Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «МТМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач за період часу з червня 2014 року по серпень 2018 року включно надавав відповідачу, якому належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач не виконує своїх зобов'язань по оплаті наданих послуг, у зв'язку із чим утворилася заборгованість у сумі 17 459, 24 грн. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 459, 24 грн. та судовий збір у розмірі 1 762 грн. Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення, на фіксуванні судового процесу не наполягає. Відповідач [PERSON], повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання не з'явилася, причини її неявки суду невідомі. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 26 квітня 2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99р від 08 квітня 2013 року, основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно зі ч. 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» позивач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. В судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 16 грудня 1998 року належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], за вказаною адресою позивачем надаються житлово-комунальні послуги, у зв'язку із чим сторони перебувають у договірних відносинах з надання послуг. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не належним чином виконує свої обов'язки щодо своєчасної оплати за комунальні послуги, у зв'язку з чим станом на 01 вересня 2018 року розмір заборгованості за період з 01 червня 2014 року по 31серпня 2018 року складає 17 459, 24 грн., що підтверджується довідкою. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є доведеним обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. У зв'язку із задоволенням основної вимоги, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 762 грн., який сплачено позивачем при подачі позову.

Outcome: approved