Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] (далі - заявник), заінтересована особа Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області Дмитрівська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - заінтересована особа), із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що у державному акті на право приватної власності на землю від 19.03.1996 серії ДП його прізвище вказано як « [PERSON] », а згідно з паспортом його прізвище « [PERSON] ». Ця обставина перешкоджає заявнику зареєструвати право власності на садибу, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і складається з житлового будинку та земельної ділянки для його обслуговування та ведення особистого підсобного господарства. На підставі викладеного, посилаючись на 315 ЦПК України, заявник просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа - державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 19.03.1996, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №284 та виданий на підставі рішення Миколаївської сільської ради народних депутатів від 13.12.1995 №72, згідно з яким йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2226 га для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.12.2019 прийнята до розгляду заява [PERSON] , заінтересована особа Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного окремого провадження і призначене перше відкрите судове засідання. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі її представника, просив рішення ухвалити на розсуд суду. Суд, вислухавши заяви по суті представника заявника, допитавши свідків, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Заявнику встановлення факту належності йому державного акту на право приватної власності на землю необхідно для реєстрації його права власності на цю земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок. В п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 р. № 15, роз`ясняється, що на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, що відповідає п.6 ст. 273 попереднього ЦПК, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 19.11.1998 Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданій 16.09.1998 ДПІ у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, прізвище, ім`я та по батькові заявника записано як [PERSON] . Таке ж прізвище зазначене у рішенні виконавчого комітету Петропавлівської районної ради народних депутатів від 22.01.1986 року №29, яким заявнику надано дозвіл на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] ; будівельному паспорті на забудову садиби за [ADDRESS] , оформленому і підписаному 22.01.1986 головою та секретарем виконкому Петропавлівської районної ради народних депутатів, в якому міститься проект забудови земельної ділянки та план забудови земельної ділянки; у довідці № 1569 від 07.11.2019 виконавчого комітету Миколаївської сільської ради про те, що згідно з записом погосподарської книги господарського обліку № [NUMBER] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , яке належить заявнику, малолітні та неповнолітні діти не зареєстровані; у рішенні виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 22.01.1986 року №29, яким присвоєно житловому будинку, власником якого являється заявник [PERSON] , адресу: [ADDRESS] ; у довідці від 02.10.2019 № 1071/218, виданій колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», де зазначено, що 27.02.2001 проведена інвентаризація житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на ім`я заявника, але право власності не було зареєстровано, з інвентаризаційної справи вбачається , що право власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за заявником в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.06.2005; у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарським будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , виготовленому ФОП [PERSON] 18.11.2019 на замовлення заявника. Тільки у державному акті на право приватної власності на землю серії ДП від 19.03.1996, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №284 та виданий на підставі рішення Миколаївської сільської ради народних депутатів від 13.12.1995 №72, згідно з яким передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2226 га для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства за адресою: [ADDRESS] прізвище, ім`я та по-батькові особи, якій видано цей державний акт, вказано як [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони є сусідами заявника і підтверджують, що зазначена земельна ділянка дійсно ним приватизована і належить йому. Отже, у вказаному державному акті на право приватної власності на землю прізвище заявника не збігається з прізвищем, вказаним у паспорті, внаслідок допущеної помилки в написанні його прізвища при виготовленні цього правовстановлюючого документу. У п.45 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Таким чином, суд поза розумним сумнівом встановив, що досліджені ним належні та допустимі докази є достатніми для висновку про те, що державний акт на право приватної власності на землю серії ДП від 19.03.1996 дійсно належить заявнику.

Outcome: approved