Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позивач звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.03.2021 року посвідченим приватним нотаріусом Бігун В.В. та зареєстрованим в «Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» за № 247708187 від 11.03.2021 року «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно з присвоєнням реєстраційного номеру об`єкту № 2309383214141. Відповідач по справі, фактично з 01 липня 2014 року по теперішній час не проживає, особисті речі відсутні, з реєстрації за вказаною адресою добровільно знятись не бажає. Позивач вступила у володіння, користування вищевказаною квартирою, але наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою порушує її права як власниці квартири, а саме нарахування комунальних платежів, наявність зареєстрованої людини, яка до членів сім`ї не відноситься. Відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі з 01 липня 2014 року, особисті речі його в квартирі відсутні, поштова кореспонденція на громадянина [PERSON] за вказаною адресою не надходить, відповідач не користується, не бере участь в оплаті комунальних платежів, місце мешкання його нікому не відомо. Вказані факти порушують права позивача, як власника квартири. Тому, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі ордера серії АА № 110832471 від 15.03.2021 року не з`явились, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просив задовольнити, письмових зауважень проти винесення заочного рішення не надали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 11.03.2021 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігуном В.В., позивачу належить квартира [ADDRESS] . Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом № 247708187 від 11.03.2021 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власницею квартири [ADDRESS] , право користування яким просить позбавити відповідача, інші власники на теперішній час відсутні. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка № 261, видана 15.03.2021 року КП Слов`янської міської ради «Керуюча компанія №4» м. Слов`янська. Відповідач в даній квартирі не проживає з 01 липня 2014 року, що підтверджується Актом керівника комітету мікрорайону «Молодіжний» м. Слов`янська № 52 від 16.03.2021 року. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири, право користування якою просить позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин з 01.07.2014 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved