Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

До Сватівського районного суду Луганської області звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі залишились зареєстрованими колишні власники - відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які не проживають у квартирі, але не знялись з реєстраційного обліку і не бажають цього робити на сьогоднішній час. Реєстрація відповідачів перешкоджає їй у повному здійсненні нею право володіння квартирою. Просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в позові просить суд розглядати справу без її участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали, а також враховуючи те, що заперечень проти заочного вирішення справи від позивача не надходило, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири (а.с.5). Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Також судом встановлено, що між позивачем та відповідачами будь-яких угод щодо користування спірною квартирою не укладалося і вони зареєстровані у квартирі, належній позивачу без будь-яких правових підстав, чим порушує її права як власника даної квартири. Враховуючи те, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 02 грудня 2016 року, а право власності відповідачів на спірну квартиру було припинено на підставі зазначеного договору купівлі-продажу квартири, суд приходить висновку, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Як вбачається з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved