Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулись [PERSON], [PERSON] з уточненим позовом ( а.с.14) до [PERSON], Слов'янської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO]. померла [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована у [INFO]. Після смерті вона у спадок залишила житловий будинок із земельною ділянкою за вказаною вище адресою, у Першій Слов'янській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за заявами дітей [PERSON], [PERSON] - про прийняття спадщини, чоловіка [PERSON] про відмову від спадщини. 06.11.2013р. позивач [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про те, що померла [PERSON], її мати, постійно проживала з позивачем та її чоловіком [PERSON] однією сім'єю, вела спільне господарство, мала спільні витрати та за кошти позивачів зробили прибудову до житлового будинку, фактично збільшили площу будинку з 16,5 кв.м до 78,9 кв.м, зробили замощення двору, огорожу. З дня народження до теперішнього часу проживала разом з матір'ю, вела з нею спільне господарство, не приховувала факт знаходження майна у спільному з чоловіком володінні, володіє майном безперервно з 1996 року по теперішній час. Відповідач [PERSON] до теперішнього часу не отримала свідоцтво про право на спадщину. Після проведення АТО в м. Слов'янську будинок [ADDRESS] був пошкоджений, позивачі за власні кошти провели ремонт, відповідач участі в ремонті будинку не приймала. Просить суд визнати за набувальною давністю за [PERSON] та [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON], їх представник [PERSON] в судовому засіданні просили позов задовольнити, навели доводи, тотожні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснили, що після одруження у 1984 році стали проживати з батьками [PERSON] у будинку [ADDRESS], з 1987 року почали цей будинок будувати, усі наявні у них кошти витрачали на будівництво. В 1991 році будинок був фактично збудований та збільшена його площа. Весь час до смерті [PERSON] у 2009 році будинок та земельна ділянка були на праві власності оформлені за спадкодавцем, на себе вони не переоформлювали, оскільки питання поділу будинку не стояло, сестра [PERSON] участі в будівництві та утриманні будинку, догляду за батьками - не приймала. Після смерті матері у 2009 році [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, свідоцтво досі не отримала, оскільки не має достатніх коштів для його оформлення. Представник відповідача [PERSON] прохав у задоволенні позову відмовити у зв'язку з відсутністю підстав. Пояснив, що позивачами не надано суду доказів - хто є власником спірного будинку та земельної ділянки, на даний час оформлюється спадщина позивачкою та відповідачем у нотаріальній конторі. [PERSON] також подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, бажає її оформити та проживати в будинку. [PERSON] у нотаріуса отримала постанову про відмову у видачі її свідоцтва про право на спадщину і має намір у майбутньому звернутися до суду з позовом про визнання права власності на належну її частку. Строк набувальної давності мав би обраховуватися після смерті спадкодавця з 2009 року лише за наявності згоди співвласника [PERSON] Відповідач Словянська міська рада надала заяву з проханням розглядати справу справи у відсутності їх представника, просить винести рішення на розсуд суду з урахуванням наявних у справі матеріалів. Суд, відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами, та у межах заявлених вимог. Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини: Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування позовних вимог позивачами надані наступні докази: · копії вимог та квитанцій про придбання будівельних матеріалів (цегла,ліс, послуги за виготовлення віконних блоків, транспортні послуги) у 1989 році [PERSON], [PERSON] ( а. с. 18-19); · акт приймання-передачі товару від 18.09.2014р. між [PERSON] та [PERSON], згідно якого останній оплатив вартість 2х металопластикових вікон вартістю 4200 грн. (а. с. 13); · рішення Слов'янського міськрайоннного суду Донецької області від 25.02.2013р. по справі № 2/243/14/2013 за позовом [PERSON] до [PERSON], Слов'янської міської ради про визнання права власності, яким у задоволенні позову відмовлено ( а. с. 20-23). В даному випадку суд не приймає до уваги як доказ надане позивачами рішення Слов'янського міськрайонного суду від 25.02.2013р., оскільки у наданому суду рішенні відсутні відомості щодо набранням рішенням суду законної сили, клопотання про залучення до матеріалів справи оригіналу рішення по даній справі суду не надходило в установленому законом порядку, а тому обставини, встановлені цим рішенням суду, не приймаються до уваги згідно приписів ст. 61 ЦПК України. Надані ж суду копії квитанцій за 1989 рік судом до уваги не приймаються, оскільки з цих квитанцій не вбачається, що саме позивачі купували ці будівельні матеріали і ці докази не є належними, оскільки не відносяться до предмету доказування в рамках позовних вимог про визнання права власності за набувальною давністю, а свідчать про придбання будівельних матеріалів іншими особами, ніж сторонами по справі. Факт придбання у вересні 2014 року двох вікон позивачем свідчить про те, що ним проводилися ремонтні роботи з заміни вікон. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона проживає у [INFO], є сусідкою позивачів. Позивачі [PERSON] та [PERSON] більше 20 років живуть у будинку № 25 з батьками [PERSON] до їх смерті. Вони займалися доглядом за батьками та будували будинок, усі наявні у них кошти вкладали у будівництво. [PERSON] участі у будівництві не приймала, її вона бачила за весь час два рази, коли вона приїжджала на відпочинок та відвідати батьків. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сімейним лікарем та знає з 1980 року родину [PERSON]. В будинку жили батьки [PERSON] з [PERSON] та її родиною. Мати та батько [PERSON] були інвалідами, потребували догляду, який здійснювали [PERSON] та [PERSON]. Будинок також будували [PERSON] та [PERSON]. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що він є дядьком [PERSON] та відповідача [PERSON] Будинок [ADDRESS] належав матері [PERSON], він був маленький та [PERSON] з [PERSON] будували новий. Він також з батьками [PERSON] допомагав у будівництві. [PERSON] участі в цьому не брала. З пояснень сторін, свідків та наданих суду доказів вбачається та не заперечується сторонами в судовому засіданні, що позивачі [PERSON] та [PERSON] дійсно з 1984 року проживали у спірному будинку разом з батьками позивача [PERSON] як члени сім'ї, власником спірного будинку та земельної ділянки, зі слів сторін та свідків, була спадкодавець [PERSON] З наданих представником відповідача до початку розгляду судом справи документів з Першої Слов'янської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] Першою Слов'янською ДНК заведена спадкова справа № 225/2009, у склад спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка за цією ж адресою, спадкоємцями за законом є діти [PERSON] та [PERSON], які в установлений законом строк подали заяви до державної нотаріальної контори. Постановою нотаріуса від 11.06.2012р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ( а. с. 44-46). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З матеріалів справи, доводів сторін вбачається, що позивачем [PERSON] подано заяву до Першої Слов'янської ДНК про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], на даний час нею свідоцтво про спадщину не отримано через брак коштів. Здійснення права спадкування врегульовано главами 84-88 ЦК України, законом встановлений певний нотаріальний порядок оформлення спадкових прав. При розгляді даного позову про визнання права власності судом не встановлено фактів та обставин, які б перешкоджали [PERSON] звернутися до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Сторонами суду не надано доказів того, що нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, клопотань від учасників процесу про витребування таких доказів не надходило. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України). Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Основні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Позивачами та їх представником в установленому законом порядку до початку розгляду судом справи не було надано правовстановлюючих документів, які б свідчили про реєстрацію спірного жилого будинку та земельної ділянки [ADDRESS] за будь-якою особою на праві власності. З пояснень позивачів в судовому засіданні вбачається, що ними було зроблено перебудування та фактично нове будівництво спірного будинку, внаслідок чого жила площа збільшилася з 16,5 кв.м до78,9 кв.м. Доказування ж не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Згідно приписів ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майном через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності ( ч. 3 ст. 344 ЦК). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду ( ч.4 ст. 344 ЦК). Відповідно до п. 11 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ. Набувальна давність не застосовується до об'єктів, виключених із цивільного обороту (ст. 178 ЦК), або до таких об'єктів, щодо яких не може бути встановлене право власності як абсолютне речове право (майнові права, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація тощо). Оскільки суду не надано доказів, що спірне майно належить на праві власності іншій/певній особі, це майно не виключено з цивільного обороту як самочинне будівництво, на даний час триває нотаріальне оформлення спадкових прав на спірне майно з боку позивача [PERSON], то суду не надано достатніх та належних доказів того, що позивачі набули в установленому законом порядку право власності кожний на ? частку жилого будинку та земельну ділянку [ADDRESS] за набувальною давністю, а тому підстави, передбачені законом, для задоволення позовних вимог відсутні, надані позивачем письмові докази та пояснення свідків цих висновків не спростовують, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки позивачу [PERSON] було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення, позивач [PERSON] як ліквідатор аварії на ЧАЕС 2 категорії звільнений від сплати судового збору, то судовий збір слід стягнути з [PERSON] На підставі викладеного, та

Outcome: approved