Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «30 років Перемоги» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що його мати [PERSON] працювала у ЖБК «30 років Перемоги» на посаді голови, яка померла [INFO] . Працюючи у кооперативі, [PERSON] не використала відпустку з 01 грудня 2010 року по 05 грудня 2019 року. Компенсація за невикористані відпустки у розмірі 36386 грн. [PERSON] не виплачені. [PERSON] звернувся із заявою до кооперативу про виплату йому суми компенсації, однак відповідь йому так і не надано, а у словесній формі головою кооперативу роз`яснено, що ніяких виплат не буде. Крім того, його матері не виплачена кооперативом заробітна плата за чотири відпрацьованих [PERSON] дні у розмірі 1120,79 грн. У подальшому, уточнивши позовні вимоги, у зв`язку із необхідністю оформлення у нотаріуса спадщини позивач просив суд визнати неправомірними дії Житлово-будівельного кооперативу «30 років Перемоги» щодо не видачі довідки [PERSON] про розмір недоотриманої заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки за період з 01 грудня 2010 року по 05 грудня 2019 року у загальному розмірі 37507,32 грн., що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , та залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю; зобов`язати Житлово-будівельний кооператив «30 років Перемоги» видати [PERSON] довідку про суму заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки за період з 01 грудня 2010 року по 05 грудня 2019 року у загальному розмірі 37507,32 грн., що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , та залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю. Представник відповідача не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2019 року зазначену позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2020 року заява про уточнення позовних вимог [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «30 років Перемоги» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки прийнята до розгляду по суті. Залучено [PERSON] до участі у справі у якості третьої особи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 липня 2020 року заява про уточнення позовних вимог [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «30 років Перемоги», третя особа [PERSON] , про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки прийнята до розгляду по суті. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 вересня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 червня 1979 року, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 925. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 2734. 24 грудня 2019 року [PERSON] звернувся із письмовою заявою до голови Житлово-будівельного кооперативу «30 років Перемоги» Леонова Л.І. про виплату заборгованості із заробітної плати, відповідно до ст. 1227 ЦК України, а також компенсації за невикористану відпустку за всі роки, а саме: з 01 грудня 2010 року по 05 грудня 2019 року. Згідно з розрахунком позивача компенсації за невикористану відпустку, а також не донарахованої заробітної плати [PERSON] за період з 01 грудня 2010 року по 02 грудня 2019 року, кількість днів невикористаної відпустки складає 216 днів - 74078,85 грн. З долученої копії наказу ЖБК «30 років Перемоги» від 29 листопада 2010 убачається, що [PERSON] на підставі рішення зборів мешканців призначена на посаду голови правління ЖБК «30 років Перемоги» з 01 грудня 2010 року. Відповідно до таблиці 6 відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованої особи ЖБК «30 років Перемоги» (ЄДРПОУ 23771792) за звітній місяць листопад 2019 рік [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 45200,65 грн., дата формування у страхувальника 05 грудня 2019 року. З направлених суду представником відповідача Леоновим Л.І. документів вбачається, що 26 грудня 2019 року голова ЖБК «30 років Перемоги» звернувся до Центрального ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про вчинення шахрайських дій щодо зняття грошових коштів, перерахованих померлій [PERSON] у розмірі 43359,90 грн. 12 грудня 2019 року на рахунок кооперативу повернуто 28300,63 грн., збиток ЖБК «30 років Перемоги» складає 15059,27 грн. 22 грудня 2019 року на загальних зборах членів ЖБК «30 років Перемоги» розглянуті питання, зокрема: про розгляд зняття грошових коштів [PERSON] (сином [PERSON] ) згідно з випискою банку станом на 05 грудня 2019 року; про розгляд заяви на отримання компенсації за невикористану відпустку [PERSON] , вирішено: звернутися до правоохоронних органів у зв`язку з тим, що [PERSON] незаконним шляхом 05 грудня 2019 року зняв грошові кошти у розмірі 43323,63 грн.; звернутися до суду. З листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєва О.О. від 17 червня 2020 року № 120/02-14 убачається, що за матеріалами спадкової справи № 31/2020 (номер спадкової справи у реєстрі 65661462), заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , станом на час звернення до складу спадкоємців входить: [PERSON] , [INFO] . 16 березня 2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Кудлаєвим О.О. спрямований запит голові ЖБК «30 років Перемоги» Леонову Л.І. щодо надання відомостей про наявність недоотриманої за життя суми заробітної плати та будь-якої компенсації, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Доказів на підтвердження того, що витребувана нотаріусом інформація надана у передбачений законом спосіб, суду не представлено. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є визнання неправомірними дії ЖБК «30 років Перемоги», які полягають у не видачі довідки [PERSON] про розмір недоотриманої заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки, та зобов`язання ЖБК «30 років Перемоги» видати [PERSON] довідку про суму заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Регулювання оплати праці працівників незалежно від форм власності підприємства, організації, установи здійснюється шляхом установлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій. Відповідно до ч. 3 ст. 94 КЗпП України питання державного та договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається Кодексом, Законом та іншими нормативно-правовими актами. Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя, у тому числі й у разі простою зупинення роботи, що було викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (форс-мажор) тощо. Такі зобов`язання відповідають мінімальним державним гарантіям, установленим ст. 12 Закону України «Про оплату праці», зокрема щодо оплати часу простою, який мав місце не з вини працівника. Зазначене дає підстави для висновку, що обсяг заробітної плати найманого працівника становлять винагорода за виконану роботу, про що йдеться у ст. 94 КЗпП України і ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», та гарантовані державою виплати, передбачені у статті 12 Закону. Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Проаналізувавши вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що усі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Стаття 83 КЗоТ України регулює питання щодо грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки. У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом зобов`язати Житлово-будівельний кооператив «30 років Перемоги» видати [PERSON] довідку про суму заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки за період з 01 грудня 2010 року по 05 грудня 2019 року, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , та залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю. Щодо вимог позивача визнання неправомірними дії Житлово-будівельного кооперативу «30 років Перемоги» щодо не видачі довідки [PERSON] про розмір недоотриманої заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки за період з 01 грудня 2010 року по 05 грудня 2019 року у загальному розмірі 37507,32 грн., що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , та залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. З огляду на викладене, слід дійти висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача надати [PERSON] довідку про суму заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки за період з 01 грудня 2010 року по 05 грудня 2019 року, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , та залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю, з урахуванням приписів ст. 5 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. і такий у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, які він просить стягнути на його користь, надано: договір про надання правничої допомоги від 17 червня 2020 року; акт прийому-передачі виконаних робіт на суму 5500 грн.; квитанція від 02 липня 2020 року, видана адвокатом Нолбан С.Л., на суму 5500 грн. за надання правничої допомоги [PERSON] , отримувачем за якою є Нолбан С.Л . На підставі викладеного, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір судових витрат є доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат у розмірі 5500 грн.

Outcome: partial