Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про стягнення суми депозиту, нарахованих процентів та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ним та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу «Мій вибір» від 18.08.2008 року за №575323, оформлений в рамках Пакету послуг ПП Стимул №1216512. Позивачем були виконані умови договору та внесено не депозитний рахунок 20000 доларів США строком на три місяця. Після закінчення терміну договору відповідач перевів суму депозиту з процентами на поточний рахунок позивача. Оскільки позивач працює моряком, суднохідна компанія в якій він працює перерахувала заробітну плату в період з вересня 2008 року по лютий 2009 року в розмірі 14000 доларів США на поточний рахунок позивача. 19.02.2009 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу, процентів та заробітної плати, але йому було відмовлено. В звязку з цим позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просив стягнути з відповідача суму в розмірі 263708,98 грн., моральну шкоду у розмірі 150000 грн.(а.с.2). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 01.04.2009 року (головуючий суддя Погрібний С.О.) у справі було відкрито провадження та призначене попереднє судове засідання (а.с.18). У звязку з переведенням судді Погрібного С.О. до Приморського районного суду м.Одеси справу №2-4570/09 (№2-1000/10) було передано судді Малиновського районного суду м.Одеси Дрішлюку А.І. (а.с.35). 14.04.2010 року позивачем були уточненні позовні вимоги (а.с.82). Позивач у судовому засіданні підтримав уточненні позовні вимоги та просив задовольнити їх. Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем [PERSON] та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу «Мій вибір» від 18.08.2008 року за №575323, оформлений в рамках Пакету послуг ПП Стимул №1216512 (а.с.14). Позивачем були виконані умови договору та внесено не депозитний рахунок 20000 доларів США строком на три місяця, з процентною ставкою 9,65 процентів. Після закінчення терміну договору відповідач перевів суму депозиту з процентами на поточний рахунок позивача. Оскільки позивач працює моряком, суднохідна компанія в якій він працює перерахувала заробітну плату в період з вересня 2008 року по лютий 2009 року в розмірі 14000 доларів США на поточний рахунок позивача. 19.02.2009 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу, процентів та заробітної плати, але йому було відмовлено. Згідно поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку з 13.09.2007 року по 13.04.2010 року залишок коштів на рахунку позивача складає 18697,57 доларів США Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В звязку з тим, що відповідач відмовив позивачу у поверненні грошових коштів та безпідставно утримує грошові кошти, які належать позивачу, вважається, що він в односторонньому порядку відмовився від виконання прийнятих на себе зобовязань, тобто порушив вимоги закону, права та законні інтереси позивача. Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню. Внесок (депозит) - це кошти у готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних умовах на певний строк зберігання або без визначення такого строку (під відсоток або доход в іншій формі) і підлягають виплаті вкладникові відповідно до законодавства України та умовам договору (ст. 2 Закон України «Про банки та банківську діяльність», п. 1.1. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними й фізичними особами»). Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Доводи представника відповідача щодо підставності затримки та відсутності вини відповідача в ситуації, яка склалася суд оцінює критично. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Прострочка відповідача по прийнятим на себе за договором зобовязань виникла до дій уряду, на які посилається представник відповідача, а тому не приймаються до уваги. Крім того, виникають сумніві в класифікації виниклих обставин як форс-мажорних, оскільки економічна неможливість виконання договірних зобовязань згідно зі ст. 625 ЦК України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та від обовязку його виконання. Представник відповідача не заперечував, що не зважаючи на перерахування процентів на картковий рахунок позивач може зняти грошові кошти тільки в межах встановленого ліміту зняття. Такі умови повернення грошових коштів не передбачені ні договором, ні законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України власнику належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном (аналогічні положення ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.І ст. 321 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині примусового стягнення грошових коштів підлягає задоволенню. Разом з тим, оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та відмовляючи в їх задоволені суд виходе з наступного. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що стаття 1060 ЦК України та інші положення відповідного розділу ЦК України не передбачають стягнення компенсації завданої моральної шкоди у разі невиконання зобов'язань за договором. Так само договір строкового банківського вкладу, укладений між сторонами, не передбачає стягнення моральної шкоди за невиконання чи не неналежне виконання умов договору. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Таким чином, є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial