Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача з подальшим уточненням просить стягнути з відповідача на користь позивача суму безпідставно отриманих коштів, та процентів за користування безпідставно отриманими грошовими коштами в розмірі 18024 доларів 04 центів США в еквіваленті у гривні згідно курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення; стягнути безпідставно набуті кошти в розмірі 324530,00 грн. (еквівалент 11500 доларів США за курсом НБУ станом на 03.12.2018р. з розрахунку 28,22 грн. за 1 долар США); стягнути витрати по оплаті судового збору, витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Збільшені позовні вимоги мотивовані наступним. 11.11.2016 року позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 15000 доларів США в рахунок оплати за Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На час передання вказаних коштів відповідач повідомив позивача, що він вже оформив правовстановлюючі документи на своє ім`я, та є власником Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . 22.01.2018 року позивачу стало відомо, що відповідач не є власником вказаного нерухомого майна, а його власником є матір відповідача, яка померла [INFO] , а тому відповідач безпідставно отримав кошти в розмірі 15000 доларів США. Також позивач просить стягнути відповідно до наданого розрахунку процентів, суму процентів за користування безпідставно отриманими коштами в розмірі 3024,04 доларів США. Також позивач зазначив, що будинок був дуже в занедбаному стані, та він разом з дружиною почав робити в ньому ремонт. 01.02.2016 року позивач надав відповідачу ще кошти в розмірі 11500 доларів США нібито на лікування своєї матері, про що свідчить надана розписка. Також позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що кошти в розмірі 15000 доларів США відповідач отримав за сдачу приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак від укладення договору найму позивач ухилявся, а в наданій до суду розписці взагалі не конкретизовані матеріальні цінності. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначає, що між сторонами ніколи не йшло мови щодо оренди будинку, про що свідчить також видана довіреність на ім`я щодо продажу спірного нерухомого майна. Розрахунки між сторонами велись в доларах США, та позивач досі не оформив документи на спірну частину будинку. Представник позивача - адвокат Катанцев О.Є. в судовому засіданні підтримав збільшені позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Бакалкін О.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю, та безпідставністю. 23.04.2018 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Сенаторову В.М. 24.04.2018 року судом надано запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який повернувся до суду - 23.05.2018 року. Ухвалою судді від 06.06.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі. 17.09.2018 року до суду надійшла заява про забезпечення позову, яка розподілена судді Сенаторову В.М. 08.04.2020 року та 09.04.2020 року здійснено повторний розподіл вказаної справи, та заяви про забезпечення позову, справи перерозподілені судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 13.04.2020 року вказану справу прийнято до провадження судді, та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 13.04.2020 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Протокольною ухвалою суду від 05.10.2020 року задоволено клопотання позивача про виклик свідків. Ухвалою суду від 05.10.2020 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Судом встановлено, що 01.02.2016 року відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 11500 доларів, про що свідчить надана до суду розписка. Також, 11.11.2016 року відповідач отримав від позивача в рахунок боргу за половину будинку за адресою: [ADDRESS] на 11.11.2016 року еквівалент 15000 доларів США. Власником Ѕ частини будинку за адресою: [ADDRESS] , була матір відповідача [PERSON] , яка померла в 2017 році. Відповідач спадщину після смерті своєї матері не прийняв на даний час. 07.02.2014 року матір відповідача [PERSON] надала довіреність на ім`я позивача щодо підготовки документів для продажу житлового будинку [ADDRESS] , та з питань, пов`язаних з присвоєнням кадастрового номеру на земельну ділянку за вказаною адресою. Позивач вважає, що надані кошти відповідачу є безпідставно отримані за вказаними розписками, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Вказані висновки також викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року по справі № 644/8081/17, провадження № 61-1179св19. В даному випадку між сторонами відсутні будь-які договори (купівлі-продажу, позики, найму, оренди тощо) та їх укладення у письмовій формі з визначенням (погодженням сторонами) умов таких правочинів. Оскільки, в розписці від 01.02.2016 року відсутній обов`язок щодо повернення коштів в розмірі 11500 доларів. Досліджуючи зміст розписки від 11.11.2016 року, суд приходить до висновку, що на момент її складання відповідач не був власником нерухомого майна зазначеного в розписці, а тому борг за половину вказаного будинку отримувати не міг. Посилання на усний договір найму суд вважає безпідставним, оскільки вказаний правочин стосується нерухомого майна, так і доказів цьому твердженню сторона відповідача не надає. Свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача в судовому засіданні вказала, що вони проживали у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , робили там ремонт, позивач передав всі грошові кошти відповідачу у її присутності, та відповідач їх перераховував, та на підтвердження надав розписки. Стороною відповідача надані до суду записи на флеш-накопичувачах щодо телефонних розмов між позивачем та відповідачем в якості доказів щодо спростування позовних вимог, які були досліджені в судовому засіданні, та з яких вбачається, що між сторонами йшли перемовини за гроші, їх повернення, віддачу, та про відсутність грошових коштів тощо, що не спростовують заявлені позивачем позовні вимоги. Таким чином, оскільки грошові кошти в розмірі 15000 доларів США та 11500 доларів США отримані відповідачем без достатньої правової підстави, суд приходить до висновку про задоволення позову відповідно до статті 1212 ЦК України, оскільки доказів існування договірних відносин між сторонами до суду не надано, а тому відповідач незаконно утримує грошові кошти, які надані позивачем. Відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України, У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Позивачем в своєму позові просить також стягнути з відповідача проценти за користування безпідставно отриманими коштами в розмірі 3024,04 доларів США з суми коштів - 15000 доларів США з наведенням відповідного розрахунку, який стороною відповідача не спростований, та підстав не довіряти якому у суду не існує. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Таким чином, при ухваленні судом рішення позивач просить перерахувати суму боргу з іноземної валюти на національну, урахувати офіційний курс гривні до іноземної валюти, установлений Національним банком України на день ухвалення судового рішення. Але, позивач в своєму позові просить перерахувати суму коштів в розмірі 18024 доларів США на день ухвалення рішення, а суму коштів в розмірі 11500 доларів США на день подання заяви про збільшення позовних вимог (станом на 03.12.2018 року). Відповідно до відомостей НБУ офіційний курс гривні станом на 24.02.2021 року за 1 долар становить - 27,8976 грн., тому сума коштів в розмірі 18024 доларів США 04 центів складає еквівалент за курсом НБУ станом на 24.02.2021 року - 502827,46 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтвердженими доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих коштів з урахуванням процентів за користування коштами в розмірі 18024 доларів США 04 центів, що складає еквівалент за курсом НБУ станом на 24.02.2021 року - 502827 гривень 46 коп., та безпідставно набутих коштів в розмірі 324530 гривень 00 коп., що еквівалентно 11500 доларів США по курсу НБУ станом на 03.12.2018 року. На підтвердження витрат на правову допомогу надано ордер ПТ №031335, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги від 17.04.2018 року, додатковий договір від 17.04.2018 року, та квитанцію про оплату гонорару, відповідно до яких правову допомогу позивачу надавав адвокат Уваров В.М., котрому позивачу сплатив кошти за надані послуги перелічені в додатковому договорі в розмірі 5000 грн. Вказані витрати підлягають відповідно до п.1 ч.3 ст. 133, ст. 137 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача частково, а саме в розмірі 2000 грн., оскільки представник позивача не приймав участі в судових засіданнях по даній справі, та вказаний розмір є співмірним розміром судових витрат на надання правничої допомоги за перелічені адвокатом Уваровим В.М. послуги, а в іншій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial