Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 13 липня 2015 року звернулася [PERSON](далі - позивач) з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі ? частини доходів щомісячно до закінчення навчання або досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування свого позову зазначила, що сторони з 1997 по 2012 рік перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 10 жовтня 2012 року. Від шлюбу є двоє дітей: доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Донька [PERSON] досягла повноліття, однак продовжує навчання у Бердянському державному педагогічному університеті, не має можливості самостійно отримувати заробіток. Позивач працевлаштована, отримує заробітною плату в розмір 1400 гривень, що є недостатнім для утримання двох дітей. Відповідач працює водієм ПП «Бізон», має стабільний заробіток, у зв'язку з чим може надавати допомогу по утриманню доньки. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], яка продовжує навчання у розмірі ? частини заробітку щомісячно до закінчення навчання або до досягненням дитини двадцяти трьох років. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову про стягнення аліментів на час навчання наполягає. Відповідач також звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони з 19 червня 1997 року перебували у шлюбі, який розірваний Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2012 року. Рішення набрало законної сили 13 листопада 2012 року. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження. Згідно із паспорту громадянина України, дитина сторін - [PERSON] [INFO] досягла повноліття. Відповідно до довідки № 4928 від 23.06.2015 року, [PERSON] навчається в Бердянському державному педагогічному університеті на денній формі навчання, за рахунок державного замовлення з 01.09.2014 року по 30.06.2018 рік. Згідно довідки від 08.08.2015 року №1202, виданої виконкомом Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, разом із позивачем зареєстровані та проживають її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Навчання [PERSON] потребує матеріальних витрат на харчі, одяг, підручники, кошти на проїзд. Відповідно до вимог стст.199,200 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітній син, донька продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначені обставини, які підтверджують факт досягнення [PERSON] повноліття, подальше продовження навчання та потребу у зв'язку з цим матеріальної допомоги батьків, сторони визнали, їх не оспорювали. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аліменти можуть бути стягнуті як у твердій грошовій сумі так і в частці від заробітку (доходу) платника аліментів (ст.200 СК України). Відповідно до довідки від 10.07.2015 року №107, відповідач працює в Приватному підприємстві «Бізон» на посаді водія автотранспортних засобів, має стабільний дохід. Дослідивши матеріали справи, інші обставини справи, суд прийшов до висновку про доцільність встановлення розміру та способу сплати аліментів на утримання дитини в період навчання у вигляді 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Згідно із ст.ст.191,201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки, [PERSON], на утримання якої стягуються аліменти згідно із графіком навчального процесу має перерви у навчанні, то аліменти в період канікул не повинні стягуватись з відповідача, оскільки повнолітня дитина не несе витрат на навчання та не позбавлена можливості працевлаштуватись. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір, розмір якого визначається, виходячи з положень п.1.1 ст.2 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved