Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики посилаючись на те, що 11 січня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 10 000 доларів США, які зобовязався повернути до 11 лютого 2016 року. Відповідач зобовязувався повернути позичені кошти до грудня 2015 року, однак у зазначений строк кошти не повернув. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в гривні, еквівалентній 10 000,00 доларів США, та суму сплачених судових витрат. Позивач направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не сповістив, заяви про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Згідно ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши наявні у справі докази суд прийшов до наступних висновків. Встановлено, що 11 січня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 10 000 доларів США, які зобовязався повернути до 11 лютого 2016 року, що підтверджується доданою до матеріалів справи розпискою. У вказаний строк відповідач борг не повернув, прохання позивача про добровільне повернення боргу ігнорує. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 524 ЦК України передбачає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, отримавши грошові кошти у розмірі - 10 000 доларів США, [PERSON] зобовязаний повернути позику визначену в національній валюті, гривні, що еквівалентно 10 000 доларів США по курсу НБУ на день передачі коштів. Тому, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості, що еквівалентна 10 000 доларів США по курсу НБУ, підлягають задоволенню у повному обсязі. Курс гривні до долара США станом на дату ухвалення рішення, складає 28,24 грн. за 1 долар США, тому до стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 282 400 грн. (28,24 * 10 000,00). Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судового збору у розмірі 2 626,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved