Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із заявою про усиновлення [PERSON] , [INFO] . У заяві вказує, що 22.06.2019 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , в якої є дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із ними та вважає його своїм батьком. Він виховує та утримує дитину матеріально і має до неї батьківські почуття, вважає її своєю дочкою і готовий надалі виховувати її та створювати для дочки стабільні і гармонійні умови для розвитку і життя, щоб дитина росла, розвивалась, виховувалась у повній сім`ї та мала прізвище - [INFO] . Дружина [PERSON] , яка є матір`ю дитини, не заперечує проти усиновлення її дочки і зацікавлена в цьому. Батько дитини [PERSON] не заперечує проти усиновлення дитини. Стан здоров`я, матеріальне становище та житлові умови у нього є добрими та такими, що відповідають вимогам передбачених законом для проведення усиновлення, підтверджені як медичними документами, довідкою про його доходи, так і актами обстеження житлово-побутових умов, які відповідають вимогам для проживання, виховання та забезпечення усім необхідним дитини. Він ознайомлений із правовими наслідками усиновлення, йому відомі правові умови, права та обов`язки, що виникають внаслідок усиновлення. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заяву про усиновлення, просив її задовольнити та постановити рішення, яким визнати його усиновлювачем неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Підтвердив, що він готовий стати батьком, є здоровим, працездатним, створив необхідні умови для виховання та розвитку дитини. Також просив внести зміни до актового запису про народження, де вказати його батьком дитини. Заінтересована особа [PERSON] , мати дитини, у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги заявника та просив їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги заявника та просила їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , є громадянином України. 22 червня 2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим остання змінила прізвище на [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.06.2019, виданого Гадяцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Від першого шлюбу [PERSON] має дочку, [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] , [INFO] надав нотаріальну згоду на усиновлення дочки [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] не заперечує проти усиновлення її дочки [PERSON] , [INFO] її чоловіком [PERSON] . Згідно ч. ч. 1, 2 та ч. 5 ст. 217 Сімейного Кодексу України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків , яка має бути безумовною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Частиною 3 ст. 218 Сімейного Кодексу України передбачено, що усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком не усвідомлює факту усиновлення. Подружжя [INFO] проживають в [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] , [INFO] у приватній квартирі. Згідно акту обстеження умов проживання від 03.02.2021 значиться, що умови, де проживає заявник, разом зі своєю сім`єю є добрі: будинок загальною площею 82 кв. м., кімнати умебльовані сучасними меблями. У [PERSON] є власне ліжко, вона забезпечена одягом, взуттям. Для проживання, виховання та розвитку дитини створено належні умови. Заявник [PERSON] працює робітником-монтажником у СНК №23. Матеріально забезпечений. Згідно довідки департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України серії ІІА №1988637, [PERSON] на території України станом на 11.04.2021 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. За результатами медичних обстежень, згідно висновку поліклінічного відділення Гадяцької центральної районної лікарні від 15.04.2021, [PERSON] за станом здоров`я придатний до усиновлення. Висновком Гадяцької міської ради за №1 від 22.04.2021 встановлено доцільність усиновлення [PERSON] малолітньої [PERSON] , [INFO] , а також встановлено, що дане усиновлення не суперечить інтересам дитини. Частиною 3 ст. 5 СК України передбачено, що держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Статтею 51 Конституції України проголошено цінність сім`ї, дитинства, материнства і батьківства, що охороняється державою. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільності та гармонійних умов її життя. Такі правові положення відображено у Європейській конвенції про усиновлення дітей (ETS N 58), вчиненій у Страсбурзі 24.04.1967, яка ратифікована 15.02.2011 та набрала чинності для України 01.09.2011. За загальними принципами Європейської конвенції про усиновлення дітей, усиновлення є дійсним лише за умови, що його здійснено рішенням суду або адміністративного органу. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактичного). Суд, оцінюючи докази у справі, враховує перш за все той факт, що дитина потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист. Суд виходить з фактичних інтересів дитини та умов нормального виховання, а докази надані заявником підтверджують той факт, що дитина буде виховуватися в родині, яка забезпечить їй нормальний рівень життя, моральний та духовний розвиток. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що усиновлення громадянином України [PERSON] малолітньої [PERSON] , [INFO] , повністю відповідає вимогам закону та інтересам дитини, не переслідує корисливих мотивів, а тому його заява про усиновлення підлягає до задоволення. Усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення, що відповідає ст. 225 Сімейного Кодексу України. У ст. 233 Сімейного Кодексу України зазначено, що на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Відповідно до ч. 7 ст. 314 ЦПК України, усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення.

Outcome: approved