Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

До Рівненського міського суду звернулася [PERSON] з позовом про збільшення розміру аліментів призначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17.02.2016 р. , стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що не зважаючи на визначений судом розмір аліментів, відповідач оплачує їх не в повному обсязі, відповідно утворилася заборгованість, яка складає 15666 грн. 13 коп. Позивач зазначає, що самостійно забезпечує сина необхідним, однак утримання сина потребує додаткових витрат, окрім того, вимушена нести додаткові витрати за оренду житла. 20.09.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов. Відповідач не заперечує щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме, просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів до 1109 грн., але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставу своїх заперечень зазначає, що твердження позивача про наявність заборгованості по сплаті аліментів не відповідає дійсності, оскільки не завчаючи на визначений судом розмір аліментів відповідач сплачує кошти особисто на руки позивачу, окрім того, купує одяг, взуття та іграшки для дитини. Відповідач стверджує, що заробітної плати чи інших видів доходу не отримує, його дохід складають під заробітки на ремонтах приміщень, які містять тимчасовий характер. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17.07.2019 р. відкрито провадження по цивільній справі та призначено до розгляду з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Представник позивача вимоги довірителя підтримала повністю, з підстав та мотивів наведених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні підтримав заперечення викладені у відзиві на позов та позовні вимоги визнав частково, а саме, не заперечив проти збільшення розміру стягуваних аліментів до 1109 грн., щомісячно. Представник відповідача в судовому засіданні, підтримала заперечення відповідача та просила позов задовольнити частково, в інтересах свого довірителя. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 19.06.2015 р. шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано, визначено місце проживання неповнолітнього сина разом з матір`ю. На підставі заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17.02.2016 р., яке набрало законної сили 11.03.2016 р., видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 16.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах №31612 від 17.04.2019 р. здійснено державним виконавцем,заборгованість по виконанню виконавчого листа №569/16730/15-ц від 22.06.2016 р., станом на 01.04.2019 року становить 15666,13 грн, однак, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах №72841від 02.09.2019 р. здійснено державним виконавцем,заборгованість по виконанню виконавчого листа №569/16730/15-ц від 22.06.2016 р., станом на 01.09.2019 року, становить 12666,13 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум становить 1779 грн., з 1 липня - 1859 грн., з 1 грудня - 1921грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум становить 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн. Заявлений позивачем розмір аліментів - 2500 грн. на дитину на думку суду є завищеним і не обґрунтованим жодними належними доказами. Зокрема відсутні будь які докази достатності заробітку (доходу) платника аліментів, та позивачем жодними належними доказами не доведено розмір аліментів, а саме по 2500 грн., щомісячно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює викладачем в Рівненській дитячій музичній школі №1, та відповідно до довідки про доходи від 21.06.2019 р. №5, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.12.2018 р. по 31.05.2019 р. становить 57057,19 грн. (а.с.8,9) Натомість відповідач заробітної плати або інших видів доходу не отримує, що підтверджується відповідною довідкою форми ОК-5 про застраховану особу від 28.08.2019 року та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 29.08.2019 р. З трудової книжки [NUMBER] на ім`я [PERSON] , вбачається, що відповідач з 31.12.2014 р. звільнений з роботи, та з 2015 року перебував на обліку в Рівненському районному центрі зайнятості, як безробітний. Суд звертає увагу, що долучені відповідачем квитанції до відзиву на позов, є неналежними доказами, оскільки поганої якості та не містять інформації про те, для кого і ким було придбано певні ліки чи товари, окрім того не несуть інформації про погіршення чи зміну матеріального стану відповідача. За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач зазначає, що вимушена нести додаткові витрати на дитину, що зумовлені орендою житла, однак участь у додаткових витратах на дитину не є предметом звернення до суду з даним позовом і повинно розглядатись окремо, дане стосується і тверджень позивача про витрати на лікування дитини та купівлю медичних препаратів, одягу, продуктів харчування. Суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 1200 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дітям належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Крім того, відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial