Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на майно. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 23.09.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/53714/3178/73. Згідно пункту 1.1 банк зобов'язався надати відповідачу споживчий кредит в сумі 60 000 доларів США строком по 22.09.2011 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,5 відсотків річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 10.09.2014 року за кредитним договором від 23.09.2005 року, укладеним між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] рахується заборгованість на суму 4 708 188, 74 грн. В забезпечення виконання зобов'язань з повернення кредитних коштів 23.09.2005 року між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 014/3178/73/46. Згідно п. 1.2 предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки TOYOTA LAND CROUSER, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності. Представник позивача, просить суд звернути стягнення на рухоме майно за договором застави транспортного засобу № 014/3178/73/46 від 23.09.2005 pоку, а саме: автомобіль марки TOYOTA LAND CROUSER, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], тип - легковий Універсал, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане МРЕВ-1 ДАІ УМВС Дніпропетровській області 23.09.2005 pоку, що належить [PERSON] на праві приватної власності, для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/53714/3178/73 від 23.09.2005 року у сумі 4 708 188, 74 грн. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на майно підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/53714/3178/73. Згідно п.п. 1.1, 1.2., 1.3., 1.4. банк зобов'язався надати відповідачу споживчий кредит в сумі 60 000 доларів США строком по 22.09.2011 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,5 відсотків річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхні зобов'язання не буде виконаний у повному обсязі. В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 23.09.2005 року, згідно з якою заборгованість станом 10.09.2014 року становить 4 708 188,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 762 144, 41 грн.; заборгованість за відсотками складає 943 144, 18 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та за несвоєчасну сплату процентів по кредиту складає 3 002 900,15 грн. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 014/53714/3178/73 23.09.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 014/3178/73/46, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 739. Згідно п. 1.2 предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки TOYOTA LAND CROUSER, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Згідно з п. 2.3. договору застави заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмету застави у випадку якщо кредит, що забезпечений заставою не буде погашений у встановлені кредитним договором строки. Таким чином, оскільки зобов'язання по кредитному договору № 014/53714/3178/73 від 23.09.2005 року не виконано, заборгованість за договором кредиту існує, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved