Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про розірвання шлюбу, який в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.06.2011 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1138. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON]. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] Одруження виявилось невдалим. За час перебування у шлюбі з вини відповідача між сторонами постійно виникали непорозуміння і сварки. Дружина не проявляла належної уваги до позивача як чоловіка, не цікавилася інтересами сімї. В січні 2016 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, а також припинилось і ведення спільного господарства. Відповідач почала жити своїм особистим життям не зважаючи на позивача і шлюб. З вини відповідача сумісне життя і збереження сімї стали неможливим. Спір, щодо виховання малолітнього сина та його місця проживання відсутній. Примирення з відповідачем не можливе. На підставі вищевикладеного позивач просить розірвати шлюб між сторонами. Позивач до судового засідання не зявився, проте подав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Остання також подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Судом встановлено, що 18.06.2011 року [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1138, дружина змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-АМ №246166, у сторін народився син [PERSON] 13 грудня 2012 року (а.с.4). Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved