Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом до відповідача [PERSON]В, про стягнення суми боргу, згідно якого просить стягнути з відповідача борг в сумі 80000 грн., посилаючись на наступне: 14.05.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір займу у формі розписки. За яким позивач надав в позику відповідачеві кошти в сумі 80000 грн., а останній зобов'язувався їх повернути. Грошові кошти відповідачеві надавались строком на 12 місяців. Однак не дивлячись на факт існуючого зобов'язання, відповідач у вказані строки грошові кошти позивачеві не повернув, чим порушив умови зобов'язання, що й стало підставою звернення до суду В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, подавши заяву про слухання справи у їх відсутність. Згідно поданої заяви вимоги підтримують в повному об'ємі Відповідач в судове засідання не з'явивсь,про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 14.05.2014 року між сторонами був укладений договір позики у формі розписки, що підтверджується копією розписки від 14.05.2014 року. За умовами укладеного договору позивач надав в позику відповідачеві кошти в сумі 80000 грн., а останній зобов'язувався їх повернути. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та якості. Таким чином судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мініму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. На підтвердження укладеного між сторонами договору позики відповідач [PERSON], власноручно написав позивачеві розписку від 14.05.2014 року. Тобто договір укладений з дотриманням вимог ст. 1047 ЦК України в належній формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Як встановлено в судовому засіданні позивач свої обовязки за договором позики виконав належним чином та передав відповідачеві в борг грошову суму 80000 грн. Так як доказів на спростування цього факту суду не надано. Згідно дослідженої в судовому засіданні розписки вбачається, що сторони визначили строк повернення боргу за першою вимогою позивача [PERSON]В, але не пізніше 14.05.2015 року. Тобто строк повернення боргу є відносно визначеним. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе обов'язки належним чином не виконав, в строк встановлений в договорі суму позику позивачеві не повернув. Тому суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 80000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме 800 грн., за сплачений судовий збір.

Outcome: approved