Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що він є власником 2/5 частини житлового будинку по вул. Платухіна, 18/2, у м. Кременчуці Полтавської області. У вказаному будинку зареєстрована донька позивача [PERSON] та її малолітні діти. Відповідач не проживає у будинку з 2014 року по теперішній час. Просить суд визнати [PERSON] та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком по вул. Платухіна, 18/2 в м. Кременчуці. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав зазначених у позові, просили суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON], яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей, у судове засідання не прибула, про слухання справи повідомлялася належним чином, на адресу суду заперечень не направила. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшло клопотання про слухання справи за відсутності представника, просив врахувати встановлені Конституцією України та Законами України права та інтереси малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/5 частини житлового будинку та господарських будівель по вул. Платухіна, 18/2, у м. Кременчуці Полтавської області, що підтверджується договором купівлі-продажу № 798 від 28.04.1980 року (а.с. 6). Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власники володіють, користуються, розпоряджаються своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Донька позивача [PERSON] та її малолітні діти зареєстровані в його будинку. Починаючи з 2014 року донька з онуками переїхала на постійне місце проживання до свого чоловіка за адресою: [ADDRESS]. У звязку із реєстрацією малолітніх дітей у будинку, позивач не може повноцінно розпоряджатись будинком, укладати будь-які договори без дозволу органу опіки та піклування. Відповідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Як зазначено в постанові Верховного Суду України № 6-57цс11 від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Як встановлено матеріалами справи, відповідач [PERSON] та її малолітні діти не проживають за адресою: [INFO], з 2014 року по теперішній час. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання» здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач з дітьми дійсно не проживає у будинку протягом тривалого часу більше 6 років. Отже, оскільки відповідач [PERSON] та її малолітні діти не проживають у спірному будинку з 2014 року, відсутнє майно відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved