Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до Державного агентства резерву України, Державної організації «Комбінат «Салют» про стягнення заробітної плати. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що з 08 липня 2016 року у звязку зі звільненням директора Державної організації «Комбінат «Салют», наказом Державного агентства резерву України № 105-к від 07 липня 2016 року на нього було покладено виконання обовязків директора комбінату, які він виконував до 13 жовтня 2016 року, тобто протягом третього кварталу 2016 року. Наголошував, що під його керівництвом комбінат у третьому кварталі 2016 року перевиконав планові показники, жодних наказів Державного агентства резерву України про застосування до нього дисциплінарних стягнень, видано не було. Просить суд стягнути солідарно з Державного агентства резерву України та Державної організації «Комбінат «Салют» заробітну плату у вигляді премії за третій квартал 2016 року у розмірі 16\~881, 03 грн. В судове засідання зявлявся позивач та його представник, які підтримали викладені в позовній заяві обставини та вимоги, просили суд їх задовольнити. Представники Державного агентства резерву України та представник Державної організації «Комбінат «Салют» в судові засідання зявлялись, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Через канцелярію суду подали письмові заперечення, в яких не погоджувались з доводами позивача, вважаючи їх безпідставними. Наголошували, що за період виконання обовязків директора, [PERSON] не були виконані доручення, які були надані останньому на Погоджувальній раді 26 липня 2016 року, та були визначені в п. 1-3, 6-8 протоколу. Крім цього, зазначали, що встановлення премій керівнику організацій за результатами фінансово-господарської діяльності та виконання умов контракту є правом, а не обовязком роботодавця. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представників відповідачів, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.2\~ст.97 КЗпП України\~форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Таким же чином регулюється дане питання і в\~ст.15 Закону України «Про оплату праці». Статтею 2 Закону України «Про оплату праці»\~визначено структуру заробітної плати, згідно з якою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства Статтею 9-1 КЗпП України\~визначено, що підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників. Наказом Державного агентства резерву України № 124-к від 25 липня 2016 року було покладено виконання обовязків директора державної організації «Комбінат «Салют» на [PERSON], заступника директора Державної організації «Комбінат «Салют» з 25 липня 2016 року. Наказом Державного агентства резерву України № 164-к від 12 жовтня 2016 року призначено [PERSON] виконуючою обовязки директора державної організації «Комбінат «Салют» до проведення конкурсного відбору на посаду керівника вказаної організації та увільнено [PERSON], заступника директора Державної організації «Комбінат «Салют» від виконання обовязків директора вказаної організації з 13 жовтня 2016 року. Встановлено, що премія позивачу [PERSON] за третій квартал 2016 рік не була виплачена. Згідно матеріалів справи 26 липня 2016 року відбулась Погоджувальна рада, на якій був присутній і [PERSON] та в порядку денного якої було звітування керівника Державної організації «Комбінат «Салют» щодо результатів роботи за другий квартал та презентація планів на третій квартал. Відповідно до п. 2 Протоколу Погоджувальної ради від 26 липня 2016 року рекомендовано керівнику Державної організації «Комбінат «Салют» надати до Держрезерву: пропозиції щодо внесення змін до кошторису ДО «Комбінат «Салют» на 2016 рік в частині перерозподілу видатків, а саме запланувати видатки на закупку компресорів, замість термоізоляції холодильних камер; надати на погодження пропозиції щодо встановлення камер відео спостереження по периметру території комбінату, пропозиції щодо провадження системи електронного контролю за територією комбінату, пропозиції щодо провадження сучасних електронних систем для забезпечення автоматизованого обліку та контролю за збереженням матеріальних цінностей, пропозиції щодо оптимізації штатного розпису, інформацію щодо посилання роботи в частині завантаженості складських приміщень комбінату до 100%, що визначено в п.п. 1-3, 6-8 протоколу Погоджувальної ради від 26 липня 2016 року. На Погоджувальній раді 20 жовтня 2017 року в.о. директора Державної організації «Комбінат «Салют» [PERSON] було доведено, що [PERSON] рекомендації, надані за результатами попередніх погоджувальних рад, не виконав, що підтверджується протоколом від 20 жовтня 2016 року. Згідно з п. 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~, при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Законодавство щодо виплати премії містить ряд бланкетних норм, якими відсилає до положень локальних актів, надаючи цим роботодавцю можливість вільного, на власний розсуд розпорядження своїм правом щодо виплати премії працівникам. Законодавство не зобов'язує роботодавців виплачувати премію, оскільки такі виплати здійснюються виключно на розсуд останнього з метою заохочення працівників до якісної та ефективної роботи. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до\~ст. 139 КЗпП України\~працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно наказу Державного агентства резерву України № 68 від 15 квітня 2016 року рішення про преміювання та визначення розміру премій керівників приймається Головою Держрезерву за результатами аналізу фінансово-господасрьвої діяльності державних організацій звітного періоду (місяць, квартал), рішення Погоджувальної ради, за поданням державних організацій. Відповідно п. 1, 2 Порядку преміювання керівників державних організацій та УкрНДІ «Ресурс», затвердженого наказом Держрезерву від 31 грудня 2015 року № 192, зі змінами внесеними наказом Держрезерву № 68 від 15 квітня 2016 року преміювання керівників здійснюється за результатами фінансово-господарської діяльності за звітні місяці та звітний квартал на підставі наказу Держрезерву. За результатами фінансово-господарської діяльності та виконання умов контракту керівникам може встановлюватись премія за звітний період в розмірі не більше як 200 % від розміру окладу з урахуванням надбавок за Наказом Державного агентства резерву України. Виходячи з аналізу зазначеного Порядку, нарахування премії за результатами діяльності не є обовязковим та виплачується роботодавцем з урахуванням оцінки всіх показників роботи кожного керівника. Позивачем не було надано доказів виконання ним як виконуючим обовязки керівника Державної організації «Комбінат «Салют» всіх рекомендацій, зафіксованих в протоколі Погоджувальної ради від 26 липня 2016 року. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що ненарахування премії [PERSON] суперечить Порядку преміювання керівників державних організацій та УкрНДІ «Ресурс», затвердженого наказом Держрезерву від 31 грудня 2015 року № 192, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed