Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі вона зареєструвала громадянку [PERSON] , яка збиралась купувати квартиру, однак у квартирі вона не мешкає, не є членом сім`ї позивача та відмовилась купувати квартиру. У зв`язку із реєстрацією відповідача у вказаній квартири, вона здійснює перепони в користуванні та розпорядженні власністю позивача, оскільки остання несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та не може оформити субсидію. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак до суду надали заяви, в яких просили справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.01.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області, Орловою Л.О., зареєстрованого в реєстрі за № 122, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Це також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2019 року. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 169269089 від 05.06.2019 року, власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , право користування якого просить позбавити відповідача. Відповідно до Акту з вих. № 244 від 24.05.2019 року, складеного керівником комітету мікрорайону «ЖЕУ №3 м. Слов`янська», відповідач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з квітня 2019 року і по теперішній час не проживає за вищевказаною адресою, її особистих речей в квартирі немає. Згідно з довідкою, складеною товариством з обмеженою відповідальністю «Цидило и К», [PERSON] зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS] . За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку, право користування якого просить позбавити відповідачів, які не проживають у вищевказаному будинку з 2014 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved