Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 02 вересня 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 28 лютого 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть з 22 квітня 2019 року, збереження шлюбу з відповідачем та примирення вважає неможливим, тому позивач просить суд розірвати укладений між ними шлюб. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він наполягав на задоволенні позовної заяви. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги вона визнала у повному обсязі. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовчі судові засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що з 28 лютого 2018 року [PERSON] , [INFO] , перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , шлюб зареєстровано у відділі реєстрації Путцбрунн, Федеративна Республіка Німеччина, витяг з запису про реєстрацію шлюбу № Е 1/2018, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 08 квітня 2019 року. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Мотиви суду. Позивач є громадянином Федеративної Республіки Німеччини, відповідач є громадянкою України, яка постійно зареєстрована і проживає у Центральному районі м. Маріуполя. Згідно із статтею 7 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки. Згідно із Законом України «Про правонаступництво України» та положеннями Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів, до якої Україна приєдналася 17 вересня 1992 року, у порядку правонаступництва застосовується двосторонній міжнародний договір колишнього СРСР, а саме - Договір між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Німецькою Демократичною Республікою про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікований 28 березня 1958 року. Статтею 23 Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Німецькою Демократичною Республікою про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах передбачений порядок і підсудність для вирішення позовів про розірвання шлюбу, зокрема: у справах про розірвання шлюбу та про визнання шлюбу недійсним застосовується законодавство і в принципі компетентні суди Договірної Сторони, громадянами якої подружжя було в момент пред`явлення позову. Якщо подружжя має місце проживання на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також суди цієї Договірної Сторони. Якщо в момент порушення позову про розірвання шлюбу або про визнання шлюбу недійсним один із подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то у справах про розірвання шлюбу та про визнання шлюбу недійсним компетентні суди обох Договірних Сторін. Суди застосовують законодавство своєї держави. Таким чином, оскільки [PERSON] є громадянином Федеративної Республіки Німеччина і постійно проживає там, а [PERSON] є громадянкою України, постійно проживає та зареєстрована у Центральному районі міста Маріуполя, то на підставі вищевказаного Договору позов про розірвання шлюбу може розглядатися Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області на підставі законодавства України. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Щодо судових витрат. Оскільки позивач зазначив у позовній заяві, що витрати зі сплати судового збору він бере на себе і не бажає їх стягувати з відповідача, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат. На підставі ст. ст. 24, 110, 112 СК України,

Outcome: approved