Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 28 липня 2015 року звернувся [PERSON] ( далі - позивач) із вищезазначеним позовом, в якому зазначив, що з 1998 року він перебував у шлюбі з [PERSON] (далі - відповідач), який був розірваний рішенням суду від 05.04.2011 року. За рішенням суду від 06.04.2011 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утриманні їх спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку позивача щомісячно. 28.11.2012 року позивач уклав шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на його утриманні. Просить на підставі ст.192 СК України зменшити розмір аліментів з 1/3 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, наполягає на своїх позовних вимогах. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заперечення проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони з 1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі, якій був розірваний на підставі Рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05.04.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 06.04.2011 року з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утриманні неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18 лютого 2011 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 28 листопада 2012 року позивач уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований 28.11.2012 року Відділом РАЦС Сніжнянського МУЮ у Донецькій області. Від нового шлюбу позивач має двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який в силу закону повинен утримувати. Дружина позивача - [PERSON] не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджено довідками від 29.07.2015 року. Позивач працює на Снежнянському машинобудівному заводі, має стабільних дохід, що підтверджено довідкою про доходи від 12.05.2015 року. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки утримання дітей є обов'язком батьків, позивач повинний сплачувати аліменти на утримання спільних дітей сторін. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути змінено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Судом встановлено, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, позивач вдруге одружився, від нового шлюбу має двох малолітніх дітей. Дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зміни сімейного стану позивача доведені належними і допустимими доказами - копією свідоцтв про укладення шлюбу, народження дітей. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в наявності є всі передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів встановлених рішенням суду від 06.04.2011 року оскільки змінився сімейний стан позивача, і вважає можливим частково задовольнити вимоги позивача в частині зменшення розміру щомісячних платежів на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 1/3 до 1/4 частини всіх видів заробітку позивача. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає об'єктивним та справедливим розмір аліментів на утримання спільних дітей сторін у вигляді 1/4 частини доходів позивача, оскільки продовження стягнення з позивача більшого розміру аліментів негативно впливає на матеріальне забезпечення відповідача та його родини. Щодо заперечень відповідача про наявність у позивача заборгованості зі сплати аліментів в сумі 25 000 гривень та неналежного забезпечення спільних дітей сторін суд зазначає, що рішення у справі не впливає на розмір та виплату нарахованої заборгованості по аліментам за минулі періоди, а стосується лише наступних періодичних платежів. Наявна заборгованість у повному обсязі повинна бути стягнута із заробітної плати позивача. Разом з тим, судом наголошується, що діти позивача від нового шлюбу повинні матеріально забезпечуватись нарівні із спільними дітьми сторін, отже майнові інтереси усіх дітей є рівними та захищені законом, тому позов є законним, обґрунтованим, так таким, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial