Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Відділу освіти, сімї, молоді та спорту Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області\~ про невиплату заробітної плати в повному обємі, грошової компенсації за щорічну відпустку та поверненню на баланс школи матеріальних цінностей. Позивач посилається на те, що він працює в Приютській ЗОШ І-ІІ ст. на посаді вчителя інформатики. У ст. 63 п. VI Наказу МОН N 102 від 15.04.93 «Про затвердження Інструкції про порядок начислення заробітної плати працівників освіти», вказано, що «Обсяг навчальної та іншої педагогічної роботи, яку може виконувати педагогічний працівник за основним місцем роботи, граничними розмірами не обмежується». При тарифікаційному навантаженні 30 годин в тиждень (згідно розкладу 31 год.), позивачеві нараховується стовідсоткова плата тільки за 27 годин. Три години, згідно розпорядження і наказу директора школи, позивач працює по так званій «заміні» і заміняє сам себе. З цих коштів не нараховуються відпускні і вони не будуть враховані до заробітної плати за червень. Позивач вважає це грубим порушенням закону, зокрема Наказу МОН N 102, статті 97 КЗпП та ряду інших документів. Спроби позивача вирішити дану ситуацію з директором школи, [PERSON] не дали ніякого результату. Позивач двічі звертався до начальника відділу освіти [PERSON] з проханням розібратися у цій ситуації. Позивач звертався в Новомосковську місцеву прокуратуру з приводу порушення закону при нарахуванні заробітної плати Магдалинівським відділом освіти. Звернення було направлене в Департамент освіти і науки. З Магдалинівського відділу освіти та з обласного управління освіти позивач отримав діаметрально-протилежні відповіді. Департамент освіти дав правову оцінку і вказав виплатити кошти в повному обсязі. Відділ освіти не погоджується на законні вимоги і в результаті, зароблені кошти позивачеві так і не нарахували. Крім того зовсім не нарахована заробітна плата за відпрацьовані 3 год. (інформатика 8 клас) в травні 2017 (бо позивач відмовився робити запис в журнал, що «заміняє самого себе»). На підставі викладеного, позивач звернувся до суду та прохає: сприяти перерахуванню його заробітної плати за 2016 і 2017 н.р.; нарахувати заробітну плату за три години інформатики (8 клас і які були вичитані і за які не була нарахована заробітна плата за травень 2017р.; перерахувати розмір відпускних, враховуючи суму доплати по кожному місяцю; притягнути до відповідальності винних у порушенні законодавства України, та повернути на баланс школи матеріальні цінності; у звязку з затягуванням перевірки, постійним моральним та психологічним тиском на позивача з боку дирекції Приютської ЗОШ, вважає неможливою подальшу роботу у даній школі і прохає сприяти виплаті йому моральної шкоди в розмірі місячного окладу. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі. Раніше в судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявилися, раніше в судовому засіданні заперечили проти позову, зазначивши, що позивачеві у відповідності до вимог законодавства нараховувалася та виплачувалася заробітна плата у відповідних розмірах, згідно педагогічного навантаження погодженого з позивачем. Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Звертаючись до суду з позовом за захистом, позивач посилається на сприяння перерахуванню його заробітної плати. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)\~визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 234 КЗпП України, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються; 2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у\~частині третій статті 221\~і\~статті 222\~цього Кодексу; 3) керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; 4) власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації; 5) працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав; 6) працівників про оформлення трудових відносин у разі виконання ними роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи. Правовий аналіз положень ЦК України, КЗпП України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, а саме сприяння в перерахуванні заробітної плати суперечить положенням ст.\~16 ЦК України, у звязку із чим необхідно відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed