Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений позов, який позивач мотивує тим, що [PERSON] ([PERSON]Ю.) звернулась до ПАТ «Альфа Банк» з заявою на отримання кредиту, та надала всі необхідні для отримання кредиту документи. ПАТ «Альфа Банк» розглянувши заяву та надані до неї документи, прийняв позитивне рішення про надання кредиту. Між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачкою було укладено Договір кредиту № 500223146 від 25.08.2011 року. Згідно з умовами Договору кредиту № 500223146 від 25.08.2011 року, ПАТ «Альфа Банк» надав відповідачці кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 10\~540 грн., з кінцевим строком погашення до 26.02.2013 року. Відповідачка виконувала взяті на себе зобовязання з істотними порушеннями умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Внаслідок істотних порушень відповідачкою, ПАТ «Альфа Банк» розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості. Але вимоги ПАТ «Альфа Банк» були проігноровані, а прострочена заборгованість не сплачена. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен [PERSON] Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен [PERSON] Україна», своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500223146 від 25.08.2011 року, укладеного між відповідачкою, та ПАТ «Альфа Банк», прострочена заборгованість за яким станом на 23.12.2013 року складала: прострочена заборгованість по тілу кредиту- 7\~863, 21 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 1\~223, 13 грн., прострочена комісія 2 902, 86 грн., пеня 5\~818, 01 грн. Разом: 17\~807, 21 грн. Відповідно до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен [PERSON] Україна», ТОВ «Росвен [PERSON] Україна» набув статус Нового кредитора за Договором кредиту № 500223146 від 25.08.2011 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачкою. Станом на 23.12.2013 року просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом в сумі 17\~807, 21 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Також, надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказав, що [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачкою було укладено Договір кредиту № 500223146 від 25.08.2011 року. Згідно з умовами Договору кредиту № 500223146 від 25.08.2011 року, ПАТ «Альфа Банк» надав відповідачці кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 10\~540 грн., з кінцевим строком погашення до 26.02.2013 року. Відповідачка не виконувала взяті на себе зобовязання, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 23.12.2013 рок між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен [PERSON] Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен [PERSON] Україна», своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500223146 від 25.08.2011 року, укладеного між відповідачкою та ПАТ «Альфа Банк». Заборгованість за договором кредиту № 500223146 від 25.08.2011 року станом на 23.12.2013 року складала: 17\~807,21 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту - 7\~863, 21 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 1\~223,13 грн., прострочена комісія 2 902,86 грн., пеня 5\~818,01 грн., яка підлягає стягненню. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання за договором має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 529 ЦК України, кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вищезазначену суму. На підставі викладеного,

Outcome: approved