Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

До суду 20 березня 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби в Харківській області про скасування арешту з квартири [ADDRESS], що накладений постановою Харківської міжрайонної прокуратури від 07.07.2008 року, з виключенням з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо арешту на вищезазначену квартиру, які зареєстровані у розділі № 1008419063101, відкритому на обєкт нерухомого майна, а саме, квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] встановлено в активному стані, запис № 16058565 щодо обтяження даної квартири. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Підстава виникнення обтяження: постанова про уточнення даних в постанові про накладення арешту на майно, виданий 07.07.2008 р., видавник: Харківська міжрайонна прокуратура. Відомості про субєктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжують: [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених (а.с.43-45), позивачі посилаються на те, що [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS], а саме: 1/12 частина на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 11.06.2003 р.; 1/4 частина на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24.10.1994 р. № 5-94-38198; 1/6 частина на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 29.04.2015 р. по справі № 643/16134/14-ц (1/12+1/4+1/6). Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку. [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина квартири [ADDRESS] на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 29.04.2015 р. по справі № 643/16134/14-ц. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29.04.2015 р. по справі № 643/16134/14-ц, яким було визнано право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] у таких частинах: за [PERSON] на 1/6 частину; за [PERSON] на 3/6 частин, знято арешт з 3/4 частини вищезазначеної квартири, які належать на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.10.1994 р. ХМЦПДЖФ №5-94-38198. Таким чином, за [PERSON] не залишилось частки у праві власності на вищезазначену квартиру. 30.11.2016 року державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради виніс рішення про відмову у знятті арешту з вищезазначеної квартири, який був накладений постановою Харківської міжрайонної прокуратури від 07.07.2008 року відносно майна [PERSON]. Позивачі просила розглядати справу без їх участі та за участю їх представника [PERSON], про що виклали у письмових заявах (а.с.96,97). Представник позивачів [PERSON], який діє на підставі довіреностей (а.с.8,9), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив, в звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засіданні відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував, про що виклав у письмовій заяві (а.с.63). Третя особа Московський ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області просив провести судовий розгляд без участі його представника та прийняти рішення на розсуд суду, про що виклав у письмовій заяві (а.с.98). Від третьої особи Харківської місцевої прокуратури № 6 13.06.2017 року надійшла письмова заява про проведення судового розгляду без участі представника прокуратури та про не заперечення проти задоволення позову у разі встановлення наявності підстав для зняття арешту (59). Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 4 просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на долучені до матеріалів справи письмові пояснення. 25 липня 2017 року до суду надійшли письмові пояснення Харківської місцевої прокуратури № 6, в яких заявник посилається на безпідставність позовних вимог та просить закрити провадження у справі, посилаючись на те, що з метою забезпечення цивільного позову у кримінальній справі № 93060255 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених п.9 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 187 , ч.2 ст. 296 КК України постановою Харківської міжрайонної прокуратури від 07.07.2008 року накладено арешт на майно обвинуваченого. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 05.08.2013 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п.9 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 187 , ч.2 ст. 296 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років, із конфіскацією всього майна засудженого. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29.04.2015 р. у справі № 643/16134/14-ц за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] та знято арешт з 3/4 частин вищезазначеної квартири, що належить на праві спільної сумісної власності, а в задоволенні позову в частині зняття арешту з 1/12 частини спірної квартири, що належить [PERSON], відмовлено, та це майно підлягає конфіскації за вироком суду. Підстави для зняття арешту з усієї спірної квартири відсутні (а.с.76-77). Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що постановою слідчого Харківської міжрайонної прокуратури від 07.07.2008 року був накладений арешт на майно обвинуваченого [PERSON], зокрема, на нерухоме майно квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с.103). Вироком Харківського районного суду Харківської області від 05.08.2013 р. у справі № 2024/10547/2012 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п.9 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 187 , ч.2 ст. 296 КК України та призначено покарання по ч.1 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 15 років, із конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого (а.с.115-122). Квартира [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право власності на житло від 24.10.1994 р. зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.2003 року, спадкоємцями майна гр. [PERSON], померлої 07.08.2000 р., є в рівних частках кожний: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спадкове майно складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS] (а.с.13). Право власності на вказане майно зареєстровано у встановленому законом порядку. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.06.2003 р., [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/12 частини квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.06.2003 р. (а.с.14). Таким чином, [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] стало належати по 1/3 частини вищезазначеної квартири. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 29.04.2015 року у справі № 643/16134/14-ц за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], з яких, за [PERSON] на 1/6 частину, за [PERSON] на 3/6 частин, та знято арешт з 3/4 частин квартири, які належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності. В решті вимог відмовлено. Цим рішенням встановлено, що 09.06.2003 р. [PERSON] [PERSON] та [PERSON] подарували належні їм на праві власності 2/3 частини квартири, а [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли їх у дар (а.с.15-19). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 30.11.2016 р. № 32651990 [PERSON] [PERSON] відмовлено у державній реєстрації припинення арешту нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] на підставі поданих нею документів в звязку з тим, що на вищезазначену квартиру накладений вид обтяження арешт нерухомого майна на підставі постанови Харківської міжрайонної прокуратури від 07.07.2008 року (а.с.24). Як зазначено у Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Постановою державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 17.01.2017 року ВП № 42443455 виконавчий лист № 2024/10547/2012, виданий 13.01.2014 року Харківським районним судом Харківської області про конфіскацію на користь держави всього майна, що є власністю [PERSON], повернуто стягувачу з тих підстав, що майно та інші цінності, належні боржнику [PERSON] на праві власності, на які за Законом можливо звернути стягнення, відсутні, зокрема, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за боржником на праві власності майна не зареєстровано (а.с.100). Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Накладення арешту на квартиру [ADDRESS] порушує право власності позивачів, які є співвласниками цієї квартири. Таким чином позовні вимоги обґрунтовані, доведені та такі, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивачі понесли судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 640 грн. 00 коп., кожний (а.с.1-4). Суд розподіляє судові витрати по справі відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved