Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа - Виконавчий комітет Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання особи такою, що витратила право користування житловим приміщенням - квартирою. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа - Виконавчий комітет Жовтневої районної у місті ради до суду не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, просили прийняти рішення згідно чинного законодавства. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 29.10.2004, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, Панченко А.А.. Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за нею 12 листопада 2004 року в КП «ДОР « Криворізьке бюро технічної інвентаризації» , номер запису 511 в книзі 4 дод. П-174. У 2005 році на проханні відповідача [PERSON] рідної сестри [PERSON] вона з сином [PERSON] зареєструвала їх в спірній квартирі за умови, що вони будуть регулярно сплачувати комунальні послуги за квартиру. В листопаді 2005 року відповідачі забрав свої особисті речі виїхали з квартири та міста, місце їх перебування невідоме. Враховуючи, що нарахування платежів комунальними підприємствами проводяться на всіх зареєстрованих в квартирі, [PERSON] самостійно не в змозі їх сплачувати. Реєстрація відповідачів в квартирі унеможливує її звернення до органу соціального захисту для оформлення субсидії. За правилами ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи правові підстави даного позову і його правове обґрунтування, то саме на підставі ст. 391 ЦК України він підлягає задоволенню у зв'язку з його доведеністю та обґрунтованістю. Такі правові висновки не суперечать правовій позиції Верховного Суду України, що висловлені у постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] відсутні за місцем своєї реєстрації з листопада 2005 року, що підтверджується, актом про непроживання ( а.с. 8). За таких обставин позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання особи такою, що витратила право користування житловим приміщенням - квартирою підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права»(право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше). Із вказаної норми випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 107,116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). А тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial