Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява адвоката Сінькової Юлії Костянтинівни, яка діє в інтересах [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , зацікавлені особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Маріупольської міської ради про видачу обмежувального припису. На обґрунтування вимог заявник посилається на те, що з 16 липня 2005 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . 27052019 року сімейні стосунки розпалися, підставою чого послугували дії психологічного характеру [PERSON] по відношенню до своєї доньки, що призвело до завдання шкоди здоров`ю дитини. У зв`язку з чим просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців відносно [PERSON] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] У судовому засіданні адвокат Сінькова Ю.К. та [PERSON] заяву підтримали, просили задовольнити з підстав зазначених у неї. Представник Служби у справах дітей Маріупольської міської ради у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про встановлення обмежувального припису. [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про встановлення обмежувального припису, додатково пояснив, що факти викладені у заяві є спотвореними, проте вважаючи психологічний стан дитини, проти задоволення заяви не заперечує. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.09.2020 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 350-1 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з п. 2 ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, подружжя. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~та п. 1 ч. 1 ст.\~26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом установлено, що з16 липня 2005 року [PERSON] (далі - Заявник) перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~про що\~27\~січня 2010\~року Жовтневим\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Маріупольського міського\~управління юстиції\~у Донецькій області складено відповідний актовий запис № 98 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 27 травня 2019 року сімейні стосунки розпалися, підставою чого послугували дії психологічного характеру [PERSON] по відношенню до своєї доньки, що призвели до завдання шкоди здоров`ю дитини. Дитина на теперішній час боїться зустрічей із батьком, оскільки, останній потай від Заявника погрозами і шантажем змушував дочку з трьох років спати з ним в одному ліжку, як з`ясувалось, проти її бажання. Спроби матері припинити цю ситуацію тільки загострювали конфлікти в родині і викликали фізичне насильство по відношенню до неї самої з боку [PERSON] . Ситуація вирішилася після того, як дитина відкрила своє становище в школі і розповіла про всі загрози батьківського дому. Керівництво навчального закладу викликало для бесіди [PERSON] , яка терміново вжила необхідні заходи для захисту дитини та її лікування. Заявник прийняла рішення про терміновий роз`їзд і припинення спілкування дочки з батьком. У результаті спілкування із психологами у жовтні 2019 року було встановлено, що [PERSON] лягала в ліжко проти своєї волі і виключно у результаті дій батька - [PERSON] . Також в момент, коли дитина засинала, батько брав до рук планшет, з якого лунали різні звукові сигнали, що сильно турбувало малолітню [PERSON] . Дитина не розповідала про це матері - [PERSON] у зв`язку із тим, що реально сприймала слова батька, а саме про те, що останній помре або погіршиться його здоров`я. Крім вказаного вище, в період часу з січня 2018 року по листопад 2018 року [PERSON] систематично відчиняв двері ванної кімнати, де в цей час милась малолітня [PERSON] , та продовжував там перебувати деякий час . Крім того, в період часу з січня 2019 року по квітень 2019 року, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , будучи на одинці з малолітньою дитиною - [PERSON] , знімав її на відеокамеру проти волі. Вказані відеозаписи [PERSON] записував на власну відеокамеру, яка на теперішній час зберігається за адресою його проживання, деякі записи зберігаються на персональному комп`ютері за адресою проживання матері - [PERSON] . Згідно з висновком психолога вказані дії батька - [PERSON] у відношенні малолітньої дитини - [PERSON] спричинили нічні кошмари останньої, порушення сну, відмову від ігрової діяльності з ляльками, прояви дитиною цинізму і зневаги по відношенню до дорослих, в тому числі і викладачів її навчального закладу - Маріупольської загальноосвітньої приватної школи І-ІІІ ступенів «Лінгва-ХХІ», прагнення закрити своє тіло, небажання носити жіночій одяг, небажання митися, розмовляти про батька, розмовляти про свою зовнішність, прикраси та сукні, що є ознаками сексуального та психологічного насильства (домашнього насильства). На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 травня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 09.06.2020 слідчим відділом Центрального ВП ГУНП в Донецькій області до СРДР за № 12020050770001394 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Однак, незважаючи на попередження, останній неодноразово очікував на доньку в місцях її звичайного перебування та робив спроби спілкуватися з нею, на що дитина нервово реагувала, лякалася та тікала. Згідно останнього психологічного висновку від 08.09.2020 року «... [PERSON] досі сприймає батька як загрозу своєму життю та здоров`ю та відноситься до слідчого, адвоката та інших поліцейських як до своїх захисників. Усе літо дівчина займалась ліпкою з глини, малювала, їздила з мамою на море. Але після періоду рівномірного розвитку в [PERSON] з`явилися неврологічні проблеми, прояви збудження, які часто є наслідками психологічних травм. [PERSON] було пораджено звернутися до невролога і провести обстеження, утриматися від участі в судових засіданнях і розмовах зі слідчим без судового психолога задля збереження психічної рівноваги та здоров`я. Мати проконсультувала доньку у фахових лікарів. Зараз [PERSON] проходить лікування та подальше обстеження. Її стан покращився, лікування дає позитивну динаміку. [PERSON] весела, спокійна, розмовляє повільніше, без збудження, вміє відключатися, робить вправи, які вивчила з психологом.» У серпні 2020 року був випадок, коли [PERSON] переслідував [PERSON] на автомобілі біля шкільного закладу. [PERSON] продемонструвала вміння переключатися, вести себе адекватно, зберігати свій спокій, захищатися від небезпеки. Однак психологічний стан [PERSON] погіршився після зустрічі з батьком. Після цього випадку у кабінеті психолога було проведено моделювання захисту [PERSON] від жахів. Отже, проводячи аналіз поданих доказів, на підставі установлених судом обставин, суд вважає, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , тому, з метою застосування превентивного засобу методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що заява обґрунтована та до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис строком на 6 місяць. У разі неприпинення неправомірних дій, зі сторони [PERSON] заявник не позбавлена права на звернення до відповідних органів з вимогою застосування інших важелів стримування, у тому числі притягнення як до адміністративної відповідальності, так і до кримінальної відповідальності. Зміст ч. 1 ст. 27\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання профілактичного обліку кривдника [PERSON] на визначений судом строк. Згідно із ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved