Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

до суду звернувся[PERSON] із позовною заявою дотериторіальної громади Соснівської сільської ради про визнання права власностіна спадкове майно. У своїй позовній заяві позивач вказує, що [INFO] року помер його батько [PERSON], який проживав разом із своєю дружиною, матір`ю позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року мати [PERSON] померла. Після смерті батьків залишилася спадщина у вигляді домоволодіння, що розташоване на неприватизованій земельній ділянці площею 0,44 га за вищевказаною адресою, яке відносилось до типу колгоспного двору. За життя батьки зробили заповітні розпорядження, якими заповіли власний будинок позивачу, але він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у нотаріуса, оскільки правовстановлюючі документи на нього відсутні. Позивач[PERSON] у судове засідання не з'явився, направив до суду засвідчену секретарем Соснівської сільської ради заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідачатериторіальної громади Соснівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно визнає у повному обсязі. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до територіальної громади Соснівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, щовідповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року, а [PERSON] померла [INFO] року. Згідно свідоцтва про одруження, померлі [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі та, як свідчить посвідка про народження, являлися батьками позивача [PERSON]. У відповідності до довідки виконавчого комітету Соснівської сільської ради Гадяцького району, будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], станом на 01.07.1990 року згідно господарської книги № 4, особовий рахунок [NUMBER], відносився до типу колгоспного двору, членами якого станом на 01.07.1990 року були: [PERSON] - голова двору та [PERSON] - дружина. Земельна ділянка площею 0,44 га не приватизована та належить до фонду земель сільської ради. Також довідками виконавчого комітету Соснівської сільської ради Гадяцького району встановлено, що померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав станом [INFO] року за адресою: [ADDRESS], разом із дружиною [PERSON], інших зареєстрованих осіб не значилось. 08 квітня 1995 року [PERSON] та [PERSON] зробили заповітні розпорядження на випадок смерті, а саме належний їм будинок з допоміжними господарчими будівлями заповіли позивачу [PERSON]. Зазначені заповіти посвідчено у виконавчому комітеті Соснівської сільської ради та зареєстровано за № 24 та № 23. Позивач [PERSON] вступив в управління майном в шестимісячний термін після смерті [INFO] року батька [PERSON], про що зазначено в довідці виконавчого комітету Соснівської сільської ради. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року (дата набрання чинності ЦК України) застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Пункт 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР передбачав, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як свідчить повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори, після померлого [INFO] року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Після померлої [INFO] року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. Із заявами про відмову від спадщини, звернулись [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавались, відомості про інших спадкоємців відсутні. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 22.04.2015 року, наданих Першою лохвицькою державною нотаріальною конторою, за параметрами запиту «[PERSON], дата смерті [INFO] рік» інформація у Спадковому реєстрі відсутня, а спадкова справа спадкодавця [PERSON], померлої [INFO] року заведена 14.11.2011 року та зберігається у Гадяцькій державній нотаріальній конторі. Згідно пояснень Гадяцької державної нотаріальної контори, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, до складу якої входить будинок у [ADDRESS], у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У технічному паспорті на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], зазначено, що житловий будинок позначений на технічному паспорті літерою А-1,а загальною площею - 93,8 кв.м, жилою площею - 51,7 кв.м, з господарськими будівлями: погріб - літ. Б, сарай - літ. В, гараж - літ. Г, сарай - літ. Д, д, вбиральня - літ. Е, сарай - літ. Ж, огорожа - № 1. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. На підставі ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. Таким чином суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved