Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визначення частки у спільному майні подружжя та визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позову позивачкою зазначено наступне. Батьки позивачки, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.08.1972 року. Під час шлюбу батьки отримали кооперативну квартиру, за яку спільним коштом сплачували пайові внески, проте право власності на нерухомість було зареєстровано тільки на [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Вважає, що кооперативна квартира [ADDRESS] , за яку сплачено спільні кошти є спільним сумісним майном подружжя. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена нотаріальна справа. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на квартиру. Просила визначити 1/2 частку в спільному майні подружжя, а саме 1/2 частку у квартирі [ADDRESS] [PERSON] ; визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. 05 серпня 1972 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 553. За час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка є позивачем по справі. Відповідно до свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру від 23 червня 2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.08.2010 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Краматорської міської ради від 16.06.2010 р. № 364 належить чотирикімнатна квартира, площею 61,6 кв. м., розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки голови ЖБК «Мир» від 01.04.2020 року [PERSON] є членом житлово-будівельного кооперативу ЖБК «Мир». Повний внесок за квартиру в сумі 157574,54 гривні [PERSON] погасив повністю в 2010 році. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , про що Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис за № 2337. 03.08.2019 року державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори Фареником О.О. було заведено спадкову справу № 64556323, спадкодавцем за якою значиться [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 27.03.2020 року. Постановою державного нотаріусу Першої Краматорської державної нотаріальної контори Фареника О.О. від 27.03.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на підставі відсутності документів, підтверджуючих право власності спадкодавці на квартиру [ADDRESS] . Згідно з\~ст.368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.\~Майно, набуте за спільні кошти членів сім`ї\~є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене\~договором. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено, що право власності на спірну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] було набуте [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] , тобто дане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Частиною 1 статті 70 передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Виходячи з вищенаведеного, суд має всі підстави вважати, що [PERSON] , яка померла [INFO] у спільній сумісній власності на спірну квартиру належить 1/2 частка. З цих підстав вимоги позивачки [PERSON] про визначення частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки № 33216 про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 27.03.2020 року [PERSON] на день смерті була також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, судом встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] входить 1/2 частка спірної квартири за адресою: [ADDRESS] та єдиним спадкоємцем є позивачка по справі. Тобто частка позивачки у спадковому майні, що складається з спірного будинку становить 1/2 частину. Позивачка позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , в позасудовому порядку. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку будинку після смерті матері, суд беручи до уваги, що позивачка згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, вважає що її позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на 1/2 частину спірної квартири ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. 60, 70 СК України,

Outcome: approved