Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 26 жовтня 2020 року надійшла позовна заява Маріупольської міської ради до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] 13 листопада 2019 року з 21 год. 00 хв. по 03 год. 00 хв. перебуваючи на мосту через річку Кальміус, а саме по вул. Шмідта (Гавань) в Центральному районі м. Маріуполя, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою заздалегідь виготовленого забороненого знаряддя лову риболовного сіткоснастевого риболовного засобу «павук», у порушення п. 3.15: «Правил любительського та спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства» затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову здійснив з річки Кальміус незаконний вилов риби, наступного виду: - 32 одиниць особин виду «піленгас», вартістю згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 ««Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 680 грн. 00 коп. за одну особину, на загальну суму 21 760 гривень (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят гривень), загальною вагою 2 кг., чим заподіяв істотну шкоду. Вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Своїми діями [PERSON] завдав збитки рибному господарству України на загальну суму 21 760 гривень. На підставі вищевикладеного, просив стягнути з відповідача спричинену шкоду, а також судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду\~справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Ухвалою Жовтневого\~районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого\~районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2020 року ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів. Встановлено, що вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановленими\~та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вироку суду є те, що [PERSON] 13 листопада 2019 року з 21 год. 00 хв. по 03 год. 00 хв. перебуваючи на мосту через річку Кальміус, а саме по вул. Шмідта (Гавань) в Центральному районі м. Маріуполя, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою заздалегідь виготовленого забороненого знаряддя лову риболовного сіткоснастевого риболовного засобу «павук», у порушення п. 3.15: «Правил любительського та спортивного рибальства та Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства» затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову здійснив з річки Кальміус незаконний вилов риби, наступного виду: - 32 одиниць особин виду «піленгас», вартістю згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 ««Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 680 грн. 00 коп. за одну особину, на загальну суму 21 760 гривень (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят гривень), загальною вагою 2 кг., чим заподіяв істотну шкоду. Вищезазначені обставини за положеннями\~ст. 82 ЦПК України\~щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено вирок постанову в кримінальному провадженні, беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Згідно такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, вартість 1 шт. піленгасу становить 680 гривень. Отже вартість 32 одиниць піленгаса становить 21\~760 гривень. В результаті незаконного лову [PERSON] завдав збиток рибному господарству України в сумі 21\~760 грн. Факт незаконного лову риби [PERSON] встановлений вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2020 року по справі № 263/17893/19 (провадження № 1-кп/263/487/2020) Однак, судом при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] питання щодо відшкодування ним шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, не вирішено. Відомості щодо добровільного відшкодування указаної шкоди відповідачем у матеріалах справи відсутні. За загальним правилом, встановленим ч. 1\~ст. 1166 ЦК України,\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ»\~підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Згідно з ч.4, 5 ст.68, ч.1 ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією\~Конституцією. Відповідно до вимог\~ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища»\~до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Статтею 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища здійснюється у відповідності з вимогами\~ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно яких шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад, якою є Маріупольська міська рада. Згідно зі ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Ці кошти направляються на охорону та відтворення об`єктів тваринного світу згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 17.09.1996 року. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене, враховуючи, що обов`язок доведення відсутності вини покладено саме на відповідача, однак, такий ним не реалізований, суд дійшов висновку про доведеність підстав позову та наявність підстав для його задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2102 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі ст.ст.13, 66 Конституції України, ст. 1166 ЦК України, ст.40 КУпАП, ст. ст. 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 «Про тваринний світ»,\~

Outcome: approved