Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

До суду 18 липня 2017 року надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості у розмірі 31258,28 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 06.12.2013 р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 15611 грн. 73 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, в зв'язку з чим станом на 12.06.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 31258 грн. 28 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 5353 грн. 88 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3439 грн. 86 коп.; заборгованості за пенею та комісією у розмірі 6852 грн. 80 коп.; штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди у розмірі 15611 грн. 74 коп. 13.09.2017 року відповідач надав заяву про застосування строків спеціальної позовної давності та про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 6852 грн. 80 коп. та у частині стягнення штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди у розмірі 15611 грн. 74 коп. на підставі спливу строків позовної давності (а.с.44). 04.10.2017 року до суду надійшли письмові пояснення позивача про відсутність підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, оскільки порушення зобов'язання триває та відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, в яких просив позовні вимоги задовольнити. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без участі його представника, про що виклав у письмовій заяві (а.с.37). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.45), визнав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом у розмірі 5353 грн. 88 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3439 грн. 86 коп. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 6852 грн. 80 коп. та штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди у розмірі 15611 грн. 74 коп. визнав частково, просив застосувати спеціальну позовну давність до цих позовних вимог у один рік. Зазначив, що до цих правовідносин належить застосувати ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої неустойка (штраф та пеня) не повинні перевищувати половини заборгованості, крім того, штраф в розмірі 702 грн. 21 коп. відповідно до п.2.2. Генеральної угоди сплачується позичальником одноразово за порушення ним зобов'язань. В зв'язку з чим визнав суму пені, що підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 2569,80 грн. за останній рік, що передує зверненню позивача до суду, та штраф у сумі 702 грн. 21 коп. В решті позовних вимог просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеної між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 06.12.2013 р., банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 5353 грн. 88 коп. на строк 24 місяці, з 06.12.2013 р. по 21.12.2015 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі потреби в сумі 5353 грн. 88 коп. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту у вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 267 грн. 91 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил (п.2.1.). Сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 702 грн. 21 коп. (п.2.2.). Пунктом 2.9. Генеральної угоди передбачена зміна процентної ставки. Відповідно до положень ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Обов'язок позичальника повернути позикодавцеві суму позики передбачений ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, в зв'язку з чим станом на 12.06.2017 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 5353 грн. 88 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3439 грн. 86 коп. (а.с.4). Наявність та розмір заборгованості по кредиту та процентам відповідач не оспорює, та вищезазначені суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно розрахунку заборгованості, у відповідача наявна заборгованість саме за комісією, у розмірі 6852 грн. 80 коп., а не за комісією та пенею. Вищезазначене підтверджується самим розрахунком, в якому ставка пені зазначена, як 0,00 грн. За таких обставин, застосування спеціальної позовної давності у один рік, відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, до вимоги про стягнення заборгованості за комісією, чинним законодавством не передбачено, та позовна вимога про стягнення комісії у розмірі 6852 грн. 80 коп. обґрунтована та підлягає задоволенню. Вимога про стягнення з відповідача штрафу, відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. ст. 549, 550, 611, 624 ЦК України за порушення грошового зобов'язання передбачена сплата неустойки (пені, штрафу). Відповідно до п.2.2. Генеральної угоди сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 702 грн. 21 коп. Умовами Генеральної угоди передбачено щомісячне погашення заборгованості позичальником щомісячним платежем у сумі 267 грн. 91 коп. Згідно розрахунку заборгованості, відповідачем з 06.12.2013 р. по 12.06.2017 р. погашення заборгованості не здійснювалось взагалі, відповідно до умов Генеральної угоди, позичальником сплачений одноразовий платіж під час укладення Генеральної угоди 06.12.2013 р. у розмірі 450 грн. Отже кожний місяць мало місце порушення зобов'язання відповідачем. Таким чином, твердження представника відповідача про те, що зобов'язання по сплаті штрафу у розмірі 702 грн. 21 коп. має одноразовий характер, безпідставне. Крім того, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положення ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов'язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін, оскільки відповідно до Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону, дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом. Оскільки Генеральна угода між сторонами укладена 06.12.2013 р., до набрання чинності цим Законом, його дія на цей договір не поширюється Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд за заявою відповідача застосовує спеціальну позовну давності до позовної вимоги про стягнення штрафу, відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, та стягує з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 8426 грн. 52 коп. (702,21х12). Таким чином, судом встановлена наявність підстав для часткового задоволення позову. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial