Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . На момент придбання позивачем вказаної квартири за цією адресою колишнім власником житла було зареєстровано [PERSON] , місцезнаходження якої позивачу не відомо, зв`язку з відповідачем [PERSON] також не має. Відповідач не користується квартирою [ADDRESS] , в якій зареєстрована, понад два роки без поважних причин. Весь цей час відповідач не сплачує комунальні платежі, які нараховуються за вказаною адресою, на ім`я відповідача не надходить поштова кореспонденція, особистих речей відповідача в спірній квартирі немає. Оскільки комунальні платежі нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, а відповідач не допомагає їх сплачувати, позивач вимушена самостійно нести витрати з оплати вартості комунальних послуг, окрім того, позивач не може оформити своє право на отримання субсидії, тобто той факт, що відповідач зареєстрована у належній позивачу квартирі, чинить останній перешкоди в користуванні нею. З огляду на вищенаведене позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надсиланням поштовою кореспонденцією на адресу місця реєстрації відповідача судових викликів, проте, своїм правом на надання відзиву відповідач не скористалася, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використала, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього \~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до реєстраційної картки (а. с. 8) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігуном В.В., зареєстрованим в реєстрі за № 6256 (а. с. 9), [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 188608392 від 13.11.2019 року (а. с. 10), власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до акту № 672 від 13.12.2019 року (а. с. 11), складеному керівником комітету м-ну «ЖЕУ 3» в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , за адресою реєстрації не проживає з 2017 року, особистих речей [PERSON] в квартирі немає. \~ \~ \~ \~За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі [ADDRESS] не мешкає без поважних причин з 2017 року, вона не є членом сім`ї позивача, а також не є особою, які можуть бути прирівняні до членів сім`ї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, а тому вона має бути позбавлена права користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки її право користування даною квартирою перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved