Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява від [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 29 липня 1989 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету м. Запоріжжя. В позові зазначено, що 29 липня 1989 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету м. Запоріжжя був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено відповідний запис. Після одруження позивачка отримала прізвище [PERSON]. Від даного шлюбу подружжя мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка на теперішній час є повнолітньою. Спільне життя з відповідачем стали погіршуватися з 2015 року, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя не проживають разом, не ведуть спільного господарства, проживають за окремими адресами та взагалі не спілкуються між собою. Позивачка вважає, що підстав для збереження сімї неможливі, просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Також позивачка вважає недоцільним надання їм строку для примирення, оскільки вони втратили один до одного почуття любові та поваги. У судове засідання позивачка не зявився, проте надала суду письмову заяву про можливість слухати справи без її участі на підставі викладених у позовній заяві фактів. Також, позивачка зазначила, що у разі не явки у судове засідання відповідача, вона не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач також надав суду письмову заяву про слухання справи без його участі. Проти позову він не заперечує. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані у судовому засіданні письмові докази , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення. У судовому засіданні було встановлено, що 29 липня 1989 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету м. Запоріжжя був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено відповідний запис. Після одруження позивачка отримала прізвище [PERSON]. Від даного шлюбу подружжя мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка на теперішній час є повнолітньою. Спільне життя з відповідачем стали погіршуватися з 2015 року, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя не проживають разом, не ведуть спільного господарства, проживають за окремими адресами та взагалі не спілкуються між собою. Зазначено, що підстав для збереження сімї неможливо, оскільки між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного, тому надання їм строку для примирення вважається недоцільним. Відповідно до ст..24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Згідно з ст.. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу у тому числі і на припинення шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, а також письмових пояснень позивача, моральні цінності спільного життя між сторонами зруйновані. Вони втратили почуття любові та поваги, тому підстав для збереження сімї немає та поновлювати спільне життя вони не бажають. За нормами ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них . Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами шлюб слід розірвати.

Outcome: approved