Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

До суду звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з вказаним позовом, у якому позивач зазначав, що 19 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» \~та \~[PERSON] було укладено договір споживчого кредиту за № 244327-cred, згідно якого позивач надав третій особі кредит у розмірі 10000 \~доларів США \~строком \~до 19 серпня 2008 року зі сплатою 24 % річних. Відповідно до умов вищевказаного договору третя особа взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконує. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], банк уклав 19 серпня 2008 року з відповідачем [PERSON] договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язувалася перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі. Відповідач [PERSON] перестала здійснювати своєчасні платежі у погашення кредиту, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобовязання. Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29 червня 2016 року становить 38126,24 дол. США та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, про що надав письмову заяву. Відповідач та третя особа у судове засідання не прибули, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляли. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти), кредит у строк і в порядку, встановленому договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно ст. \~525 цього Кодексу \~одностороння \~відмова \~від \~зобов'язання \~або одностороння зміна \~його \~умов \~не \~допускається, \~якщо \~інше \~не \~\~встановлено договором або законом. Зі ст.526 цього Кодексу постає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов \~договору \~та \~вимог цього \~Кодексу, \~інших актів цивільного законодавства, \~а за відсутності таких умов та вимог - \~відповідно до \~звичаїв \~ділового \~обороту \~або \~інших \~вимог, що \~звичайно ставляться. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Судом достовірно встановлено, що 19 серпня 2008 року між банком та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір за № 244327-cred, згідно якого останньому банк надав кредит у сумі 10000 дол. США зі сплатою 24 відсотків річних в строк до 19 серпня 2010 року. Відповідно до умов кредитного договору третя особа [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом з визначенням їх розмірів у встановлені строки та графік погашення кредиту у порядку, визначеного договором. У забезпечення виконання зобов'язань третьої особи [PERSON] по вказаному кредитному договору, банк уклав 19 серпня 2008 року з відповідачем [PERSON] договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язувалася перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі. У вказаних договорах сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обовязки та відповідальність сторін. Відповідач [PERSON] перестала сплачувати своєчасно та у повному обсязі кошти у погашення кредиту. Станом на 29 червня 2016 року заборгованість за кредитом становить 38126,24 дол. США, з них: - заборгованість за кредитом 8466,92 дол. США.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 27834,21 дол. США.; - штрафи: - фіксована частина 10,05 дол. США, процентна складова 1815,06 грн. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Між сторонами по справі за висновком суду фактично відсутній спір з приводу розрахунку заборгованості за кредитним договором, обчисленої станом на 29 червня 2016 року. Крім того, розрахунок наданий позивачем заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Відповідач та третя особа не подали належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів на спростування позову і встановлених судом обставин. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості на загальну суму 38116,19 дол. США, з них: - заборгованість за кредитом 8466,92 дол. США.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 27834,21 дол. США.; - штраф процентна складова 1815,06 дол. США. Необхідно відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки за прострочення виконання зобовязання у вигляді штрафу (фіксованої частини). При цьому, суд враховує правову позицію висловлену Верховним Судом України у Постанові за № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Зокрема, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також, суд враховує, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а звідси штраф не може бути постійною величиною. Крім того, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у повернення сплаченого судового збору кошти в розмірі 1378 грн.

Outcome: partial