Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що до Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», де позивач працює, надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.10.2020 року, видана приватним виконавцем Табінським О.В. на підставі виконавчого напису № 794 від 30.09.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., про стягнення з позивача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» боргу в сумі 20828,34 гривні, основної винагороди приватного виконавця в сумі 2082,83 гривні та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 810,00 гривень, загальною сумою 23721,17 гривня. Крім того, у вищевказаній постанові вказана адреса: [ADDRESS] , за якою позивач не проживає та не зареєстрована. Позивач стверджує, що з відповідачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» жодного договору не укладала, вимоги стягувача про сплату боргу не отримувала, дата виникнення права вимоги у відповідача не відома, документи на підтвердження звернення до нотаріуса до спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги позивачеві не надавалися. Також позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не переконався в безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин сторін та строків звернення. Позивач у судове засідання не з`явилась, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Встановлено, що 22.10.2020 року приватним виконавцем Табінським Олегом Володимировичем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні виконавчого напису № 794 від 30.09.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною, що підтверджується копією відповідної постанови. Вказана постанова була направлена на виконання до Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», що підтверджується відповідною копією супровідного листа від 22.10.2020 року за вих. № 4646. За положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Частиною 1\~ст. 18 ЦК України\~встановлено, що захист цивільних прав може бути здійснено в нотаріальному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст.87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Умови вчинення виконавчих написів встановлені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Суд зазначає, що вчинення виконавчого напису здійснюється нотаріусом не в довільному порядку на будь-якому документі за бажанням нотаріуса, а лише виключно у нормативно встановлених випадках та порядку. У п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, роз`яснено, що під час розгляду справ за позовами щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, судам необхідно перевіряти належність кредитору права звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення його вимог за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі або встановити наявність (відсутність) об`єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. При цьому слід пам`ятати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідачем та третіми особами не було надано суду документів, зокрема, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, тому у суду відсутні правові підстави для висновку про правомірність дій приватного нотаріуса при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, відсутні підтвердження факту безспірності стягуваних сум, відомості про те, на підставі яких документів було визначено розмір стягуваної заборгованості, у зв`язку з чим суд не може стверджувати, що стягувана сума є безспірною, підтверджена належними та допустимими доказами. Також суд зауважує, що в силу вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Водночас відповідачем та приватним нотаріусом не долучено до матеріалів справи доказів на виконання вказаної норми права та не доведено факту надсилання вимоги про усунення порушень. Неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило позивача можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги стягувача. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з чим права позивача підлягають захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved