Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області звернувся [PERSON] , просив визнати незаконним, протиправним та скасувати наказ директора Комунального закладу Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» [PERSON]. №33-к від 10 травня 2019 року «Про призначення стягнення [PERSON] ». Свої вимоги обґрунтовував тим, що директор Комунального закладу Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» [PERSON] безпідставно своїм наказом від 10 травня 2019 року №33-к притягнула його як концертмейстера цієї школи до дисциплінарної відповідальності, оголосивши йому догану за прогул, зокрема безпідставну відсутність на робочому місці 04 травня 2019 року. Стверджує, що 04 травня 2019 року він перебував на робочому місці. Крім того стверджує, що відповідачем під час притягнення його до дисциплінарної відповідальності була порушена процедура, передбачена ст. 149 КЗпП України, зокрема директор Комунального закладу Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» [PERSON]. не зажадала від нього пояснень. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. У відповідності до відзиву на позов (а. с. 30-35), заперечення ґрунтуються на тому, що позивач будучи працівником Комунального закладу Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв», зокрема перебуваючи на посаді концертмейстра в хореографічному відділенні школи мистецтв, будучи ознайомленим із правилами внутрішнього трудового розпорядку, розкладом уроків, 04 травня 2019 року допустив відсутність без поважних причин на робочому місці та території школи мистецтв у період часу із 10 години 10 хвилин по 11 годину 40 хвилин, при тому, що він повинен був акомпонувати на уроках з Народного танцю з 08 години 45 хвилин до 11 години 40 хвилин. Ці дії позивача були задокументовані Актом тимчасової комісії школи мистецтв № 1 від 04 травня 2019 року, яка створена наказом директора від 04 травня 2019 року № 32. 04 травня 2019 року Комунальним закладом Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» підготовлено повідомлення позивачу за № 1 про необхідність надання письмових пояснень щодо відсутності на робочому місці. 07 травня 2019 року Комунальним закладом Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» підготовлено повідомлення позивачу за № 2 про необхідність надання письмових пояснень щодо відсутності на робочому місці. Позивача із цим повідомленням було ознайомлено 07 травня 2019 року, проте він від підпису про отримання цього повідомлення відмовився, про що тимчасовою комісією складено Акт за № 2 від 07 травня 2019 року. 07 травня 2019 року позивач надав пояснювальну записку, у якій вказав, що 04 травня 2019 року діти на урок на 10 годину 15 хвилин не з`явилися, а на цвинтарі в с. Центральне проходив поминальний день, тому він залишив робоче місце та поїхав на цвинтар. Згідно пояснень члена Тимчасової комісії, секретаря школи мистецтв - [PERSON]., 07 травня 2019 року вона віддала позивачу, за його проханням оригінал його пояснювальної записки, для виправлення зазначених у ній відомостей, однак він так і не повернув її оригінал. Факт відсутності позивача на робочому місці підтверджується письмовим поясненням сторожа [PERSON] від 10 травня 2019 року, відповідно до яких він бачив позивача 04 травня 2019 року на цвинтарі в с. Центральне, близько 10 години 30 хвилин. Зважаючи на викладене, відповідач вважає свої дії щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення таким, що відповідають ст. ст. 139, 14, 147, 148 КЗпП України. Третя особа та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, свої заперечення мотивували аналогічно як і відповідач, додавши, що [PERSON] як директор Комунального закладу Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» у відповідності до ст. 65 Господарського кодексу України, п. п. 5.1, 5.3, 5.4 статуту цього закладу була наділена правом приймати оспорюваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення незважаючи на те, що 10 травня 2019 року перебувала в стані непрацездатності. Заслухавши учасників судового засідання, допитавши свідків, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. В місті Миронівка Обухівського (колишнього Миронівського) району Київської області, за адресою: вул. Леніна (Соборності), 71 , знаходиться Комунальний заклад Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв», який у відповідності до статуту має скорочене найменування «Миронівська школа мистецтв» (а. с. 60-62 том 1). Миронівська школа мистецтв здійснює надання послуг із освіти в сфері культури (а. с. 61 том. 1), зокрема відноситься до системи позашкільної освіти, є початковою ланкою спеціальної мистецької освіти, здійснює навчання і виховання громадян у позаурочний та поза навчальний час (а. с. 56 том 1). Безпосереднє керівництво Комунальним закладом Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» здійснює директор. Із 06 квітня 1998 року по даний час директором Комунального закладу Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» є [PERSON] (а. с. 63 том 1). Позивач [PERSON] із 06 червня 2006 року по даний час обіймає посаду концертмейстера в хореографічному відділенні Комунального закладу Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» (а. с. 36 том 1). 10 травня 2019 року [PERSON] як директор Комунального закладу Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» підписала наказ за №33-к, яким до позивача [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани (а. с. 5, 53 том 1). Як вбачається із цього наказу про застосування дисциплінарного стягнення, Акту про відсутність на робочому місці від 04 травня 2019 року № 1, та обставин встановлених в судовому засіданні, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у зв`язку із його відсутністю без поважних причин на своєму робочому місці та на території Комунального закладу Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» у період часу із 10 години 10 хвилин по 11 годину 40 хвилин 04 травня 2019 року (а. с. 31, 44 том 1). Із матеріалів справи вбачається, що позивач оспорює обставини, в зв`язку із якими відповідач застосував до нього захід дисциплінарного стягнення, зокрема факт його відсутності 04 травня 2019 року на своєму робочому місці та в Комунальному закладі Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» у період часу із 10 години 10 хвилин по 11 годину 40 хвилин. Позивач також оскаржує спірний наказ про застосування дисциплінарного стягнення в зв`язку із відсутністю в третьої особи, а саме [PERSON] управлінських повноважень, які станом на 10 травня 2019 року (день видачі спірного наказу) надавали їй право застосовувати до нього дисциплінарне стягнення, оскільки в той день вона не виконувала обов`язки директора Комунального закладу Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» у зв`язку із перебуванням в стані непрацездатності. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. ст. 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суди у відповідності до ст. 129 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 10 ЦПК України, здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. За нормою ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про те які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Спірні правовідносини щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності врегульовано нормами загального трудового законодавства України, зокрема Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України). У відповідності до ст. 1 КЗпП України, він регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зміцненню трудової дисципліни. У відповідності до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової дисципліни. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 147, ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано заходи стягнення у вигляді догани або звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов`язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Водночас вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. У законодавстві про працю не розкривається зміст категорії вини, не визначаються її види. У відповідних випадках орган, який розглядає трудовий спір, може застосовувати за аналогією норми інших галузей вітчизняного права. Із системного аналізу норм ст. ст. 139, 140, 147, 148, 149 КЗпП України вбачається, що порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. За нормою ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно із ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку; визначити працівникові робоче місце. Як вбачається із матеріалів справи, в Комунальному закладі Миронівської районної ради Київської області «Миронівська школа мистецтв» існують правила внутрішнього трудового розпорядку, затверджені її директором [PERSON] (а. с. 38-41 том 1). Частиною 1 ст. 142 КЗпП України передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається Правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил. У відповідності до ч. 1 ст. 52 КЗпП України правила внутрішнього трудового розпорядку затверджуються власником або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. В супереч вимог ст. ст. 52, 142 КЗпП України правила внутрішнього трудового розпорядку по «Миронівській школі мистецтв», на які в своїх запереченнях посилався відповідач, не затверджені трудовими колективами цього закладу, чи профспілковим представником. Крім того, матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача, як того вимагає п. 2 ст. 29 КЗпП України, із правилами внутрішнього трудового розпорядку по «Миронівській школі мистецтв», які відповідач надав до свого відзиву (відсутній підпис [PERSON] чи інших працівників). За таких обставин, суд

Outcome: approved