Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Другої Слов`янської державної нотаріальної контори, Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області про зняття заборони з житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, яка обґрунтована тим, що [PERSON] на праві свідоцтва про право власності від 09.07.1992 року належить Ѕ частина житлового будинку з відповідною часткою житлових та побутових будов та споруд [ADDRESS] . [PERSON] на праві свідоцтва про право власності від 09.07.1992 року належить Ѕ частина житлового будинку з відповідною часткою житлових та побутових будов та споруд [ADDRESS] . На теперішній час у позивачів виникла необхідність розпорядитися належним їм вищевказаним майном, проте постановою від 04.06.2020 року приватний нотаріус Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області Зубкова А.О. відмовила позивачам у посвідченні договору дарування зазначеного житлового будинку, оскільки при здійсненні пошуку в реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено заборону (архівний запис) на житловий будинок [ADDRESS] ) на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 2250514, дата реєстрації 03.08.2005, підстава не вказано, додаткові дані: архівний номер: 2695125DONETSK602, архівна дата: 13.12.2000, дата виникнення: 02.12.1970, № реєстру 195240-972, внутр. № 4701CC2E2DF15C2F702F, тип майна: будинок, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] . Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: Тип обстеження: заборона (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 2250514; Зареєстровано: 03.08.2005 10:43 за № 2250514 реєстратором: Друга слов`янська державна нотаріальна контора. Відповідно довідки виконавчого комітету Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області за наявними відомостями з 05.06.1961 року по 20.12.1976 рік домоволодіння [ADDRESS] , з 20.12.1976 року по 26.12.1978 рік домоволодіння [ADDRESS] , з 16.12.1978 року по теперішній час має № 89, що знаходиться в смт. Андріївка Слов`янського району Донецької області. Відповідно довідки виконавчого комітету Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області за наявними відомостями станом на 02.12.1970 року за [PERSON] був зареєстрований у власності житловий будинок [ADDRESS] . На підставі викладеного позивачі просять суд зняти заборону з житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який станом на 02.12.1970 року мав № 61 - А та зняти з реєстрації відомості з Єдиного реєстру заборон об`єктів нерухомого майна. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] до судового засідання не з`явилися, надали заяви, в яких на задоволенні позовних вимог наполягали та просили справу розглянути без їхньої участі (а.с.16-17, 27). Представник відповідача Другої Слов`янської державної нотаріальної контори про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, причини неявки не повідомив (а.с.25). Представник відповідача Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі (а.с.28). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. [PERSON] та [PERSON] на праві свідоцтва про право власності від 09.07.1992 року належить по Ѕ частині (кожній) житлового будинку з відповідною часткою житлових та побутових будов та споруд [ADDRESS] (а.с.7-8). Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 15.09.2020 року, в матеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , немає жодних відомостей про будь-які заборони та обтяження. За станом на 01.01.2013 року за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Раніше зазначений будинок обліковувався за номером 89. В матеріалах інвентаризаційної справи на цей будинок також немає жодних відомостей про будь-які заборони та обтяження (а.с.9). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стосовно житлового будинку [ADDRESS] , внесено наступні відомості: Тип обстеження: заборона (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 2250514; Зареєстровано: 03.08.2005 10:43 за № 2250514 реєстратором: Друга слов`янська державна нотаріальна контора (а.с.10). Відповідно до довідки виконавчого комітету Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області від 08.05.2020 року, за наявними відомостями з 05.06.1961 року по 20.12.1976 рік домоволодіння [ADDRESS] , з 20.12.1976 року по 26.12.1978 рік домоволодіння [ADDRESS] , з 16.12.1978 року по теперішній час має № 89 (а.с.11). Відповідно довідки виконавчого комітету Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області від 09.06.2020 року, за наявними відомостями станом на 02.12.1970 року за [PERSON] був зареєстрований у власності житловий будинок [ADDRESS] ). Перенумерація домоволодіння здійснювалася на підставі рішень виконкому Андріївської селищної ради (а.с.12). Постановою від 04.06.2020 року приватний нотаріус Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області Зубкова А.О. відмовила [PERSON] та [PERSON] у посвідченні договору дарування зазначеного житлового будинку, оскільки при здійсненні пошуку в реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено заборону (архівний запис) на житловий будинок [ADDRESS] ) на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер обтяження: 2250514, дата реєстрації 03.08.2005, підстава: не вказано, додаткові дані: архівний номер: 2695125DONETSK602, архівна дата: 13.12.2000, дата виникнення: 02.12.1970, № реєстру 195240-972, внутр. № 4701CC2E2DF15C2F702F, тип майна: будинок, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] (а.с.15). З листа Слов`янського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 26.08.2020 року слідує, що в Слов`янському міськрайонному ВДВС виконавчі провадження, де боржниками є [PERSON] та [PERSON] на виконанні не перебувають (а.с.13). Згідно з листом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори від 02.12.2020 року, всі документи по 1999 рік включно передано до Донецького обласного державного нотаріального архіву , який розташований у м. Донецьк, у зв`язку із чим відсутня можливість надати інформацію про підстави накладення заборони відчуження житлового будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] (а.с.25). Відповідно до витягу з Алфавітної книги обліку, заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладених на жилі будинки з 1967 року по 2008 рік, значиться накладення заборони відчуження майна [PERSON] у 1970 році (а.с.26). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 року № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З матеріалів справи встановлено, що 03.08.2005 року було накладено заборону відчуження на житловий будинок [ADDRESS] , власниками якого є [PERSON] та [PERSON] . На теперішній час у позивачів виникла необхідність розпорядитися своїм майном, проте у зв`язку із даним обтяженням така можливість відсутня, на підставі чого суд вважає, що заборона відчуження нерухомого майна підлягає скасуванню. Інші відомості, які могли спростувати такі доводи позивачів, або вказати на сумнівність обґрунтувань даних позовних вимог - судом не встановлено. Ухвалюючи таке рішення по справі, суд враховує, що згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» при оцінці доказів слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих позивачами на підтвердження заявлених вимог, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу спірних відносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності вважає, що позов є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню. Позивачі не вимагають відшкодування суми сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved