Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2) про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані, але не проживають колишня дружина та син позивача, 2002 року народження. Оскільки те, що відповідачі зареєстровані у будинку позивача, хоча ним не користуються, це створює позивачеві незручності та заважає повноцінно користуватися вказаним житлом, порушує право позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном. Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження\~без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.11.2020. Вказаною ухвалою відповідачам наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями\~проти розгляду справи\~в порядку спрощеного позовного провадження, а також\~строк для подання відзиву на позов. Відповідачі\~відзиву на позов,\~заяви із\~обґрунтованими\~запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи\~клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направили. Згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе\~розглянути справу за наявними\~матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 159634117 від 15.03.2019 власником житлового будинку загальною площею 49.8 кв.м, житлова площа: 40.1 кв.м за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 563, виданого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області 15.03.2019 є [PERSON] . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 159636517 від 15.03.2019 позивач на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину є також власником земельної ділянки, на якій розміщено зазначений житловий будинок. Відповідно до довідки Крупської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 27.08.2020 № 147 у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] власник, [PERSON] колишня дружина, не проживає з липня 2019 року, [PERSON] , [INFO] син, не проживає з липня 2019 року. Згідно з актом обстеження будинку, складеним сільським головою, секретарем Крупської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, жителями с. Крупське Золотоніського району Черкаської області від 27.08.2020 № 149, під час обстеження встановлено, що власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . У даному будинку зареєстровані, але не проживають: [PERSON] колишня дружина, та [PERSON] , [INFO] син. Вказані особи проживають з липня 2019 року в орендованому будинку за адресою: [ADDRESS] . Побутових речей та речей вжитку, одягу, взуття, які б свідчили про проживання в будинку по [ADDRESS] не виявлено. Родинні стосунки не підтримуються. Відповідно до наявних в матеріалах письмових пояснень [PERSON] , яка мешкає в будинку по [ADDRESS] , та письмових пояснень [PERSON] , який мешкає в будинку по [ADDRESS] , у будинку по [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] не проживають з 01.08.2019, у будинку відсутні їх речі та меблі. Згідно з листом виконавчого комітету Крупської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 16.09.2020 № 304 [PERSON] вибула 10.09.2020 в [ADDRESS] . Повідомлення про зняття з реєстрації № 272 від 10.09.2020 одержане 14.09.2020 виконавчим комітетом Зорівської сільської ради. Відповідно до листа виконавчого комітету Крупської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 16.09.2020 № 303 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає. Фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , навчається у м. Сміла. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Статтею 47 Конституції України закріплено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~та частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України встановлено, що\~суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Вказане право охоплює право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Водночас згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ втручання держави у право на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції. У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17 травня 2018 року у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно із законом», не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не вважається «необхідним у демократичному суспільстві». Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід ґрунтувався на національному законодавстві, але також стосується якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своєму формулюванні та надавати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Крім того, будь-яка особа, якій загрожує виселення, у принципі повинна мати можливість, щоб пропорційність відповідного заходу була визначена судом. Зокрема, якщо було наведено відповідні аргументи щодо пропорційності втручання, національні суди повинні ретельно розглянути їх та надати належне обґрунтування. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. З системного аналізу наведених норм вбачається, що виселення особи з житла без надання іншого жилого приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно\~зі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Судом встановлено, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є позивач. У вказаному будинку станом на час вирішення справи судом, окрім позивача також зареєстрований син позивача [PERSON] , 2002 року народження, який фактично з липня 2019 року проживає за адресою: [ADDRESS] , навчається у м. Сміла, що обмежує право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що належить задовольнити. Щодо позовних вимог в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд зазначає, що остання згідно з листом виконавчого комітету Крупської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 16.09.2020 № 304 вибула 10.09.2020 в [ADDRESS] . Повідомлення про зняття з реєстрації № 272 від 10.09.2020 одержане 14.09.2020 виконавчим комітетом Зорівської сільської ради. Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку зі зняттям [PERSON] з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] у позасудовому порядку, у задоволенні позову в цій частині належить відмовити. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з останнього на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 420,40 грн (840,80 грн/2).

Outcome: partial