Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на утримання майна. Дана позовна заява мотивована тим, у період часу з 14 липня 1990 року по 29 жовтня 2008 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За час перебування в шлюбі була придбана у спільну часткову власність квартира, що розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ. вул. Вільна 4/52. Дана квартира належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 08 лютого 2000 року, видане згідно розпорядженням Словянської міської ради від 03.02.2000 року № 148 р. До 2008 року позивач з відповідачем проживали в зазначеній квартирі та після розірвання шлюбу він своє проживання в зазначеній квартирі припинив, не дбав про квартиру, не утримував і не вчиняв будь-яких дій по відшкодуванню понесених позивачем збитків. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання, збереження спільного майна, у сплаті податків та зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Всупереч вказаних вимог відповідач не тільки не утримував та не зберігав майно, а взагалі до теперішнього часу не виявляв заінтересованість і його існуванні. Позивач зі свого боку постійно та своєчасно сплачувала комунальні послуги. З 2012 року по 2015 рік сума понесених нею витрат склала 22113,05 грн., а саме: комунальні витрати по споживанню газу на загальну суму 1378,40 грн., за послуги по обслуговуванню прибудинкової території 3221,91 грн., за теплопостачання 7499,06 грн., за вивіз сміття 805,94 грн., ремонтні роботи 9207,74 грн. Тобто, вартість витрат, які повинен був понести відповідач складає 1/3 його частину, отже 7371 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь відшкодування витрат, повязаних з утриманням спільної часткової власності, а саме квартири [ADDRESS] грошові кошти в розмірі 7371 грн. Відповідачем по справі [PERSON] надано суду письмове заперечення на позов, яке мотивовано тим, що дана квартира, не була придбана у шлюбі, оскільки була зареєстрована на його батька [PERSON]. В 1990 році вони з позивачем зареєстрували шлюб та проживали в квартирі батьків. В 2000 році квартира була приватизована на трьох чоловік в рівних долях. В 2008 році шлюб з позивачем був розірваний, після чого позивач змінила замки та обмежила відповідачу доступ до квартири. З 2008 року по 2010 рік позивач щомісячно отримувала від матері відповідача за усною домовленістю по 360 грн., які використовувала за власним розсудом. Оскільки дверні замки були змінені, відповідач не мав можливості проживати в своїй частці квартири, вся житлова площа перебувала в розпорядженні позивача. Усіма видами комунальних послуг позивач користувалася одноособово. В здійсненні даних платежів відповідач участі не приймав, оскільки його мати тяжко хворіла. Також усі товарні чеки датовані 2014-2015 роками. Але є відповідач не проживає в зазначеній квартирі з 2008 року не за власним бажанням та вважає, що за сім років цілком очевидно, що застаріли обої, обсипалася штукатурка, розбився унітаз, умивальник, відірвалися два крючки від одежі, впала люстра. Вважає, що проводити ремонтні роботи, чи ні це особиста справа позивача, його згоди на це вона не запитувала, надати допомогу не просила, претензій не предявляла. В теперішній час відповідач бажає володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном за власним розсудом пропорційно до належної йому 1/3 частки, однак позивач цьому перешкоджає. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням, викладеним в запереченні на позов, наголосивши на тому, що він дійсно зареєстрований в зазначеній квартирі, однак фактично не проживає, комунальними послугами не користується. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання та зазначив, що в 2012 році він проводив ремонтні роботи в квартирі позивача, а саме ставив вікна та відкоси, бачив, як в дану квартиру приходив чоловік, якого позивач зазначала, як свого чоловіка. Цей чоловік був схожий на відповідача, але ствердно зазначити, що це був саме відповідач, він не може, оскільки минуло багато часу. Також він бачив, що в даній квартирі провадяться інші ремонтні роботи. Заслухавши пояснення сторін та показання свідка, дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29 жовтня 2008 року. Згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло від 08 лютого 2000 року, виданого Словянською міською радою нам підставі Розпорядження міського голови про приватизацію квартири від 03 лютого 2000 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] в рівних долях. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в Словянському бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 13858/20. Таким чином, суд доходить до висновку, що зазначена квартира перебуває у спільній частковій власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що визначено нормами ст. 356 ЦК України, яка говорить про те, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожний з співвласників має 1/3 частку даної квартири. При вирішенні питання щодо правомірності позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, обовязкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Як зазначає позивач, вона самостійно утримує вищезазначену квартиру, в тому числі й 1/3 частку квартири, що є власністю відповідача. До витрат на утримання квартири позивач відносить витрати на комунальні послуги по споживанню природного газу, по обслуговуванню прибудинкової території, послуги з надання теплопостачання, вивіз сміття, а також свої витрати на ремонтні роботи. Суд приймає до уваги та погоджується зі ствердженням позивача щодо того, що витрати на ремонтні роботи, проведені в квартирі, що є спільною частковою власністю, є витратами на утримання цього майна. Як видно з наданих позивачем квитанцій на загальну суму 9207,74 грн., позивачем був придбаний обойний клей, гофра, кран, емаль, алебастр, труби, та інші речі, які необхідні для проведення ремонтних робіт. Окрім того, позивачем були вставлені вікна, що підтверджується актом прийому-передачі від 20.02.2012 року та показаннями свідка [PERSON] На думку суду, придбані позивачем речі та будівельні матеріали є необхідними для підтримання належного стану та збереження квартири, що є у спільній частковій власності. Також, суд вважає, що відокремити дані поліпшення спільного майна позивач не має можливості, тому зазначені поліпшення не можуть бути власністю лише позивача в розумінні ч. 5 ст. 357 ЦК України, яка зазначає, що поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідач повинен компенсувати позивачу 1/3 частину вартості будівельних матеріалів та проведених нею ремонтних робіт. Також, суд погоджується зі ствердженням позивача про те, що витратами на утримання даної квартири є витрати по сплаті послуг по обслуговуванню прибудинкової території. При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що 08 лютого 2000 року між [PERSON] та ГКП «ЖЕО» укладений Договір, предметом якого є забезпечення утримання ГКП «ЖЕО» квартири, що розташована в житловому будинку по вул. Вольній 4/52, з урахуванням вимог по утриманню житлового будинку, в якому вона знаходиться, та прибудинкової території. Відповідно до п. 3.2 Договору ЖЕО зобовязано: проводити вибірковий капітальний ремонт житлового будинку в цілому за рахунок ЖЕО; ремонт та заміну зношених конструкцій будинку, фундаменту, стін, перегородок, перекриттів, сходових клітин та інше. Суд приймає до уваги, що зазначена квартира перебуває в багатоповерховому будинку, який потребує періодичного ремонту та обслуговування, та вважає, що витрати, повязані з оплатою послуг ЖЕО, також є витратами на утримання квартири. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1/3 частина вартості оплачених позивачем послуг ЖЕО. Окрім того, суд вважає, що з вищенаведених підстав підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1/3 частина витрат позивача на оплату послуг КП «Словянськтепломережа». При цьому суд вважає, що ствердження відповідача про те, що він в зазначеній квартирі не проживає з 2008 року, комунальними послугами, що надаються комунальними установами в вищезазначену квартиру, не користується, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Однак, суд вважає, що відмова від вищенаведених комунальних послуг має своїм наслідком неналежне утримання та зберігання квартири, що суперечить вимогам ст. 322 ЦК України, яка зазначає, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором. Частиною 4 ст. 319 ЦК України зазначено власність зобовязує. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Та обставина, що саме позивач несла зазначені витрати по оплаті послуг ЖЕО та КП «Словянськтепломережа» підтверджена дослідженими в судовому засіданні відповідними квитанціями. Окрім того, стаття 509 ЦК України визначає поняття зобовязання та говорить про те, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виникли між сторонами правовідносини регулюються також ст. 541 ЦК України, яка говорить про те, що солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Статтею 544 ЦК України зазначено, що боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором та законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином, суд доходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача в якості відшкодування витрат, повязаних з утриманням спільної часткової власності, а саме квартири [ADDRESS] підлягають витрати на ремонтні роботи, на оплату послуг ЖЕО та послуг КП «Словянськтепломережа» - відповідно до астки у праві спільної часткової власності, тобто в розмірі 1/3 частини від понесених позивачем витрат. Як вже було встановлено в судовому засіданні, відповідач фактично комунальними послугами, що надаються в вищезазначену квартиру, не користувався. Віднести витрати позивача по оплаті за споживання газу та вивіз сміття до витрат, які повязані з належним утриманням та збереженням майна, що перебуває в спільній частковій власності, суд не може, оскільки зазначені витрати безпосередньо повязані з особистими потребами фактично проживаючих в квартирі осіб, та не можуть вплинути на стан квартири. Таким чином, розглядаючи дану цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, проаналізувавши надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача 1/3 частину витрат, повязаних з проведенням ремонтних робіт, по оплаті комунальних послуг ЖЕО та КП «Словянськтепломережа». Відповідно до наданих позивачем квитанцій, вартість ремонтних робіт складає 9207,74 грн., витрати на оплату послуг ЖЕО - 3221,91 грн., за теплопостачання 7197,27 грн., а всього 19626,92 грн. Тобто, стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 6542, 31 грн. (з розрахунку 19626,92:3=6542,31). Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в мінімальному розмірі, що підлягає сплаті при подачі позовної заяви майнового характеру - 243,60 грн. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial