Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до виконавчого комітету Гадяцької міської ради про визнання права власності на самовільно збудований житловий будинок та господарські споруди. У своїй позовній заяві позивач вказує, що 05 липня 2007 року, він придбав земельну ділянку, відведену для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,10 га по [ADDRESS]. За період з 2007 року по 2011 року на зазначеній земельній ділянці, він збудував без отримання відповідного на те дозволу одноповерховий житловий будинок, гараж, літню кухню, сарай з погребом та сарай. 14.01.2015 року він звернувся до Департаменту ДАБІ у Полтавській області щодо реєстрації самовільно збудованого житлового будинку з господарськими спорудами, але отримав відмову, з тих підстав, що прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, які збудовані самочинно не передбачено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року, тому позивач звернувся до суду для вирішення питання визнання за ним права власності на самовільно збудований житловий будинок та господарські споруди. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Гадяцької міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу без участі представника міської ради, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на самовільно збудований житловий будинок та господарські споруди визнає. Представник третьої особи Департаменту ДАБІ в Полтавській області у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника департаменту. Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Гадяцької міської ради про визнання права власності на самовільно збудований житловий будинок та господарські споруди, підлягають до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3783, позивач [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 351819 від 27 травня 2007 року зазначено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої по [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Відповідно до акту звірки меж земельної ділянки, складеного землевпорядником Гадяцького центру державного земельного кадастру Лаврішко В.І., в присутності голови Гадяцької міської ради Савченко Т.М., землевпорядника міської ради Бакути В.П. та власника земельної ділянки [PERSON], межі земельної ділянки відповідають плановому матеріалу, межові знаки в кількості чотири штуки показані в натурі. У технічному паспорті на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], виготовленому 25 червня 2014 року ПП МПТІтЕ «Інвентаризатор» замовнику [PERSON], зазначено, що до самовільно забудованих приміщень при новому будівництві відносяться: житловий будинок - літ А-1, гараж - літ. Б, літня кухня - літ. В, сарай з погребом - літ. Г, та сарай - літ. Д. У відповідності до повідомлення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, позивачу [PERSON] відмовлено у прийнятті в експлуатацію новозбудованого житлового будинку та господарських споруд. Свою відмову Департамент обґрунтовує тим, що на даний час порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року. Відповідно до п. 2 зазначеної постанови, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, які збудовані самочинно, постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року не передбачено. Крім того, відповідно до постанови № ПЦ-2-15 від 29.01.2015 року по справі про адміністративне правопорушення, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП (порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який позивачем сплачений згідно доданої копії квитанції. Як зазначає ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пункт 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачає, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Згідно висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства та будівництва Гадяцької РДА значиться, що самочинно збудований будинок та господарські споруди по [ADDRESS] збудовані без відхилень від державних будівельних норм та правил ДБН 360-92 «Планування та забудова міських та сільських поселень». Як зазначено у повідомленні Гадяцького міжрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби, самочинно збудований будинок та господарські споруди по [ADDRESS] не суперечать вимогам ДБН 360-92. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що він є власником самочинно збудованого будинку та господарських споруд по [ADDRESS].

Outcome: approved