Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

До суду в інтересах держави у особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси звернувся Військовий прокурор Одеського гарнізону і просить визнати недійсним з моменту укладення договір від 29.07.2013 року дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON]. При цьому позивач посилається на те, що будинок № 23/4 по проспекту Гагаріна в м. Одесі побудований за рахунок коштів Міністерства оборони у 1966 році. Рішенням комісії з контролю за розподілом житла Міністерства оборони України (протокол №229 від 25.12.2012 року) однокімнатна квартира № 37 у вказаному будинку, як така, що є перехідним фондом МОУ, затверджена діючому військовослужбовцю підполковнику [PERSON] у якості «службової». Однак, Приморська РА ОМР відмовила КЕВ м. Одеси у задоволенні клопотання про надання даній квартирі статусу службової та передачі її для заселення [PERSON] (лист від 24.07.2013 року № 01-11/1479). Крім того, прокурорською перевіркою встановлено, що спірна квартира розподілена Приморською РА ОМР [PERSON], яка у подальшому нею приватизована 09.07.2013 року (свідоцтво про право власності № 219750) та подарована [PERSON] по спірному договору. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2014 року, що набрала законної сили визнано протиправним та скасовано: розпорядження Приморської РА ОМР від 20.06.2013 року №330 про виділення [PERSON] квартири [ADDRESS]; ордер на право вселення до вказаної квартири від 21.06.2013 року серія ПР №009465; свідоцтво про право власності від 09.07.2013 року № 219750 про право власності [PERSON] на вказану квартиру, видане Департаментом міського господарства ОМР. Водночас, залишається дійсним договір від 29.07.2013 року дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], який порушує права та законні інтереси МОУ та КЕВ м. Одеси. В судовому засіданні прокурор Риженко М.Ю, представник МОУ [PERSON], представник КЕВ [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Третя особа [PERSON] позов підтримав. Відповідачі, які викликані належним чином, в суд не зявилися, про поважність причин не явки не повідомили. Суд на місці ухвалив закінчити розгляд справи за відсутності відповідачів у заочному порядку. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників позивачів, третю особу, суд вважає позов обґрунтованим доведеним і таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Будинок № 23/4 по проспекту Гагаріна в м. Одесі побудований за рахунок коштів Міністерства оборони у 1966 році. Рішенням комісії з контролю за розподілом житла Міністерства оборони України (протокол №229 від 25.12.2012 року) однокімнатна квартира № 37 у вказаному будинку, як така, що є перехідним фондом МОУ, затверджена діючому військовослужбовцю підполковнику [PERSON] у якості «службової». Однак, Приморська РА ОМР відмовила КЕВ м. Одеси у задоволенні клопотання про надання даній квартирі статусу службової та передачі її для заселення [PERSON] (лист від 24.07.2013 року № 01-11/1479). Крім того, прокурорською перевіркою встановлено, що спірна квартира розподілена Приморською РА ОМР [PERSON], яка у подальшому нею приватизована 09.07.2013 року (свідоцтво про право власності № 219750) та подарована [PERSON] по спірному договору. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2014 року, що набрала законної сили визнано протиправним та скасовано: розпорядження Приморської РА ОМР від 20.06.2013 року №330 про виділення [PERSON] квартири [ADDRESS]; ордер на право вселення до вказаної квартири від 21.06.2013 року серія ПР №009465; свідоцтво про право власності від 09.07.2013 року № 219750 про право власності [PERSON] на вказану квартиру, видане Департаментом міського господарства ОМР. Водночас, залишається дійсним договір від 29.07.2013 року дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], який порушує права та законні інтереси МОУ та КЕВ м. Одеси. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, лише власникові належить право розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема не відповідність змісту правочину, положенням ЦК України . Відповідно до положень ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає іншій стороні (обдарованому) безоплатно майно у власність. Суд знаходить, що правові підстави розпорядитися майном [PERSON] втратила на підставі рішення суду від 10.10.2014 року, а тому не могла бути стороною договору дарування. Таким чином, суд робить висновок про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх.

Outcome: approved