Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

До Оболонського районного суду м. Києва з Солом`янського районного суду м.Києва в порядку ст. 31 ЦПК за територіальною підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовна заява вмотивована тим, що 12.09.2019 року по вул. Героїв Севастополя, 5А у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mazda», номерний знак [NUMBER] . На дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Chevrolet», номерний знак [NUMBER] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження та власнику автомобіля «Mazda - 3», номерний знак [NUMBER] , завдано матеріальні збитки. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року. 19.09.2019 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування. 10.01.2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 5440,99 грн. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 5440,99 грн., витрати на аварійного комісара для визначення розміру завданих збитків у розмірі 1090,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою від 07.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача Панасюк О.М. у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року у справі №760/26822/19 (провадження № 3/760/7991/19) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Як вбачається з вказаної постанови, 12.09.2019 о 19.30 год., [PERSON] , керуючи автомобілем «Шевроле», номерний знак [NUMBER] , по вул. Героїв Севастополя, 5-А у м. Києві, перед початком руху, не переконався, що це буде безпечним та створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, під час маневрування на прибудинковій території, здійснив наїзд на припаркований позаду автомобіль «Мазда», номерний знак [NUMBER] . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого, [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Вказаними діями [PERSON] порушив п. п. 10.1, 10.9, 2.3 б), 2.10 а) ПДР України та здійснив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КпАП України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.09.2019 року, був пошкоджений автомобіль «Mazda», номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія вказаного автомобіля була застрахована в ТДВ «СК «КИЇВ РЕ» на підставі полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів № АО/1010877. На час скоєння даної ДТП, водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda - 3», номерний знак [NUMBER] , складає 5489,47 грн., що підтверджується звітом про оцінку №2501 від 08.10.2019 року, проведеною ФОП [PERSON] . Розмір відшкодованої шкоди, виплаченої МТСБУ склав 5440,99 грн. Відповідно до Наказу МТСБУ № 259 від 10.01.2020 року вказана сума була виплачена [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №245624 від 10.01.2020 року. Крім того, МТСБУ був залучений експерт для здійснення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля «Mazda - 3», номерний знак [NUMBER] , послуги якого склали 1090,00 грн., що підтверджується рахунком № [NUMBER] від 02.10.2019 та були сплачені МТСБУ 04.11.2019 року відповідно до платіжного доручення №1154500. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.22.1 ст 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.29 вказаного Закону, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому законодавством. Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст.41 цього Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 5440,99 грн. Також, позивачем було сплачено 1090,00 грн. ФОП [PERSON] за послуги експерта-оцінювача. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Разом з тим, необхідність застосування до відповідача виключень, передбачених п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», матеріалами справи не підтверджується. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved