Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: ТОВ «Укрдебт плюс», про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обґрунтований тим, що 30.09.2018 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був укладений договір позики, оформлений у вигляді розписки. За умовами цього договору [PERSON] отримала від позивача в борг грошові кошти в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США. Відповідач зобов`язалась запозичені грошові кошти повернути до 30.09.2019 року. 19.01.2020 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою повернути запозичені грошові кошти в десятиденний строк. Вказану вимогу Відповідач отримала особисто цією ж датою - 19.01.2020, про що свідчить відмітка про отримання з підписом [PERSON] на другому екземплярі вимоги. Про те, що станом на теперішній час позичальник так і не викопала свої зобов`язання свідчить наявний у позивача оригінал зазначеної розписки. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг 562254 грн. = 20000 доларів х 28.1127 грн. (курс НБУ станом на 18.09.2020 року). Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. У подальшому в судове засідання не з`явився. Надав заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності. Відповідачка у судові засідання двічі не з`явилася. Відзив на позов чи письмові заяви по суті позовних вимог суду не надавалися. Представник третьої особи в судовому засідання у вирішенні позову поклався на розсуд суду. Заперечував щодо можливості накладення забезпечення на нерухоме майно відповідача, що перебуває в іпотеці за третьою особою. Відповідач у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. 30.09.2018 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був укладений договір позики, оформлений у вигляді розписки. За умовами цього договору [PERSON] отримала від позивача в борг грошові кошти в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США. Відповідач зобов`язалась запозичені грошові кошти повернути до 30.09.2019 року, які вона не повернула, про що свідчить наявність боргового документу саме на руках у позивача. Розписка містить наступний текст російською мовою «Я, [PERSON] , [INFO] , и.н.н. [NUMBER] (зарегистрированная: [ADDRESS] ) беру в долг сроком на 1 (один) год у [PERSON] , [INFO] , и.н.н. [NUMBER] , денежные средства в сумме 20 000, 0 (двадцять тысяч) дол. США в присутствии свидетелей: [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , № тел. [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , № тел.: [NUMBER] . Денежные средства в сумме 20 000, 0 (двадцять тысяч) дол. США обязуюсь вернуть до 30.09.2019 (тридцятого сентября 2019 года).» Згідно із ч.2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановлений законом. В силу вимог ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч.3 ст.626 ЦК України) ними було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов`язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Підтвердження виконання зобов`язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Відповідно до постанови Великої палати Верховного суду від 16.01.2019 року №373/2054/16-ц, зроблено висновок, що якщо особа, яка отримала позику в іноземній валюті, не виконала своїх зобов`язань, то з неї стягується сума, визначена в гривневому еквіваленті. Надана позивачем розписка є підтвердженням укладення договору позики у простій письмовій формі. За вказаних обставин суд вважає доведеним наявність обов`язку відповідача повернути позивачу суму боргу. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням наведеного суд вважає доведеним дійсності розписки, наданої позивачем,в зв`язку із чим позовні вимоги підлягає задоволенню Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 5622,50 грн.

Outcome: approved