Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 13.03.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] , відповідно якої позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 89 600,00 гривень за договором займу від 10.04.2013 року. В обґрунтування позову зазначено, що 10.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір займу, за яким остання отримала від позивача позику у сумі 80 000,00 грн. строком на 36 місяців. Поручителем [PERSON] по зазначеному договору займу є [PERSON] . Боржники жодних платежів не здійснювали, позику не повернули. Станом на 13.03.2020 року позика та відсотки за користування позикою [PERSON] та поручителем [PERSON] не сплачені. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 27.03.2020 року до суду надійшли відповіді щодо місця реєстрації відповідачів. Ухвалою суду від 30.03.2020 року позовну заяву залишено без руху. 17.04.2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно якої позивач просить стягнути 167 600,00 грн., що еквівалентно 6 207,40 дол.США за курсом НБУ на день платежу, за договором займу від 10.04.2013 року, відповідно до наданого розрахунку заборгованості та позивач надав квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 21.04.2020 року цивільна справа прийнята до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У судове засідання призначене на 21.05.2020 року сторони з`явились, розгляд справи відкладено на 25.06.2020 року. У судове засідання призначене на 25.06.2020 року [PERSON] не з`явився, 25.06.2020 року на електрону адресу суду надійшла заява [PERSON] , в якій останній позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представили. Клопотань до суду не надходило. Відповідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 01.07.2020 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.04.2013 року було укладено договір займу між [PERSON] та [PERSON] , за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 80 000,00 грн. строком на 36 місяців. Відповідно п.4.1. Договору, плата за користування позикою складає 6 % річних 0,5% щомісяця в розмірі 400,00 грн. Якщо позичальник сплачує щомісяця, до 10 числа кожного місяця, сума процентів складає 300,00 грн. щомісяця. Не пізніше 10.04.2016 року позичальник повинен повернути суму займу у розмірі 80 000,00 грн., що еквівалентно 15 000,00 дол. США. Згідно п.4.2., у разі прострочення виплати кредиту та процентів згідно п.4.1 не зупиняє нарахування процентів, крім випадків прийняття окремого рішення про це позикодавцем. Згідно п.9.2., у разі, якщо позичальник не здійснив плановий платіж за користування кредитом повністю або частково після дати зазначеної в Кредитному договорі та/або графіку платежів, кредит вважається кредитом з підвищеним рівнем ризику. Протягом терміну визнання кредиту кредитом з підвищеним рівнем ризику, і додаткова оплата (крім поточних нарахувань відповідно до договору п.4.1) по ньому буде складати 80 грн. (еквівалент 10 дол. США) на день. Відповідно до п.9.5., після 10.04.2015 року, якщо залишиться заборгованість, незалежно від джерела її виникнення, відсотків, штрафних санкцій або тіла кредиту, по всій сумі заборгованості буде діяти ставка в розмірі 120% річних до повного її погашення. Відповідно до п.9.6., кредит в національній валюті (гривні фіксується на день його видачі в дол.США за курсом 8,00 грн. за 1 дол.США. Якщо на момент повернення внеску курс долара США зміниться, то повернення здійснюється в перерахунку на середній курс продажу готівкового долара банками, але не менше ніж по 8,00 грн. за долар США. 10.04.2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 80 000,00 грн. за договором позики, що підтверджуєтеся відповідною розпискою (а.с.3). Відповідно договору поруки від 10.04.2013 року [PERSON] зобов`язується перед позикодавцем відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань, що виникли з договору займу від 10.04.2013 року на суму 80 000,00 грн. (а.с.4). Відповідно до Доповнень до Договору поруки від 10.04.2013 року, [PERSON] зобов`язується перед [PERSON] у разі невиконання або неналежного виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за Договором займу від 10.04.2013 року отриманого в сумі 80 000,00 грн. строком на 36 місяців, прийняти зобов`язання позичальника за даним кредитом на себе в повному обсязі, в тому числі сплату процентів та штрафних санкцій (а.с.5). За розглядом справи судом встановлено, що позичальниця свої боргові зобов`язання перед позивачем належним чином не виконала та суму позики у встановлений строк не повернула. На спростування викладеного відповідачами відповідних доказів не надано. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт укладання договору позики та отримання відповідачем зазначених коштів також підтверджується поясненнями відповідача в судовому засіданні 18.02.2019р. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість Відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме: ст.526 ЦК України, яка передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства; ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. ст.629 ЦК України, згідно якої, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.524 ЦК зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст.533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно розрахунку позивача, станом на 10.04.2016 року заборгованість дорівнює - сумі позики 80 000,00 грн. та відсотки 87 600,00 грн., дорівнює загалом 167 600,00 грн., що еквівалентно 6207, 4 дол.США за курсом НБУ на дату звернення до суду 13.03.2020 року - 27,00 грн. за 1 дол.США. Виходячи з викладеного на думку суду вбачається що позовна вимога щодо стягнення основного боргу у розмірі 80 000, грн. є обґрунтованою а тому підлягає стягненню. Пунктом 9.2 договору зазначено, що у разі, якщо позичальник не здійснив плановий платіж за користування кредитом повністю або частково після дати зазначеної в Кредитному договорі та/або графіку платежів, кредит вважається кредитом з підвищеним рівнем ризику. Протягом терміну визнання кредиту кредитом з підвищеним рівнем ризику, і додаткова оплата (крім поточних нарахувань відповідно до договору п.4.1) по ньому буде складати 80 грн. (еквівалент 10 дол.США) на день. Позивач зазначив що відповідач жодного платежу не здійснив, тому за період з 10.04.2013 року по 10.04.2016 року [PERSON] , відповідно до п.4.1 Договору, повинна сплатити відсотки за користування кредитом за 3 роки (80 грн. х1095 днів), що дорівнює 87 600,00 грн. Строк виконання договору передбачено 36 місяців, тобто 10.04.2016. Таким чином відповідач 10.04.2016 року, не сплативши передбачені проценти та основний борг у розмірі 80 000,00 грн. порушив умови договору. Таким чином на момент 10.04.2016 року відповідач повинен був сплатити позивачу 80 000,00 грн. + 87 600,00 грн. = 167 600,00 грн. Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У відповідності до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з приписами статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення солідарного стягнення з боржника та поручителя. Таким чином сума загальної заборгованості в межах заявленого періоду складає 167 600,00 грн., що складається з 80 000,00 грн. - сума позики, 87 600,00 грн. - відсотки за користування позикою, не спростована належними та допустимими доказами, а тому з урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] .. Виходячи з положень ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, та враховуючи, що позивачем було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1 676 грн., тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі задоволених позовних вимог, тобто по 838,00 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного й

Outcome: approved