Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 19 вересня 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . У зареєстрованому шлюбі позивач з відповідачем не перебувала, а спільно проживали однією сім`єю з січня 2011 року по серпень 2012 року. Дитина з народження по теперішній час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 12 листопада 2012 року та до повноліття дитини, але не менше 30\~% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що на теперішній час розмір аліментів, визначений указаним рішенням суду, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Станом на день звернення до суду з указаним позовом дитині виповнилося 7 років, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118 грн., а 30 % від такого 635,40 грн. Аліменти, які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатні для матеріального утримання дитини, що ставить позивач у скрутне становище. На теперішній час дитина - [PERSON] пішла до першого класу та навчається у КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 10», а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Відповідач не приділяє дитині належної уваги, а також не приймає участь в її матеріальному забезпеченні. Позивач не працює та займається пошуком роботи, що підтверджується довідкою Маріупольського міського центру зайнятості. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Посилаючись на викладене, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07\~грудня 2012\~року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на ј\~частини з усіх видів заробітків та доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідач своїм правом не скористався та відзив на позов до суду не направив. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11\~жовтня 2019\~року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, в якій вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він визнав у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 19 вересня 2012 року серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що складений актовий запис № 1176, батьки: [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 12 листопада 2012 року та до повноліття дитини, але не менше 30\~% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до довідки від 28 серпня 2019 року, виданої КЗ «Маріупольський міський соціальний гуртожиток», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: син [PERSON] , донька [PERSON] . Згідно з довідкою, виданою КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 10 Маріупольської міської ради Донецької області» 19 вересня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , навчається у 1-д класі в КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 10 Маріупольської міської ради Донецької області». З довідки, виданої Маріупольським міським центром зайнятості 17 вересня 2019 року, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Маріупольському міському центрі зайнятості з 03\~липня 2019\~року. Мотиви суду. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17\~травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. Оскільки, на підставі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум складає 2118 грн., з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, визнання позову відповідачем, слід дійти висновку, що належним та справедливим розміром аліментів на дитину є 1/4 частина доходу відповідача, відповідатиме інтересам дитини, і водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Рішенням суду вже присуджено стягнення аліментів з відповідача від дня пред`явлення позову. Суд вирішує питання про збільшення розміру аліментів. Рішення про збільшення розміру аліментів виконується з моменту набрання ним законної сили. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», необхідно дійти висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь держави половини судового збору, тобто 384,20 грн.

Outcome: approved