Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 23.12.2020 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Згідно обґрунтування позову, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2013 року присуджено стягувати із відповідача [PERSON] свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] ) [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , та аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи із 21.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Посилалась на те, що протягом тривалого періоду часу відповідач не сплачував аліменти за рішенням суду та лише після відкриття відносно нього кримінального провадження за ст.164 ч.1 КК України за №12020165500000095, внесеного до ЄРДР на підставі її заяви від 21.07.2020 року, почав частинами сплачувати борг по аліментам, який на 01.06.2020 року становив 26\~954 грн.. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказувала, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2013 році розмір витрат на утримання дітей значно зріс та були виявлені проблеми зі здоров`ям дитини, що потребують певних матеріальних витрат. Так, 27 червня 2019 року [PERSON] лікарем-офтальмологом було постановлено діагноз міопія слабкого ступеня, синдром циклопічного зору та збільшення очних яблук до розмірів очних яблук дорослої людини. Призначене медикаментозне та фізіотерапевтичне (апаратне) лікування курс 10 днів кожні 3 місяці, виписано рецепт на окуляри для дальності, які потрібно постійно змінювати. Також, 30 липня 2019 року [PERSON] лікарем-неврологом поставлено діагноз церебрастеничний синдром, пароксизмальне запаморочення. Призначене медикаментозне лікування та постійний нагляду у лікаря-невролога за місцем проживання. Посилалась на те, що лікування дитини потребує значних як матеріальних, так і фізичних затрат. Вона, позивачка, змушена брати на роботі відпустку без збереження заробітної плати та втрачати заробіток, а також вимушена наймати няню, яка б водила дитину на фізіотерапевтичні процедури. Отже, окрім лікування, вона вимушена нести витрати на няню, на дорогу та оплату курсів лікування. Посилалась на те, що їй відомо, що матеріальне становище батька дітей змінилось та останній має досить великий заробіток як моряк (3-й помічник капітана, заробіток водія-далекобійника небезпечних вантажів у Європі (3000 євро/міс.). Також, відповідач здає в оренду трикімнатну квартиру за 9500 грн./міс. за адресою [ADDRESS] , які він успадкував він свого дідуся та бабусі. Вказувала, що сам відповідач повідомив, що має змогу дорого одягати дітей, купувати коштовну техніку, сплачувати додаткові заняття, зробити ремонт у 2х кімнатах дітей та купити надалі обом дітям квартири. Вважає, що все викладене свідчить про зміну матеріального стану відповідача та його змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. За викладеного позивачка просила збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2013 року, та стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання доньок по 2218 грн. на кожну, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 29.12.2020 року провадження у справі було відкрито. [PERSON] 14.01.2021 року надав до суду відзив, згідно якого просив в позові [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у сумі 2\~218,00 грн. на кожну дитини щомісячно відмовити. При цьому, просив суд прийняти рішення, яким стягнути з нього на утримання неповнолітніх доньок у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну. У підготовче засідання призначене на 26.01.2021 року [PERSON] не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, 14.01.2021 року через канцелярію суду надав заяву, в якій просив в позовних вимогах позивачу відмовити, з урахуванням доводів, зазначених у відзиві, справу просив розглядати за його відсутністю. Ухвалою суду від 26.01.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.02.2021 року. До суду 09.02.2021 року позивачка подала відповідь на відзив відповідача, згідно якого позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на спроможність відповідача виплачувати аліменти у більшому розмірі та їх необхідність на утримання доньок. У судове засідання 11.02.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заява позивача, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач поважність причин неявки суду не повідомив. У відповідності до ч.1,3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, із урахуванням належного сповіщення сторін, ухвалив розглядати справу за їх відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. На вимогу норм ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення, тобто 22.02.2021 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно матеріалів справи, встановлено що сторони від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.05.2010 року), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10 квітня 2012 року) (а.с.8-9). Згідно матеріалів справи, доньки проживають разом із матір`ю [PERSON] .. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2013 року (справа №522/6943/13-ц) присуджено стягувати із відповідача [PERSON] свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] ) [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , та аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи із 21.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.10). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси (справа №522/10114/20) від 19.08.2020 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.15-16). Згідно матеріалів справи, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання зі сплати аліментів, про що свідчить розрахунок заборгованості по аліментам від 12.06.2020 року, складений старшим державним виконавцем (станом на 01.06.2020 року заборгованість відповідача становить 26\~954,00 грн.). Із цього приводу за заявою позивачки від 20.07.2020 року 21 липня 2020 року відносно відповідача [PERSON] внесені дані про відкриття кримінального провадження за ст.164 ч.1 КК України за №12020165500000095 (а.с.14, 12). Також, згідно матеріалів справи, 27 червня 2019 року [PERSON] лікарем-офтальмологом було постановлено діагноз міопія слабкого ступеня, синдром циклопічного зору та збільшення очних яблук до розмірів очних яблук дорослої людини. Призначене медикаментозне та фізіотерапевтичне (апаратне) лікування курс 10 днів кожні 3 місяці, виписано рецепт на окуляри для дальності, які потрібно постійно змінювати. Також, 30 липня 2019 року [PERSON] лікарем-неврологом поставлено діагноз церебрастеничний синдром, пароксизмальне запаморочення. Призначене медикаментозне лікування та постійний нагляд у лікаря-невролога за місцем проживання. Згідно довідки ФОП [PERSON] від 21.12.2020 року, доньки навчаються в лінгвістичній школі «Направлення» за курсом - англійська мова для дітей, з 01.09.2017 року по теперішній час. Навчання для [PERSON] становить 700 грн. щомісячно, для [PERSON] 500 грн. щомісячно. Також, згідно матеріалів позову, вбачається що відповідач є працездатною людиною та працює на посаді - 3-й помічник капітана, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип навіть знайшов своє відображення в Основному Законі України Конституції, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~від\~26\~.04.2001р.\~№\~2402-ІІІ\~«Про\~охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141\~\~СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 183\~СК\~України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною першою статті 184\~СК\~України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У частині першій статті 192\~СК\~України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК\~України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Стаття 192\~СК\~України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182\~СК\~України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183\~СК\~України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184\~СК\~України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Зазначена правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 25.04.2018 року (по справі № 640/16750/16-ц). Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; Згідно ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2021\~рік»,\~прожитковий мінімум\~на дітей\~віком від\~6\~до 18\~років становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Отже, станом на час вирішення даного спору судом, мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку не може становити менше ніж 1197, 50 грн. (2395 :2 = 1197, 50 грн.). При цьому, суд погоджується з доводами позивачки із приводу того, що з віком потреби на дітей становляться більш вагомими, а отже більш витратним їх утримання. При цьому, суд враховує, що обов`язки із утримання дітей покладається на обох із батьків, незалежно від того, з ким вони проживають. З огляду на викладене, враховуючи, що розмір аліментів, присуджений за рішенням суду, є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та є недостатнім для належного забезпечення дітей, а також беручи до уваги, що змінився матеріальний стан платника аліментів (останній отримує достатній заробіток як моряк (не спростовано відповідачем), суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , а саме суд не погоджується із розміром аліментів, які позивачка просила присудити із відповідача. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Таким чином, з огляду на встановлені обставини, встановлений законом мінімальний розмір аліментів та межі позовних вимог, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів та змінити встановлений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2013 року розмір аліментів і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньок у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення кожною із них повноліття або до зміни матеріального стану сторін. При цьому суд не погоджується з позицією відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1\\4 частин від усіх видів заробітку, оскільки сулу не надано доказів щодо його постійного працевлаштування. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів Щодо періоду, з якого відбувається зміна розміру аліментів, слід зазначити, що ч.1 ст.\~191\~СК України передбачений час з якого присуджуються аліменти, однак при зміні розміру аліментів дана норма не може бути застосовано, а тому суд присуджує зміну розміру аліментів з моменту постановлення рішення суду у справі. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~- у межах суми платежу за один місяць. Положенням п. 1 ч. 2 ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 840, 80 грн. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Outcome: partial