Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

До Коростишівського районного суду звернувся позивач із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.09.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2005837402 про надання кредиту, цільовим призначенням на споживчі цілі, у розмірі 54750 грн. з кінцевим терміном погашення 18.09.2018 із сплатою 15 % річних. Банком було повністю виконано свої зобовязання за даним договором, надано кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно останніх сума кредиту складається з кредитних коштів на споживчі цілі у розмірі 50000 грн., коштів на придбання послуг продавця у розмірі 4500 грн., коштів на придбання послуг зі страхування у розмірі 250 грн. Згідно договору факторингу від 22.12.2014 ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним вище кредитним договором. Проте, відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, кредитні кошти та відсотки за користування ними не сплачує, в наслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 21.08.2015 становить 72892 грн. 25 коп., яку просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, на адресу суду направив заяву, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в порядку п.9 ст.74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення у пресі ( «Житомирщина» №6-7(20510) від 19.01.2016). Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача [PERSON] та вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, з огляду на приписи ст.74 ЦПК України. Враховуючи незаперечення позивача, суд ухвалив проводити по справі заочний розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що 18.09.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2005837402 про надання кредиту, цільовим призначенням на споживчі цілі, у розмірі 54750 грн. з кінцевим терміном погашення 18.09.2018 із сплатою 15 % річних. Банком було повністю виконано свої зобовязання за даним договором, надано кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно останніх сума кредиту складається з кредитних коштів на споживчі цілі у розмірі 50000 грн., коштів на придбання послуг продавця у розмірі 4500 грн., коштів на придбання послуг зі страхування у розмірі 250 грн. Згідно договору факторингу від 22.12.2014 ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним вище кредитним договором. Проте, відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, кредитні кошти та відсотки за користування ними не сплачує, в наслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 21.08.2015, відповідно до наданого розрахунку, з яким погоджується і суд, загальна сума заборгованості становить 72892 грн. 25 коп. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 53509,00 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 8578,70 грн., суми комісії у розмірі 10804,55 грн. Позивачем на адресу відповідача 05.01.2015 було направлено відповідне повідомлення про наявність заборгованості та дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, проте, відповідач не реагує, заборгованість не погашає. Відповідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором; зобовязання має виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимогами даного кодексу у встановлений строк. Відповідно до положень п.п. 1.5.4 кредитного договору у разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту. Відповідно до положень ч.2 ст.1050 ЦПК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтований, в звязку з чим підлягає задоволенню, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню належним чином підтверджені судові витрати.

Outcome: approved