Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) до Комунальної установи «Одеський художній музей» (код ЄДРПОУ 02223810, місцезнаходження: 65082, м.Одеса, вул. Софіївська, 5-а) в якій просить суд стягнути з Комунальної установи «Одеський художній музей» на його користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 215,95 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що при звільненні з Комунальної установи «Одеський художній музей» ним було отримано нарахування за 13 відпрацьованих робочих днів у жовтні 2018 року у сумі 2807,35 гривень. 14 жовтня 2018 року День захисника України випав на неділю, тому відповідно до ст. 73 КЗпП України 15 жовтня 2018 року був вихідним днем. 15 жовтня 2018 року він був направлений на роботу, знаходився на робочому місці 8 годин, був протабельований, проте у порушення ст. 107 КЗпП України отримав за вказаний день заробітну плату в одинарному розмірі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 29.06.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що наказом директора або за ініціативною іншого уповноваженого органу комунальної установи до роботи 15 жовтня 2018 року в порядку ст. 71 КЗпП України [PERSON] не залучався. Також жодних заперечень від [PERSON] з приводу того, що його начебто протиправно залучено до роботи 15 жовтня 2018 року не надходило. [PERSON] , маючи ключи, самостійно отримав доступ до свого робочого місця, де перебував протягом дня. Також зазначив, що загальний вихідний день колективу комунальної установи вівторок, другий вихідний день по змінному графіку. На виконання ст. 69 КЗпП України та ст. 5.2 чинного на той час Колективного договору [PERSON] були надані вихідні дні 14 та 16 жовтня 2018 року. (а.с. 42 44). Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладений у статті 16 ЦК України. Особа, право якої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, визначеним статтею 16 ЦК України. Судом установлено, що наказом директора Комунальної установи «Одеський художній музей» № 104-К від 18.10.2018 [PERSON] звільнено з посади заступника директора з наукової роботи з 18 жовтня 2018 року у зв`язку зі скороченням штатної посади і відмовою від переведення на іншу посаду п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 21). Відповідно до довідки № 3 від 10.01.2019 [PERSON] при звільненні отримав наступні виплати: нарахування за 13 відпрацьованих робочих днів в жовтні у розмірі 2807,35 грн., компенсацію за використані дні відпустки 5036,22 грн., вихідну допомогу 4658,63 грн. (а.с.22). Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2020, яке набрало законної сили 12.05.2020, частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з Комунальної установи «Одеський художній музей» на користь [PERSON] середню заробітну плату за період вимушеного прогулу з 19.10.2018 по 11.01.2019 у розмірі 18974,16 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. (а.с.23-26). Відповідно до листа Комунальної установи «Одеський художній музей» № 41 від 26.02.2021 на адресу [PERSON] повідомляє, що [PERSON] протабельований як такий, що знаходився на своєму робочому місці 15 жовтня 2018 року протягом 8 годин, і отримав за цей день заробітну плату під час повного розрахунку при звільненні. Наказом директора або за ініціативою іншого уповноваженого органу комунальної установи до роботи 15 жовтня 2018 року [PERSON] не залучався, дозвіл виборного органу первинної профспілкової організації комунальної установи на залучення [PERSON] до роботи 15 жовтня 2018 року не запитувався, оскільки для цього не було потреб комунальної установи, а також фактичних та правових підстав (а.с.30). Крім того, листом Комунальної установи «Одеський художній музей» № 55 від 29.03.2021 повідомлено позивача, що наказ про призначення 15 жовтня 2018 року вихідним днем комунальною установою не видавався (а.с.31). Відповідно до ст.94\~КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи , організації і максимальним розміром не обмежується. Статтею 2\~Закону України\~«Про оплату\~праці» передбачена структура заробітної плати. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Згідно ст.61\~КзпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин. Відповідно до п.3 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України №138 від 19.04.2006 р., при підсумованому обліку робочого часу робота працівників регулюється графіками роботи (змінності), які розробляються роботодавцем і погоджуються з виборним органом первинної профспілкової організації, а в разі його відсутності можуть бути передбачені в колективному договорі. Графіки роботи (змінності) розробляються таким чином, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин, передбаченого ст. 50 та 51 КЗпП України. Статтею 69\~КЗпП України передбачено, що на підприємствах, в установах, організаціях, зупинення роботи яких неможливе з виробничо-технічних умов або через необхідність безперервного обслуговування населення, а також на вантажно-розвантажувальних роботах, пов`язаних з роботою транспорту, вихідні дні надаються в різні дні тижня почергово кожній групі працівників, згідно з графіком змінності, що затверджується власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 18.05.2007 р. N 376/13/84-071 зазначено у випадку коли працівник працює за графіком змінності, оплата згідно зі статтею 107\~КЗпП України за роботу у вихідний день провадиться у тому випадку, коли працівник залучався до роботи безпосередньо у вихідний день, який визначений йому графіком змінності. Тобто це може бути будь-який день. Відповідно до п. 17 Методичних рекомендацій - підсумований облік робочого часу кожного працівника здійснюється за табелем виходів на роботу та затвердженим графіком роботи (змінності) за обліковий період. Ці два розрахунки необхідні для виявлення надурочних годин та годин, відпрацьованих працівником у вихідні дні або додаткові за графіком дні відпочинку при тимчасовій відсутності працівників інших змінах для достовірного нарахування їх заробітної плати. Судом установлено та підтверджено сторонами у судовому засіданні, що у жовтні 2018 року позивач працював у дні, які відповідно до графіку визначені як робочі, а до роботи у вихідні дні встановлені графіком, зокрема 14 та 16 жовтня 2018 року, не залучався. Вищенаведене спростовує доводи позивача про виконання ним роботи у вихідні дні. Інших доказів в обґрунтування своїх вимог позивач не надав. Таким чином, виходячи з того, що позивачем не доведено фактичні обставини у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову через його необґрунтованість.

Outcome: dismissed