Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

До Олександрівського районного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 06 березня 1991 року Горлівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №447. В обґрунтування позову зазначив, що після одруження вони проживали разом до грудня місяця 1994 року. Стосунки розладились зовсім, подружнє життя у сторін не склалося,через відсутність взаєморозуміння між ними, та взаємоповаги, стали частими сварки. Дружина виїхала із села, залишивши йому на виховання спільного сина, який на теперішній час є повнолітнім. Шлюбні відносини між ними припинені з 1994 року, та з цього часу проживають окремо, спільним побутом не пов`язані. На теперішній час позивач має іншу сім`ю. Тому вважає, що подальше продовження спільного життя з відповідачем суперечить їхнім інтересам. За таких обставин, просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 08 год. 30 хв. 03 лютого 2021 року. Позивач - [PERSON] , в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Зазначив, що вони проживають окремо, дружина проживає на тимчасово окупованій території, та повертатися не має наміру. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть, та майнового спору між ними немає. Відповідач - [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі, хоча про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги , об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06 березня 1991 року Горлівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 447, що підтверджується свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 02 грудня 2020 року ( а.с. 6). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. В межах даної цивільної справи, спору про поділ спільного майна подружжя не має. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя тривалий час разом не проживає, зберігати сім`ю намірів не має. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved