Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

До Дружківського міського суду Донецької області звернувся з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: садового будинку з відповідними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, площею -0,1199 га., кадастровий номер земельної ділянки - 1425585400:04:000:3641, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 24 вересня 2014 року, відповідно до ст.1269 ЦК України, в строк, передбачений ст.1270 ЦК України, [PERSON] подав приватному нотаріусу Донецького нотаріального округу Михайловій Н.О. заяву про прийняття спадщини після смерті своєї дружини. За заявою позивача спадкова справа була відкрита у приватного нотаріуса Донецького нотаріального округу. Таким чином, позивач здійснив всі необхідні дії щодо прийняття спадщини після смерті його дружини. Наказом від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» були тимчасово припинено доступ користувачів до Спадкового реєстру до закінчення антитерористичної операції на сході України, в тому числі на території м.Донецьк. Приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Михайловою Н.О., якою було заведено спадкову справу, було припинено приватну нотаріальну діяльність (зміна нотаріального округу). Станом на сьогоднішній день Михайлова Н.О. є приватним нотаріусом Київського округу. Але у зв`язку з проведення на території здійснення нотаріусом діяльності, яким була заведена справа, антитерористичної операції, нотаріусом була втрачена можливість передання справ до держаного нотаріального архіву. В тому числі не була передана спадкова справа померлої [PERSON] до архіву, що унеможливлює отримання [PERSON] свідоцтва про спадщину у іншого нотаріуса. В зв`язку з чим, він вимушений звернутися до суду. Просить суд, визнати за ним право власності на садовий будинок з відповідними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 229,40 м2 ; земельну ділянку площею 0,1199 га., кадастровий номер ділянки - 1425585400:04:000:3641, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування. Ухвалою суду від 13 січня 2020 року відкрито провадежння у данній справі та визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач у судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом оголошення на сайті «Судова влада». В супереч вимогам ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України, розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , [PERSON] на праві приватної власності належить садовий будинок з відповідними спорудами за адресою: [ADDRESS]. 08.02.2012 року право власності на садовий будинок з відповідними спорудами за адресою: [ADDRESS], було зареєстроване у КП БТІ Ясинуватської міської ради, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДН №038174, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1199 га., яка розташована на території [ADDRESS] , кадастровий номер: 1425585400:04:000:3641. [PERSON] померла [INFO] у Донецькій області, Ясинуватський район, с/к Волна, 2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді садового будинку з відповідними спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1199 га., яка розташована на території [ADDRESS] , кадастровий номер: 1425585400:04:000:3641. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованогоЗаконом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається за підставами, які не заборонені законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.81 ч.1 п. г ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 24 вересня 2014 року, відповідно до ст.1269 ЦК України, в строк, передбачений ст.1270 ЦК України, [PERSON] подав приватному нотаріусу Донецького нотаріального округу Михайловій Н.О. заяву про прийняття спадщини після смерті своєї дружини. Згідно відповіді приватного нотаріуса Михайлової Н.О., встановлено, що вона будучі приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, 24 вересня 2014 року було заведено спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину видане не було. Документи по спадковій справі до архіву нею не передавалися у зв`язку з неможливістю вивезення їх на підконтрольну Україні територію. На даний час, спадкова справа знаходиться на окупованій території в м.Донецьку. Відповідно до ч.1, 5 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. В свою чергу, позивач виконав усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але він позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від нього не залежать. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За встановлених обставин, суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved