Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до Гродівської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку, третя особа Міськрайонне управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 жовтня 2004 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДН № 064309, згідно з яким їй надано у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 1422781600:11:000:0137, площею 14,650 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради. Згідно з державним актом земельну ділянку позивачці виділено Розпорядженням голови Красноармійської районної державної адміністрації №115 від 17.03.2004 року. Згідно з Розпорядженням голови Красноармійської районної державної адміністрації від 17.03.2004 року №115 року «Про виділення земельних ділянок в розмірі земельних паїв в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Іванівської сільської ради», та додатком до даного розпорядження (список) під номером 1 значиться [PERSON] , якій передано у власність земельну ділянку площею 14,65 га, кадастровий номер 1422781600:11:000:0137. У 2020 році позивачка дізналась, що вказаний кадастровий номер належить іншій земельній ділянці та з іншою площею, а саме вказаний кадастровий номер належить земельній ділянці площею 5,07 га, власником якої є [PERSON] , що підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру. Згідно абзацу третьому пункту 4 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. З метою приведення документів у відповідність та присвоєння земельній ділянці іншого індивідуального кадастрового номеру позивачка звернулась до землевпорядної організації, яка виготовила технічну документацію із землеустрою, в пояснювальній записці (пункт 2) до якої значиться, що розробка документації здійснюється з метою присвоєння нового кадастрового номеру у зв`язку з тим, що кадастровий номер 1422781600:11:000:0137 вже присвоєний іншій земельній ділянці (копію долучаю). В результаті розробки технічної документації земельній ділянці позивачки було присвоєно новий унікальний кадастровий номер 1422781600:11:000:0842, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.12.2020 року. В подальшому з метою реєстрації земельної ділянки з новим (правильним) кадастровим номером в Державному реєстрі речових прав позивачка звернулась до державного реєстратора, однак отримала відмову, з якої вбачається що у зв`язку з тим, що в державному акті вказаний інший кадастровий номер, зареєструвати земельну ділянку не виявляється можливим. Внести виправлення до державного акту в частині зазначення нового кадастрового номеру наразі неможливо, оскільки з 2013 року відповідний порядок відсутній в законодавстві. Відтак наявність державного акту з відомостями, що не відповідають дійсності, створює перешкоди у реалізації права власності позивачки, без реєстрації земельної ділянки з правильним кадастровим номером у Державному реєстрі речових прав у позивачки відсутня можливість розпоряджатись своїм майном. В такому разі вона вимушена звернутись до суду та прохати суд визнати державний акт недійсним та визнати за нею право власності на належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 1422781600:11:000:0842. Іншим способом вирішити дане питання неможливо. Позивачка просить суд недійсним державний акт серії ДН № 064309 від 01.10.2004 року на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Іванівської сільської ради, виданий на ім`я [PERSON] , та визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1422781600:11:000:0842, площею 14,6500 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області. Ухвалою суду від 23 червня 2021 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 13 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви просила справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача - Гродівської селищної ради до судового засідання не з`явився. До суду 06.09.2021 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи - Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з розпорядженням голови районної державної адміністрації від 17.03.2004 №115 «Про виділення земельних ділянок в розмірі земельних паїв в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Іванівської сільської ради» громадянам - власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) АТЗТ «Іванівське», та додатком до даного розпорядження (список) позивачу передана у власність земельна ділянка з кадастровим номером 1422781600:11:000:0137 та площею 14,65 га (а.с.8-9,10). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №064309, виданого на підставі Розпорядження голови Красноармійської райдержадміністрації від 17.03.2004 за №115 земельна ділянка площею 14,650 га з кадастровим номером 1422781600:11:000:0137, яка розташована на території Іванівської сільської ради Покровського (колишнього Красноармійського) району, належить [PERSON] , цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401405021 від 01 жовтня 2004 (а.с.7). Згідно відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка кадастровий номер 1422781600:11:000:0137, яка розташована на території Іванівської сільської ради площею 5,07 га для ведення фермерського господарства належить [PERSON] (а.с.16). В результаті розробки технічної документації земельній ділянці позивачки було присвоєно новий унікальний кадастровий номер 1422781600:11:000:0842, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.12.2020 (а.с.11-12, 13). Таким чином, виданий позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку містить помилку у кадастровому номері, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 1422781600:11:000:0137 зареєстрована на іншу особу. Земельній ділянці позивачки присвоєно новий унікальний кадастровий номер 1422781600:11:000:0842. Згідно з частиною 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частина 3 цієї статті передбачає способи захисту прав громадян на земельні ділянки, зокрема це: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з частиною 1 статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У статті 158 ЗК України зазначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до пункту 156 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012 р. виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Рішенням №58694469 від 11 червня 2021 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Левченко С.Г. відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку , кадастровий номер 1422781600:11:000:0842 за [PERSON] у зв`язку із суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими правами на земельну ділянку (а.с.17). Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У статті 373 ЦК України зазначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved