Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

До суду звернувся представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] з позовною заявою у якій просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати [PERSON] успадкованої маси у вигляді недоотриманої пенсії його померлої матері [PERSON] , сума якої складає 70516,29 грн. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області суму успадкованої маси у вигляді недоотриманої пенсії померлої матері [PERSON] , сума якої складає 70516,29 грн. відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 98 спадкова справа №115-2018 у повному розмірі. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Луганськ. 21.01.2019 року позивачем було отримано свідоцтво про право не спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Луганської області Подольським Р.В. що видане на підставі ст. 1261 ЦК України. відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, що складається з недоотриманої пенсії, що була нарахована та належала померлій [PERSON] сума недоотриманої пенсії складає 70516,29 гривень. У січні 2019 року представник позивача усно звернувся до Міловського відділення Біловодського ОУПФУ Луганської області з вимогою, щодо виплати повної суми недоотриманої пенсії відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримав відмову у виплаті повної суми недоотриманої пенсії померлої матері позивача. У своєї відповіді відповідач зазначив, що особа, яка звертається за виплатою недоотриманої пенсі повинна бути зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, незважаючи на те, що за виплатою недоотриманої пенсії звернувся представник позивача за довіреністю [PERSON] , який має постійне місце реєстрації на території України і він не має право на тримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину по довіреності. У березня 2019 року позивач через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області міста Сєвєродонецьк та отримав відповідь з якої слід, що заява про виплату недоотриманої пенсії може надаватись через представника за довіреністю. Особи, в інтересах якої звертаються за такою виплатою до органів Пенсійного фонду України, де померлий перебував на обліку, повинні бути зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, або мати реєстрації постійного проживання на контрольованій території України у відповідності ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених ст. 1 цього Закону, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Він вважає дії відповідача такими, що штучно створює йому перешкоди в отриманні недоотриманої пенсії і порушує його право на отримання, належних йому сум згідно права на спадщину. Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 13.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 27.09.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак повідомив про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив позов задовольнити повність. Представник відповідача від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до судового засідання не з`явився, однак був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України про, що свідчить довідка про доставку електронного листа. Документ доставлено 21.10.2021 року. Причину неявки суду повідомлено не було. Однак стороною відповідача у в особі головного спеціаліста - юрисконсульта відділу представництва інтересів в судах та інших органах №23 юридичного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області Зульфії Тішакової був наданий відзив на позовну заяву який не можливо прийняти та покласти до рішення суду та дати йому оцінку, оскільки вказана особа не мала повноважень від свого начальника який повинен дати її довіреність на прийняття участі у справі як представника відповідача з усіма процесуальними повноваженнями. Розглянувши матеріали справи у повному їх об`ємі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Як слід з копії паспорту позивача він є громадянином України. (а.с. 10) Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Луганськ. (а.с. 20) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за № 98 (спадкова справа № 115/2018) спадкоємцем зазначеного майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] , спадщина складається з суми недоотриманої пенсії у розмірі 70516,29 гривень. (а.с. 21) Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позов подано з метою захисту спадкових прав позивача, оскільки предметом заявлених позовних вимог є стягнення нарахованих, але не отриманих спадкодавцем позивача за життя сум пенсії, тобто виплат, які є спадковою масою і не стосуються порядку нарахування соціальних виплат. Тобто вимоги є майновими (стягнення грошових коштів), а правовідносини між сторонами - цивільними. Спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Згідно ст.46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід, що нараховані суми пенсії на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отримання пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісячно рівними частинами, що не перевищує місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії. Не отримання з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Статтею 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець передбачив можливість спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17. Суд оцінює дії відповідача як протиправні оскільки створена ним без діяльність була направлена на перешкоду в отриманні недоотриманої пенсії яка вже ввійшла у склад спадщини відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом. Як слід відповіді начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області Ольги Шарунової представнику позивача [PERSON] було безпідставно відмовлено у отриманні спадщині у вигляді невиплаченої нарахованої пенсії яка залишилась після смерті матері позивача [PERSON] де були описані зовсім інші підстави які не стосувалися в отримані спадщини у вигляді невиплаченої свого часу пенсії за життя матері позивача. Було запропоновано позивачу надати довідку про те, що він є внутрішньо переміщена особа де було б засвідчено місце його проживання на території підконтрольної владі України а також інші документи стосовно виплати пенсії. (а.с.15-16) Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що ухвалою Міловського районного суду від 13.08.2021 року позивача та його представника було звільнено від сплати судового збору. Враховуючи викладене, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved