Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 04.11.2006р. було укладено шлюб, від якого у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 19.07.2012р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем, а відповідач з липня 2012 року не приймає участь у вихованні та утриманні спільної дитини. Посилаючись на вищевикладене, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2218грн. щомісячно, починаючи стягнення з 19 липня 2012 року і до повноліття дитини а також стягнути на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 1500грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив слухати справу у його відсутності. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1109грн., що складає 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини, посилаючись на те, що згідно рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 26.10.2006р. з нього стягнуто аліменти на утримання [PERSON] ,, [INFO] , та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітної плати щомісячно, починаючи з 25.05.2006р. та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, зазначав, що 27.11.2015р. він уклав з [PERSON] шлюб, а [INFO] у нього з [PERSON] народилася донька - [PERSON] , яка також знаходиться на його утриманні. Також зазначав, що на його утриманні знаходиться його мати - [PERSON] , [INFO] , яка отримує пенсію, однак її розмір недостатній для належного забезпечення продуктами харчуванням, необхідними ліками, погашення комунальних платежів та інших витрат, та яка проживає разом з [PERSON] та його сім`єю. Заробітна плата відповідача, який працює в ТОВ «САН ТЕХ РАЙ», складає від 4105,50грн. до 4125,62грн. на місяць, що свідчить про скрутне матеріальне становище і про те, що він не в змозі сплачувати повністю зазначений позивачем розмір аліментів. Просив розглядати справу у відсутність відповідача та його представника. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 04.11.2006р. між сторонами було укладено шлюб, від якого у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про одруження та про народження дитини.(а.с.9,13) Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 19.07.2012р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією цього заочного рішення. (а.с.12) Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26.10.2006р. встановлено, що з 02.11.2002р. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого [INFO] народилися близнюки [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03.04.2006р. шлюб між ними розірвано. Цим рішенням з [PERSON] (відповідача у справі) стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від заробітної плати щомісячно, починаючи з 25.05.2006р. та до досягнення дітьми повноліття. (а.с.37-39) 27.11.2015р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.40) [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про її народження вказані - [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.41) Згідно довідки ТОВ «САН ТЕХ РАЙ» від 02.06.2020р. №2, виданої [PERSON] , його дохід за період з 01.01.2012р. по 31.05.2020р. складає 259447,77грн., зокрема, починаючи з січня 2020р. по травень 2020р. заробітна плата нарахована в сумі від 5100грн. до 5125грн. (а.с.34-36) 03.12.2013р. до Приморського районного суду м.Одеси звернулася позивач з позовом до відповідача, третя особа - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні, про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08.06.2015р., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2015р., рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 22.01.2015р. у справі №521/3910/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав та за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні, про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яким було задоволено позов [PERSON] та відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] , скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні, про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні задоволені частково., а саме усунено [PERSON] перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , та у її вихованні; встановлено порядок та спосіб у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] , [INFO] : кожної неділі щомісяця з 11.00 до 15.00; зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , та у її вихованні; в позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав відмовлено. (а.с.59-75) Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторонами не заперечується, що [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Згідно до ст.7 Закону України «Про держаний бюджет України на 2020р.» станом на 01.01.2020р. прожитковий мінімум на одну дитину від 6 до 18 років становить 2218,00 грн., тобто розмір аліментів не може бути нижчим ніж 1109грн. Доказів того, що відповідач отримує інший дохід, ніж підтверджено представником відповідача, представником позивача надано не було. Таким чином, з урахуванням відомостей про дохід відповідача, наявність на його утриманні трьох дітей, в тому числі двох дітей, на утримання яких він сплачує аліменти за рішенням суду, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1109грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 29.05.2020р. Що стосується інших позовних вимог позивача суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Посилання представника позивача на рішення апеляційного суду Одеської області від 08.06.2015р. у справі №521/3910/14-ц, як на підставу стягнення аліментів за минулий час, а саме починаючи з 19.07.2012р., не може слугувати доказом того, що позивачем вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вона не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, оскільки предметом тієї справи були зовсім інші правовідносини, які виникли між сторонами. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів про те, що позивач зверталася до відповідача з вимогою надавати кошти на утримання доньки, а відповідач ухилявся від сплати аліментів після розірвання шлюбу, тобто після 19.07.2012р., підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів за минулий період не вбачається. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь правничу допомогу у розмірі 1500грн., на підтвердження чого надала договір про надання юридичних послуг №53/Ад від 28.05.2020р., укладений між не та адвокатом Паркаєвим С.В., пунктом 4.1 розділу 4, п.5.1 розділу 5 якого передбачено, що за надані послуги замовник сплачує виконавцеві плату в розмірі 1500грн., замовник здійснює оплату за цим договором одноразово в готівковій або безготівковій формі. (а.с. 5-7). Однаку цьому договорі не зазначено, коли саме повинна бути внесена плата за правничу допомогу та матеріали справи не містить доказів сплати зазначеної позивачем суми в якості правничої допомоги. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Представником позивача до закінчення судових дебатів не було зроблено заяви про надання доказів сплати витрат на правничу допомогу. Враховуючи вищенаведене, суд позбавлений об`єктивної можливості пересвідчитись щодо сплати позивачем її представнику адвокатського гонорару, враховуючи обставини справи, у суду відсутні підстави для задоволення відповідної вимоги. Дана позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року справа № 922/1163/18. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. в дохід держави.

Outcome: partial