Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Андріївської сільської ради, про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем з 30.08.2003 року по 2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народились два сина - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У 2010 році шлюб, укладений між сторонами, було розірвано. Відповідач зобов`язаний виплачувати на користь позивача аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі по ј частці його доходу на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей. Після розірвання шлюбу позивач з дітьми мешкають окремо від відповідача, спорів стосовно місця проживання дітей між сторонами не було, відповідач не заперечував, щоб діти проживали з матір`ю. Відповідач життям своїх синів не цікавиться, не телефонує їм, не виявляє бажання спілкуватись з дітьми та брати участь у їх вихованні. На сьогоднішній день [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, жодного разу не сплатив аліменти на утримання дітей, та у зв`язку із систематичною несплатою відповідачем аліментів відносно нього головним державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області встановлені певні тимчасові обмеження, а також накладено штраф. Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків свідчить про вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язки, покладені на нього законом, результатом чого стало надання Органом опіки та піклування Андріївської сільської ради висновку від 07.04.2020 року № 601/02.4-30 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . З вересня 2010 року позивач з дітьми проживають з її теперішнім чоловіком [PERSON] та спільною донькою [PERSON] , [INFO] . Дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем, дітьми та чоловіком позивача [PERSON] склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Діти знаходяться на обліку у Сергіївській лікарні, їм вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я дітей задовільний. Нагляд за станом дітей з моменту народження і по сьогоднішній день здійснює матір, [PERSON] [PERSON] участі в цій сфері життя дітей не приймав. З 2015 року в літній час діти кожен рік за ініціативи матері направлялись на оздоровлення та відпочинок до дитячих закладів оздоровлення та відпочинку Донецької, Одеської, Івано-Франківської областей, в результаті чого мали змогу відновити свій психологічний, емоційний стан та стан свого здоров`я. Враховуючи те, що відповідач не позбавлений інформації стосовно місця перебування своїх дітей, з боку позивача йому ніколи не чинилися перешкоди у спілкуванні з дітьми, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, на думку позивача, принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і з правової точки зору. Позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив, шляхом публікації оголошень на офіційному порталі «Судова влада» (а. с. 56) та надсилання на адресу мешкання відповідача судових викликів, однак, в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суду не повідомив, жодних клопотань, пояснень або відзиву від відповідача не надходило, з огляду на що, враховуючи згоду позивача, суд на підставі п. п. 3, 4, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Від третьої особи на адресу суду надійшло клопотання з проханням розглядати справу без участі їх представника, заявлені позовні вимоги визнані такими, що підлягають задоволенню. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 30.08.2003 року, 30.08.2003 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 05. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] та [PERSON] . (а. с. 7) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03.04.2014 року (а. с. 6), шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 03.04.2014 року, актовий запис № 4. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2007 року (а. с. 8), батьками [PERSON] , який народився [INFO] у с. Сергіївка Слов`янського району Донецької області, є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.12.2016 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу 19.12.2016 року, актовий запис № 39. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . (а. с. 10) У відповідності до довідки № 65/02.4-27 від 23.01.2020 року, виданої Андріївською сільською радою Слов`янського району (а. с. 9), [PERSON] зареєстрована та мешкає по [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . У відповідності до довідки-розрахунку від 14.01.2020 року № АСВП-42749943/2399 (а. с. 11), заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за весь період сплати аліментів станом на 01.01.2020 року складає суму 93826,17 грн. У відповідності до довідки-розрахунку від 14.01.2020 року № АСВП-42750357/2399 (а. с. 12), заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за весь період сплати аліментів станом на 01.01.2020 року складає суму 93826,17 грн. Згідно з довідкою від 24.01.2020 року № 6, виданою Сергіївським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ст. Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області (а. с. 13), батько неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є учнями 10 та 7 класів Сергіївського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. Андріївської сільської ради, [PERSON] не бере участі у вихованні дітей, не підтримує стосунків з класними керівниками, не відвідує батьківські збори, не бере участі в інших шкільних заходах, не цікавиться навчанням та шкільним життям своїх синів. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції від 31.03.2014 року відкрито виконавче провадження (ВП № 42750357) з виконання виконавчого листа № 2-5128/2007, виданого 19.11.2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки доходу боржника, щомісячно, починаючи з 29.08.2007 року до повноліття дитини. (а. с. 14) Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції від 31.03.2014 року відкрито виконавче провадження (ВП № 42749943) з виконання виконавчого листа № 2-4785/2005, виданого 18.07.2005 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки доходу боржника, щомісячно, починаючи з 15.06.2005 року до повноліття дитини. (а. с. 15) Постановами Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.03.2019 року у виконавчому провадженні ВП № 42750357 щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , через заборгованість, що утворилась внаслідок несплати боржником аліментів, в сумі 139969,34 грн., відносно [PERSON] встановлено певні заборони, а також накладено на [PERSON] штраф. (а. с. 16, 17, 18, 19, 20, 21) Згідно з висновком органу опіки та піклування Андріївської сільської ради № 601/02.4-30 від 07.04.2020 року (а. с. 23-25), за весь час проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з їх матір`ю батько [PERSON] не цікавився життям дітей, не приймав участі в їх вихованні. На теперішній час неповнолітні [PERSON] та [PERSON] мешкають разом матір`ю та вітчимом [PERSON] , якого вважають за свого батька, незважаючи на те, що вони знають про існування свого біологічного батька [PERSON] . Між неповнолітніми [PERSON] , [PERSON] та їх вітчимом [PERSON] доброзичливі стосунки, вони відкриті та відверті у спілкуванні з вітчимом та вважають, що рідному батьку вони не потрібні, що зумовлено байдужістю з боку [PERSON] до них та тривалою відсутністю контактів між батьком та синами, що призвело до втрати родинних зв`язків між ними. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує дітям необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тощо. Все це з боку [PERSON] свідчить про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей свої батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, байдуже ставлення до майбутнього синів принижує гідність дітей, з огляду на що орган опіки та піклування Андріївської сільської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх синів [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а. с. 26) 23.01.2018 року до Реєстру за № 12018050510000160 внесено відомості з приводу злісного ухилення [PERSON] від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно роз`яснень, наданих у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Як передбачає ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач не цікавиться життям своїх неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не спілкується з хлопчиками, добровільної матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] до відповідача як до батька не ставляться, не мають до нього родинних відносин, за свого батька вважають вітчима [PERSON] , з яким у них утворились доброзичливі та відверті стосунки, суд доходить до висновку, що це свідчить про ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] . З іншого боку, відповідачем в судове засідання не надано доказів, що спростовують зазначені обставини. Таким чином, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі ухвали судді від 19.06.2020 року позивачу відстрочено сплату судового збору на строк не більше, ніж до ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved