Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Київського районного суду м.Полтави звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві вказувала на те, що 17.02.2010 року між нею та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики. Відповідно до умов вищевказаного договору [PERSON] отримав у неї позику в розмірі 10\~000 доларів США та 5\~000 євро, та зобов`язався повернути вказану суму коштів протягом 2 років з моменту реальної передачі йому всієї грошової суми. Проте станом на 12.09.2016 року отримані кошти [PERSON] не повернув. На всі її звернення повернути отриманні кошти, відповідає, що повернути не в змозі, так як його підприємницька діяльність припинена ще у 2014 році у зв`язку зі збитковістю. В зв`язку з чим просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 17.02.2010 року у розмірі 417\~000 грн. та судовий збір в розмірі 4\~170 грн. \~ \~ \~ \~12.12.2020 року постановою Полтавського апеляційного суду м.Полтави ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 23.11.2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду. \~ \~ \~ \~22.01.2021 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави залучено по справі в якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інтайм Фінанс». \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи ТОВ ФК «Інтайм Фінанс» Стрижак С.В. в судовому засіданні при винесенні рішення покладався на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. \~ \~ \~ \~Суд, враховуючи згоду представника позивача [PERSON] , представника третьої особи [PERSON] та наявність у справі достатніх доказів, приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] . \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.\~1047\~ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що згідно договору від 17.02.2010 року укладеного між [PERSON] . Та [PERSON] останній отримав безвідсоткову позику у розмірі 10000 доларів США, 5000 євро. Та зобов`язався повернути їх протягом 2 років з моменту отримання повної грошової суми. (т.1 а.с.13-14) \~ \~ \~ \~У цей же день на виконання умов договору [PERSON] отримав від [PERSON] 10\~000 доларів США та 5\~000 євро, що підтверджується розпискою написаною відповідачем власноручно (т.1 а.с. 15) \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 192 ЦК України\~гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.524 ЦК України\~грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в Іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувану має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не ЇЇ еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. (Постанова Великої Палати у справі № 761/12665/14-ц від 4 липі 2018 року (провадження № 14-134цс 18)). Встановлено, що відповідно до умов зобов`язання, яке виникло між сторонами по справі, грошові кошти відповідач [PERSON] позивачу не повернув. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем позивачу грошові кошти за укладеним договором позики не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договорами позики в розмірі 417\~000 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 170 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved