Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

До суду звернувся позивач з вимогою до відповідача про відшкодування витрат на навчання. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що з 22.07.2005 року відповідача було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання КНУВС. 22.12.2007 року з відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким відповідач навчалася за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинна відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби - відшкодувати витрати за весь період навчання. Відповідно до наказу від 19.06.2009 р. № 468 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору направлена для подальшого проходження служби до ГУ МВС України у м. Києві. Наказом ГУМВС України в м. Києві від 25.06.2009 р. № 546 призначено експертом сектору техніко - криміналістичного забезпечення роботи Шевченківського районного управління. Таким чином, навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 17.10.2011 р. № 615 на підставі поданого нею рапорту звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням (тобто до спливу встановленого 3 - річного терміну перебування на службі по закінченню навчання), тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість навчання в розмірі 19 112,48 грн. До суду подано заяву щодо розгляду справи за відсутності представника позивача, при цьому позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач до суду не з»явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував позивач. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2005 року відповідача [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання КНУВС. 22.12.2007 р. з відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким відповідач навчалася за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинна відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби - відшкодувати витрати за весь період навчання. Відповідно до наказу від 19.06.2009 р. № 468 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору направлена для подальшого проходження служби до ГУ МВС України у м. Києві. Наказом ГУМВС України в м. Києві від 25.06.2009 р. № 546 призначено експертом сектору техніко - криміналістичного забезпечення роботи Шевченківського районного управління відділу організації роботи з техніко - криміналістичного забезпечення органів внутрішніх справ науково - дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні. Таким чином, навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 17.10.2011 р. № 615 на підставі поданого нею рапорту звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням (тобто до спливу встановленого 3 - річного терміну перебування на службі по закінченню навчання) Відповідно до Розпорядження КМУ від 27.08.2010 р. № 1709р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (яка є правонаступником). Відповідно ст. 56 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи, однак , якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 2 Указу Президента України від 16.05.1996 р «По заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання. Відповідно до п. 2.1.3, 4.1, 4.2 вищезазначеного Типового договору, виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно - правовими актами МВС України. Підставою відшкодування є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом 3-х років. Відповідно до довідок про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця, розмір фактичних витрат, пов'язаних з навчанням у навчальному закладі та утриманням становить 19 112,48 грн. Позивачем на адресу відповідача направлявся лист з вимогою в добровільному порядку відшкодувати витрати за навчання, але відповідачем в добровільному порядку не було відшкодовано вищевказані витрати. Враховуючи вище викладене та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення з відповідача суми у розмірі 19 112,48 грн. та, відповідно, витрати по сплаті судового збору - 229,40 грн. у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved