Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся виконавчийо комітет Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають по [ADDRESS] без батьківського піклування. Родина проживає в будинку, який потребує капітального ремонту, всі кімнати засмічені, мається повна антисанітарія, відсутні необхідні продукти харчування, діти голодні, одягненні в брудний одяг, господарські будівлі занедбані. Дільничний лікар-педіатр засвідчив загрозу життю дітей та неможливість перебування ними в родині. Сім`я перебуває на обліку в районному банку даних сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Фахівці проводили роботу з приводу поліпшення виховного потенціалу, формування навичок для забезпечення належних умов проживання дітей, відповідального ставлення до батьківства, ведення здорового способу життя та необхідності працевлаштування. Всі рекомендації були проігнорованими. Відповідачі перебувають на диспансерному та наркологічному обліках, участі у вихованні не приймають, житлові умови не покращують та матеріально не утримують. [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності, притягувався до кримінальної відповідальності. Рішенням виконкому Межівської селищної ради малолітніх дітей у батьків було відібрано. Просять позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти до досягнення дітьми повноліття, щомісячно на користь особи на утриманні якої будуть перебувати діти. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надано заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю та наполягають на їх задоволенні. Згідні на заочний розгляд справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, і від них не надійшло повідомлень про причини неявки. Заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Третя особа служба у справах дітей Межівської РДА у судове засідання не з`явилася, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих виконавчим комітетом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області 07 травня 2015 року та 24 листопада 2016 року, актові записи №5 та №8, [PERSON] народився [INFO] , а [PERSON] народився [INFO] , батьком яких записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] Актом обстеження умов проживання від 13 вересня 2019 року підтверджується, що будинок в якому мешкають діти за адресою: [ADDRESS] перебуває у занедбаному стані, не придатний для проживання дітей, присадибна ділянка не оброблена, діти не забезпечені сезонним одягом, засобами особистої гігієни. Стосунки в сім`ї конфліктні, мати дітей покидає їх на декілька днів, вихованням дітей не займаються, належним чином не виконують батьківські обов`язки. Члени комісії вважають за необхідне вилучити дітей та влаштувати їх до медичного закладу для обстеження. Згідно рішення виконавчого комітету Межівської селищної ради №213 від 13 вересня 2019 року негайно відібрати від батьків [PERSON] та [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який влаштувати до дитячого відділення КЗ «Центральної лікарні» Межівської селищної ради» для проходження курсу медичного обстеження. Згідно довідки УСЗН Межівської РДА №2530 від 16 вересня 2019 року [PERSON] перебуває на обліку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини. З довідок КЗ «Центральна лікарня» Межівської селищної ради» вбачається, що [PERSON] з 2013 року знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті Межівської ЦРЛ, а [PERSON] з 2009 року знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті Межівської ЦРЛ. Довідкою виконкому Межівської селищної ради №1865 від 17 вересня 2019 року підтверджується, що до складу сім`ї [PERSON] входить дружина [PERSON] , сини [PERSON] та [PERSON] . Згідно письмової інформації начальника Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області №1807/0/1-19 від 20 вересня 2019 року [PERSON] та [PERSON] знаходяться на обліку як раніше судимі, неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності, [PERSON] вчинює кримінальні правопорушення. Висновком ради опіки та піклування при виконкомі Межівської селищної ради, яке затверджено рішенням за №214 від 13 вересня 2019 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] вихованням дітей не займаються, їхнім здоров`ям не цікавляться, турботи не виявляють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліменти. Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Встановлено, що обов`язки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини відповідачем не виконується. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про систематичне ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, і як наслідок необхідність застосування до них на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав, що в повній мірі відповідає інтересам дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За положенням ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають повному задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved