Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 22 липня 2021 року надійшов позов Кредитної спілки «Хортиця» (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості, а саме процентів згідно п. 2.3. Договору кредиту за період з 22.07.2018 року по 29.06.2021 року у розмірі 10 837,30 гривень, інфляційні втрати за період з вересня 2018 по червень 2021 року у розмірі 1168,47 гривень, а всього 12005,77 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 22 лютого 2008 року між КС «Хортиця» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит в сумі 5050,00 гривень на засадах строковості, платності та забезпеченості. З огляду на невиконання своїх зобов`язань за договором, позивач вимушений був звернутися за захистом порушеного права до суду. 24.02.2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було ухвалене рішення, яким було стягнуто з відповідача та [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.02.2019 р. вищезазначене рішення було змінене в частині стягнення боргу з поручителя [PERSON] . Рішення суду не було виконане, через що КС «Хортиця» звернулася до суду. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між КС «Хортиця» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 5050, 00 гривень, що становить 1000 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 72% річних від суми кредиту строком на 12 місяців. Пунктом 2.3 договору встановлено, що у випадку несвоєчасної виплати передбачених договором сум, кредитор має право отримати додаткові проценти у розмірі 0,2% від загальної суми заборгованості по кредиту та не сплаченим у строк процентам за кожний день прострочення. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2009 року у справі 2-616/09 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Кредитної спілки «Хортиця» заборгованість за договором кредиту на загальну суму 22181,44 гривень. Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.02.2019 вищезазначене рішення змінене в частині стягнення боргу з поручителя [PERSON] . Розрахунком суми боргу за попереднім рішенням суду встановлено, що рішення суду не було виконане. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Виходячи зі змісту ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом. А згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.07.2014 р. Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК в цивільному судочинстві разом з тим судам слід мати на увазі, що проценти, передбачені ст. 625 ЦК, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами. Тому під час вирішення спорів про стягнення процентів річних суд повинен визначити, чи позивач вимагає сплати процентів за користування грошовими коштами, що були надані як позика, кредиту, банківського вкладу, чи зміст вимоги полягає в застосуванні відповідальності за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК). Передбачене частиною другою статті 625 ЦК нарахування відсотків має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12. А згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (п. 91 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 р. по справі № 444/9519/12). В пункті 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 по справі № 5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК. Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду від 18.02.2019 р. по справі №910/21449/17, від 05.03.2019 р. по справі № 5017/1987/2012, від 05.06.2019 р. по справі № 907/955/16. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь КС «Хортиця» процентів згідно п. 2.3. Договору кредиту за період з 22.07.2018 року по 29.06.2021 року у розмірі 10 837,30 гривень, інфляційних втрат за період з вересня 2018 по червень 2021 року у розмірі 1168,47 гривень, є обґрунтованими та підтверджуються розрахунком, який долучений до позову, через що позовні вимоги слід задовольнити. Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved