Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернулася представник позивача [PERSON] , в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Свою вимогу обґрунтувала тими обставинами, що відповідач після народження дитини перестав піклуватися про родину, в результаті чого шлюбні відносини були припинені. Приблизно з червня 2011 року відповідач залишив сім`ю та переїхав проживати до іншого міста. З того часу і до моменту звернення до суду відповідач взагалі не спілкується з дитиною, навіть за допомогою телекомунікайних мереж. Він не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає культурних та інших духовних цінностей. Відповідач абсолютно не цікавиться і не цікавився життям малолітньої дитини, він жодного разу не відвідував дитину а ні в дитячому садку та школі, а ні вдома. Донька з моменту народження не отримала від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Фактично відповідач зник з життя своєї доньки. Крім того, відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання не надає. В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача та представників третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15 грудня 2010 року виконкомом Центральненської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 13 (а.с. 13). Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2012 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до виконавчого листа виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, виданого 23 жовтня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття (а.с. 15). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах виданої Миронівським районни відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області заборгованість по аліментах станом на 01 лютого 2018 року становить 96294,44 грн. (а.с. 18-19). Відповідно до акту квартального комітету № 4 м. Новомосковськ від 04 липня 2019 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Згідно до довідки виданої Середньою загальноосвітньою школою № 2 І-ІІІ ступенів виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 09 вересня 2019 року № 377 [PERSON] не спілкується з класним керівником та іншими вчителями своєї дитини [PERSON] , батьківські збори не відвідує ( а.с. 29). Відповідно до характеристики виданої квартальним комітетом № 4 м. Новомосковськ вихованням [PERSON] займаються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31). Неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] , окремо від відповідача та перебувають на їх утриманні. Із матеріалів справи, зокрема з довідок директора школи [PERSON] , довідки-розрахунку від 01 серпня 2019 року № 8775, де зазначено, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання своєї дитини в розмірі 96394,44 гривень, вбачається, що [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов`язків, а саме: матеріально не утримує дочку, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дочкою, в необхідному для нормального самоусвідомлення обсязі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання освіти. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року) «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Орган опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації 07 лютого 2020 року зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.85-86). Також Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області 18 лютого 2020 року зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.98-100). Таким чином, судом встановлено систематичне, невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню [PERSON] , що проявилось у не піклуванні про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав може звернутися особа, в сім`ї якої проживає дитина. Позивач скористалася своїм правом на звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини: [PERSON] . Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання та виховання своєї неповнолітньої дочки, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про його задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 768,40 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 13 листопада 2019 року № 97173. Вказані понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved