Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача подвійну суму завдатку в розмірі 6000,00 грн в зв`язку з невиконанням ним договору від 10 вересня 2019 року з організації робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що 10.08.2019 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір за індивідуальним номером замовлення б/н. Відповідно до вказаного договору виконавець зобов`язався організувати роботи з виготовлення ПВХ конструкцій, а саме роботи з ремонту, облаштування обшивки балкону в квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] . Сторонами було погоджено строк виконання робіт - 45 днів з моменту укладання договору. В момент підписання договору позивачем відповідно до п. 2.2. договору було передано в якості завдатку грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. Після чого співробітники відповідача зробили заміри балкону, а згодом принесли частину листів для облаштування обшивки. У зв`язку з невиконанням робіт у передбачений договором строк позивач в односторонньому порядку відмовилася від договору та 18 лютого 2020 року направила відповідачу претензію-вимогу щодо повернення грошових коштів протягом 7 календарних днів з дня отримання претензії, яка була отримана відповідачем 26.02.2020 року. Станом на дату звернення позивача до суду відповідач умови договору не виконав та не повернув сплачені нею кошти, в зв`язку з чим позивач просила стягнути з відповідача подвійну суму вказаного завдатку в зв`язку з невиконанням ним договору. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач в межах строків, передбачених п. 3 розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відзив не надав. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 10.09.2019 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір, згідно з яким ФОП [PERSON] зобов`язався організувати роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкції по розцінкам виконавця. Своєю чергою замовник зобов`язався сплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов договору. Сторони договору передбачили, що якість виробу, що поставляється за договором має відповідати технічним умовам заводу виробника даних конструкцій, які надані виконавцем для ознайомлення з ними замовником, а також іншими нормами якості для даного виду виробу, якими керується виконавець. Зі змісту п.п. 1.3.-1.7, 7.6 вказаного договору випливає, що вказана конструкція має містити профіль, виготовлений з матеріалу ПВХ, бути заповненою профнастилом, бути червоного кольору, містити скло, та має бути використаний як обшивка. Вигляд конструкції має бути відображеним на технічному креслені зі сторони петель, який є додатком до договору та йог невід`ємною частиною. Замовник ознайомлений з даними технічними кресленнями, його особливостями, про що свідчить його підпис на креслені Відповідно до п. 2.1. договору вартість виробів складає 4700,00 грн. Пунктом 2.2. вказаного договору сторони передбачили обов`язок замовника у день підписання даного договору виконавцем внести суму завдатку в розмірі 3000,00 грн. Згідно з п. 2.3. договору залишок суми грошових коштів, вказаних в п.2.1. договору, до передання у власність складає 1700,00 грн. Строк сплати вказаних коштів в договорі не був визначений. Відповідно до п. 3.1. договору замовник зобов`язується сплатити вартість виробів, передбачену в п. 2.1. договору. Згідно з п. 3.2. договору виконавець після виконання замовником п. 3.1. договору, зобов`язується передати у власність Позивача виготовлені вироби протягом 45 робочих днів з моменту укладення договору. У випадку, якщо вироби мають нестандартну комплектацію (ламінація; непрямі кути; тонування; арочний згин, конструкції більше 5 м і т.д.), строк передачі у власність замовника виготовлених виробів продовжується до 60 робочих днів, про що замовник повідомляється телефоном або у вигляді смс повідомлення на номер, що вказаний в договорі. Відповідно до п. 3.9 договору зобов`язання виконавця за даним договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником або його представником акта приймання - передачі виробів. Згідно з п. 3.12 договору даний договір діє з дня підписання до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно умов даного договору. Договір є дійсним та таким, що набрав чинності, за наявності печатки виконавця. Пунктами 4.1 - 4.7 передбачена відповідальність сторін, зокрема неустойка в розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення, в разі невиконання виконавцем умов, передбачених п. 3.2 вказаного договору. 10.09.2019 року на виконання умов, передбачених п. 2.2 договору, позивачем було здійснено сплату завдатку в розмірі 3000,00 грн, що підтверджується товарним чеком № б/н від 10.09.2019 року, копія якого долучена позивачем до матеріалів справи. 26 лютого 2020 року відповідачем було отримано претензію-вимогу про повернення суми завдатку протягом семи календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки судом встановлено факт укладання між позивачем та відповідачем договору про поставку відповідачем позивачу певних виробів та факт сплати позивачем відповідачу на виконання умов договору грошових коштів в розмірі 3000 грн, своєю чергою відповідачем не було спростовано факт невиконання своїх зобов`язань, взятих на себе відповідно до умов вищевказаного договору, та відповідно відповідачем не було надано акт приймання - передачі виробів, підписаний замовником або його представником, що відповідно до п. 3.9 договору свідчило би про повне виконання ним своїх зобов`язань в повному обсязі, зважаючи на принцип вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконав своїх обов`язків в частині організації робіт з виготовлення та передачі у власність позивача ПВХ конструкцій по розцінкам виконавця. Згідно із ст. ст. 570 - 571 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Оскільки судом встановлено, що грошові кошти в розмірі 3000 грн, які були передані позивачем відповідачу, були визначені сторонами договору як завдаток, в тому числі для забезпечення виконання відповідачем своїх обов`язків, які полягали в організації робіт з виготовлення та передачі у власність позивача ПВХ конструкцій по розцінкам виконавця, водночас судом було встановлено факт порушення зобов`язання в цій частині з вини відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення відповідачем позивачу завдатку в розмірі 3000 грн та додаткової сплати йому суми у розмірі завдатку, що складає 3000 грн, а всього в розмір 6000 грн. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором від 10 вересня 2019 року, укладеним між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 6000 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved