Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . В червні 2021 року їй стало відомо про те, що в реєстраційних документах ЦНАП за адресою вищезазначеної квартири значиться зареєстрованою колишній власник даної квартири [PERSON] . Зазначила, що після відчуження даного житла [PERSON] у 1996 році, змінилось, ще три власника даного житла. Відповідачка не знайома позивачу. З квітня 1996 року [PERSON] не проживає в даній квартирі за своєю волею у зв`язку з тим, що здійснила відчуження даного житла та вибула на постійне місце проживання. Зі слів сусідів відповідачка на теперішній час проживає у м. Горлівка Донецької області за адресою: [ADDRESS] . В 1996 році відповідачка вивезла із даної квартири усе своє майно і з квітня 1996 року більше ніколи на з`являлась у даній квартирі, не проживає в ній без поважних причин. Також позивачка зазначає, що ніколи не чинила відповідачці яких-небудь перепон у проживанні у даному житлі. Більш того про існування даної особи їй стало відомо лише у червні 2021 року. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 24 травня 2002 року, посвідченого 24 травня 2002 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., позивачу належить квартира [ADDRESS] . Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права № 266330390 від 19.07.2021 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка є власницею квартири, право користування якою просить позбавити відповідача, інші власники на теперішній час відсутні. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка № 139063-21-01, видана 06.07.2020 року Центром надання адміністративних послуг м. Слов`янська. Відповідач в даній квартирі не проживає з 1996 року, , особистих речей не має, що підтверджується Актом № 151 від 13.07.2021 року складеним керівником Комітету мікрорайонну «Центр-2» Карпенко О.Ю. у присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] . За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири, право користування якою просить позбавити відповідача; відповідачка [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин з 1996 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved