Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] до відповідача ТОВ «Авіакомпанія Браво» про стягнення заборгованості по заробітній платі за листопад та грудень 2019 р. в розмірі 8486 грн.; за 4 дні 2020 р. -899, 62 грн.; оплату за листком непрацездатності - 1395, 00 грн.; компенсацію за 54 дні невикористаної відпустки - 7766, 82 грн., а всього на загальну суму 18 547, 44 грн., посилаючись на те, що у період з 3 квітня 2018 року по 17 січня 2020 року позивач знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Авіакомпанія Браво», перебував на посаді водія автотранспортних засобів служби спеціалізованого транспорту. 17.01.2020 позивач був звільнений з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, однак при звільненні відповідач не сплатив позивачу заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку. Таким чином, відповідачем були грубо порушені трудові права позивача, оскільки остаточний розрахунок під час звільнення не був проведений, а відтак [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 05.06.2020 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво» про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку при звільненні, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд судом даного провадження, про що свідчить відмітка уповноваженої особи на повідомленні про вручення поштової кореспонденції суду. Клопотань про розгляд справи з повідомлення сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 89о/с від 02.04.2018 р. позивач [PERSON] був прийнятий по переводу з ТОВ «Українсько- середземноморські авіалінії» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво», що підтверджується записами в трудовій книжці. 17 січня 2020 року [PERSON] був звільнений з посади водія автотранспортних засобів служби спеціалізованого транспорту за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (наказ № 10 о/с від 17.01.2020 р.). Так, положеннями ст.43 Конституції України гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпПУ заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Ч. 5 ст. 97 КЗпП передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Як закріплено ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а також ст. 115 КЗпП України, - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачу не виплачена заробітна плата за листопад та грудень 2019 р., за 4 робочих дні січня 2020 р., не оплачений листок непрацездатності № 762153 з 08.01. по 17.01.2020 р. та грошова компенсація за 54 дні невикористаної щорічної відпустки (11 днів за попереднім місцем роботи, так як я звільнений по переводу без компенсації за невикористану відпустку, та 43 дні за роботу у Відповідача). Ухвалою судді від 05.06.2020 судом було витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво» ряд документів, зокрема розрахунок належних сум при звільненні [PERSON] , а також відомості про середньомісячний заробіток останнього та розрахунок середньоденного заробітку. Вищевказана ухвала була отримана уповноваженою особою товариства, про що свідчить відмітка про вручення поштової кореспонденції на поштовому повідомлені, однак станом на час ухвалення рішення судом витребуваних документів не надійшло. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача розрахована наступним чином: заробітна плата за листопад та грудень 2019 р. - 8486 грн. (4243+4243=8486); Заробітна плата за 4 дні 2020 р. - 899,62 грн. (4723:21 р.д.*4 дні =899,62); Оплата за листком непрацездатності - 1395,00 грн. (4243*12=50916; 50916:365=139,50; 139,50*10=1395); Компенсація за 54 дні невикористаної відпустки - 7766,82 грн. (4243*12=50916; 50916:354=143,83; 143,83*54=7766,82). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Таким чином, оскільки в день звільнення позивача з займаної посади, що відбулось 17.01.2020 року, в порушення ст. ст. 116 КЗпП відповідач не здійснив виплату належних коштів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка в загальному розмірі складає 18 547, 44 грн. Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази не виплати йому заробітної плати, суд визнає належними і допустимими, також достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію, щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, а відтак з огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved