Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство Житлово - експлуатаційне підприємство № 21 Дніпропетровської міської ради, орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом їх вселення, зняття з реєстрації та виселення інших зареєстрованих осіб, зобовязання вчинити певні дії та визнання таким, що втратив право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року державним виконавцем вони були вселені до квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], але вони не мають можливості там проживати, оскільки відповідачі в цьому їм чинять перешкоди, змінючи замки на вхідних дверях та іншими діями перешкоджають проживати в квартирі. З приводу протиправних дій відповідачів, вони звертались до дільничного інспектора, однак так в квартиру і не потрапили. У грудні 1988 року, після одруження з [PERSON], з дозволу всіх членів сімї, вона посилилась у спірну квартиру [ADDRESS]. 18.03.1992 року народилась [PERSON], яка з дня народження також проживала в спірній квартирі. Після розпаду сімї, у квітні 2004 року, [PERSON] змусила їх залишити спірну квартиру, у звязку з чим вони вимушені були звернутись до суду за захистом своїх прав. Однак, після ухвалених рішень відповідачі продовжують чинити їм перешкоди, що унеможливлює їх вселення та проживання в квартирі. Також наголошували, що ні усної, ні письмової згоди на вселення в квартиру [PERSON], її сина [PERSON] та [PERSON] вони не надавали, тому вважають, що вони повинні бути виселені з квартири та зняті з реєстрації. Окрім цього, зазначають, що [PERSON] втратив право користування спірною квартирою, оскільки з 1992 року не проживає в ній, а постійно проживає зі своєю дружиною за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на ст. ст. 64, 71, 72 ЖК України просили суд усунути [PERSON], [PERSON] та малолітній дитині [PERSON] перешкоди у користування квартирою № 21 в будинку № 75 по вул. С. Ковалевській у м. Дніпропетровську для реалізації права на визначення порядку користування зазначеною квартирою шляхом виселення з квартири [PERSON], неповнолітньої дитини [PERSON] та [PERSON], зняття з реєстрації у квартирі [PERSON] та неповнолітньої дитини [PERSON] та вселення їх до квартири, зобовязати [PERSON] надати ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS] та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 21 в будинку № 75 по вул. С. Ковалевської у м. Дніпропетровську. [PERSON], [PERSON] подали зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення та про визнання права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі з 2004 року, коли після розлучення з її сином остання виїхала на постійне місце проживання до іншого чоловіка. Наголошує, що [PERSON] та [PERSON] зі своїм малолітнім сином не проживають в квартирі, не сплачують комунальні платежі, не здійснюють поточний та капітальний ремонт квартири, не отримують кореспонденцію, їх особистих речей в квартирі не має, хоча перешкод в користуванні квартирою їм ніхто не чинить. Разом з цим, зазначали, що [PERSON] постійно проживає в квартирі разом зі своєю родиною [PERSON], та сином [PERSON], він постійно несе поточні витрати на ремонт квартири, сплачує комунальні послуги, здійснює інші поточні витрати на утримання квартири, яка є єдиним його місцем проживання. Просили суд визнати [PERSON], [PERSON] та її сина [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщення квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди [PERSON], [PERSON]. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник зявлялись, підтримали позовні вимоги, викладені в позовній заяві обставини та просили суд задовольнити їх в повному обсязі, в задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник в судові засідання зявлялись, зустрічну позовну заяву [PERSON] та [PERSON] підтримали в повному обсязі та просили суд її задовольнити. Додатково в судовому засідання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснювали, що вони не можуть проживати разом із позивачами, у звязку із тим, що між ними склалися конфліктні відносини та, враховуючи площу квартири, їх спільне проживання не можливе. В задоволенні позовної заяви [PERSON] та [PERSON] просили відмовити в повному обсязі. Представник [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в письмових запереченнях зазначав, що позивачі не мають намір користуватись житловими приміщенням, а мають на меті вселитись в зазначену квартиру. Кожного разу при спробі вселитись між сторонами виникали сварки та виклики співробітників органів внутрішніх справ. Стверджував, що [PERSON] постійно проживає в квартирі, бере участь у сплаті комунальних послуг, а акти про непроживання останнього, надані позивачами, просить визнати недопустимими доказами. В судовому засідання в якості свідка було допитано [PERSON], яка проживає в одному будинку з [PERSON], яка повідомила, що позивачі дійсно не проживають у спірній квартирі, але неодноразово намагалися вселитися до неї. Повідомила суду, що була свідком коли [PERSON] викликала правоохоронні ограни з метою вселитися у спірну квартиру. Свідок [PERSON] повідомив суду, що він є батьком [PERSON]. Зазначив, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2000 року. Вони разом з донькою [PERSON] в грудні 2015 року приїздили до квартири врегулювати відносини з відповідачами для можливості проживання в спірній квартирі позивачам, але відповідачі не надавали можливості вселитись у спірну квартиру. Свідок [PERSON] повідомив суду, що проживає в одному будинку з [PERSON]. Позивачів бачив в літку 2014 року, коли вони вселялись до спірної квартири, але після цього в спірній квартирі їх не бачив. Допитана в якості свідка [PERSON] повідомила суду, що проживає в одному будинку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] вона бачила багато разів у різний час, коли він приходив додому в спірну квартиру. Про вселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] зазначив, що в спірній квартирі проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] в квартирі не бачив та йому не відомо чи є їх речі в спірній кватирі. Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає, що позовна заява [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство Житлово - експлуатаційне підприємство № 21 Дніпропетровської міської ради, орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом їх вселення, зняття з реєстрації та виселення інших зареєстрованих осіб, зобовязання вчинити певні дії та визнання таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню частково та зустрічна позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення та про визнання права користування житловим приміщення не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно довідки комунального підприємства «Житлового ремонтно експлуатаційного підприємства Індустріального району» від 09.07.2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO], колишня невістка [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO] та правнук [PERSON], [INFO]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2010 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право користування квартирою № 21 у будинку № 75 по вул. С. Ковалевської в м. Дніпропетровську. [PERSON] та [PERSON] надано право на їх примусове вселення до квартири [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2014 року [PERSON], [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] усунуто перешкоди в користуванні квартирою № 21 у будинку № 75 по вул. С. Ковалевської в м. Дніпропетровську шляхом їх вселення до цієї квартири та зобов'язано [PERSON] видати їм ключі від її вхідних дверей. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. \~Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], та її малолітня дитина [PERSON], не можуть потрапити у спірну квартиру у зв'язку з відсутністю ключів від неї і перешкод зі сторони відповідачів, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], зверненнями [PERSON] до правоохоронних органів із заявами про перешкоди у користуванні квартирою, які здійснюються відповідачами, та оспорювання відповідачами права позивачів на користування квартирою, що підтверджується зверненням відповідачів із зустрічною позовною заявою та обставинами встановленими рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2010 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2014 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині усунення [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] перешкод у користуванні квартирою № 21 в будинку № 75 по вул. С. Ковалевської у м. Дніпропетровську шляхом вселення їх в квартиру та зобовязання [PERSON] надати [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS]. Розглядаючи зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення та про визнання права користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 ст. 71 цього Кодексу передбачено, що за наймачем або членами його сім'ї при їх тимчасовій відсутності жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. За правилами ст. 71 ЖК України\~ у справах про визнання наймача або членів сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обов'язковим є з'ясовування причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо. Згідно листа головного лікаря КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико санітарної допомоги № 2» вих. № 52/16 від 05.01.2016 року [PERSON], проживаючий за адресою: [INFO], проходив лікування у КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико санітарної допомоги № 2» та проходив флюорографічний огляд органів грудної клітки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зазначене, суд не може прийняти до уваги лист головного лікаря КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико санітарної допомоги № 2», як беззаперечний доказ того, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації більше шести місяців, разом із тим, враховуючи пояснення відповідачів та свідків [PERSON], [PERSON] Отдже позовні вимоги [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою не доведені належними та допустимими доказами та відповідно задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 9 ЖК України\~\~ніхто не може бути виселений\~\~із займаного\~\~жилого\~\~приміщення або обмежений\~\~ у праві користування ним інакше\~\~як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], не наведено належних правових\~\~підстав\~\~визначених Житловим кодексом України або іншими нормативно правовими актами для виселення [PERSON] та її сина [PERSON] зі спірної квартири. Порядок зняття з реєстраційного обліку визначений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентними органами на підставі рішення суду про виселення. Таким чином, порядок зняття з реєстрації визначений законом та підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття з реєстрації [PERSON] та її сина [PERSON], суд також не вбачає. \~ Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2010 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2014 року встановлено факт здійснення перешкод [PERSON], [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] у користуванні квартирою № 21 у будинку № 75 по вул. С. Ковалевської в м. Дніпропетровську. Обставини викладені в зустрічній позовній заяві в частині визнання [PERSON], [PERSON] та її малолітньої дитини [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 21 у будинку № 75 по вул. С. Ковалевської в м. Дніпропетровську,не знайшли свого підтвердження, а підстави відсутності зазначених осіб суд вважає поважними, а тому позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні, на підставі пояснень свідків та сторін по справі, які не оспорювали цей факт, встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає в [INFO] у звязку із чим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за ним права користування спірною квартирою. Положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до вимог ст. 16 ЦК України,\~\~можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; припинення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання зобов'язання в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової шкоди; визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.\~\~Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що чинним законодавством передбачений порядок реєстрації місця проживання фізичних осіб, а суду не надано доказу, що [PERSON] було відмовлено в реєстрації місця проживання зустрічний позов в цій частині є передчасним та задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial