overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

До суду 16.06.2016 року звернулась територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання спадщини відумерлою. Посилається на таке. [INFO] померла [PERSON], [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на 2/18 частини житлового будинку [ADDRESS]. Із заяви [PERSON], яка мешкає за цією адресою, відомо, що спадкоємців у [PERSON] не має, тому нерухоме майно у вигляді 2/18 часток житлового будинку має ознаки відумерлої спадщини. Просить визнати спадщину у вигляді 2/18 часток житлового будинку [ADDRESS], яка відкрилася після смерті [PERSON], відумерлою та передати у власність територіальної громади м. Запоріжжя. Представник заявника за довіреністю заяву підтримала. Дослідивши матеріали, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. [PERSON], народжена [INFO] померла [INFO], що підтверджується копією актового запису про смерть №1313. 24.03.1987 року [PERSON] було видано свідоцтво на 2/9 частки [PERSON], що складається з ? частини житлового будинку [ADDRESS] 31.03.2005 року до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] В цій заяві [PERSON] повідомив, що спадщину він приймає за заповітом, посвідченим Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 28.04.2004 року за №4-307. Спадщина у вигляді жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Заяви про прийняття спадщина у вигляді частини житлового будинку [ADDRESS] він не подавав. Змістом заповіту ця спадщина не охоплюється. Відповідно до ст. 1272 Цивільного Кодексу України, якщо протягом шести місячного строку спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що її не прийняв. На підставі ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Заявник звернувся із заявою про визнання спадщини відумерлою після плину 1 року з моменту її відкриття, тобто підстав для відмови у прийнятті заяви відповідно до вимог ст. 276 ЦПК не має. Зважаючи на те, що спадкоємці спадщину, а саме 2/18 часток житлового будинку [ADDRESS] в м. Запоріжжя, яка залишилась після смерті [PERSON] померлої [INFO] не прийняли, суд вважає за можливе задовольнити заяву про визнання спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], а саме: 2/18 часток житлового будинку [ADDRESS] в м. Запоріжжя відумерлою та передати її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

До суду 16.07.2015 року із заявою звернулась [PERSON] про встановлення факту проживання однією родиною з [PERSON]. Свою заяву мотивував наступним. З 2001 року вона проживає однією сім'єю зі [PERSON] без реєстрації шлюбу, ведуть спільне господарство, сімейний бюджет також спільний. 02.10.2014 р. вона звернулась до Комунарського РАЦС із заявою про реєстрацію шлюбу, який було призначено на 01.11.2014 р., але 18.10.2014 року із [PERSON] стався інсульт. За станом здоров'я він не може обходитися без сторонньої допомоги, є інвалідом першої групи. На теперішній час все одно проживають однією родиною. Для встановлення опіки на [PERSON] заявниці необхідно встановити факт проживання однією родиною. В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним. Представник органу опіки та піклування при Запорізькій міській раді по Комунарському району м. Запоріжжя не заперечував проти задоволення заяви, підтвердив, що дійсно заявниця зверталась до них із заявою про призначення її опікуном, надавала необхідні документи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та заявниця [PERSON] дійсно мешкають однією родиною з 2001 року в квартирі [ADDRESS], яка належить [PERSON], вони ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні дані. [PERSON] з 29.10.2014 року є інвалідом першої групи за загальним захворюванням потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідком до акту огляду МСЕК. За адресою: [ADDRESS] проживає без реєстрації [PERSON], 1952 року народження та зареєстрований [PERSON], що підтверджується актом про фактичне проживання без реєстрації від 09.02.2015 р. Центру обслуговування абонентів №12 МКП «Основаніє». Згідно листа №121/0104 від 10.02.2015 року Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 02.10.2014 року було прийнято заяву про реєстрацію шлюбу від [PERSON] та [PERSON] Реєстрація шлюбу була призначена на 01.11.2014 р. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлені обставини, які відповідають вимогам про спільне проживання, господарство [PERSON] та [PERSON], тому суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки порушується право заявника на встановлення її опікуном на [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

До суду 16.09.2020 року надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сі Дорз», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярмолинці-Агро», Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області в особі Управління державної реєстрації та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, відповідно якого просив визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та ТОВ «СІ ДОРЗ», зобов`язати державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внести зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про звільнення з посади директора ТОВ «СІ ДОРЗ», шляхом виключення відомостей про [PERSON] , як директора (керівника) ТОВ «СІ ДОРЗ». В обґрунтування позову посилався на те, що [PERSON] прийнятий на посаду директора ТОВ «СІ ДОРЗ». Єдиним учасником ТОВ «СІ ДОРЗ», що володіє 100% статутного капіталу товариства, є ТОВ «Ярмолинці-Агро». 10.08.2020 року [PERSON] ,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

До суду 16 березня 2015 року з позовною заявою звернулась [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 25.01.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, розглядати справу без її участі та у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення, про що виклала в письмовій заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача в судове засідання неповажною та розглядає справу на підставі наявних доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2008 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Неповнолітній [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку (а.с.6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач працездатний, та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею повноліття, відомості про дохід відповідача та наявність в нього на утриманні інших осіб у суду відсутні. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

До суду 16 вересня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Автрамат» про стягнення заробітної плати, невиплаченої працівнику при звільненні, у розмірі 16 558 грн. 33 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працював ПАТ Автрамат» на посаді слюсаря електрика, після чого був звільнений за власним бажанням так як за останні місяці не виплачували заробітну плату, у зв*язку з чим він змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та уточнив позовні вимоги зменьшив суму до 16 058 , 33 грн. Представник відповідача Василинич О.А., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову про стягнення заборгованості відповідно до наданих довідок. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки ПАТ «Автрамат» має заборгованість із заробітної плати перед колишнім працівником [PERSON] з березня 2014 року по серпень 2014 року в сумі 16 058 , 33 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, в зв'язку з чим, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

До суду 16 вересня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Автрамат» про стягнення заробітної плати, невиплаченої працівнику при звільненні, у розмірі 21068 грн. 33 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 01.02.2012 р. він працював на посаді слюсаря механоскладальних робіт у ПАТ «Автрамат», наказом № 15к. Був звільнений з займаної посади відповідно до наказу № 267к, у зв*язку зі скороченням численності працівників. При звільненні була видана трудова книжка, але не були проведені повні розрахунки з позивачем, а саме заборгованість по заробітній платі складає: 21068 грн. 33 коп. та середня заробітна плата при звільненні складає 3779 грн. 55 коп. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та стягнути заборгованість відповідно до довідки ПАТ «Автрамат». Представник відповідача Василинич О.А., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову про стягнення заборгованості відповідно до наданих довідок та просила розглядати справу за її відсутністю, про що надала письмову заяву. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки ПАТ «Автрамат» має заборгованість із заробітної плати перед колишнім працівником [PERSON] з березня 2014 року по липень 2014 року в сумі 21 198 грн. 79 коп., з яких:17419,24 грн., заборгованість із заробітної плати та вихідної допомоги та 3779,55 грн. середній заробіток за час затримки заробітної плати. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, в зв'язку з чим, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

До суду 16 грудня 2013 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] 28.03.1998 року, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок різних поглядів на сімейні відносини, шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з 2000 року, проживають окремо один від одного, мають роздільний бюджет, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересах та інтересам їхньої дитини. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі неявки відповідачки ухвалити заочне рішення та розглядати справу за його відсутністю, про що надав письмову заяву. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідачки неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 28 березня 1998 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 365 (а.с.3). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

До суду 16 липня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.10.2011 року з [PERSON], посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати разом з матірю. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних характерів, розбіжності в поглядах, що призвело до втрати почуття любові один до одного. Шлюбно-сімейні відносини не підтримують більше року, подальше зберігання шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутністю, про що виклав у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Губіна», про що виклала у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 28 жовтня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, мають роздільний бюджет, примирення між ними не досягнуто, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

До суду 16 липня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.01.2014 р. з [PERSON], та про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 30% частки заробітної плати відповідача щомісячно, до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 29.01.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Починаючи з серпня 2014 року вони з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведуть, між ними склалися неприязні стосунки, що перешкоджає збереженню шлюбу та сімї та негативно вплине на здоровий психічний розвиток дитини, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних відносин участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Позивач просила позов задовольнити, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини його заробітку, після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «Шевченко», та розглядати справу за її відсутністю, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, погодився сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, просив розглядати справу за його відсутністю, про що виклав у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 29 січня 2014 року був укладений шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Малолітня [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Черкаські Тишки, вул. Радянська, 77, що підтверджується довідкою про склад сімї. Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний, згоден та має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, наявні підстави для задоволення позову. При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. в частині вимоги про розірвання шлюбу (а.с.1), та звільнена від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення аліментів. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. та в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. в частині вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

До суду 16 липня 2018 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.11.2011 року з [PERSON], посилаючись на те, що причиною розірвання шлюбу є часті сварки через небажання відповідача підтримувати нормальні сімейні взаємовідносини, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного, з 14.01.2018 року разом вони не проживають, примирення між ними неможливо. Позивач зазначає, що від шлюбу спільних дітей не мають, спір про розподіл майна між ними відсутній. В судовому засіданні сторони узгодили відмовитися під час розгляду цієї справи від встановлення дати припинення між ними шлюбно-сімейних відносин, відповідач відмовилась від заявленого нею клопотання про допит свідків. Позивач просив шлюб розірвати, посилаючись на те, що між ним та відповідачем втрачені почуття любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені остаточно, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач просила шлюб розірвати, посилаючись на те, що примирення між нею та позивачем неможливо, шлюбно-сімейні відносини припинені, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Представник відповідача підтримав доводи відповідача. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 19 листопада 2011 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, обидва бажають розірвати шлюб, суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved