Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави звернулася [PERSON] з позовною заявою до Управління майном виконкому Полтавської міської ради,Територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на обєкт нерухомого майно, прохаючи суд визнати за [PERSON] за набувальною давністю право власності на 2/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Ветеринарній, 17 в м. Полтаві. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину від 29.06.2004р. є власником 3/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Ветеринарній, 17 в м. Полтаві. Вказане майно вона набула після смерті матері [PERSON]. Іншими співвласниками домоволодіння є [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, що видане взамін архівної копії свідоцтва про право на спадщину №29336/7 від 10.09.1948р. а також [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 4/15 частин, що Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2016р. Згідно свідоцтва про смерть від 10.05.1962р. [PERSON] померла 01.01.1959р. в м. Кіров (Донецьк), Донецької області. З народження в 1941р. і по сьогоднішній день позивач проживає за вказаною адресою і окрім того, що володіє своєю часткою в розмірі 3/25 частини, продовжує користуватись і часткою померлої [PERSON] оскільки вона є цілісною і складається в цілому із квартири №2. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав задовільнити у повному обсязі. Представник відповідача до суду не зявився, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначила, що при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину від 29.06.2004р. є власником 3/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Ветеринарній, 17 в м. Полтаві. Вказане майно вона набула після смерті матері [PERSON]. Іншими співвласниками домоволодіння є [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, що видане взамін архівної копії свідоцтва про право на спадщину №29336/7 від 10.09.1948р. а також [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 4/15 частин. Вказана обставина підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2016р. Домоволодіння складається із двох житлових будинків літ. А-1 і Б-1. В свою чергу будинок літ. А-1, до 1917року побудови складається із трьох квартир. Згідно свідоцтва про смерть від 10.05.1962р. [PERSON] померла 01.01.1959р. в м. Кіров (Донецьк), Донецької області. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19.06.1963р. було встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], і [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] були рідними сестрами. Таким чином співвласник [PERSON] є тіткою позивачки. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23.07.1963р. було здійснено розподіл домоволодіння по вул. Ветеринарній, 17 в м. Полтаві між співвласниками. Зокрема, [PERSON] на належну йому частку 2/5 частини було виділено приміщення кімната 1-1 пл.17,0 квм., вбиральню літ. «Б». [PERSON] ( мати позивача, спадкодавець) і [PERSON] ( тітка поозивача) виділено сіни «а» пл.4,3 кв.м., кухню жилу 2-2 пл.10,4 кв.м., кімнату 2-3 пл. 9,8 кв.м., кладову 2-1 пл.4.2 кв.м., сарай літ. «Б», що складає 3/5 частини домоволодіння. [PERSON] ніколи не зявлялась і не проживала за вказаною адресою. Після її смерті в 1959р. мати позивача у звязку із хворобою продовжувала проживати [INFO] і не оформляла спадщину після смерті сестри. Таким чином на даний час [PERSON] після смерті в 1959 р. продовжує залишатись власником 2/25 частин будинку по вул. Ветеринарній, 17., що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З народження в 1941р. і по сьогоднішній день позивач проживає за вказаною адресою і окрім того, що володіє своєю часткою в розмірі 3/25 частини, продовжує користуватись і часткою померлої [PERSON] оскільки вона є цілісною і складається в цілому із квартири №2. Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.11 ППВСССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст. 16 ЦК України, - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності. Суд, враховуючи вищевикладене прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, виходячи з того, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном за адресою по вул.Ветеринарній, 17 в м.Полтава.

Outcome: approved