Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

До суду 04.01.2016 р. із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням звернулась позивачка. Посилається на таке. Вона в 2000 р. разом з відповідачем та третіми особами приватизували квартиру №21 в б. 10 по вул.. Північнокільцевій в м. Запоріжжя. Відповідач в цій квартирі був зареєстрований з 1999 року, але жодного дня не проживав в ній. На теперішній час його місцеперебування невідоме. На підставі ч.2 ст. 405 ЦК України, 71 ЖК України просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою 21 в б. 10 по вул. Північнокільцевій в м. Запоріжжя та зобовязати відділ по справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РО ЗГУ ГУМВС України в Запорізькій області зняти з реєстрації відповідача. Позивачка в судове засідання не зявилась, її інтереси представляв адвокат - [PERSON], який в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що бажає зняти відповідача з реєстрації для того, щоб не сплачувати за нього комунальні послуги.. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце сповіщався повістками, направленим рекомендованим листом на адресу своєї реєстрації. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст..224 ЦПК України. Позивач не заперечував проти такого вирішення справи.\~ Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON], яка діє від свого імені та від імені третьої особи [PERSON], позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним. Дослідивши матеріали, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, та третю особу, що не заявляє самостійних вимог [PERSON], суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. Співвласниками квартири 21 в б. 10 по вул. Північнокільцевій в м. Запоріжжя є [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло №17992 від 28.12.2000 р. Станом на 04.02.2015 р. в квартирі 21 в б. 10 по вул. Північнокільцевій в м. Запоріжжя зареєстровані [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК. Серед цього переліку не міститься такого способу як зобовязання вчинити певні дії, в ч.2 цієї статті зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. До того ж суд, звертає увагу, що позивач просить зобовязати відділ по справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РО ЗГУ ГУМВС України в Запорізькій області зняти з реєстрації відповідача, при цьому вказаний державний орган до участі у справі в якості відповідача не залучений. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1383-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В обґрунтування свого позову, позивач посилається на ст. 405 ЦК України, коли закон встановлює термін зберігання житла за тимчасово відсутнім членом сімї власника житла, але вона стосується членів сімї власника житла. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є співвласником житла, а не членом сімї власника житла. Тобто, позивач необґрунтовано посилається на ст.. 405 ЦК України для врегулювання виниклих між сторонами відносин. Статті 71, 72 ЖК України регулює відносини щодо збереження житла за наймачем житлового приміщення, але ж в даному випадку відповідач не може вважатися наймачем оспорюваної квартири, оскільки він є її співвласником, отже ст.ст. 71, 72 ЖК не можуть застосовуватись для врегулювання цього спору. Діючим законодавством не передбачена можливість позбавити права користування житлом власника цього житла. Крім того, суд не вважає, що сама по собі наявність реєстрації відповідача утворює перешкоди у здійсненні права користування майном. Обовязки, які виникають з оплати комунальних послуг та утримання житла не є перешкодою у здійсненні прав позивача, оскільки не доведено, що позивач зобовязаний оплачувати та оплачує комунальні послуги за відповідача. Позивач має право захисти свої майнові права щодо утримання житла шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

Outcome: dismissed