Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

До Енергодарського міського суду Запорізької області 10 лютого 2016 року звернувся [PERSON], в інтересах якого на підставі довіреності діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за належну частку у спільному майні, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER] в сумі 91369,00 грн., припинивши його право власності на цю частку у автомобілі та визнавши право власності на цю частку автомобіля «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER] за [PERSON], а також стягнути з відповідачки сплачений при звернені до суду, судовий збір в розмірі 913,69 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 27 грудня 2008 року по 27 лютого 2015 рік він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. [INFO] у них народився син [PERSON]. Спільне життя у подружжя не склалося та рішенням Енергодарського міського суду від 27 лютого 2015 року шлюб було розірвано. За час спільного проживання та за спільні кошти подружжя вони придбали магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення [ADDRESS] та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER]. Після припинення спільного проживання, добровільно вирішити питання про розподіл спільно нажитого майна сторони не спромоглися. Тому [PERSON] звернувся до Енергодарського міського суду для вирішення цього питання в судовому порядку. Рішенням Енергодарського міського суду від 13 липня 2015 року по справі №318/144/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду від 28 жовтня 2015 року, позовні вимоги [PERSON], було задоволено в повному обсязі, та було вирішено припинити право приватної власності [PERSON] на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення [ADDRESS] та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER], визнано право спільної сумісної власності [PERSON] (ІДН [NUMBER]) та [PERSON] (ІДН [NUMBER]) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення [ADDRESS] та Автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER], припинити право спільної сумісної власності [PERSON] (ІДН [NUMBER]) та [PERSON] (ІДН [NUMBER]) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення [ADDRESS] та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER], визнано право спільної часткової власності [PERSON] (ІДН [NUMBER]) та [PERSON] (ІДН [NUMBER]) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення [ADDRESS] та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER], в рівних частках, тобто, по 1/2 частці та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 3654 грн. та 121 грн. 80 коп. та 700,00 грн. - витрати на проведення оцінки майна. Виділ в натурі 1/2 частки автомобіля, яка йому належить, вважає неможливим. Позивач також зазначає, що відповідачка по справі проігнорувала його пропозицію щодо спільного користування автомобілем та спірний автомобіль використовує самостійно і лише у власних цілях. Позивач вважає, що спільне володіння і користування майном неможливе та не маючи можливості користуватися своєю власністю і не дійшовши згоди стосовно мирного врегулювання порядку користування автомобілем, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю за участю його представника по довіреності [PERSON], зазначивши в ній, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.19). Представник позивача, що діє на підставі письмової довіреності [PERSON] у судове засідання з'явилась, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про виклик відповідача у судове засідання на 04.04.2016 рік (а.с.32) відправленим відповідачці 28.03.2016 року на її номер телефону (а.с.33) та копією реєстру відправної кореспонденції від 29.03.2016 р. (а.с.34), однак, про причини своєї неявки відповідачка суду не повідомила, при цьому надала до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.35), до якої суд відноситься критично та зазначає на наступне: при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення протягом розумного строку, не порушуючи при цьому строки, встановлені законом, вирішувати справи із неухильним і точним дотриманням норм матеріального та процесуального права з метою ухвалення законних і обґрунтованих судових рішень. Розгляд цивільних справ має здійснюватись у відповідності з чіткою, суворо встановленою нормами Цивільного процесуального кодексу України процесуальною формою. Невиконання особами, які беруть участь у справі, процесуального обов'язку повідомлення суду про причини неявки і подання доказів поважності цих причин дає право суду розглянути справу за їх відсутності, оскільки вважається, що така особа зловживає своїми процесуальними правами та обов'язками (частина 3 статті 27 ЦПК України). Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Проте, як випливає із дій відповідача, остання зловживає своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи по суті. У зв'язку з чим, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими наступними доказами: Рішенням Енергодарського міського суду від 13 липня 2015 року по справі №318/144/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (а.с.5), залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року (а.с.6-10), позовні вимоги [PERSON], було задоволено в повному обсязі, та було припинено право приватної власності [PERSON] на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення [ADDRESS] та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER], визнано право спільної сумісної власності [PERSON] (ІДН [NUMBER]) та [PERSON] (ІДН [NUMBER]) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення [ADDRESS] та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER], припинено право спільної сумісної власності [PERSON] (ІДН [NUMBER]) та [PERSON] (ІДН [NUMBER]) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення [ADDRESS] та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER], визнано право спільної часткової власності [PERSON] (ІДН [NUMBER]) та [PERSON] (ІДН [NUMBER]) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення [ADDRESS] та Автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак [NUMBER], в рівних частках, тобто, по 1/2 частці. Також цим рішенням було вирішено питання про розподіл судових витрат. Таким чином, на час розгляду даної справи в суді, право власності на спірний автомобіль визначено наступним чином: [PERSON] є власником 1/2 частки автомобіля, [PERSON] також є власником 1/2 частки автомобіля. Правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси усіх її учасників. Співвласники мають право залежно від призначення майна встановити порядок володіння, користування ним або його частинами у натурі, визначити черговість та інші умови користування конкретною річчю. Виділ в натурі 1/2 частки автомобіля, яка належить [PERSON] - є неможливим, скільки автомобіль є неподільною річчю. 15 січня 2016 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] пропозицію щодо спільного користування спірним автомобілем (а.с.11). [PERSON] отримала дану пропозицію 28 січня 2016 року особисто, про що мається відмітка та її підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.12). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно з вимогами ч.4, ч.5 ст.319 ЦК України, власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Частиною 3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Outcome: approved