Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 24.05.2006р. між АППБ «Аваль» (назву якого змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/06-11/1784, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 33320,00 доларів США. Відповідно до умов договору кредит надавався на 72 місяці на строк по 24.05.12р. Встановлювалась процентна ставка за користування кредитом у виді 12% річних. Відповідно за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом позивальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не дотримався умов кредитного договору і з 06.10.2010р. не погашає кредит та не сплачує відсотки за його користування. З метою врегулювання заборгованості 22.04.2009р. між [PERSON] та позивачем було укладено Додаткову угоду 31 до кредитного договору, згідно якої було реструктуризовано кредит, а також на період з 15.05.2009р. до 15.10.2009р. встановлено кредитні канікули. Незважаючи на усі умови встановлені позивачем відповідач продовжує недотримуватись умов кредитного договору, а тому станом на 07.04.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 19152,54 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 222190,57 грн. Заборгованість за відсотками - 10135,62 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 117584,36 грн. Пеня складає - 129584,69 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 1503325,21 грн. Тому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі - 158872,85 доларів США, що за курсом НБУ складає 1843100,14 грн. та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та в задоволенні просив відмовити, застосувати до позовної заяви строки позовної давності та в позовних вимогах позивача відмовити . Заслухавши доводи та заперечення відповідача по справі, дослідивши письмові докази, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 24.05.2006р. укладений кредитний договір №014/06-11/1784, умови якого були змінені 22.04.2009р., про що було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору. У зв'язку із невиконанням Відповідачем зобов'язань за кредитним договором позивач просить стягнути з останнього 1 843 100,14 грн. Відповідно до п. 6.5. кредитного договору кредитор набуває право дострокового стягнення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків та штрафних санкцій у випадку невиконання позичальником умов цього договору та за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом. Позивач 11.03.2010р. направив Відповідачу претензію - повідомлення (вимогу) №09-14-01/352, в якій зазначено, що у зв'язку із невиконанням Відповідачем зобов'язань за кредитним договором банк вимагає у 30-денний термін виконати порушене зобов'язання та повернути в повному обсязі всю суму заборгованості за кредитним договором - 20 756,21 дол. США та 6 780,58 грн. нарахованої пені. Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання за договором має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, застосовуючи позовну давність та відмовляючи у вимогах позивача про стягнення заборгованості, суд керується наступним. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг давності починається заново. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача наполягає на застосуванні наслідків пов'язаних із спливом позовної давності, передбачених ст.267 ЦК України. Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи вказані норми закону судом встановлено, що відповідачем було прострочено внесення щомісячних платежів за кредитом ще 2010 р., то з цього періоду позивач довідався про порушення свого права і як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився у 2013р., а отже суд приходить до висновку, що позивач знав про порушення свого права, однак не звертався за захистом своїх прав до суду раніше, а на даний час позовна заява не підлягає до задоволення у зв'язку із закінченням строків позовної давності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed