Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м Маріуполя звернулися [PERSON] , [PERSON] з позовом, який було уточнено протягом підготовчого провадження, до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, треті особи: [PERSON] , діюча як законний представник в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на отримання страхової виплати. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що у них був син [PERSON] , який загинув на виробництві, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку від 5.11.2019 року. Вони з сином проживали разом, однією сім`єю, вели з ним спільне господарство, проживаючи за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою від 29.08.2018 року. Вони звернулися до відповідача з заявою про виплату як члену сім`ї померлого [PERSON] одноразової допомоги, яка передбачена ч. 6 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Постановою відповідача від 19.12.2019 року було відмовлено у виплаті у зв`язку з неможливістю визначення складу сім`ї. Просять суд встановити факт проживання з [PERSON] однією сім`єю, визнати їх право на отримання страхової виплати, передбаченої ч. 6 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне с соціальне страхування» у вигляді одноразової допомоги сім`ї загиблого, що дорівнює 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В подальшому, під час підготовчого провадження позивач [PERSON] надав суду заяву про залишення його позовних вимог без розгляду. Під час судового розгляду даної цивільної справи позивачка [PERSON] та її представник адвокат Япрах Д.Г. підтримали позовні вимоги та надали пояснення аналогічні позовних вимог. Просили суд задовольнити позовні вимоги. Представники Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Прищепа А.О. Морозова Ю.А. надали суду відзив на позову заяву, в якому зазначили, що позовні вимоги не визнають. В обґрунтування відзиву посилались на те, що [INFO] [PERSON] помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується актом Н-1/П затвердженого 05.11.2019. До Маріупольського міського відділення з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника звернулися батьки померлого [PERSON] , [PERSON] , яким Постановою Фонду від 19.12.2019 року було відмовлено у зв`язку з неможливістю визначення складу сім`ї, на підставі п.2 ч.2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування». 13.12.2019 року до Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - Маріупольське (міське відділення) також надійшла заява від [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника: щомісячні страхові виплати, одноразову допомогу на неповнолітню дитину померлого у розмірі, який дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день, настання права на страхову виплату та одноразову допомогу його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, У виплаті одноразової допомоги у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дитині померлого також як і батькам померлого, було відмовлено на підставі п.2ч.2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» від 23.09.1999р № 1105-XIV, про що складена Постанова відділення від 19.12.2019р № 0533/5791/5791.1/1. 13.02.2020 року [PERSON] звернулася в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій та скасування постанови Фонду соціального страхування № 0533/5791/5791.1/1 від 19.12.2019 року, зобов`язання призначити одноразову допомогу. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.03.2020 року по справі № 200/1711/20-а [PERSON] , яка діяла в інтересах дитини [PERSON] , було відмовлено в задоволенні адміністративного позову. В рішенні суду зазначено, що допомога сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб надається не кожному члену сім`ї, вона у встановленому розмірі виплачується сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві в разі смерті останнього і є неподільною. Також зазначають, що до позовної заяви не додано жодного доказу які саме у позивачів по відношенню до померлого [PERSON] були спільні права та обов`язки, в чому вони виражалися та яким доказом підтверджуються, адже [PERSON] та [PERSON] згідно інформації департаменту адміністративних послуг Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб, на яку посилаються позивачі, означаючи її як довідку від 28.08.2018р., лише зареєстровані за однією адресою. Шлюб між позивачами розірвано 03 вересня 2002 року. Кожен з батьків загиблого просить встановити факт проживання однією сім`єю, при тому що між собою вони не є подружжям і не складають сім`ю у розумінні ч. 2 ст. З Сімейного кодексу України. Просили суд відмовити у задоволенні заяви. У судовому засіданні представники Фонду підтримали зміст відзиву, надали суду пояснення, аналогічні змісту позовних вимог. Також суду пояснили, що протягом судового розгляду справи змінилися обставини, Фонд не є відповідачем по справі, оскільки Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2020 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року скасовано, визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у призначенні неповнолітній [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] страхову виплату одноразову грошову допомогу у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Скасовано постанову Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 19 грудня 2019 року № 0533/5791/5791.1/1. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області призначити неповнолітній [PERSON] законний представник якої [PERSON] (мати) одноразову грошову допомогу у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та виплатити вказану страхову виплату. Фонд дане рішення суду виконав, страхову виплату у розмірі 192100 гривень виплатив законному представнику неповнолітньої [PERSON] [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 311. Також суду пояснили, що за Законом України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» одноразова допомога у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб виплачується сім`ї загиблого. Порядок виплати законодавством не визначений. Один із членів сім`ї за згодою всіх членів сім`ї отримує одноразову допомогу. Законодавством не визначена виплата одноразової допомоги кожному члену сім`ї. Оскільки Фонд виплатив за рішенням суду одноразову допомогу, яка визначена вищевказаним законом, то Фонд виконав всі зобов`язання за цим законом, тому не може нести матеріальну відповідальність перед позивачами. Просили суд відмовити у задоволені позову [PERSON] , позов третьої особи [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , задовольнити. Третя особа [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , позовні вимоги не підтримала, звернулася до суду з самостійними позовними вимогами, які уточнювала, в яких просила суд визнати виключне ( єдине) право [PERSON] , [INFO] , на отримання одноразової допомоги у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». В обґрунтування позову зазначала, що остання належить до сім`ї померлого [PERSON] , перебувала на його утриманні та має виключне (єдине) право на отримання одноразової допомоги у сумі, що дорівнює 100 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, відповідно до п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Крім того зазначає, що [PERSON] зареєстрована за місцем проживання батька, що підтверджується довідкою від 22.11.2019 року. Позивачами не додано доказів фактичного проживання однією сім`єю з померлим, ведення спільного господарства, що вони є непрацездатними особами, які перебували на утриманні померлого, та потребують матеріальної допомоги, тобто документів, які підтверджують право на отримання страхової виплати відповідно до ст. ст. 41,42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Також зазначає, що позивачі не вживали заходів щодо оскарження постанови Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у виплаті одноразової допомоги. Просила суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] , задовольнити її позов у повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, ухвалити рішення суду з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Ухвалою суду від 30 березня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на отримання страхової виплати, треті особи: малолітня [PERSON] та її законний представник [PERSON] , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради. Ухвалою суду від 16 липня 2020 року позовну заяву [PERSON] , діючої як законний представник в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Управляння виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту родинних відносин, визнання права на отримання одноразової допомоги, прийняти до свого провадження та об`єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на отримання страхової виплати, треті особи: малолітня [PERSON] та її законний представник [PERSON] , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради. Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позовних вимог про встановлення факту його проживання з [PERSON] однією сім`єю, визнання його права на отримання страхової виплати, передбаченої ч.6 ст.41 Закону України «По загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у вигляді одноразової допомоги його сім`ї в сумі, що дорівнює 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, закрито провадження у цивільній справі в частині позовних вимог [PERSON] до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, треті особи: малолітня [PERSON] та її законний представник [PERSON] . Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року підготовче провадження у даній цивільні справі закрито. Суд вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується актом Н-1/П затвердженого 05.11.2019. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 3 лютого 2020 року встановлено юридичний факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним сином [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . До Маріупольського міського відділення з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника звернулися батьки померлого [PERSON] , [PERSON] , яким Постановою Фонду від 19.12.2019 року було відмовлено у зв`язку з неможливістю визначення складу сім`ї, на підставі п.2 ч.2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування». Дана постанова позивачами не оскаржувалася, є чинною. [PERSON] був зареєстрований разом з батьками за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою від 29.08.2018 року. Факт проживання [PERSON] разом з батьками за адресою: [ADDRESS] підтверджується показаннями свідків та показаннями третьої особи [PERSON] , яка підтвердила факт його проживання за зазначеною адресою. Так свідки [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивачів, суду пояснили, що [PERSON] , який загинув, проживав разом з батьками. Вони часто бачили батьків та сина разом, коли вони виходили із під`їзду. Знають, що мати готувала їжу, син працював. Свідки [PERSON] , [PERSON] , які працюють разом з позивачкою [PERSON] , суду пояснили, що син позивачки [PERSON] , який загинув, проживав разом з батьками. Вони бачили, як батьки разом з сином купували продукти. Часто їздили разом на машині на базар. Бачили сина, коли він приходив до матері на роботу в лікарню. 13.12.2019 року до Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області також надійшла заява від [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] ,про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника: щомісячні страхові виплати, одноразову допомогу на неповнолітню дитину померлого у розмірі, який дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день, настання права на страхову виплату та одноразову допомогу його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Постановою відділення від 19.12.2019р № 0533/5791/5791.1/1.у виплаті одноразової допомоги у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дитині померлого також як і батькам померлого, було відмовлено на підставі п.2 ч.2 ст. 43 Закону України « Про загальнообов`язкове соціальне страхування». 13.02.2020 року [PERSON] звернулася в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій та скасування постанови Фонду соціального страхування № 0533/5791/5791.1/1 від 19.12.2019 року, зобов`язання призначити одноразову допомогу. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.03.2020 року по справі № 200/1711/20-а [PERSON] , яка діяла в інтересах дитини [PERSON] , було відмовлено в задоволенні адміністративного позову. В рішенні суду зазначено, що допомога сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб надається не кожному члену сім`ї, вона у встановленому розмірі виплачується сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві в разі смерті останнього і є неподільною. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2020 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року скасовано, визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо відмови у призначенні неповнолітній [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] страхову виплату одноразову грошову допомогу у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Скасовано постанову Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 19 грудня 2019 року № 0533/5791/5791.1/1. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області призначити неповнолітній [PERSON] законний представник якої [PERSON] (мати) одноразову грошову допомогу у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та виплатити вказану страхову виплату. В даному рішенні зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Частиною 4 ст. 3 вказаного Кодексу визначено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Неповнолітня [PERSON] на день смерті батька була зареєстрована за адресою свого батька з 18.12.2012 року, що підтверджується довідкою від 22.11.2019 року . Відтак, [PERSON] належить до сім`ї свого померлого батька не тільки як його дитина, а і як особа, як зареєстрована з ним за однією адресою як член його сім`ї, що нівелює позицію відповідача щодо неможливості встановити склад сім`ї померлого. Фонд дане рішення суду виконав, страхову виплату у розмірі 192100 гривень виплатив законному представнику неповнолітньої [PERSON] [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 311. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105-ХІV загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України. Відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону № 1105-ХІV у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Враховуючи вищевикладені норми права суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] в частині визнання її права на отримання страхової виплати у вигляді одноразової допомоги сім`ї загиблого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що передбачено ч.6 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки дана допомога на виконання вищевказаного рішення суду була призначена та виплачена Фондом неповнолітній доньці загиблого [PERSON] [PERSON] в особі її законного представника [PERSON] , тобто право сім`ї на отримання одноразової допомоги у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві реалізоване, Фонд соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, відповідно до норм вищевказаного Закону, не наділений правом двічі визнавати таке право та двічі виплачувати таку допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В п. 1 Постанови N 5 від 31.03.95 р. « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Проаналізувавши вищенаведені норми права, керівні роз`яснення Пленуму ВС України суду дійшов висновку, що для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Судом встановлено, що метою встановлення факту проживання позивачки [PERSON] з її сином [PERSON] однією сім`єю є отримання страхової виплати у вигляді одноразової допомоги сім`ї загиблого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що передбачено ч.6 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». З урахуванням того, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині позову про визнання права позивачки на отримання вищевказаної допомоги, то суд відповідно не знаходить підстав для задоволення позову в частині встановлення факту проживання позивачки [PERSON] з її сином [PERSON] однією сім`єю, оскільки даний факт не буде породжувати юридичні наслідки, відповідно від встановлення цього факту не буде залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивачки [PERSON] , що є підставою для відмови у цій частині її позовних вимог. Суд також не знаходить правових підстав для задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання виключного права на отримання одноразової допомоги у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, в якій визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, до переліку яких не входить такий спосіб як визнання виключного права, внаслідок чого суд вважає такі позовні вимоги юридично неспроможними, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Відмовляючи у задоволенні позовів [PERSON] , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору законного представника [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладає судові витрати, пов`язані з розглядом справи на позивачку [PERSON] , та третю особу, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] .

Outcome: dismissed