Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ КБ «Надра» з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та просить суд, звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: квартиру, загальною площею 51,0 кв.м., під номером 31, яка розташована у будинку під номером 27/6 по вулиці Генерала Петрова у м. Одесі, яке належить на праві власності - [PERSON], шляхом надання ПАТ «Комерційний Банк «Надра» право укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмету іпотеки. Кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, направити на погашення заборгованості за Кредитним договором № 05/07/2008/840-К/501 від 17.07.2008 року перед ПАТ «Комерційний Банк «Надра» у розмірі 91\~820,05 доларів США, що у еквіваленті становить 1 080 218,91 грн.; на час реалізації вищевказаного майна передати його в управління ПАТ «Комерційний Банк «Надра»; надати право ПАТ «Комерційний Банк «Надра»: отримання дублікатів право установчих документів у нотаріусів та у будь-яких інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримання витягу з реєстру прав власності нерухоме майно на дане нерухоме майно в Реєстраційній службі Головного управління юстиції в Одеській області, всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі, але не виключно, в Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівля-продажу; виселити з приміщення квартири під номером 31, яка розташована у будинку під номером 27/6 по вулиці Генерала Петрова у м. Одесі, осіб, які там проживають, без надання іншого приміщення, а також стягнути сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 17 липня\~2008\~року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 05/07/2008/840-К/501, відповідно до умов якого йому було надано кредит у розмірі 60 088 дол. США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 17.07.2008\~року між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 51,0 кв.м., під номером 31, яка розташована у будинку під номером 27/6 по вулиці Генерала Петрова у м. Одесі. Згідно Кредитного договору Позичальник зобов'язаний своєчасно повернути суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Кредитному договорі. Порядок виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором встановлений статтею 3 Кредитного договору. Станом на 14.05.2014р. у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 91820,05 дол. США, що у еквіваленті становить 1080218,91 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом 57211,95 дол. США, що еквівалентно 673071,19 грн.; суми відсотків за користування кредитом 25256,71 дол. США, що еквівалентно 297133,10 грн.; суми пені за прострочення виконання зобовязань 3342,59 дол. США, що еквівалентно 39323,97 грн.; штрафу згідно умов п. 5.3 Кредитного договору 6008,80 дол. США, що еквівалентно 70690,65 грн. Позивач вважає, що через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою, позивач набув право для звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином, однак в матеріалах справи містяться його заяви про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявився, сповіщений належним чином, причини неявки не повідомляв, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих позивачем доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 17 липня\~2008\~року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 05/07/2008/840-К/501, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 60088 дол. США з розрахунку 14,19 % річних, кредит надано строком до 16.07.2026р., які відповідач зобов'язався повернути в повному обсязі. Цільове використання кредиту проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 17.07.2008р., що укладений між позичальником та [PERSON], згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. (а.с. 14-18) Крім того, в забезпечення виконання кредитного договору № 05/07/2008/840-К/501 від 17.07.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра») та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 17.07.2008 року, згідно якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 51 кв.м., в тому числі житловою 28,7 кв.м., яке належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 17.07.2008р. за реєстровим №1836 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 17.07.2008р. за №3027963.(а.с. 21-24) Також 17.07.2008р. між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Надра») та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з умовами якого остання, як поручитель зобов'язувалася солідарно відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 05/07/2008/840-К/501 від 17.07.2008 року в повному обсязі. (а.с. 19-20) Станом на 14.05.2014р. у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 91820,05 дол. США, що у еквіваленті становить 1080218,91 грн., та яка складається: залишок заборгованості за кредитом 57211,95 дол. США, що еквівалентно 673071,19 грн.; сума відсотків за користування кредитом 25256,71 дол. США, що еквівалентно 297133,10 грн.; сума пені за прострочення виконання зобовязань 3342,59 дол. США, що еквівалентно 39323,97 грн.; штраф, згідно умов п. 5.3 Кредитного договору 6008,80 дол. США, що еквівалентно 70690,65 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який є в матеріалах справи, та про що було повідомлено [PERSON] та [PERSON] досудовою вимогою від 16.05.2014р. (а.с. 12-13, 30,31) Згідно ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Окрім того ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України\~визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до умов іпотечного договору від 17.07.2008р., а саме стаття 5 п. 5.3 Договору іпотеки встановлено звернення стягнення на Предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу права власності на предмет іпотеки, в рахунок виконання основного зобовязання у порядку встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»; права Іпотекодержателя від свого імені продавати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, розділом 5 даного договору зазначений та передбачений порядок звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, що полягає в тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, та за даних обставин вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню. Статтей 12 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 цього Закону\~зазначає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених\~ст. 12\~цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тобто, законом чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання. Згідно зі\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку»\~сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: 1)передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому\~ст. 37\~Закону України «Про іпотеку»; 2)право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому\~ст. 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. Згідно ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. В матеріалах справи є копія іпотечної вимоги від 16.05.2014р., в якій позивач інформує відповідача про наявність виниклої заборгованості за кредитним договором № 05/07/2008/840-К/501 від 17.07.2008 року в розмірі 91820дол,США, що еквівалентно 1\~080\~218,91грн. та встановлено 30-тиденний строк з дня отримання даного іпотечного повідомлення для погашення виниклої заборгованості, передання предмету іпотеки в оперативне управління іпотекодержателю, виселитися з квартири та зняти з реєстрації усіх зареєстрованих осіб, однак доказів отримання вказаної іпотечної вимоги в матеріалах справи немає. Суд також вважає за необхідне зазначити, що вказана іпотечна вимога датована 16.05.2014р., а до суду із зазначеним позовом позивач звернувся ще до спливу тридцяти денного терміну, про який йдеться у цій вимозі, а саме 29.05.2014р., тобто позовні вимоги щодо виселення осіб, які проживають у [INFO] є передчасними та у їх задоволенні слід відмовити. Статтею 3\~Закону України\~«Про мораторій\~на стягнення\~майна громадян\~України,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1ст. 263 ЦК України). Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом України\~«Про мораторій\~на стягнення\~майна громадян\~України,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Виходячи з викладеного, вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаних обставин задовольняється судом з ухваленням відповідного рішення, а його виконання здійснюється з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». При цьому судом враховується, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу», та/або предметом іпотеки, згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Після всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Надра Банк».

Outcome: partial