Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

До Снятинського районного суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку, визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору дарування. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем [PERSON] вони почали спільно проживати з 1986 року та в цьому ж році придбали житловий будинок по [ADDRESS]. Поселилися в ньому та почали проживати. [INFO]. у них народилася донька [PERSON], батьком якої добровільно записав себе відповідач [PERSON]. Вони з відповідачем проживали однією сім'єю та вели спільне господарство до 1999р.. 05.09.1999р. даний житловий будинок був проданий. Після продажу житлового будинку вона переїхала проживати разом із відповідачем у 1999р. [ADDRESS]. В даному будинку вона не була зареєстрована, однак фактично проживала з відповідачем однією сім'єю. Між ними була домовленість, що даний будинок буде оформлений на їхню доньку. Однак, відповідач звернувся з позовом до Снятинського районного суду про втрату донькою права на проживання та зняття її з реєстрації в спірному житловому будинку. Оскільки договір купівлі-продажу спірного житлового будинку був оформлений на відповідача, то він мав намір продати його. Просить поновити строк позовної давності, встановити факт її постійного проживання однією сім'єю з відповідачем [PERSON], визнати житловий будинок по [ADDRESS], придбаний [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 18.02.2000р. спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на 1/2 частку даного житлового будинку, а також згідно уточнюючої позовної заяви просить визнати недійсними договора купівлі-продажу, дарування від 24.03.2017р., укладені між [PERSON] та [PERSON]. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав, просили позов задоволити. Позивачка зазначила, що проживала разом із відповідачем [PERSON] з 1986р. по 2001р. у с. Княже Снятинського району, з 2001р. по 2007р. проживала разом з ним у с. Прутівка Снятинського району. А з 2008р. перейшла проживати до свого сина по іншій адресі у с. Прутівка. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представники в судовому засіданні проти позову заперечили. [PERSON] пояснив, що спірний житловий будинок купив за свої власні кошти, а також у спірному будинку разом із позивачкою не проживав. Натомість проживав з нею у с. Княже Снятинського району. У житловому будинку, що в с. Прутівка Снятинського району проживав сам. Співвідповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що право власності на спірний житловий будинок нею набуте у встановленому законом порядку. Зазначила, що [PERSON] проживав у спірному будинку один. Позивачка [PERSON] проживала в іншому будинку. Вислухавши сторін, з'ясувавши обставини справи, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, беручи до уваги покази свідків, суд вважає, що позов безпідставний та в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Свідок [PERSON], яка являється донькою позивачки та відповідача [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що мати з батьком проживали однією сім'єю та вели спільне господарство.Чи були зареєстровані у спірному будинку не знає. У 2007р. батько від них перейшов проживати в с. Устя Снятинського району. У даному житловому будинку вона залишилась проживати разом із чоловіком, а мати перейшла проживати до свого сина. Будинок, який знаходиться у с. Княже Снятинського району та належав її батькові вони продали. Із показів, допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що у спірному житловому будинку по [ADDRESS] ніхто не проживає. На даний час будинок проданий. Позивачка [PERSON] у спірному житловому будинку не проживала. Із показів, допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що йому відомо про те, що позивачка разом із відповідачем [PERSON] проживали однією сім'єю та вели спільне господарство з 2000р. по 2008р.. Позивачка має інший житловий будинок. Із показів, допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], яка являється племінницею позивачки, вбачається, що позивачка та відповідач проживали однією сім'єю та вели спільне господарство з 1997р.. В с. Прутівка Снятинського району проживає син позивачки та відповідача. Із показів, допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] проживав із іншою жінкою близько 10 років, проживали в с. Устя Снятинського району. Про житловий будинок в с. Прутівка їй нічого не відомо. Судом встановлено, що відповідно до довідки Княженської сільської ради від 24.05.2017р. згідно погосподарських книг №11 за 1986-1990р.р., за 1991-1995 р.р. та № 5 за 1996-2000р.р. до складу сім'ї, зареєстрованих в [ADDRESS] входять: відповідач [PERSON], позивачка [PERSON] та донька [PERSON]. Даний житловий будинок проданий згідно договору купівлі-продажу від 15.09.1999р.. Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 14.12.1999р., [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок по [ADDRESS] Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 18.02.2000р., [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з належними господарськими будівлями і спорудами, що по [ADDRESS] Даний житловий будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.05.2017р. вбачається, що на даний час позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] У 1999р. позивачка разом із своїм співмешканцем [PERSON] та донькою [PERSON] переїхали в [ADDRESS]. Даний житловий будинок сторони придбали разом і на час його придбання проживали разом з донькою як повноцінна сім'я та вели спільне господарство. Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 08.09.2017р., складеного комісією Прутівської сільської ради, вбачається, що [PERSON] був власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. На час придбання будинку відповідач проживав і був зареєстрований сам. До дня виписки з вказаного господарства [PERSON], в ньому ніхто не проживав понад 10 років. В господарстві була зареєстрована донька [PERSON], однак фактично проживала за межами України понад 5 років, яка виписана із господарства на підставі рішення суду від 13.02.2017р.. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 23.12.2008р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Із рішення Снятинського районного суду від 13.02.2017р. вбачається, що [PERSON] визнано такою, що втратила право проживання в належному [PERSON] на праві приватної власності житловому будинку по [ADDRESS] Знято [PERSON] з реєстрації в даному житловому будинку. Із виписки з рішення виконкому Прутівської сільської ради № 231 від 30.09.2004р. вбачається, що секретарем сільської ради зроблено звірку з погосподарськими книгами та присвоєно відповідний номер житловому будинку по [ADDRESS] власником якого є [PERSON], тобто будинок змінив адресний номер з [ADDRESS] на [ADDRESS]. Із довідки Прутівської сільської ради від 05.10.2017р. вбачається, що в господарстві по [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності, були зареєстровані: донька [PERSON] та співжителька [PERSON] - прибула 02.09.2005р. та вибула 14.12.2005р.. Згідно довідки Прутівської сільської ради від 19.02.2018р. [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] до складу її сім' входить: син [PERSON], який перебуває за межами України близько 10 років. Із відомостей з Державного реєстру речових прав вбачається, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу та договору дарування від 24.03.2017р. належить спірний житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 СК України. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Статті 315 ЦПК України зазначають, що справи про встановлення юридичних фактів, у тому числі про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, мають розглядатися у порядку окремого провадження. Проте відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Така позиція підтверджується також постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактично шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правила зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь- якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із частиною першою статті 61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Виходячи із вищевикладеного, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому, укладення шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення сім'ї'. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. В судовому засіданні встановлено, що позовні вимоги позивачки про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спільною сумісною власністю житлового будинку по [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] набув право власності на спірний будинок 18.02.2000р. на підставі договору купівлі-продажу, тобто після припинення фактичних шлюбних відносин, що не заперечувала сама позивачка [PERSON] і відповідно спірний будинок в даному випадку не є об'єктом права спільної сумісної власності в розумінні ст.ст. 57, 60, 61, 74 СК України. Разом з тим, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання права спільної сумісної власності домоволодіння по [ADDRESS], а спірний житловий будинок є особистою приватною власністю відповідача, оскільки придбаний на підставі договору купівлі-продажу, що не суперечить чинному законодавству за час окремого проживання з позивачкою [PERSON], відповідач розпорядився ним на власний розсуд, уклавши договір купівлі-продажу та договір дарування, тому в задоволенні вимог [PERSON] щодо визнання договорів купівлі-продажу та дарування домоволодіння по [ADDRESS] від 24.03.2017р., слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 3,70,74 СК України,

Outcome: dismissed