Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту ухилення від допомоги спадкодавцю, усунення на право спадкування за законом. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачка з 24 липня 1992 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], проживали з ним однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов'язані єдиним побутом. [INFO] за місцем свого проживання [PERSON] помер. Після його смерті залишилася спадкова маса, яка складається з квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями після його смерті є позивачка, син спадкодавця - [PERSON] та відповідачка. [PERSON] не претендує на свою долю в вищезазначеному майні, про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву. Відповідач [PERSON] претендує на свою долю в спадщині та звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Позивачка вважає, що відповідач [PERSON] повинна бути усунена від права на спадкування після смерті свого батька, оскільки з 2009 року по день своєї смерті [PERSON] страждав цілим рядом захворювань, потребував допомоги та стороннього догляду, знаходився в безпорадному стані. Протягом цього часу позивачка надавала своєму чоловіку необхідну допомогу, здійснювала за ним ухід. Після його смерті - здійснила похорони, оплатила поминальні обіди за особисті грошові кошти. Позивачка фактично вступила у володіння та користування спадковим майном - квартирою [ADDRESS], проводить поточний ремонт в квартирі, сплачує комунальні послуги. З часу свого народження відповідачка проживала у місті Луцьку, а приблизно з 1999 року виїхала на постійне проживання в Федеративну Республіку Німеччини, вступила в шлюб з громадянином Германії та постійно проживає в даній державі. Протягом останніх п'ятнадцяти років відповідачка зв'язку з батьком не підтримувала, не цікавилася станом його здоров'я та матеріальним становищем, не надавала допомогу, коли спадкодавець знаходився в лікарні. [PERSON] намагався налагодити стосунки зі своєю дочкою. Напочатку 2009 року, коли відповідачка приїжджала в Луцьк, де вона має належну їй на праві власності квартиру, [PERSON] приїхав в це місто з метою зустрітися, але відповідачка його вигнала з квартири, у зв'язку з чим він в нічний час зимою пішки добирався до залізничного вокзалу, де переночував. [PERSON] відчував сильні душевні страждання та хвилювання з приводу відсутності у відповідачки дочірньої любові, тому позивачка останні роки неодноразово надсилала відповідачці листи, в яких повідомляла, що [PERSON] тяжко хворіє, потребує її любові та допомоги. Однак відповідачка на це ніяк не реагувала, ухилялася від надання допомоги своєму батьку, який в силу свого віку та тяжкої хвороби знаходився в безпорадному стані. Після смерті [PERSON] позивачка сповістила [PERSON] про це, внаслідок чого відповідачка приїхала до м. Миколаївка та заявила, що має намір отримати свою частку у спадщині. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік, тяжкої хвороби або увіччя був в безпорадному стані. Просить суд установити факт усунення відповідачки від надання допомоги спадкодавцю, який внаслідок похилого віку та тяжкої хвороби був в безпорадному стані та усунути відповідачку [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця - [PERSON] Відповідачкою [PERSON] надано до суду заперечення на позовну заяву, яке мотивовано тим, що її батько помер [INFO], про що вона дізналася від позивачки лише через два тижні, внаслідок чого була позбавлена можливості попрощатися з батьком. Останній раз вона дзвонила батьку 17.07.2013 року. По телефону він на своє здоров'я не скаржився, але й не виказав співчуття з приводу смерті сина відповідачки. [PERSON] надає неправдиву інформацію про те, що відповідачка не бажала спілкуватися з батьком та не відповідала на її листи з повідомленням про надання допомоги. З позивачкою [PERSON] поводилася завжди стримано та культурно, коли просила до телефону батька, при цьому позивачка жодного разу не нагадувала про листи. З батьком контакт [PERSON] підтримувала, у дитинстві їздила до нього в Миколаївку. Деякі листи до нього в руки не попадали, а більшість з них збереглися та відповідачка їх забрала. Останній лист в липні 2013 року з фотографією онука позивачка не передала батькові та не сповістила, що батько вже тиждень перебуває в лікарні. Окрім того, батько багато разів навідував її у матері в м. Луцьк: на випускному вечері - в 1996 році, в 2004 році, на весіллі - в 2005 році, у тітки в 2006 році, в 2009, 2010 роках. В 2003 році позивачка їздила до батька та його дружини в Миколаївку, підтвердженням чого є фотографії. Останні роки батько на гострі захворювання не скаржився, а те, що в 71 рік можуть бути недуги т- це є цілком зрозумілим. Натомість, батько скаржився на відносини з дружиною, фактично проживав на дачі, а додому приходив тільки переночувати. Він не скаржився на відсутність грошових коштів, а навпаки робив подарунки. Приїхавши на помини батька в вересні 2013 року залишила його дружині 100 євро як фінансову підтримку зі свого боку за поховання батька. Також, там відповідачка повідомила позивачці, що має намір розділити розходи по встановленню пам'ятнику. Окрім того, позивачка поставила питання про квартиру та пояснила [PERSON] про те, що вона зможе там проживати до самої смерті. Батько не залишав заповіту, не навідував нотаріуса з метою виключити будь-кого зі спадкоємців та ніколи не упоминав про те, що його діти повинні бути усунені від спадкування. Окрім того, після від'їзду до Германії у вересні 2013 року відповідачка [PERSON] декілька разів дзвонила позивачці та остання жодного разу не повідомила про те, що має намір позбавити її квартири. Просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. В судове засідання позивачка не з'явилася, відповідно до її заяви від 06.12.2013 року просила розглянути справу без її участі, за участю її представника. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник позивача, [PERSON] що діє на підставі Договору на представництво інтересів у суді від 24 вересня 2014 року, в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні, поясненням, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки [PERSON] Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі Договору про надання правової допомоги в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням, якими обґрунтовано заперечення відповідачки не позов. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні надав показання та зазначив, що він перебував в товариських відносинах з [PERSON], [PERSON] він бачив тільки один раз на сорок днів, раніше ніколи її не бачив. Йому відомо, що померлий [PERSON] надавав дочці матеріальну допомогу у вигляді грошових коштів. [PERSON] тяжко хворів з 2013 року, потребував сторонньої допомоги. Ухід за ним здійснювала [PERSON] Також [PERSON] отримувала постійно кредити, оскільки на лікування [PERSON] необхідні були грошові кошти. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні надала показання та зазначила, що з позивачкою [PERSON] вони разом працювали з 1996 року на Слов'янській ТЕС. Коли вони стали проживати разом з [PERSON], [PERSON] продала свою квартиру, оскільки в них були відсутні грошові кошти. Їй відомо зі слів [PERSON], що [PERSON] потрапив у лікарню, купувала ліки та здійснювала за ним ухід [PERSON] Сама вона останній раз бачила [PERSON] кілька років тому - зустріла на вулиці. Йшов він сам. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні надала показання та зазначила, що вона перебуває в товариських відносинах з [PERSON] Їй відомо, що в 2009 році [PERSON] захворів на запалення легенів. Після цього він ходив, але почував себе дуже погано. Потім ледве ходив, а перед смертю був лежачій. [PERSON] зі [PERSON] спілкувалася по телефону. В її присутності відбулася телефонна розмова, в ході якої [PERSON] повідомила родичці [PERSON] про те, що [PERSON] погано себе почуває. Допомоги вона не просила. Після цього [PERSON] повідомила їй, що [PERSON] уїжджає до Іспанії. [PERSON] їй говорив, що просив допомоги у дочки, також про те, що мав намір вчинити заповіт на користь дружини. Також, їй відомо, що грошових коштів на лікування [PERSON] не вистачало. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні надав показання та зазначив, що з [PERSON] вони були сусідами. Знайом він був з [PERSON] з 1978 року. В 2009 році [PERSON] поїхав в Луцьк, після чого захворів на запалення легенів. Перед смертю [PERSON] був лежачим приблизно рік-півтора, іноді ходив. [PERSON] займала грошові кошти на його лікування. Йому відомо, що з дочкою він спілкувався приблизно за рік до смерті, просив у неї допомоги. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області. Місце смерті - місто Миколаївка Донецької області. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті [PERSON] [INFO] за місцем мешкання померлого відкрилася спадщина. До складу спадщини увійшло нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Дана квартира належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 30 листопада 2006 року. Право власності на квартиру зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янську, що вбачається з відповідного витягу. При вирішенні питання щодо кола спадкоємців після смерті [PERSON], суд виходить з наступного. Нормами ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. У 2006 році відповідачка [PERSON] виїхала на постійне місце мешкання до Німеччини, де змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 47). Як вбачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого Миколаївською селищною Радою, 24 липня 1992 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до Заяви [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] будучи сином спадкодавця, відмовився від належного йому спадкового майна. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дочка - [PERSON] та дружина - [PERSON]. В своїй позовній заяві позивачка просить встановити факт ухилення [PERSON] від надання спадкодавцю допомоги, якої він потребував внаслідок похилого віку та тяжкої хвороби, та, як наслідок цього, усунути відповідачку [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] При вирішенні цього питання суд виходить з наступного. Стаття 1224 Цивільного Кодексу України передбачає можливість усунення спадком ця від права на спадкування. Так, відповідно до вищенаведеного нормативно-правового припису, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя; не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині; не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини; не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, яки ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був в безпорадному стані. Отже, виходячи з вищенаведеної норми Закону, суд вважає, що необхідною умовою для усунення відповідачки [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] є встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцю та встановлення факту перебування [PERSON] в безпорадному стані. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до листа № 01-11/1661 від 28.11.2013 року Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги», за останні п'ять років [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 26.11.2009 року по 04.12.2009 року в травматологічному відділенні КЛПЗ Міська лікарня ім. Леніна з приводу розриву акроміального ключичного суглобу праворуч, де хворому було проведено лікування метало-остеосинтеза та гіпсова пов'язка. Після цього [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря-хірурга з приводу даного захворювання. Амбулаторно звертався до лікаря - окуліста 10.11.2010 року, діагноз - зріла катаракта. З 23.10.1012 року знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря - отоларинголога з приводу отомікоза праворуч, двосторонньої хронічної нейросенсорної туговухості. З 17.07.2012 року по 24.07.2012 року знаходився на лікуванні в урологічному відділенні з приводу сечокислого діатезу. З 03.01.2013 року по 29.01.2013 року знаходився на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря з приводу гострої позагоспітальної пневмонії нижньої долі праворуч. З 23.07.2013 року по 26.07.2013 року знаходився на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря з приводу гострого респіраторного вірусного захворювання. З 27.07.2013 року по [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з приводу гострого панктеатиту. 31.07.2013 року був консультований терапевтом, діагноз: ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз, синусова тахікардія з артеріальною гіпертензією ст. ІІ, ризик високий НІІА; позагоспітальна двостороння пневмонія. [INFO] на фоні зростаючих явищ серцево-судинної недостатності настала смерть. Протягом останнього періоду життя [PERSON] періодично потребував стороннього догляду. Також, відповідно до листа № 01-11/642 від 10.12.2014 року Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» протягом останніх п'яти років [PERSON] потребував стороннього догляду під час стаціонарного та амбулаторного лікування у період з 26.11.2009 року до березня 2010 року з приводу розриву акроміально-ключичного суглобу праворуч; з 27.07.2013 року по [INFO] - з приводу гострого панктеатиту. Як вбачається з Виписки з історії хвороби, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 20.09.2010 року по 24.09.2010 року з діагнозом: зріла катаракта лівого ока, начальна катаракта правого ока. 21.09.2010 року йому була проведена операція на лівому оці. Відповідно до епікризу, [PERSON] перебував на лікуванні в Слов'янській ЦРЛ з 27.07.2013 року по [INFO]. При проведенні обстеження було встановлено, що загальний стан хворого край тяжкий. [INFO] о 20.30 годині на фоні зростаючих явищ серцево-судинної недостатності наступила смерть. Отже, аналізуючи вищезазначені письмові докази та приймаючи до уваги показання свідків, суд доходить до висновку, що [PERSON] дійсно періодично потребував стороннього догляду. Але, приймаючи до уваги періодичність необхідності надання допомоги, суд вважає, що перебування [PERSON] в безпорадному стані в судовому засіданні не доведено. Також, суд не приймає до уваги виписку по кредитному рахунку позивачки та вважає за необхідне зазначити, що даний письмовий доказ не може вплинути на висновок суду про стан здоров'я спадкодавця та його перебування в безпорадному стані. Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Суду не надано переконливих доказів, які б свідчили про факт умисного ухилення [PERSON] від надання допомоги спадкодавцю [PERSON] Показання свідка [PERSON], щодо того, що в її присутності відбулася телефонна розмова, в ході якої [PERSON] повідомила родичці [PERSON] про те, що [PERSON] погано себе почуває, суд не може визнати доказом, який би підтвердив факт умисного ухилення [PERSON] від надання допомоги спадкодавцю [PERSON], оскільки у суду не має відомостей про те, чи повідомила родичка [PERSON] цей факт безпосередньо відповідачці. Окрім того, статтею 1232 Цивільного Кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним з них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Отже, при вирішенні питання про задоволенні зазначених позовних вимог, суд не приймає до уваги посилання позивачки на те що вона здійснила поховання [PERSON] Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, проаналізувавши обставини справи, виходячи з вимог приписів матеріального та процесуального права, суд доходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а саме витрати на правову допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру витрат на правову допомогу в розмірі суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представником відповідача до суду наданий відповідний розрахунок кількості та вартості наданих послуг, зокрема скільки часу адвокатом Мізюк С.В. витрачено на участь в суді при розгляді справи та на підготовку заперечення по справі - 5 годин (2 години - підготовка заперечення; та 3 години - участь у суді при розгляді справи). Однак, дана цивільна справа не містить письмового заперечення, складеного саме адвокатом, тому суд вважає, що підстав для стягнення з позивача витрат на правову допомогу у вигляді підготовки заперечення немає. Як вбачається з Журналів судового засідання, адвокат Мізюк С.В., брав участь у судових засіданнях на протязі 120 хвилин. Отже, стягненню з позивача підлягають витрати відповідачки [PERSON] на правову допомогу у розмірі 917,60 грн. (з розрахунку: мінімальна заробітна плата з 01 січня 2014 року 1218 грн. х 40%= 487,20 грн. за годину; 487,20 грн. х 2 години = 917,60 грн.). Отже, загальна сума грошових коштів, яка підлягає стягненню, як витрати на правову допомогу, становить 917,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved