Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернулася [PERSON] Н,І. з позовом до [PERSON] про визнання розпорядження та свідоцтва про право власності на житло недійсними, в якому зазначала, що вона звернулася із заявою до ЖЕО Малиновського району м.Одеси про приватизацію квартири [ADDRESS]. Згідно розпорядження органу приватизації УЖКГ від 12.09.1994р. №45834 на підставі її заяви 12.09.1994р. було видано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру, яка складається з двох жилих кімнат загальною площею 44,4 кв.м. та зареєстровано у реєстрову книгу за №3-5169. Вказане свідоцтво було нею зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» під №287 стр.70 кн.105пр 15.11.1994р. Після цього позивачка звернула увагу на те, що в свідоцтві про право власності крім неї в якості співвласника вказано її сина [PERSON], який на той час не був зареєстрований в квартирі, не проживав в ній та відбував покарання в місцях позбавлення волі, а вона своєї згоди на включення відповідача до числа співвласників не давала. Посилаючись на вищевикладене, просила визнати розпорядження та свідоцтво про право власності недійсними. 29.04.2010р. позивачка та її представник позовну заяву підтримали та просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є розписка. Залучені до участі у справі в якості співвідповідачів представники КП «Міське агентство по приватизації житла» та УЖКГ Одеської міської ради в судове засідання не з»явилися, сповіщені належним чином. Згідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що до УЖКГ звернулася [PERSON] із заявою (дата відсутня) про передачу у приватну спільну власність квартири [ADDRESS]. В заяві вказані [PERSON] та [PERSON] та є підписи вказаних осіб. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, у вказаній заяві її підпис вчинено сторонньою особою і їй не належить. Позивачка вказувала, що відповідач також не розписувався у цій заяві, оскільки на той час перебував у місцях позбавлення волі, а вона йому цю заяву підписувати не давала. Розпорядженням УЖКГ №45834 від 12.09.1994р. на підставі заяви [PERSON] прийнято рішення про передачу квартири [ADDRESS] у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON], уповноваженим власником квартири визначено [PERSON] На підставі цього розпорядження Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 12.09.1994р. було видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на ім.»я позивачки та відповідача на квартиру [ADDRESS], яке позивачка зареєструвала в КП «ОМБТІ та РОН» під №287 стр.70 кн.105пр 15.11.1994р. Згідно з п. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст.5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до членів сім»ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартиру (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов»язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Аналогічні вимоги містяться в п.5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затверджених Наказом №56 від 15.09.1992р. Державного комітету України по житлово-комунальному господарству. В судовому засіданні встановлено, що позивачка згоди на включення в свідоцтво про право власності відповідача не давала, підпис в заяві на приватизацію спірної квартири вчинено не нею, а іншою особою, крім того вказана заява не містить дати та року подачі, а також те, що на момент подання заяви відповідач знаходився в місцях позбавлення волі, що підтверджується повідомленням та довідкою, яка надійшла на запит суду з Головного Управління МВС України в Одеській області від 04.02.2010р., з якої вбачається, що відповідача у справі [PERSON] з 07.12.1993р. було арештовано та згідно вироку Малиновського районного суду м.Одеси від 17.02.1994р., який набрав законної сили 11.03.1994р., він був засуджений до шести років позбавлення волі. Позивачка відповідачу не давала підписувати заяву про приватизацію квартири№38 у будинку №57 по вул..Генерала Петрова в м.Одесі. За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved