Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

До Красноградського районного суду надійшла позовна заява Красноградського підприємства теплових мереж до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та пояснив, що між Красноградським ПТМ та [PERSON] був укладений договір від 16.01.2015 року про постачання теплової енергії. Підприємство теплових мереж добросовісно виконує всі взяті договором на себе зобовязання, але в свою чергу відповідач не виконує свої зобовязання, в результаті чого виникла заборгованість, яка складає 17915,18 грн. В добровільному порядку відповідач не хоче сплатити кошти, тому вони просять суд стягнути з відповідача заборгованість за використану теплову енергію в розмірі 17915,18 грн., та сплачену суму судового збору 1378,00 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги фактично визнав, але заперечував проти стягнення коштів лише з нього, оскільки в квартирі фактично проживали його колишня дружина та донька, тому просив суд розподілити суму заборгованості між ним та третьою особою [PERSON] На підтвердження цього факту надав суду копію рішення суду від 21.10.2014 року про визначення порядку користування житлом, що є спільною частковою власністю, згідно якого позов задоволено, та визначено порядок користування квартирою між [PERSON], [PERSON], [PERSON] Третя особа та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги Красноградського ПТМ не визнали в повному обсязі. Суд вивчивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного Кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання). Договором про надання послуг з централізованого опалення № 02045 від 16.01.2015 року підтверджується факт згоди відповідача на надання послуг з централізованого опалення ( а.с.4 -7). У зв'язку з тим, що на спірні правовідносини розповсюджуються Закон України «Про теплопостачання» та Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою КМУ від 03. 10. 2007 р. № 1198, що розглядають теплову енергію як товар. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто регулювання відносин здійснюється щодо постачання теплової енергії, яка призначена для купівлі - продажу. Згідно з ст. 24 ЗУ « Про теплопостачання » основним обов'язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно п. 3 Правила користування тепловою енергією споживач теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Матеріалами справи підтверджено, що Красноградське підприємство теплових мереж надавало відповідачу зазначені вище послуги, відповідач їх одержував і не відмовився від них у встановленому законом порядку, тому у нього виник обов»язок по сплатити цих послуг. Відповідно до п.41 Постанови КМУ\~\~від 3 жовтня 2007 року N 1198 «Про затвердження Правил користування\~\~тепловою енергією» - споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Відповідно до рішення Красноградського районного суду від 21.10.2014 року було визначено порядок користування квартирою за адресою; Харківська область, м. Красноград, 3-й мрн. буд. 2 кв.45 виділивши в користування [PERSON] житлову кімнату площею 17,3 кв.м. з лоджією площею 3,8м2; - [PERSON] житлову кімнату площею 9,2 м2; - [PERSON] житлову кімнату площею \~ 12,9 м2 з лоджією площею 2,7м2. В судовому засіданні представник третьої особи пояснив суду, що [PERSON] сплачує за всі комунальні послуги, окрім теплової енергії, а [PERSON] повинен був своєчасно та повно сплачувати за надані послуги з централізованого опалення, чого відповідач не робив, в результаті чого виникла заборгованість. Оскільки договір про надання послуг з централізованого опалення було заключено між Красноградським підприємством теплових мереж та [PERSON], який взяв на себе зобовязання по сплаті послуг, чого відповідач вчасно не робив у зв»язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з розрахунком - заборгованість відповідача становить 17915,18 грн. ( а.с.8-9). Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд зазначає, що [PERSON] при підписанні договору про надання послуг з централізованого опалення від 16 січня 2015 року фактично визнав розмір боргу, що на день підписання становив 14912, 24 грн. Таким чином, він перервав перебіг строку позовної давності відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України. В судовому засіданні судом зясовано, що згоди на визнання боргу від [PERSON] [PERSON] не отримував. В свою чергу позивач довів фактичне виконання умов договору зі сторони постачальника, чого і не заперечував відповідач, тому що урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги Красноградського підприємства теплових мереж підлягають задоволенню, а тому необхідно стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 17195,18 грн. Відповідно\~\~до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути\~\~з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved