Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з вказаним позовом звернувся [PERSON] , в якому просив зобов`язати відповідачів власними силами і за свій рахунок усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] шляхом знесення самочинно побудованих бані-душа літ.З та сараю літ.Н по [ADDRESS] , стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] , а також є власником земельної ділянки площею 0,1 га за цією ж адресою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідачі є власниками суміжного домоволодіння [ADDRESS] , а також земельної ділянки площею 613 кв.м. Разом з тим відповідачами також самовільно побудовані баня-душ літ.З та сарай літ.Н, які частково розміщені на належній позивачу земельній ділянці, що перешкоджає встановити паркан по межі їх сумісних земельних ділянок, а також порушує будівельно-технічні норми. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 лютого 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов та всіх письмових доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, або пред`явити зустрічний позов, протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.04.2020 року по справі призначено комплексу будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.10.2020 року провадження по справі було поновлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.11.2020 року ухвалено перейти до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 16.11.2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов,згідно з яким з позовною заявою не згодна у повному обсязі з наступних підстав. Спірні будівлі бані-душу літ З та сараю літ. Н не є самовільно збудованими будівлями, що підтверджується документами про право власності та знаходяться на земельній ділянці, яка належить відповідачам на праві власності. Існуючі межі земельних ділянок позивач погодив з сусідами ще у 2010 році, коли було складено акт встановлення та узгодження меж земельних ділянок від 25.10.2010 року, який підписано суміжними з позивачем користувачами. Серед них - [PERSON] . Для проведення судової експертизи за ухвалою суду по справі від 09.04.2020 року була використана технічна документація з землеустрою 2020 року, виконана ФОП [PERSON] , яка відсутня в матеріалах справи. Змінивши фактично технічну документацію із землеустрою позивач не здійснив жодних дій щодо скасування наявної технічної документації на земельні ділянки та права власності на ці земельні ділянки, оскільки фактичні розміри земельних ділянок, зі слів [PERSON] , не відповідають даним свідоцтва про право власності на земельну ділянку. Таким чином, позивач мав звернутися до органу місцевого самоврядування для зміни чи скасування прийнятого ним правового акту. Дана технічна документація із землеустрою не має жодних правових наслідків та не мала бути використана при проведенні судової комплексної будівельно-технічної експертизи через те, що вона, по-перше, була відсутня в матеріалах справи, а по-друге, через те, що вона не була затверджена у встановленому законом порядку. У зв`язку з чим, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполі від 09.12.2020 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду часу повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні у позові, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі та представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, посилаючись на відзив до позову, а також письмові заперечення на висновок судової будівельно-технічної експертизи. Відповідно до яких під час проведення експертизи експертом були використані наступні початкові дані: матеріали справи, результати огляду, технічна документація із землеустрою, виконана ФОП [PERSON] у 2020 році. Копії технічних паспортів на домоволодіння були надані не в повному обсязі, що не дає можливості встановити всі фактичні дані, а саме рік забудови спірних споруд. У матеріалах справи відсутня технічна документація із землеустрою, виконана ФОП [PERSON] у 2020 році. Ухвалою суду дана документація не долучалась до проведення експертизи, але висновки експертизи були прийняті на підставі технічної документація із землеустрою, виконаної ФОП [PERSON] у 2020 році. Крім того, у 2019 році інша технічна документація, яка теж була виконана ФОП [PERSON] , була надана до суду по справі № 263/8942/17. З вищевказаної технічної документації 2019 року вбачається, що координати фактичного землекористування не відповідають координатам земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] . 31.12.200 року позивачем була проведена державна реєстрація земельної ділянки, яка належить позивачу, за кадастровим номером 1412336300:01:012:0599, тобто [PERSON] у 2010 році були погоджені межи земельної ділянки за іншою технічною документацією. Жодного земельного спору між сторонами зараз в судах не розглядається. Верховна палата ВС у справі № 545/1149/17 від 12.02.2020 року посилаючись на ст. 198 ЗК України - «кадастрові зйомки», ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» - «технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки», положеннями Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, називає погодження меж при виготовленні землевпорядної документації допоміжною стадією. ВС зазначає, що сам Акт погодження меж є документом, який дозволяє встановити юридичний факт відсутності спорів між суміжними землекористувачами та власниками з/д за межі, і надалі видати правовстановлюючий документ на земельну ділянку заявнику, який буде позбавлений обґрунтованих претензій з боку сусідів. Таким чином, позивач мав звернутися до органу місцевого самоврядування для зміни чи скасування прийнятого ним правового акту. Відповідачі отримали наприкінці 2019 року технічну документацію, яка стала підставою для здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . Під час розробки проектів відведення вищевказаних земельних ділянок, межи було погоджені сторонами. Крім того дані, зазначені в технічній документації із землеустрою, виконані ФОП [PERSON] , не відповідають даним, зазначеним у технічному паспорті позивача на домоволодіння щодо розташування його господарської будівлі. Таким чином ,під час проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи, технічна документація із землеустрою ,яка виконана ФОП [PERSON] у 2020 році, не мала бути використана, оскільки вона не відповідає затвердженої технічної документації ,на підставі яких була проведена державно реєстрація права власності (приватизація) на вищевказані земельні ділянки. Щодо першого питання експертизи зазначено, що спірні об`єкти були побудовані до виникнення права власності на домоволодіння та земельну ділянку позивача. Межі земельної ділянки, які належать позивачу, не були би узгоджені сторонами з урахуванням даних будівель. Також, у Висновку зазначено, що комплексна судова експертиза була проведена із залученням інженера - геодезиста [PERSON] . Але фактично під час проведення експертизи приймав участь інший чоловік, сертифікат якого відсутній в матеріалах висновку, що також ставить під сумнів відомості висновку. На підставі вищевказаного, вважають висновок судової експертизи таким, що не відповідає фактичним даним та складений з порушенням вимог ЗУ «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, та не може бути прийнятий судом. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] надав пояснення аналогічні тим, що викладені у висновку №9/с від 24.09.2020 року судової будевельно-технічної експертизи, а також додатково пояснив, що експертиза була проведена відповідно до вимог ЗУ «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень Заслухавши думку сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до договорів дарування будинку на 77/100 часток від 09.09.2000 року та на 23/100 часток від 21.12.2004 року [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом, складеним на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленого за станом на 06.12.2004 року, на території домоволодіння розташовані: житловий будинок літ. А-1, погріб під частиною будівлі б/п, прибудова літ. а-1, літня кухня літ. Б-1, убиральня літ. В-1, гараж літ. Г-1, вимощення, ганок літ. а.1, огорожа №1, ворота №2, загальна площа території 1080 кв.м. Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.12.2015 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер 1412336300:01:012:0599 за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.09.1992 р. [PERSON] та [PERSON] є власниками домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ.А-1, тамбуру літ.а1-1, тамбуру літ. а2-1, ганку літ.а3, ганку літ.а4, погребу літ.а/п, вольєру літ.Б, вбиральні літ.В., гаражу літ.Г, сараю літ.Е, огорожі №1,2 та вимощення І. Відповідно до технічного паспорту, складеного на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленого за станом на 05.08.1992 року, на території домоволодіння розташовані: житловий будинок літ. А-1, вбиральня літ.В, гараж літ.Г, огородження №1,2, вимощенні І, теплиця літ. Д, сарай літ.Е, загальна площа території 600 кв.м., фактична площа 622 кв.м. Згідно з технічним паспортом, складеним на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленого за станом на 01.09.2017 року, на території домоволодіння розташовані: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ.а, тамбур літ.а-1-1, тамбур літ. а-2-1, ганок літ.а-3, ганок літ.а-4, погріб літ. а/п, вольєр літ. Б, вбиральня літ.В, гараж літ.Г, сарай літ. Д, сарай літ. Е, баня-душ літ. З, сарай літ.К, сарай літ. Н, огорожа №1,2, вимощенні І., загальна площа території 622 кв.м. Згідно з технічним паспортом, складеним на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленого за станом на 21.08.2020 року, на території домоволодіння розташовані: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ.а, тамбур літ.а-1-1, тамбур літ. а-2-1, ганок літ.а-3, ганок літ.а-4, погріб літ. а/п, вольєр літ. Б, вбиральня літ.В, гараж літ.Г, сарай літ. Д, сарай літ. Е, сарай літ.К, сарай літ. Н, загальна площа території 613 кв.м. У характеристиках будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами зазначено також: огорожа №1,2, вимощенні І, баня-душ літ. З із зазначенням, що вони є самовільно порубаними. Відповідно до рішення Маріупольської міської ради №7/44-4393 від 05.09.2019 р. [PERSON] та [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 613 кв.м. по [ADDRESS] . Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) територіальної громади в особі Маріупольської міської ради для передачі у власність гр.. [PERSON] гр.. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] від 2019 року встановлено план меж та кадастровий план земельної ділянки Відповідно до висновку №9/с судової будівельно-технічної експертизи від 24.09.2020 року, збудована баня-душ літ.З та сарай літ.Н по [ADDRESS] не відповідають п.п.6.1.41,15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування та забудова територій». Баня-душ літ.З та сарай літ.Н частково знаходяться за межами земельної ділянки по [ADDRESS] , тобто на земельній ділянці по [ADDRESS] . Взагалі фактично земельна ділянка [ADDRESS] (включаючи частку бані-душу літ.З та сарай літ.Н) займає частину земельної ділянки [ADDRESS] площею 22 кв.м згідно технічній документації із землеустрою, виконаній ФОП [PERSON] у 2020 р. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положення ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти одо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно зі ст.ст.91,96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельноїділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф. За змістом ст.ст. 103 - 104 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться найменше незручностей і не завдається неприпустимий вплив; власники та землекористувачі можуть вимагати припинення здійснення діяльності, яка може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин тощо. Відповідно до ч. ч. 1 -2 ст. 15, ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 152 Земельного кодексу України встановлено, що землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Суд критично ставиться до заперечень з боку сторони відповідача щодо статусу незаконного побудованих споруд як «самовільно побудованими», з посиланням на те, що останні належать їм на праві приватної власності, оскільки реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, вказана позиція узгоджується з Постановою ВП ВС від 07.04.2020 № 916/2791/13 (12-115гс19). Крім того, суд не бере до уваги посилання сторони відповідача на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року по справі 545/1149/17 щодо встановлених меж земельних ділянок, оскільки дані заперечення не стосуються предмету спору. Крім того, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.12.2020 року ,на яку посилається сторона відповідача, також зазначено, що реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного. Щодо ненадання судом усіх документів для проведення експертизи, а також відсутності підпису зазначеного у висновку спеціаліста, суд зазначає наступне. У цивільному судочинстві до таких матеріалів відносяться речові та письмові докази. Отже, судового експерта не наділено повноваженнями для пошуку та витребування речових або письмових доказів. Винятком є випадки, коли у процесі дослідження наданого у встановленому порядку для проведення експертизи об`єкта експерт виявляє інші об`єкти, стосовно яких йому не були поставлені питання або дослідження яких відноситься до компетенції експертів іншої спеціальності (спеціальностей): у такому випадку експерт вправі зафіксувати ці об`єкти, відокремити їх від основного об`єкта (якщо це не пов`язано з пошкодженням або знищенням об`єкта), описати їх у висновку та приєднати їх до матеріалів експертизи. У разі коли для вирішення поставлених перед експертом питань йому необхідні додаткові матеріали (документи, зразки тощо) він з огляду на положення пункту 2 чатини 6 статті 72 ЦПК України вправі просити суд про їх надання. Водночас законом не передбачено повноважень судового експерта щодо витребування та одержання додаткових матеріалів безпосередньо від учасників судового процесу. Тому суд не може покладати на останніх обов`язок надавати додаткові матеріали безпосередньо експертові на його вимогу. Враховуючи вище наведене суд зазначає, що сторони на вимогу експерта мають подати всі документи та докази, необхідні для проведення експертизи. Крім того, п.1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень визначено, що комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах. Відповідно до п.4.10 даної Інструкції, якщо згоди між ними не було досягнуто, складаються декілька висновків експертів (за кількістю точок зору) або один, у якому вступна і дослідницька частини підписуються всіма експертами, а заключна - окремими з відповідними висновками або згідно з проведеними ними дослідженнями. Доводи сторони відповідача про те, що висновок експерта не відповідає фактичним даним та складений з порушенням вимог законодавства також не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду. Оскільки судом встановлено, що самочинно побудовані баня-душ літ.З та сарай літ.Н на території домоволодіння [ADDRESS] частково розміщені на території домоволодіння [ADDRESS] , та вказане порушення прав позивача є триваючим, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язати відповідачів власними силами і за свій рахунок усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] шляхом знесення самочинно побудованих бані-душа літ.З та сараю літ.Н по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч.2 ст.134 ЦПК України). Пункт 9 частини 3 статті 175 ЦПК України також передбачає подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Як вбачається із матеріалів цивільної справи позивачем та його представником разом із поданням заяви було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат ,який складався з: 840,80 грн. - судовий збір, орієнтовно 6000 грн. - професійна правнича допомога адвоката, орієнтовано 3500 грн. - послуги експерта Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до вимог ЦПК представником позивача було надано: рахунок №01-01/07 від 24.07.2020 року на суму 2000 грн., квитанції на суму 1500 грн., 1400 грн., 1200 грн., 500 грн., розрахунок гонорару на суму 4200 грн., рахунок за проведення експертизи на суму 3500 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних о слуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу представником позивача було надано відповідні документи. Проте, щодо відшкодування витрат пов`язаних з: консультацією, попереднім опрацюванням матеріалів та ознайомленням з висновком експерта, із запереченнями на нього, з наданими відповідачами доказами, дані витрати документально не підтверджені, отже задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з відповідачів витрат, понесених позивачем під час встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), складених ФОП [PERSON] , у розмірі 2000 грн., то ці витрати також відшкодуванню не підлягають, оскільки не мають жодного відношення до предмету спору. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн., послуг на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3 500 грн., а також професійної правничої допомоги у розмірі 3 700 грн., що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді.

Outcome: approved