Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про припинення права спільної власності, визнання права власності та стягнення грошової компенсації. В обґрунтування поданої заяви, яка в подальшому була уточнена, позивач [PERSON] зазначила, що житловий будинок № 55, який знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Червонопартизанській, належить на праві спільної часткової власності їй, її сестрі [PERSON] та [PERSON] Кожному власнику належить по 1/3 частини домоволодіння. З відповідачами вона спільно не проживає та не веде спільного господарства. Зазначає, що вона проживає у літній кухні, а відповідач [PERSON] у спільному житловому будинку. Неодноразово вона зверталась до відповідача [PERSON] з пропозицією встановити порядок користування житловим будинком, але остання відмовляла їй. Згідно до висновку експерта технічно не можливо виділити частки будинку в натурі відповідно до часток співвласників. Посилаючись на ст. 365 ЦК України просить суд припинити право спільної власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку № 55, який знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Червонопартизанській. Стягнути з неї на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну їй 1/3 частки житлового будинку в розмірі 213\~145, 33 грн. та визнати за нею право власності на 1/3 частину будинку. В судове засідання зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. В судове засідання також зявилася відповідач [PERSON], заперечувала проти задоволення позовної заяви. Надала суду письмові заперечення в яких зазначила, що їй належить 1/3 частина житлового будинку № 55, який знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Червонопартизанській. На теперішній час разом із нею в будинку проживає її чоловік та родина її доньки. Іншого нерухомого майна у них не має. Позивач користується літньою кухнею, яка переобладнана в житловий будинок. Крім того, у позивача є власна квартира за адресою: [ADDRESS], де на теперішній час вона і проживає. Наголошувала, що припинення права власності завдасть істотної шкоди їй та членам її родини, у звязку із чим, посилаючись на ст. ст. 355, 356, 358, 365 ЦК України просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до листа КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради № 1583 від 20.02.2015 року станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі на будинок № 55 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червонопартизанська, містяться відомості, що власниками будинку є [PERSON] на підставі рішень Народного суду Амур Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська від 24.10.1958 року та від 08.04.1960 року, [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 30.03.1982 року, [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 28.11.2002 року, та їм належить по 1/3 частини будинку. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація щодо реєстрації права власності на будинок № 55 по вул. Червонопартизанська у м. Дніпропетровську 1/3 частина будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 13.03.2015 року. Відповідно до висновку судової будівельної технічної експертизи № 2591 15 виділити частки будинку, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червонопартизанська, буд. № 55, в натурі відповідно до часток співвласників ( 1/3 частка [PERSON], 1/3 частка [PERSON], 1/3 частка [PERSON]О.) технічно не можливо. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 ст. 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена у натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 ч.1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до довідки № 44 від 04.02.2016 року, яка видана квартальним комітетом № 3 Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Разом із нею за зазначеною адресою проживають: чоловік [PERSON], донька [PERSON], онук [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що припинення\~\~права\~\~власності\~\~[PERSON] на 1/3 частину будинку завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки вона не має іншого житла, у звязку із чим суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed