Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 18 серпня 2016 року звернулося Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - позивач, АТ «Ощадбанк») з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому вказало, що 02 березня 2012 року АТ «Ощадбанк» та фізична особа - [PERSON] уклали кредитний договір № 201210, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 50 000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11,00 % річних. Відповідач зобов'язався щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1 428,57 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 01 квітня 2012 року. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 10.06.2016р. має заборгованість 1 468,43 гривень. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 1 468,43 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Оскільки суду невідоме зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача, останній у судове засідання викликався в суд через оголошення у пресі. [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 02 березня 2012 року АТ «Ощадбанк» та фізична особа - [PERSON] уклали кредитний договір № 201210, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 50 000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11,00 % річних (а.с. 8-11). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається на 36 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 27 лютого 2015 року на споживчі потреби позичальника (а.с. 8). Позивач зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 50 000,00 грн.. Згідно з п. 1.5 договору відповідач зобов'язався щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1 428,57 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 01 квітня 2012 року (а.с.8). Відповідач порушив вимоги договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобов'язання, передбачене договором, а тому станом на 10.06.2016 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 1 468,43 гривень, яка складається з сум: -заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) - 915,43 грн., -заборгованість за нарахованими відсотками - 160,86 грн.; -3% річних від простроченої суми - 39,02 грн.; -інфляційне збільшення заборгованості - 353,12 грн. Відповідно до підпунктів 4.2.1 та 4.2.2 банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по договору та при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених договором вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором, а також стягнути заборгованість в примусовому порядку (а.с. 9). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклав договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобов'язання, яке належним чином не виконав та прострочив зобов'язання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором. Позов доказано кредитним договором № 201210 від 02.03.2012 р. (а.с.8-11), розрахунком заборгованості (а.с. 12). Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем понесені судові витрати: витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 195 гривень (1560 грн/8 оголошень), що підтверджено відповідними документами. Судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в загальній сумі 1573 гривень.

Outcome: approved