Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу. Дана позовна заява мотивована тим, що 21.06.2015 року відповідач позичив у позивача грошову суму в розмірі 20500 грн., яку зобовязався повернути до 21.06.2016 року, про що написав відповідну розписку. До теперішнього часу відповідач борг не повернув. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивач вважає, що відповідач має сплатити на його користь 3 % річних від суми боргу за період з 21.06.2016 року по 26.12.2016 року, що становить 315 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики в розмірі 20500,00 грн., а також три відсотки річних в розмірі 315 грн. та понесені судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. та за оплату юридичної допомоги в розмірі 500 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 21.06.2015 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 20500 грн. та зобовязався їх повернути до 21.06.2016 року, що підтверджується, відповідною розпискою від 21.06.2015 року. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються параграфом 1 «Позика» глави 71 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України встановлює форму договору позики та зазначає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Приймаючи до уваги, що сума грошових коштів, зазначених в розписці, позивачу не повернута, суд доходить до висновку, що вимога позивача про стягнення грошових коштів в сумі 20500,00 грн., підлягає задоволенню. Наслідки порушення договору позичальником передбачені ст. 1050 ЦК України, яка говорить про те, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобовязання та зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму борг з урахуванням суми боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Розмір процентів за порушення зобовязання за період з 21.06.2016 року по 26.12.2016 року, відповідно до ст. 625 ЦК України становить 315,84 грн., з розрахунку: 20500 х 3% = 615 грн. /за рік/; 615,00 грн. : 365 днів = 1,68 грн. /на день/, таким чином, 3% річних від простроченої суми боргу складає: 188 днів х 1,68 грн. = 315,84 грн. Таким чином, суд доходить до висновку, що вимога позивача про стягнення трьох відсотків від простроченої суми в розмірі 315 грн. /в межах заявлених позовних вимог/ також підлягає задоволенню. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви, позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., що підтверджується оригіналом квитанції, що міститься в матеріалах справи. Тому, суд доходить до висновку, що судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. згідно квитанції № б/н від 26.12.2016 року суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, в якому передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем до суду не надано відповідного розрахунку кількості та вартості наданих послуг згідно квитанції № б/н від 26.12.2016 року за годину роботи особи, яка видала цю квитанцію, зокрема скільки часу витрачено адвокатом [PERSON] на консультацію та складання позовної заяви. З матеріалів цивільної справи видно, що адвокат [PERSON] жодного разу не брав участі у судових засіданнях по розгляду справи за позовом [PERSON] Враховуючи викладене, вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, обґрунтування позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. згідно квитанцій № б/н від 26.12.2016 року немає. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved