Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

До Котовського міськрайонного суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом. Свої позовні вимоги [PERSON]. мотивував тим, що з 13 жовтня 1990 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. 07 грудня 2012 року, шлюб між сторонами був розірваний. За час проживання у зареєстрованому шлюбі, подружжям [PERSON] було придбано житловий будинок в [ADDRESS], вартістю 34 754 гривень та набули майно: холодильник, вартістю 5000 гривень, газову плиту вартістю 1000 гривень, шафа для одягу вартістю 1000 гривень, інкубатор вартістю 200 гривень, стінку «Жила кімната», вартістю 5000 гривень, палас з волоку Зх2 м вартістю 300 гривень, два стола, загальною вартістю 200 гривень, газовий котел вартістю 2500 гривень, палас 3x2 м вартістю 300 гривень, кухонний набір вартістю 3000 гривень, пральна машина вартістю 5000 гривень, диван вартістю 1000 гривень, пилосос вартістю 300 гривень, палас ковровий. розміром 3x3 м вартістю 200 гривень, коврик розміром 1,5x2 м. вартістю 100 гривень, трюмо вартістю 150 гривень, стільці 2 шт по 25 гривень за один, хлібопекарня вартістю 400 гривень, арматуру та інші металеві прилади, які знаходяться в гаражі, на загальну суму 2000 гривень, трактор Т-25 з причепом вартістю 16 000 гривень, мопед вартістю 1500 гривень, бетономішалка вартістю 200 гривень, зварювальний апарат - 250 гривень, бензопила «Шкіль - 186» вартістю 1000 гривень, загальна вартість майна, що спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], складає 81 604 гривень З огляду на наведене позивач звернувся до суду та просить суд винести рішення, яким майно подружжя розділити між ним та відповідачем - [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON]. у судовому засіданні первинний позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі. Заперечували проти зустрічної позовної заяви [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Вислухавши доводи представника позивача, позивача, пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первинний позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 жовтня 1990 року. 07 грудня 2012 року вказаний шлюб розірвано. Згідно ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя згідно ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, а відповідно до вимог ст. 71 СК України, майно що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. За змістом ч. 1 ст. 62 СК України особисте майно дружини, чоловіка може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за наявності сукупності таких умов: істотність збільшення вартості майна; збільшення такої вартості саме за час шлюбу; а також за наявності спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат другого з подружжя. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. До нормативно-правових актів які регулюють порядок поділу майна подружжя відноситься і Постанова пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», (далі - ППВС України № 11 від 21.12.07 p.). Пункт 23 ППВС України № 11 від 21.12.07 p., дає роз'яснення згідно з яким спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З зазначеного витікає, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будинки, квартири та інші об'єкти, які належать подружжю. Будинок [ADDRESS], трактор Т-25 з причепом, холодильник, газова плита, шафа для одягу, інкубатор, стінка «Жила кімната», палас з войлоку Зх2 м, два стола, газовий котел, палас 3x2 м, кухонний набір, пральна машина, диван, пилосос, палас ковровий розміром 3x3 м, килимок розміром 1,5x2 м, трюмо, стільці 2 шт, хлібопекарня, арматура та інші металеві прилади, які знаходяться в гаражі, мопед, бетономішалка, зварювальний апарат, бензопила «Шкіль - 186». Частина 1 ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 368 та 370 ЦК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згоди про добровільний поділ майна сторонами не досягнуто. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Згідно зі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Outcome: approved