Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

До Корецького районного суду Рівненської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обгрунтування своїх вимог вказала, що 29 серпня 1998 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. В 2003 році вони з чоловіком купили у [PERSON] житловий будинок за ціною в 5 000 гривень, еквівалентно на час укладання договору - 500 доларів США, при цьому була досягнута домовленість, що технічну документацію для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу виготовить відповідач. У 2006 році позивач звернулась до [PERSON] з наміром оформити належним чином будинок, однак вона їй відмовила, хоча договір купівлі-продажу підписала. В 2015 році позивач виготовила технічну документацію за власні кошти та додатково виплатила 1000 гривень [PERSON], а вона в свою чергу виготовила доручення з усіма правами розпоряджатись даним будинком. Отримавши доручення позивач замовила технічну документацію на будинок в РОБТІ та на земельну ділянку, на що витратила 1 024 та 300 гривень. [PERSON] в 2016 році стало відомо, що [PERSON] анулювала дане їй доручення, пояснити причини свого вчинку відмовилась. Отримані 500 доларів США відповіда визначила як завдаток та відмовилась повертати. Саме тому позивач просить стягнути з [PERSON] кошти в сумі 15465 гривень та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити в повному обсязі. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити в його задоволенні повністю. Пояснивши, що документація, яка була виготовлена позивачем виготовлялась для її потреб, а кошти в сумі 500 доларів США визначають як завдаток, а не аванс, тому відмовились його повертати. Свідок [PERSON] суду показала, що зі слів позивача знає, що [PERSON] сплатила відповідачу зазначену суму в 500 доларів США (5 000 гривень) за житловий будинок, однак самого факту передачі грошей свідок не бачила та не була присутня при їх передачі. [PERSON] дав суду аналогічні показання. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 травня 2006 року між сторонами у був укладений попередній договір купівлі-продажу будинку, на виконання умов якого, позивач передала відповідачу завдаток у сумі 500 доларів США, що еквівалентно в гривнях 5 000 грн. у рахунок оплати за договором купівлі-продажу житлового приміщення, за адресою: [ADDRESS] З матеріалів справи вбачається, що сторонами укладено попередній договір про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу будинку. Проте вказаний договір не було посвідчено нотаріально, тому він є нікчемним і не породжує ніяких обов'язків для сторін з приводу обов'язкового укладення договору купівлі-продажу будинку. Для вирішення спору суд приходить до висновку про необхідність проаналізувати наступні правові норми. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. З огляду на ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України - завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ч. 1 абз. 2 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст.212 ЦПК України, повно і всебічно з'ясовує обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст.213 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Що стосується відшкодування витрат, понесених позивачкою на ремонтні роботи, технічну документаццію, то суд вважає, що дані позовні вимоги позивачкою належним чином не доведені та ненадано жодного доказу. Так, в обгрунтування вимог представником позивача було надано лише власні пояснення щодо даних обставин, без будь-яких об'єктивних та допустимих доказів. Тобто це є власним припущенням позивача та її представника. А як вже зазначалося вище доказування не може грунтуватись на припущеннях. При подібних обставинах підстав для задоволення позову не мається. На підставі викладеного та

Outcome: approved