Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду, яка виявилась у неповній виплаті грошових коштів, належних позивачу за свідоцтвом про право на спадщину, у розмірі 21400, 00 грн. На обґрунтування вимог зазначено, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим 31.01.2020 року приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким спадщина складається з суми недоотриманої пенсії в сумі 135400,50 грн, яка належала померлій. В березня 2020 року позивачу було сплачено недоотриману пенсію у розмірі 114000,00 грн., що на 21400,00 грн. менше суми, зазначеної у свідоцтві про право на спадщину, на теперішній час залишок суми заборгованості у сумі 21400,00 грн. відповідачем не сплачено. Враховуючи викладене, позивачка просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 03.07.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам у справі їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, направив в адресу суду відзив, у якому посилається на те, що з у відповідності до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума недоотриманої за життя [PERSON] у розмірі 20934,12 грн. не може бути виплачена, оскільки нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Також наголосив, що згідно наданого розрахунку, позивачці була сплачена сума недоотриманої пенсії у розмірі 114232,09 грн., а не 114000,00, як зазначено у позові. Позивачка просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2019 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис №965. Позивачка є онукою померлої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.10.1954 року, свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 29.12.1978 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 липня 2011 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.11.2019 року. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31 січня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Маріуполського міського нотаріального округу Донецької області Стадник О.О., спадкоємцем до зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її онука [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається, у тому числі, з недоотриманої пенсії у розмірі 135400,50 грн., що належала спадкодавцю, що підтверджується довідкою Маріупольського об`єднання управління Пенсійного фонду України Донецької області №28450/34-1/11 від 19.11.2019 року. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. При цьому, обставини до нарахування суми пенсії у розмірі\~150725,56 грн. не заперечувалися жодною із сторін, тому вони відповідно до ст. 81 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми. Позивач наводить аргумент, що відповідачем сплачено недоотриману пенсію спадкодавця у розмірі 114000,00 грн.,\~на його звернення відповідач повідомив, що ним виплачено недоотриману пенсію за минулий час за три роки до дня звернення за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень статті 46 Закону № України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується до вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. Свідоцтво про право на спадщину за законом від\~31 січня 2020 року\~не оспорене та є чинним, а тому відмова Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю у повному обсязі є безпідставною. З огляду на викладене, суд вважає обмеження виплати недоотриманої пенсії строком три роки необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно яких сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї у повному обсязі, тому позовні вимоги ґрунтуються на нормах ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наданого Маріупольським об`єднаним УПФУ Донецької області розрахунку, за яким позивачу було виплачено 114232,09 грн. Приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому обставини щодо недоплати указаної суми відповідачем не спростовані. З огляду на викладене, вимоги підлягають частковому задоволенню, з підстав, які зазначені у позові. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі\~840,80\~грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: partial