Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 18.09.2013 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики на суму 56\~000 грн. На підтвердження укладання договору було складено розписку, в якій відповідач зобовязується повернути борг до 30.04.2014 року. 25.04.2014 року відповідач повідомив, що не зможе у строк повернути позичені кошти та надав розписку, в якій зобовязався повернути кошти до 30.04.2015 року. На сьогоднішній день відповідач не виконав умови договору позики, у звязку із чим сума заборгованості за договором складає 56 000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивач та представник позивача зявилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позовну заяву. В судове засідання зявився також представник відповідача, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу підлягає задоволенню з наступних підстав. 18.09.2013 року було складено письмову розписку про отримання [PERSON] у [PERSON] позики у сумі 56 000 грн. із обовязком повернути грошові кошти до 30.04.2014 року. 25.04.2014 року було складено письмову розписку [PERSON] про зобовязання повернути грошові кошти, які позичені у [PERSON], до 30.04.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Таким чином, оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і борг не повертає, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved