Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту. Позов обґрунтований наступними обставинами. 26.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1124339000. Крім того, 26.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, предметом якого стала квартира, за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2007 року, реєстровий номер 342. 29.10.2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «УКРФІНСТАНДАРТ» було укладено договір факторингу № 29/10/1/2019, відповідно до умов якого до нового кредитора перейшли права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 1124339000, від 26.10.2007 року. Того ж дня, 29.10.2019 року, між ТОВ «УКРФІНСТАНДАРТ» та [PERSON] , було укладено договір відступлення прав вимоги № 29-10-1/ФК-19, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В. за реєстровим номером 1318, згідно якого, ТОВ «УКРФІНСТАНДАРТ» передає, а [PERSON] приймає права вимоги за договором іпотеки, посвідченого 26.10.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 342, укладеного між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] , відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] . Як зазначає позивач, вона має намір зареєструвати за собою право власності на іпотечне майно, однак, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 22 жовтня 2019 року, постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, серії та номер: 40362505, від 18.04.2014 року, про накладення арешту майна боржника та заборона на його відчуження, на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт (реєстраційний номер 5508612, від 29.04.2014 року). У зв`язку викладеними обставинами, позивач звернулась із вказаним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, до суду її представник надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. (а. с. 77) Представник третьої особи - Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1124339000. (а. с. 6 - 13) Окрім того, 26.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, предметом якого стала квартира, за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2007 року, реєстровий номер 342. (а. с. 14 - 15) Також, згідно договору факторингу № 29/10/1/2019, укладеного 29.10.2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «УКРФІНСТАНДАРТ», до нового кредитора перейшли права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 1124339000, від 26.10.2007 року. (а. с. 16 - 18) Крім того, наведене підтверджується актом прийому-передачі документації та прав вимоги, від 29.10.2019 року (а. с. 19 - 20) Окрім того, 29.10.2019 року, між ТОВ «УКРФІНСТАНДАРТ» та [PERSON] , було укладено договір відступлення прав вимоги № 29-10-1/ФК-19, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В. за реєстровим номером 1318, згідно якого, ТОВ «УКРФІНСТАНДАРТ» передає, а [PERSON] приймає права вимоги за договором іпотеки, посвідченого 26.10.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 342, укладеного між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] , відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] . (а. с. 21 - 23) Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 22 жовтня 2019 року, постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, серії та номер: 40362505, від 18.04.2014 року, про накладення арешту майна боржника та заборона на його відчуження, на квартиру [ADDRESS] накладено арешт (реєстраційний номер 5508612, від 29.04.2014 року). (а. с. 24 - 26) Згідно висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки № 03201, від 24.09.2019 року, ринкова вартість об`єкта оцінки - житлової двокімнатної квартири [ADDRESS] , станом на дату проведення оцінки складає 622536 (шістсот двадцять дві тисячі п`ятсот тридцять шість гривень) грн. (а. с. 27) За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). В силу ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. 3 зазначеного Закону, пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутись до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що обставини, якими [PERSON] доводить свої вимоги про звільнення майна з-під арешту знайшли підтвердження в ході судового розгляду та підтверджуються відповідними доказами, дослідженими в судовому засіданні, оскільки наявність арешту на нерухоме майно, іпотекодержателем якого вона є, порушує її право на реєстрацію права власності на вказане іпотечне майно, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved