Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] ([PERSON]) Євгєна Вікторовича до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, підрахування та визнання права на повернення боргу. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач, будучи інвалідом 2-ї групи, отримав через свого представника квитанцію Словянського РЕМ, в якій зазначено, що станом на 08.05.2015 року він має заборгованість в розмірі 524,09 грн., а також попередження про відключення його будинку від електромережі, в якому зазначено, що станом на 06.2015 року на показання приладу 6180 заборгованість по особовому рахунку становить 492,98 грн. Вважає, що це є спробою шахрайства. Він зазнав страждань, коли його попередили про примусове відключення від електромережі, так як він, інвалід другої групи, залишається без електроенергії, не зможе користуватися електроприладами. Таким чином, його знову змусили сплачувати на користь відповідача неіснуючий борг. Для того, щоб уникнути відключення, йому необхідно позичати грошові кошти. Доказом даного ствердження є рішення Словянського міськрайонного суду по справі 2-1536-2011. Крім того, згідно квитанції Словянського РЕМ на 08.10.2015 року він має заборгованість в розмірі 751,56 грн., у звязку з чим його знову попереджали про відключення будинку від електромережі. 26.08.2015 року йому було відрізано електропровідний дріт. Частина продуктів зіпсувалася. Син звязався з ремонтною службою, яка о 08.00 год. вечора зробили тимчасове приєднання і рекомендували зясувати причину відключення. Після вихідних, було зясовано, що будинок ніхто не вимикав, від старості дріт відпав від стовпа, 26.08.2015 року постачання електроенергії було поновлено. Наразі електропостачання знову припинилося, він був вимушений сплатити 751,56 грн., щоб уникнути відключення будинку від електромережі, хоча відповідач повинен йому сплатити значно більшу суму грошових коштів, відповідно до рішення Словянського міськрайонного суду по справі № 2-1536-2011. Крім того, індекс інфляції з липня 2011 року по листопад 2015 року становить 178,94 %. Позивач вважає, що у звязку з тим, що йому не сплачена заборгованість по виконавчим листа, виданим на підставі вищезазначеного рішення суду, необхідно провести перерахунок боргу та здійснити виплату з урахуванням індексації. Відповідно до розрахунку позивача, за період з липня 2011 року по листопад 2015 року сума заборгованості на невиплачену заробітну плату, з урахуванням індексу інфляції (борг ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 6154,33 грн. х на індекс інфляції 178,94%) становить 11012,56 грн. Також, позивач вважає, що має місце зловживання з боку відповідача службовим становищем, перевищення службових повноважень та службова підробка. Йому довелося нервувати внаслідок незаконного вимагання грошових коштів та письмової погрози щодо вимкнення електроенергії, у звязку з чим він зазнав моральних страждань, йому довелося звертатися до лікаря. Завдана моральна шкода виявилася в не достатку лікування за браком грошей, які довелося зайво сплачувати з пенсії за незаконними вимогами відповідача, щоб будинок не відключили від електромережі. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 10000,00 грн. Просить суд стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на його користь стягнену судом раніше, але не виплачену суму 6154,33 грн. З урахуванням збитків, понесених за час невиплати заборгованості з урахуванням індексу інфляції на загальну суму 11012,56 грн.; встановити, скільки кіловат електроенергії сплачено наперед з часу вступу в законну силу рішення на його користь про стягнення сум з відповідача; визнати його право та відновити становище, яке існувало до порушення права на отримання боргу в натурі, стягнути з ВАТ «Донецькобленерго» в особі структурного підрозділу Краматорські електричні мережі Словянський район електричних мереж для відшкодування збитків на його користь кіловат електроенергії в натурі на суму 5624,02 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Представник відповідача надав суду письмове заперечення на позов [PERSON], яке мотивовано тим, що 11.07.2013 року між [PERSON] та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» був укладений договір про користування електричною електроенергією № 211804002, відповідно до якого електропостачальник бере на себе зобовязання надійно постачати споживачеві електричну енергію за адресою: Донецька обл., м. Словянськ, вул. Чугуївська, буд. № 22. Рішенням по справі № 2-1536-2011 Словянського міськрайонного суду від 06.07.2011 року з ПАТ «Донецькобленерго» на користь [PERSON] було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 117,42 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., витрати представників, понесені у звязку з явкою в судове засідання в розмірі 849,57 грн., витрати, понесені позивачем по відсилці листів в розмірі 75,34 грн. та відповідно до додаткового рішення від 15.07.2011 року витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 2112,00 грн. судовий збір в розмірі 51,00 грн., витрати на ІТЗ 120,00 грн. Відносини між споживачем та енергопостачальником виникають з моменту реєстрації особового рахунку абоненту за певною адресою. З цього часу відносини зі споживачем регулюються Договором на користування електричною енергією та Правилами користування електричною електроенергією для населення № 1357 від 26.07.1999 р., ст. 714 ЦК України, ЗУ «Про електроенергетику». Представник відповідача вважає, що встановлення кількості кіловат енергії сплачених позивачем з часу вступу в законну силу рішення на його користь про стягнення сум з відповідача, не є способом захисту свого особистого немайнового та майнового права та інтересу відповідно до ст. 16 ЦК України. Крім того, до виниклих правовідносин не можуть бути застосовані норми матеріального права, якими регулюються питання припинення зобовязання зарахуванням зустрічних вимог. Як встановлено статтею 601 ЦК України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. За змістом даної норми зарахуванням можуть припинятися тільки однорідні вимоги і вони мають бути однорідними в розумінні їх матеріального змісту. Однорідність вимог, що є предметом зарахування, передбачає і їх юридичну однорідність. Таким чином, вимога стосовно стягнення суми грошової заборгованості споживача за поставлену електроенергію не є юридично однорідною із сумою, стягнутою судовим рішенням. Право на стягнення суми, яке підтверджене судовим рішенням і виконавчим листом повинно реалізовуватися в процесуальних формах, встановлених законодавством про виконавче провадження. Крім того, як передбачено в п. 5 ч. 1 ст.602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог і у випадках, встановлених договором або законом. За правилами, визначеними ч. 2 ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику» споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Отже, зарахування на такий рахунок зі спеціальним режимом використання енергопостачальника коштів в порядку взаємозаліку вказаною нормою не передбачено. Також, позивачем не надано суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. А тому, потерпілий повинен надати докази, що підтверджує факт шкоди, що відповідач є заподіювачем шкоди, або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. В порушення вимог ст. 57, 60 ЦПК України позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує розмір моральної школи, факт заподіяння моральних страждань, причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діями відповідача. Просять суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності надав показання та зазначив, що рішенням суду з відповідача на користь позивача [PERSON], були стягнуті грошові кошти, судом було видано два виконавчих листа, які були предявлені до виконання до ВДВС у м. Словянську. Потім виконавчі листи були переслані до ВДВС у м. Горлівка за місцем знаходження відповідача. До теперішнього часу дані виконавчі листи не виконані, сума заборгованості не стягнута. Вважає, що подальше виконання зазначених виконавчих листів неможливо, оскільки м. Горлівка захоплено у звязку з чим просили відповідача перерахувати кошти на особовий рахунок, для того, щоб сплатити грошові кошти, стягнуті з відповідача на користь позивача рішенням суду. Просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] повністю. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням, якими обґрунтовано письмове заперечення на позовну заяву [PERSON], в задоволенні позову просив відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що між позивачем [PERSON] (споживачем) та відповідачем ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» в особі Словянського РЕМ (енергопостачальник) 11.07.2013 року був укладений договір про користування електричною електроенергією № 211804002, відповідно до якого електропостачальник бере на себе зобовязання надійно постачати споживачеві електричну енергію за адресою: Донецька обл., м. Словянськ, вул. Чугуївська, буд. № 22, а споживач зобовязався оплачувати спожиту електричну електроенергію відповідно до умов договору, вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку(п. 11 Договору). Відповідно до рахунку на оплату вартості електроенергії від 29.05.2015 року позивач [PERSON] має заборгованість перед відповідачем за фактично використану електроенергію в розмірі 524,09 грн., у звязку з чим позивач попереджався про відключення від електромережі, згідно з п. 27 Правил користування електричною електроенергією для населення. Згідно з рахунком на оплату вартості електроенергії від 30.10.2015 року позивач [PERSON] має заборгованість перед відповідачем за фактично використану електроенергію в розмірі 751,56 грн., у звязку з чим позивач також попереджався про відключення від електромережі, згідно з п. 27 Правил користування електричною електроенергією для населення. Рішенням по справі № 2-1536-2011 Словянського міськрайонного суду від 06.07.2011 року з ПАТ «Донецькобленерго» на користь [PERSON] було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 117,42 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., витрати представників, понесені у звязку з явкою в судове засідання в розмірі 849,57 грн., витрати, понесені позивачем по відсилці листів в розмірі 75,34 грн. та відповідно до додаткового рішення від 15.07.2011 року витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 2112,00 грн. судовий збір в розмірі 51,00 грн., витрати на ІТЗ 120,00 грн., а всього 6325,33 грн. Відповідно до довідки Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області, на виконанні у відділу перебуває виконавчий лист № 2-1536 від 06.12.2011 року Словянського міськрайонного суду про стягнення з ВАТ «Донецькобленерго» на користь [PERSON] суми боргу. 13.02.2012 року державним виконавцем відділу винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Центрально-міський відділ державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області здійснив перереєстрацію місця знаходження в установленому законом порядку та фактично знаходиться у м. Краматорську. Виконавчі провадження знаходяться за місцем попередньої реєстрації на тимчасово непідконтрольній Україні території, здійснити їх вивезення не уявляється можливим. При вирішенні питання про можливість стягнення з відповідача на користь позивача стягненої судом раніше, але не виплаченої суми грошових коштів, суд приймає до уваги, що існує рішення суду, яке набрало законної сили та підлягає виконанню відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Звернення судового рішення до виконання є останньою завершальною стадією цивільного процесу. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено поняття виконавчого провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачені цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Для своєчасного та в повному обсязі виконання рішення суду державний виконавець наділений певним колом прав, які передбачені ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження». Ствердження представника позивача про те, що виконання зазначених виконавчих листів неможливо, оскільки м. Горлівка захоплено, суд не може прийняти до уваги, оскільки, дана обставина може утруднити виконання рішення суду, але не унеможливлює його виконання. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Крім того, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» висновок про неможливість виконання виконавчого документа, тобто про повернення виконавчого документа без виконання, має зробити саме державний виконавець, а не сторона виконавчого провадження, а як видно з вищенаведеного листа Центрально-міського ВДВС Горлівського міського управління юстиції рішення про неможливість виконання виконавчого листа державним виконавцем не прийнято. Виходячи з наведеного, вимога позивача про стягнення на його користь стягнену судом раніше, але не виплачену суму 6154, 33 грн. з урахуванням збитків, понесених за час невиплати заборгованості з урахуванням індексу інфляції на загальну суму 11012,56 грн. задоволенню не підлягає. Також, суд погоджується з ствердженням представника відповідача щодо того, щодо виниклих правовідносин неможливо застосувати приписи ст. 601 ЦК України, яка говорить про те, що зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Суд вважає, що відповідно до даної норми зарахуванням можуть припинятися тільки однорідні вимоги і вони мають бути однорідними в розумінні їх матеріального та юридичного змісту. Зазначені вимоги юридично не є однорідними, оскільки вимоги позивача [PERSON] до ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» обґрунтовуються наявністю рішення суду про стягнення грошових коштів, а виконавчий лист на виконання даного рішення суду перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби. Натомість, вимоги ПАТ ДТЕК «Донецькобленего» випливають з укладеного між сторонами договору, Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною електроенергією для населення. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог і у випадках, встановлених договором або законом. За правилами, визначеними ч. 2 ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику» споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Тому, суд погоджується з ствердженням представника відповідача щодо того, що зарахування на такий рахунок зі спеціальним режимом використання енергопостачальника коштів в порядку взаємозаліку вказаною нормою не передбачено. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільного права та інтересу, а саме: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обовязку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Такого способу захисту цивільного права або інтересу, як встановлення кількості кіловат електроенергії, сплаченої наперед з часу вступу в законну силу рішення на його користь про стягнення сум з відповідача вищенаведені приписи Цивільного Кодексу не містять, а тому зазначена вимога задоволенню не підлягає. Також, позивач просить суд визнати його право та відновити становище, яке існувало до порушення права на отримання боргу в натурі. Однак, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, згідно з якими сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, - позивач не довів, яке саме його становище існувало та чим було порушено право на отримання права на отримання боргу, не довів суду наявність збитків кіловат електроенергії на суму 5624,02 грн. При вирішення питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Стаття 1167 Цивільного Кодексу України встановлює підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 своєї Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи, суд доходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлена наявність вини відповідача в спричиненні позивачу моральної шкоди, а тому для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди відсутні підстави. Наведене вище дає суду підстави дійти до висновку про неправомірність вимог позивача та про необхідність відмови в задоволенні даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed