Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа фізична особа-підприємець Тішина [PERSON] Серафімівна з вимогами про застосування правових наслідків недійсності правочину, повернення коштів та стягнення моральної шкоди, за яким просив суд стягнути на користь [PERSON] солідарно з [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 16.02.1996 р., РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 23.12.2011 р., РНОКПП [NUMBER] , 36000 (тридцять шість тисяч) доларів США, що за курсом НБУ на час подання позову дорівнює 987\~589,0 (дев`ятсот вісімдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень) сплачених відповідно до Договору купівлі-продажу від 12 вересня 2013 року; 26\~884,0 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривень в якості компенсації за ремонт квартири [ADDRESS] ; 500\~000,0 (п`ятсот тисяч) гривень за завдану моральну шкоду; 10\~000,0 (десять тисяч) гривень витрати на правову допомогу у справі, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 12 вересня 2013 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчевим Костянтином Леонтійовичем, Петрановський Володимир придбав у власність у [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] , квартиру під [ADDRESS] , що складається в цілому з однієї житлової кімнати та приміщень, житловою площею -16,5 кв. м., загальною площею - 29,2 кв. м. Відповідно до п. 2 зазначеного договору купівлі-продажу, вартість квартири становила - 180\~418,0 (сто вісімдесят тисяч чотириста вісімнадцять) гривень. Фактично позивачем було передано відповідачу [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності в інтересах відповідача [PERSON] 36\~000,0 (тридцять шість тисяч) доларів США, що за курсом НБУ на час подання позову дорівнює 987\~589,0 (дев`ятсот вісімдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень) грн. Зазначене підтверджується Угодою про передачу авансу від 16.08.2013 року, складеною в агентстві нерухомості «Порто-Франко» СПД « [PERSON] ». Крім того, факт передачі відповідачам зазначеної сумі відповідачам може підтвердити в суді третя особа [PERSON] . Після посвідчення у нотаріуса договору купівлі-продажу квартири, державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л. був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 2473234 (реєстраційний номер майна 154074351101) про реєстрацію права власності на квартиру під [ADDRESS] за позивачем. У наступні місяці після придбання квартири, позивач здійснив в квартирі ремонт, на який було витрачено 980,0 доларів США, що за курсом НБУ на час подання позову дорівнює 26\~884,0 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. На даний час в квартирі зареєстровані та проживають дружина позивача та двоє його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 25.05.2015 року перший заступник Прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , державного нотаріуса Шостої одеської нотаріальної контори Пенчева Констянтина Леонтійовича про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна, визнання квартири відумерлою спадщиною, визнання права власності, який згодом був уточнений. 30.11.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесене рішення, яким визнано недійсним свідоцтво про спадщину за законом від 11.09.2013 року № 4-2362, видане державним нотаріусом Шостої Одеської нотаріальної контори [PERSON] .Л. на ім`я [PERSON] , на спадщину, яка складається з квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Визнано квартиру [ADDRESS] , відумерлою спадщиною після смерті [PERSON] . Визнано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру [ADDRESS] . Витребувано у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради з володіння [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.03.2017 року зазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси було залишено без змін. В ухвалі зазначено, що невстановлені особи разом із [PERSON] за фактом шахрайського заволодіння квартирою заволоділи рядом житлових об`єктів, в тому числі і спірною квартирою [ADDRESS] . Далі в ухвалі суду зазначено, що за фактом шархайських дій, 13.11.2013 року внесено до ЄРДР кримінальне провадження за № 12013170470007406. Є вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2015 року, на підставі якого [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. ст. 190 ч. 3, 358 ч. 4 КК України. Вирок набрав чинності. В процесі розгляду кримінальної справи була затверджена угода про визнання винуватості від 28.01.2015 року, яка була ухвалено між обвинуваченою [PERSON] та прокурором прокуратури Малиновського району м. Одеси. За вказаною угодою [PERSON] визнала свою вину щодо незаконного заволодіння спірною квартирою. За таких обставин і доказів, прокурором було обґрунтовано заявлено позов в інтересах суспільства. На підставі ст. 661 ЦК України, як зазначено далі в ухвалі суду, відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають право за рахунок відповідача [PERSON] відшкодувати завдані їм збитки. На підставі викладених обставин, позивач вимушений звернутися до суду з означеним позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили, відзиву не подавали. Суд у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з`явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 12 вересня 2013 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчевим Костянтином Леонтійовичем, Петрановський Володимир придбав у власність у [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] , квартиру під [ADDRESS] , що складається в цілому з однієї житлової кімнати та приміщень, житловою площею -16,5 кв. м., загальною площею - 29,2 кв. м. Відповідно до п. 2 зазначеного договору купівлі-продажу, вартість квартири становила - 180\~418,0 (сто вісімдесят тисяч чотириста вісімнадцять) гривень. Фактично позивачем було передано відповідачу [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності в інтересах відповідача [PERSON] 36\~000,0 (тридцять шість тисяч) доларів США, що за курсом НБУ на час подання позову дорівнює 987\~589,0 (дев`ятсот вісімдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень) грн. Зазначене підтверджується Угодою про передачу авансу від 16.08.2013 року, складеною в агентстві нерухомості «Порто-Франко» СПД « [PERSON] ». Після посвідчення у нотаріуса договору купівлі-продажу квартири, державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л. був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 2473234 (реєстраційний номер майна 154074351101) про реєстрацію права власності на квартиру під [ADDRESS] за позивачем. У наступні місяці після придбання квартири, позивач здійснив в квартирі ремонт, на який було витрачено 980,0 доларів США, що за курсом НБУ на час подання позову дорівнює 26\~884,0 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. На даний час в квартирі зареєстровані та проживають дружина позивача та двоє його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 25.05.2015 року перший заступник Прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , державного нотаріуса Шостої одеської нотаріальної контори Пенчева Констянтина Леонтійовича про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна, визнання квартири відумерлою спадщиною, визнання права власності, який згодом був уточнений. 30.11.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесене рішення, яким визнано недійсним свідоцтво про спадщину за законом від 11.09.2013 року № 4-2362, видане державним нотаріусом Шостої Одеської нотаріальної контори [PERSON] . [PERSON] . на ім`я [PERSON] , на спадщину, яка складається з квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Визнано квартиру [ADDRESS] , відумерлою спадщиною після смерті [PERSON] . Визнано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру [ADDRESS] . Витребувано у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради з володіння [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.03.2017 року зазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси було залишено без змін. В ухвалі зазначено, що невстановлені особи разом із [PERSON] за фактом шахрайського заволодіння квартирою заволоділи рядом житлових об`єктів, в тому числі і спірною квартирою [ADDRESS] . Далі в ухвалі суду зазначено, що за фактом шахрайських дій, 13.11.2013 року внесено до ЄРДР кримінальне провадження за № 12013170470007406. Є вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2015 року, на підставі якого [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. ст. 190 ч. 3, 358 ч. 4 КК України. Вирок набрав чинності. В процесі розгляду кримінальної справи була затверджена угода про визнання винуватості від 28.01.2015 року, яка була ухвалено між обвинуваченою [PERSON] та прокурором прокуратури Малиновського району м. Одеси. За вказаною угодою [PERSON] визнала свою вину щодо незаконного заволодіння спірною квартирою. За таких обставин і доказів, прокурором було обґрунтовано заявлено позов в інтересах суспільства. На підставі ст. 661 ЦК України, як зазначено далі в ухвалі суду, відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають право за рахунок відповідача [PERSON] відшкодувати завдані їм збитки. Постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 березня 2017 року в частині позовних вимог прокуратури Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , державного нотаріуса Шостої одеської нотаріальної контори Пенчева Костянтина Леонідовича про витребування квартири із чужого незаконного володіння скасовані. У задоволенні позову прокуратури Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , державного нотаріуса Шостої одеської нотаріальної контори Пенчева Костянтина Леонідовича про витребування у власність територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської, ради з володіння [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS] відмовлено. В іншій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 березня 2017 року залишено без змін. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.12.2018 року, 14.07.2017 року право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення суду було зареєстроване за Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради. З 14.07.2017 року було припинено право власності позивача на зазначену квартиру, тому він має право на повернення йому коштів, переданих за майно, яке було у нього вилучене у зв`язку із недійсністю правочину, та відшкодування йому збитків, пов`язаних з цим. Незаконними діями відповідачів позивачу була спричинена моральна шкода. Ст. 23 ЦК України, зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї, чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Протягом тривалого часу у зв`язку, з того моменту, як позивачу представники правоохоронних органів повідомили про те, що придбана ним квартира була привласнена відповідачем [PERSON] шахрайським шляхом, позивач, а також його дружина зазнають моральні та психічні страждання. Позивачу довелося самостійно вирішувати питання правового захисту, наймання юристів та адвокатів для захисту своїх майнових прав. Сім`я позивача до цього мешкала в іншому місті, тому загроза втратити житло була сприйнята ним та його дружиною дуже тяжко. На утриманні позивача перебуває двоє малолітніх дітей, які мешкають у спірній квартирі. З цієї причини, а також через те, що позивач вимушений був терміново шукати адвокатів, гроші на оплату їх роботи, через постійну загрозу бути виселеними разом із малолітніми дітьми на вулицю, моральний та психічний стан позивача та його дружини дуже погіршився, що вплинуло на їх загальне самопочуття. Дружина систематично з цього приводу плаче. З цієї причини позивач постійно знаходиться у пригніченому стані. У зв`язку із попереднім досудовим слідством і судовими процесами, до яких позивач разом із дружиною були залучені в якості свідків та відповідачів, був порушений звичний життєвий стан відповідача із його дружиною. Примусове виселення з квартири позивача і членів його сім`ї, зруйнує всі соціальні їх зв`язки, які відбудовувалися за місцем проживання протягом останніх п`яти років. Все зазначене також негативно вплинуло на морально-психічний стан позивача та його рідних. З огляду на це розумним та справедливим розміром моральної шкоди суд вважає 25000,0 грн. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до пунктів 47, 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданого розрахунку витрати позивача на правову допомогу складають 9000,0 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідачів на користь позивача в рівних частках в розмірі 8810,0 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial