Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернулися позивачі з позовом до [PERSON] , яка діє також як законний представник неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому з урахуванням уточнення просили суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] таким чином: надати у користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,7 кв.м. з прилеглим до кімнати балконом; надати у користування [PERSON] житлову кімнату площею 13,2 кв.м; залишити у користуванні [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею - 16,5 кв.м. з прилеглим до кімнати балконом; інші приміщення: кухню площею 7,0 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м., коридор площею 9,7 кв.м., гардеробну площею 2,4 кв.м. - залишити у загальному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 09.02.2017 року за р. № 258, посвідчений ПН ХМНО Алексеєвою Л.В. На теперішній час вищевказана квартира складається з трьох кімнат, 1-а кімната площею 16,5 кв.м., 2-га кімната площею 12,7 кв.м., 3-тя кімната площею 13,2 кв.м., а також має кухню площею 7,0 кв.м., складається з вбиральні площею 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., коридору площею 9,7 кв.м., гардеробної площею 2,4 кв.м. Квартира обладнана двома балконами. Зазначив, що квартира була придбана ним за кошти, які подарувала йому мама [PERSON] , про зазначене свідчить п. 4 договору купівлі-продажу квартири та договору дарування грошей від 09.02.2017 року за р. № 257, посвідчений ПН ХМНО Алексєєвою Л.В. Вказали, що в квартирі мешкають три окремі сім`ї. [PERSON] розлучений, займає кімнату площею 12,7 кв.м. з найменшим балконом. Зазначили, що в спірній квартирі, мешкає також [PERSON] 1964 року народження, вона займає кімнату площею 13,2 кв.м. без балкону. Вказав, що відповідач разом з дітьми займає найбільшу кімнату площею 16,5 кв.м., яка має також найбільший балкон. Позивачі вважають, що запропонований ними порядок користування квартирою максимально відповідає правам та інтересів сторін у спорі, так як власник квартири займає найменшу кімнату, його мати займає кімнату середніх розмірів, а колишня дружина разом із дітьми займає найбільшу кімнату з балконом. Зазначили, що між ними виникають чвари і конфлікти, зокрема, стосовного того, що відповідач бажає окрім самої великої кімнати та яка має самий великий балкон у квартирі також вільно користуватись двома іншими кімнатами, які займають позивачі. У зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду. Ухвалою суду від 03.01.2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 26.08.2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивачі та їх представник адвокат Черняк А.Л. у судове засідання не з`явилися. Представник позивачів надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Клопотання про відкладення справи до суду не надходило. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. При розгляді справи просили врахувати інтереси дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Алексєєвою Л.В. З п. 4 вбачається, що покупець набуває майно в особисту власність за особисті кошти, належні йому на підставі договору дарування грошей, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Алексєєвою Л.В. З договору дарування грошей від 09.02.2017 року вбачається, що [PERSON] безоплатно передала у власність, а [PERSON] , діюча за довіреністю від імені [PERSON] , безоплатно прийняла у власність грошові кошти в сумі 545000 грн. Як вбачається з рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішення набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та [NUMBER] . З технічного паспорту на квартиру станом на 07.09.2020 року вбачається, що квартира [ADDRESS] знаходиться на 2 поверху, 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 42,4 кв.м., у тому числі 1-а кімната 16,5 кв.м., 2-а кімната 12,7 кв.м., 3-я кімната 13,2 кв.м., кухні площею 7,0 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., ванної площею 2,1 кв.м., коридору 9,7 кв.м., гардеробна 2,4 кв.м. Квартира обладнана балконом 2,5 кв.м. Загальна площа квартири 65,4 кв.м. Як вбачається з інформаційних довідок з Реєстру територіальної громади міста Харкова [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири також визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Власник житла- позивач [PERSON] визначив членам та колишнім членам своєї сім`ї житлові приміщення, які вони мають право займати, а саме[PERSON] житлову кімнату площею 13,2 кв.м.; - [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] - житлову кімнату площею 16,5 кв.м. з прилеглим до кімнати балконом. Інші приміщення- кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, гардеробну залишити в спільному користуванні. Разом з тим, зважаючи на те, що вказане право позивача , передбачене ст.405 ЦК України оспорюється та не визнається відповідачкою [PERSON] , з метою вирішення спору та уникнення конфліктів між сторонами з приводу користування житловим приміщенням, суд вважає доцільним право власника житлового приміщення на визначення ним житлового приміщення, яке будуть займати члени та колишні члени його сім`ї закріпити в судовому рішенні, задовольнивши його позовні вимоги. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] суд вважає необхідним відмовити у їх задоволенні, так як вона не є власником квартири і не вправі ставити питання щодо визначення порядку користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ними при подачі позову до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved