Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати в порядку спадкоємства за ним як за спадкоємцем майна померлої 03.11.2010 року [PERSON] за заповітом право власності на земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області: деградовані землі № 682 площею 0,4834 га. Також він бажає визнати частково недійсним державний акт серії ЯБ № 580186, виданий 27.03.2007 року на ім'я [PERSON], на право власності на земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (деградовані землі), розташовану на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області за № 682 площею 0.48 га, з кадастровим номером 6820682500:04:006:0682. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що після смерті [PERSON] спадщину ним прийнято відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується рішенням Віньковецького районного суду від 15.07.2014 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом він 12.11.2014 року звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку площею 0,48га, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з невірним кадастровим номером. Згідно інформаційної довідки Держземагенства у Віньковецькому районі Хмельницької області №1776 від 04.11.2014 року кадастровий номер 6820682500:04:006:0682 земельної ділянки, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №580186, не вірний, а саме земельна ділянка знаходиться в 04 кадастровій зоні 006 кадастровому кварталі, а має бути в 03 кадастровій зоні та 013 кадастровому кварталі. Відповідно до інформаційної довідки з технічної документації із землеустрою грошова оцінка земельної ділянки становить 1263,57 грн. Зазначений вище державний акт на право власності на землю був виданий на імя спадкодавця за його життя, але його законність і юридична сила, як і право власності, є оспорюваним через допущену помилку в цьому документі. У звязку з цим, позивач не може реалізувати спадкові права в позасудовому порядку. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі. Відповідач направила до суду клопотання про розгляд справи без участі її представника. Третя особа, Віньковецька РДА, вимоги позивача визнала, просить справу розглядати у відсутності її представника. Справа розглянута у відсутності сторін та третіх осіб відповідно до вимог ст. 169 ч.2, 158 ч.2, п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 03.11.2010 року (свідоцтво про смерть 1-БВ № 152045 від 08.11.2010 р.) актовий запис №25. Вона була власником земельної ділянки площею 0,4800 га. розташованої на території Дашковецької сільської Ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ЇЇ права власника посвідчуються державним актом серії ЯБ № 580186 виданим 27.03.2007 року начальником Віньковецького районного відділу земельних ресурсів на підставі розпорядження Віньковецької РДА від 05 вересня 2006 року. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010774900530. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі [PERSON] Заповіт складено 02 квітня 2008 року і посвідчено секретарем Дашковецької сільської ради. Ним заповідано все майно спадкодавця [PERSON]. Спадщина ним прийнята відповідно до вимог ст. 1268 ч.3 ЦК України як особою яка спільно проживала до дня смерті із спадкодавцем, що підтверджується рішенням Віньковецького районного суду у справі № 670/477/14-ц від 15 липня 2014 року. Нотаріусом відмовлено у видачі позивачуві свідоцтва на право власності за заповітом через те, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку не вірний. Згідно інформаційної довідки № 1978 від 09.12.2014 року державний акт включає три земельні ділянки, розташовані на території Дашковецької сільської ради: № 183 площею 0,68 га вартістю 9682,14грн., № 682 площею 0,48 га вартістю 1263,57 грн. та № 592 площею 0,22 га вартістю 1722,29 грн.. Їх цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нотаріус правомірно відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку у звязку з невідповідністю кадастрового номеру. Згідно інформаційної довідки Держземагенства у Віньковецькому районі Хмельницької області №1776 від 04.11.2014 року кадастровий номер 6820682500:04:006:0682 земельної ділянки, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №580186, не вірний, а саме земельна ділянка знаходиться в 04 кадастровій зоні 006 кадастровому кварталі, а має бути в 03 кадастровій зоні та 013 кадастровому кварталі. Зазначений державний акт відповідно до вимог статей 215, 229 ЦК України слід визнати частково недійсним у звязку з допущеними в ньому помилками щодо кадастрових номерів зазначених вище земельних ділянок. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, що підтверджено змістом заповіту, але не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З аналізу наведених правових норм державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 580186, виданий 27.03.2007 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010774900530 слід визнати частково недійсним щодо земельної ділянки № 682 площею 0,48 га, оскільки присвоєний кадастровий номер по координатах не відповідає зоні та кварталу розташування. За [PERSON] слід визнати право на спірні земельні ділянки на підставі ст. 1223 ЦК України як за спадкоємцем майна за заповітом.

Outcome: approved