Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

До Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Агрофірма «Камянська» до [PERSON], Фермерського господарства «[PERSON]О.», треті особи відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки у відповідності до якої позивач вказав, що між Приватним підприємством «Агрофірма «Камянська» та [PERSON] укладено договір оренди землі, який зареєстровано в Новомиргородському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» 05.09.2006 року (запис в книзі реєстрації за №156) відповідно до вимог законодавства, чинного на дату такої реєстрації. 14.07.2011 р. відділом Держкомзему Новомиргородського району Кіровоградської області зареєстровано додаткову угоду між Позивачем та Відповідачем-1 про подовження договору оренди терміном на 5 (пять) років. Вказаний договір наразі є чинним (укладений до 14.07.2016 року), не розірваним, не припиненим у встановленому порядку, не визнаний недійсним. Земельна ділянка на сьогодні використовується Позивачем шляхом вирощування сільськогосподарських культур, з користування Позивача не вибувала, орендна плата за період 2006-2014 p.p. на користь Відповідача-1 сплачена в повному обсязі, заборгованості (порушень) по виконанню договірних обовязків з боку Позивача відсутні. Власником даної земельної ділянки є [PERSON] Проте, як стало відомо Позивачу, Відповідачем-1 було укладено договір оренди щодо земельної ділянки, яка знаходить в оренді у першого, з іншою особою - Фермерським господарством «[PERSON]О.» (Відповідачем-2) строком на 10 років, та зареєстровано в Реєстраційній службі Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області (Третьою особою) речове право оренди, яке виникло на підставі такого договору. Відповідна інформація отримана від третьої особи у вигляді витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно при зверненні Позивача (уповноваженої особи [PERSON]Г.) до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Новомиргородського РУЮ Кіровоградської області в якості особи, яка має речове право на чуже нерухоме майно, тобто як орендар. Зазначена інформація вказана у витязі, що надано третьою особою. За порядком надання інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно, третій особі забороняється видавати відповідні витяги іншим особам, які не є власниками або користувачами на законних підставах конкретної (визначеної) земельної ділянки. Такі дії Відповідача-1 суперечать вимогам законодавства та порушують права Позивача, а тому посилаючись на норми чинного законодавства просило суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та фермерським господарством «[PERSON]О.» щодо земельної ділянки кадастровий №3523882900:02:000:3548, площею 2,7937 га, розташованої в адміністративних межах Камянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, що належить [PERSON], рішення про державну реєстрацію речового права оренди (№ запису 14255373 від 07.07.2014 р.), зареєстрованого відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області. Ухвалою суду від 08 квітня 2015 року до участі в даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору залучено відділ Держземагества в Новомиргородському районі Кіровоградської області, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ФГ «[PERSON]О.» в судове засідання не зявилися. До суду направили свої заяви у відповідності до яких просили суд розглянути справу без їх участі та відмовити у задоволенні позову. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися. Про місце та час розгляду у справі були повідомленні у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили, будь яких заяв та клопотань до суду не направили. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі відповідачів та третіх осіб на що представник позивача в судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши вищевказані пояснення та вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову за такими обставинами. З матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2004 року між [PERSON] та ПП «Агрофірма «Камянська» укладено договір оренди земельної ділянки за яким [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 6 га на території Камянської сільської ради Новомиргородського району передала в оренду ПП «Агрофірма «Камянська» строком на 5 років до 12.08.2009 року, як прямо зазначено у договорі. Реєстрація цього договору здійснена Новомиргородським відділом КРФДП «ЦЦЗК» 05 вересня 2006 року. У день укладення договору, 12.08.2004 року ця земельна ділянка передана орендарю за Актом приймання-передачі. Вказані обставини безспірно встановлені в судовому засіданні та підтверджуються копією вищевказаного договору оренди, Актом приймання передачі земельної ділянки в оренду та сторонами у ході судового розгляду у справі не заперечувалися. Додатковою угодою від 07.08.2008 року [PERSON] та позивач строк дії договору оренди землі подовжили на 5 (пять) років з моменту реєстрації додаткової угоди. Реєстрація додаткової угоди відбулася 14.07.2011 року. Хоча сторони в додатковій угоді вжили словосполучення «подовжити терміном на 5 років», фактично сторони, виходячи з понять строку та терміну (ст.251 ЦК) подовжили строк дії договору оренди, визначивши його роками (ст.252 ЦК), що відповідає ст.19 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до п.5 Додаткової угоди від 12.08.2008 року угода вступає в силу з моменту підписання її сторонами. Таким чином, загальний строк дії договору оренди земельної ділянки від 12.08.2004 року між позивачем та [PERSON] з урахуванням додаткової угоди становить 10 років (з 12.08.2004 року по 12.08.2014 року). Позивач помилково вважає, що перебіг початку дії договору (угоди) починається з дати державної реєстрації договору оренди землі (додаткової угоди). Ця думка позивача суперечить як умовам укладених між сторонами договору та додаткової угоди, так і діючому законодавству. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору і додаткової угоди) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації вже укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Сторони не заперечують, що договір від 12.08.2004 р. був підписаний ними 12 серпня 2014 року після того як вони досягли згоди щодо істотних умов договору. Отже, моментом укладення договору, є саме 12.08.2004 р., а моментом укладення додаткової угоди до цього договору є дата її підписання - 07.08.2008 р. Державна реєстрація лише свідчить про те, що договір та додаткова угода набрали чинності (юридичної сили), визнані державою. Ця державна реєстрація не може змінювати моменту укладення договору, а отже і початку перебігу строку дії договору та додаткової угоди. Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України висловленій у постанові від 19.02.2014 року (справа №6-162 цс 13). З матеріалів справи вбачається, що до того, як строк дії договору оренди між ПП «Агрофірма «Камянська» та [PERSON] закінчився, було укладено 01.07.2014 року інший договір оренди земельної ділянки, між [PERSON] та ФГ «[PERSON]О.», за яким [PERSON] належну їй земельну ділянку з кадастровим № 3523882900:02:000:3548, площею 2,7937 га, що була предметом договору оренди від 12.08.2004 року, що не заперечують сторони, передала в оренду на 10 років ФГ «Подурця». Позивач звернувся до суду з позовом лише 20.03.2015 року, а строк дії договору оренди від 12.08.2004 року закінчився 12.08.2014 року. Позивач не повідомляв [PERSON] про свої наміри скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк (ч.2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»), оскільки вважав, що строк дії договору закінчується 14.07.2016 року. За таких обставин, укладення договору між [PERSON] та ФГ «[PERSON]О.» не порушило право позивача, який не був стороною цього договору (ст.3 ЦПК). За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Outcome: approved