Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Доповнивши і уточнивши позовні вимоги, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 17.10.1999 року сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №122. Від шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Зазначила, що спільне життя з чоловіком не склалося, постійні сварки призвели до втрати позивачем поваги та любові до чоловіка. Позивач просить розірвати шлюб, дітей залишити біля неї та стягувати на утримання дітей аліменти в розмірі по 1/3 частині всіх видів заробітку на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, направила до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримавши позовні вимоги та просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Уточнені позовні вимоги визнав повністю і в частині розірвання шлюбу, і в частині стягнення аліментів на дітей по 1/3 частині на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 17.10.1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №122. Шлюб зареєстровано вперше. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сім'ю та відсутності порозуміння між ними, розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача. Наданий сторонам чотирьохмісячний термін на примирення позитивних наслідків не дав. Сторони не примирилися. Судом також встановлено, що відповідач є батьком дітей, які народилася від шлюбу, а саме дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], а тому він у відповідності до ст.180 СК України, зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, нарівні із матір'ю. Виходячи з цього, та зважаючи на те, що шлюб між батьками дітей розривається, що відповідач визнав уточнені позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню. Розмір аліментів суд визначає виходячи з вимог ст.183 СК України, в частці від заробітку (доходу) батька дітей, зважаючи на те, що останній має постійне місце роботи та заробіток. Судові витрати суд покладає на відповідача, зважаючи на те, що з позивачем проживають малолітні діти і спору про їх місце проживання не має.

Outcome: approved