Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся позивач [PERSON] з позовом до Київської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] . Вимоги позиву обґрунтовані тим, що батько позивача - [PERSON] з 06 червня 1980 року проживав у двокімнатній квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі ордеру, виданого 05 грудня 1979 року. Згодом в квартирі проживали позивач та його батько. За спільною домовленістю та для полегшення подальшого документального оформлення приватизації квартири, 23 травня 2018 року позивача було знято з реєстрації. У зв`язку зі смертю бабусі позивача змінено договір найму та відкрито на [PERSON] особовий рахунок. 23 листопада 2018 року [PERSON] до органу приватизації житлового фонду Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації подано відповідну заяву та необхідний пакет документів для проведення приватизації. На початку грудня представником відділу приватизації повідомлено, що подані документи опрацьовано та прийнято позитивне рішення. [INFO] [PERSON] помер. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого. Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація повідомила, що на підставі рішення Органу приватизації житла Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 06 грудня 2018 року №43-1616 на ім`я [PERSON] було оформлено свідоцтво про право власності, однак у зв`язку з його смертю видача свідоцтва на зазначену квартиру іншим особам неможлива. За результати розгляду спадкової справи, у зв`язку з відсутністю у позивача свідоцтва про право власності на квартиру, 02 липня 2019 року державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано звернутися до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 09 серпня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження - до підготовчого засідання, також залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дніпровську районну в м.Києві державну адміністрацію. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 28 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 18 вересня 2019 року до суду від представника відповідача Київської міської ради - Котової О.В. надійшов відзив на позовну заяву в якій зазначено, що позивач належить до першої черги спадкоємців, постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відповідача (а.с.76-77). На виконання ухвали суду представником третьої особи - Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації в підготовчому засіданні суду були подані належним чином завірені копії матеріалів щодо розгляду документів по оформленню та видачі свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (рішення №43-1616 від 06 грудня 2018 року) та належним чином засвідчену копію оформленого Свідоцтва про право власності. Також на виконання ухвали суду П`ятою Київською державною нотаріальною конторою на адресу суду надіслана належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити за виключенням стягнення з відповідача понесених судових витрат (а.с.96). Також позивачем подано до суду письмові пояснення, долучені до матеріалів справи (а.с.97), в яких викладені обставини та наведені доводи аналогічні, викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Київської міської ради та представник третьої особи Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] з 06 червня 1980 року був зареєстрований та фактично проживав у квартирі [ADDRESS] (а.с.63). Також за вказаною адресою з 03 липня 2014 року по 23 травня 2018 року було зареєстроване місця проживання позивача [PERSON] (а.с.10). Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. За змістом статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків передбачено, що для проведення процедури приватизації громадянином до органу приватизації подається відповідний перелік документів, в тому числі оформлена заява на приватизацію квартири. 20 липня 2018 року [PERSON] до органу приватизації Дніпровської РДА в м.Києві було подано заяву про оформлення передачі у приватну власність квартири [ADDRESS] (а.с.62). 06 грудня 2018 року рішенням органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №43-1616 прохання наймача [PERSON] , який мешкає за адресою : [ADDRESS] , задоволено та вирішено передати зазначену квартиру в приватну власність гр. [PERSON] (а.с.61). На підставі вищевказаного рішення 06 грудня 2018 року Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією видано Свідоцтво про право власності, яким орган приватизації житла посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної власності гр. [PERSON] (а.с.60). [INFO] [PERSON] помер (а.с.36). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 04 березня 2019 року позивач [PERSON] , який є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.41) та згідно положень ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги,звернувся до П`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.35). Як убачається з матеріалів спадкової справи №131/2019, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , копія якої долучена до матеріалів справи, дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, відсутні. На запит завідувача П`ятої київської державної нотаріальної контори від 04 березня 2019 року (а.с.54) Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було відмовлено у видачі на руки спадкоємцю свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю [PERSON] (а.с.56). 02 липня 2019 року державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру померлого [INFO] [PERSON] (а.с.59). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові в позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 ЦК України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець [PERSON] за життя правомірно, у передбаченому законом порядку, набув у власність квартиру [ADDRESS] , позивач позбавлений можливості отримати оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, згідно матеріалів спадкової справи вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інші особи з такими заявами не зверталися, відсутність у позивача оригінала свідоцтва про право власності на квартиру заважає йому одержати свідоцтво про право на спадщину - володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а пред`явлений позов не суперечить вимогам ст. 392 ЦК України, суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позову [PERSON] до Київської міської ради,третя особа - Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі, яким є Київська міська рада, права позивача порушені, не визнані чи оспорені не були, позивач просить з відповідача судовий збір не стягувати, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved