Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначав, що 27 травня 2013 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області ухвалено рішення, згідно з яким встановлено факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини його, [PERSON], [INFO], з відповідачем по справі [PERSON], [INFO], з квітня 2006 року по травень 2011 року. Вказаним рішенням також визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] 1921/2500 частки приміщення магазину, що знаходиться на першому поверсі в [ADDRESS] в м. Кременчуці Полтавської області та складається з тумби площею 4,4 кв. м., торгівельного залу № 1 площею 109,5 кв. м., торгівельного залу № 2 площею 7, 5 кв. м., туалету площею 1,0 кв. м., підсобного приміщення площею 16 кв м., коридору площею 7,1 м., торгівельного залу № 3 площею 35,8 кв. м., кабінету площею 4,8 кв. м., всього загальною площею 172,7 кв. м., із якою основна 1523,8 кв.м. та допоміжна 19,9 кв.м, приміщення підвалу, що складається із входу площею 8,3 кв. м., торгового залу площею 95,3 кв. м, підсобного приміщення площею 13,0 кв. м., другого входу у підвал площею 8,6 кв. м., всього загальною площею 125,2 кв. м., із якої основна 95,3 кв. м., допоміжна 25,9 кв. м. Виходячи із цього відповідачу належить 579/2500 частки приміщення магазину та підвалу, що знаходиться на першому поверсі в [ADDRESS] в м. Кременчуці Полтавської області. 05 червня 2014 року він отримав технічний паспорт на вказане приміщення, але коли звернувся до Державної реєстраційної служби, то отримав відмову у реєстрації належних йому 1921/2500 частки приміщення магазину, так як це повинно бути за участю відповідача [PERSON], яка цього робити не бажає. Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до чинного законодавства суд вправі за заявленим позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Просив встановити порядок користування спільним приміщенням магазину по [ADDRESS] Полтавської області наступним чином: відповідачу по справі, [PERSON], на належну їй частину приміщення на першому поверсі літери А,А1, виділити в користування 54,75 кв.м., приміщення визначеної у технічній документації на приміщення цифрою «2», виділити 17,9 кв. м., приміщення визначеної в технічній документації цифрою «7», на належну їй частку підвалу літера А1, виділити 47,65 кв.м., приміщення визначеного в технічній документації цифрою «10», виділити 6,5 кв. м., приміщення визначеного в технічній документації цифрою «11», та 8,3 кв.м., приміщення входу до підвалу визначеного в технічній документації цифрою «9»; позивачу [PERSON], на належну йому частину приміщення першого поверху літери А,А1, виділити в користування 54,75 кв. м.. приміщення визначеної у технічній документації на приміщення цифрою «2», виділити 17,9 кв. м., приміщення визначеної в технічній документації цифро виділити 4,8 кв.м. приміщення визначеного в технічній документації цифрові за належну йому частку підвалу літера А1, виділити 47,65 кв.м., прим: визначеного в технічній документації цифрою «10», виділити 6,5 кв. м., приміщенні визначеного в технічній документації цифрою «11», та виділити 4,5 кв.м. приміщення входу до підвалу визначеного в технічній документації цифрою «1». Залишити в спільному користуванні [PERSON], та [PERSON] тамбур, вхід до першого поверху приміщення магазину площею 4,4 визначеного в технічній документації цифрою «1». Зобов'язати ТОВ «Житлорембудсервіс» розділити особовий рахунок приміщення магазину що в [ADDRESS] Полтавської області на два окремих особових рахунка у відповідності зі встановленим рішенням суду порядком користування приміщенням, розділивши цьому оплату за площу загального користування між особовими рахунками відповідно до частки кожного співвласника. В свою чергу [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, який був об'єднаний до спільного розгляду з первісним позовом. Під час розгляду справи уточнила вимоги та підстави зустрічного позову та остаточно зазначала, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 травня 2013 року визнано спільною сумісною власністю її та [PERSON] 1921/2500 частки приміщення магазину, що знаходиться на першому поверсі в будинку [ADDRESS] Вищевказаним судовим рішенням було встановлено та на даний час не потребує додаткового доказування той факт, що до початку спільного проживання з [PERSON], а саме 31.10.2005 року, нею за власні кошти було придбано квартиру [ADDRESS] к. Кременчуці за ціною 185487 грн. і це житло було її приватною власністю. Пізніше, у зв'язку з виниклою ідеєю щодо побудови магазину, було змінено цільове призначення належної їй квартири з житлового в нежитлове приміщення та вона повністю увійшла до складу зведеного приміщення магазину. Загальна площа належної їй квартири [ADDRESS] 54,7 кв.м. і як мінімум на розмір цього приміщення її частка в праві спільної власності підлягає збільшенню. Приміщення магазину, що визнане їх спільною сумісною власністю з відповідачем, фактично складається з двох ізольованих частин, а саме першого поверху, де розташована належна їй квартира та прибудови до неї і підвального приміщення, яке має два окремі входи, є повністю автономним та незалежним від приміщень, розташованих на першому поверсі. В рамках об'єднаної цивільної справи було призначено судову будівельно - технічну експертизу, після ознайомлення з результатами якої виникла необхідність в уточненні заявлених позовних вимог з урахуванням висновків судового експерта. Згідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи №12/84 визначена дійсна ринкова вартість приміщення магазину, що знаходиться по проспекту [ADDRESS], яка в цілому складає 696290 грн. Дійсна ринкова вартість приміщень, які припадають на належну [PERSON] частину в праві спільної сумісної власності на частку приміщення вище вказаного магазину складає 267515 грн., відповідно дійсна ринкова вартість приміщень магазину, що припадає на її частину приміщень магазину складає 428775 грн. В ході проведення експертизи, при вирішенні питання про можливі варіанти поділу в натурі приміщення вбудовано - прибудованого магазину, що розташований по [ADDRESS] в м. Кременчуці, експертом запропоновано три можливі варіанти проведення такого розподілу. Найбільш прийнятне проведення реального розподілу майна за першим варіантом, що запропонований у висновку судової будівельно - технічної експертизи №12/8-14 та викладений в додатках 1, 2 до висновку судової будівельно - технічної експертизи. Окрім того, під час проведення судової будівельно - технічної експертизи, при наданні висновку по першому питанню, експертом було встановлено, що Автозаводським районним судом м. Кременчука при ухваленні рішення щодо визнання права спільної сумісної власності на 1921/2500 частки приміщення магазину по [ADDRESS] в м. Кременчуці між нею та відповідачем, таке право було встановлено за врахуванням внеску в створення майна з її боку у вигляді квартири [ADDRESS]. Провести поділ в натурі вбудовано-прибудованого приміщення магазину, розташованого на першому поверсі в будинку [ADDRESS] м. Кременчуці по першому варіанту розподілу нежитлового приміщення, визначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №12/8-14 (додатки 1,2 до висновку експертизи). Просила виділити [PERSON] у власність приміщення, що розташовані на першому поверсі: Тамбур «1» площею 4,4 кв.м.; Торговий зал «2» площею 109,5 кв.м.; Торговий зал «3» площею 7,5 кв.м.; Туалет «4» площею 1,0 кв.м.; Підсобне приміщення «5» площею 2,6 кв.м.; Коридор «6» площею 7,1 кв.м.; Торговий зал «7» площею 35,8 кв.м.; Кабінет «8» площею 4,8 кв.м. Виділити у власність [PERSON] приміщення, що розташовані в підвальному поверсі: Вхід в підвал «9» площею 8,3 кв.м.; Торговий зал «10» площею 95,3 кв.м.; Підсобне приміщення «11» площею 13,0 кв.м.; Вхід в підвал «12» площею 8,6 кв.м. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування сплаченого судового збору 243,60 грн., витрати по оплаті за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2500 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. Представник [PERSON] просив справу розглядати без його участі. Представник ТОВ «Житлорембудсервіс» просив справу розглядати без його участі. В судовому засіданні [PERSON] та її представник проти первісного позову заперечували. Підтримали вимоги зустрічного позову. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 27 травня 2013 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області ухвалено рішення, згідно з яким встановлено факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини його, [PERSON], [INFO], з відповідачем по справі [PERSON], [INFO], з квітня 2006 року по травень 2011 року. Вказаним рішенням також визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] 1921/2500 частки приміщення магазину, що знаходиться на першому поверсі в [ADDRESS] в м. Кременчуці Полтавської області та складається з тумби площею 4,4 кв. м., торгівельного залу № 1 площею 109,5 кв. м., торгівельного залу № 2 площею 7, 5 кв. м., туалету площею 1,0 кв. м., підсобного приміщення площею 16 кв м., коридору площею 7,1 м., торгівельного залу № 3 площею 35,8 кв. м., кабінету площею 4,8 кв. м., всього загальною площею 172,7 кв. м., із якою основна 1523,8 кв.м. та допоміжна 19,9 кв.м, приміщення підвалу, що складається із входу площею 8,3 кв. м., торгового залу площею 95,3 кв. м, підсобного приміщення площею 13,0 кв. м., другого входу у підвал площею 8,6 кв. м., всього загальною площею 125,2 кв. м., із якої основна 95,3 кв. м., допоміжна 25,9 кв. м. До початку спільного проживання з [PERSON], а саме 31.10.2005 року, [PERSON] за власні кошти було придбано квартиру [ADDRESS] к. Кременчуці за ціною 185487 грн. і це житло було її приватною власністю. Пізніше, у зв'язку з виниклою ідеєю щодо побудови магазину, було змінено цільове призначення належної їй квартири з житлового в нежитлове приміщення та вона повністю увійшла до складу зведеного приміщення магазину. Загальна площа квартири [ADDRESS] 54,7 кв.м. Згідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи №12/84 визначена дійсна ринкова вартість приміщення магазину, що знаходиться по проспекту [ADDRESS], яка в цілому складає 696290 грн. Дійсна ринкова вартість приміщень, які припадають на належну [PERSON] частину в праві спільної сумісної власності на частку приміщення вище вказаного магазину складає 267515 грн., відповідно дійсна ринкова вартість приміщень магазину, що припадає на частину [PERSON] приміщень магазину складає 428775 грн. В ході проведення експертизи, при вирішенні питання про можливі варіанти поділу в натурі приміщення вбудовано - прибудованого магазину, що розташований по [ADDRESS] в м. Кременчуці, експертом запропоновано три можливі варіанти проведення такого розподілу. Під час проведення судової будівельно - технічної експертизи, при наданні висновку по першому питанню, експертом було встановлено, що Автозаводським районним судом м. Кременчука при ухваленні рішення щодо визнання права спільної сумісної власності на 1921/2500 частки приміщення магазину по [ADDRESS] в м. Кременчуці між сторонами, таке право було встановлено за врахуванням внеску в створення майна з боку [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS]. Співвласники не дійшли згоди про порядок користування приміщенням. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Розглядаючи позовні вимоги суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову з наступних підстав. Так вимагаючи встановлення порядку користування спірними приміщеннями позивач за первісним позовом не зазначає фактичних меж можливого розподілу, не зазначає чи є потреба в проведенні переобладнань зазначених приміщень для досягнення цілей користування та уникнення суперечок в питаннях користування ними. Позивачем не заявлялося клопотань про проведення відповідної судової будівельно-технічної експертизи для встановлення можливих варіантів користування нежитловим приміщенням та проведення можливих переобладнань. За таких обставин його вимоги не є конкретизованими та не підлягають задоволенню. Щодо вимог до ТОВ «Житлорембудсервіс» позивачем не доведено, які його права та законні інтереси не визнаються, або порушуються цією особою, оскільки відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Щодо вимог зустрічного позову суд вважає, що запропонований 1 варіант розподілу в натурі спірного нежитлового приміщення, на якому наполягала [PERSON] є найбільш сприятливим та відповідає інтересам обох сторін, при цьому потребується проведення мінімуму додаткових переобладнань. Розмір компенсації одного співвласника другому за відступ від розміру їх ідеальних часток складає 11925 грн., які необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. [PERSON] подано копію квитанції про отримання представником, адвокатом [PERSON] 2000 грн., як оплату за надання юридичних послуг та розрахунок цих витрат, а також квитанцію про оплату за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2500 грн., які вона просила стягнути з відповідача. Вказані відносини регулюються також Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року. Згідно статті 1 зазначеного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Outcome: approved