міліції Гаврілової І.О. замки було зламано, встановлено нові замки, а ключі були передані [PERSON] Однак, в подальшому відповідачка знову відібрала ключі у [PERSON], знову закривала її, в липні місяці за власною ініціативою та всупереч бажанню [PERSON] відключила її телефон, унеможлививши будь-яке спілкування [PERSON] Така ситуація тривала до кінця листопада 2012 року. З грудня 2012 року та по день її смерті [PERSON] допомагала [PERSON], терміново організувавши лікування, регулярно надаючи їжу та ліки, оформивши новий паспорт на її ім*я, поновивши послуги з телефонного зв»язку. За весь цей період [PERSON] жодного разу не висловлювала бажання побачити відповідачку, навпаки категорично забороняла допускати її у квартиру. Посилання відповідачки на той факт, що [PERSON] зверталася до правоохоронних органів під тиском [PERSON], що вона ніколи не мала наміру розривати договір довічного утримання, укладений між нею та відповідачкою, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а навпаки спростовуються матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи. Що стосується посилань відповідачки на пропуск позивачкою строку позовної давності суд зазначає наступне. Як зазначено в позовній заяві та підтверджено поясненнями, наданими в судовому засіданні, [PERSON] звернулася до суду внаслідок порушення своїх прав, що відбулося у 2012 році в результаті подій, пов*язаних, по-перше, з неналежним лікуванням хворої на інсульт [PERSON], по-друге, з утриманням її у квартирі всупереч її бажанню, по-третє, з відключенням послуги телефонії з метою унеможливити [PERSON] спілкуватися з друзями, сусідами та, по-четверте, з наданням матеріального забезпечення в розмірі, який є значно меншим, ніж передбачений умовами договору. Хоча відповідачка з самого початку неналежно виконувала умови договору, але позивачка з цим погоджувалась, оскільки вона вважала, що відповідачка має тимчасові труднощі у зв*язку з навчанням, тому не виконує умови договору в повному обсязі з поважних причин. З матеріалів справи вбачається, що вперше до [PERSON] було висунуто претензії з боку [PERSON] лише в травні 2010 року, що підтверджується наданим до суду блокнотом, який особисто вела [PERSON], що не заперечується відповідачкою. Таким чином, позов поданий без пропуску строку позовної давності, відтак вимога про застосування позовної давності не підлягає задоволенню. Проаналізувавши всі надані сторонами докази у справі, суд прийшов до висновку про те, що відповідачка належним чином не виконувала всі взяті на себе зобов*язання по договору довічного утримання, укладеного між нею та [PERSON], оскільки переконливих доказів на підтвердження добросовісного виконання умов договору довічного утримання відповідачкою не надан Відповідно до п.1.ч.1 ст.755, ст.756 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, повністю доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved