Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання членом сімї наймача та визнання права користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач аргументував тим, що 21.11.2011 року померла [PERSON], про що Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 26.11.2011р. було внесено відповідний актовий запис №2833 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №285097. [PERSON] до моменту смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. Померла приходилась позивачу - [PERSON] двоюрідною сестрою. Перебуваючи із [PERSON] у родинних стосунках та допомагаючи їй у господарстві, а також у звязку з тим, що [PERSON] була хворою людиною та потребувала сторонньої допомоги, позивач з її усного дозволу вселився у квартиру. Позивач зазначає, що він вселився в квартиру як член сім'ї наймача - [PERSON], постійно проживав у квартирі, вів з [PERSON] спільне господарство, іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням ними укладено не було. Після смерті [PERSON] за рахунок [PERSON] було здійснено її поховання, він продовжує проживати у квартирі, утримувати її у належному санітарно-техні\-чному стані, виконує інші зобовязання, що випливають із договору найму жилого приміщення. На підставі цього позивач вважає що набув рівного з наймачем права користування квартирою. Як вказує позивач, не зважаючи на те, що він з квітня 2010 року по теперішній час постійно проживає в квартирі, вів з [PERSON] спільне господарство, йому до сьогодні не видано жодних правовстановлюючих документів на квартиру. В звязку з цим, зі слів позивача, він не має можливості зареє\-струватись у квартирі та офіційно здійснювати свої права та виконувати обовязки щодо квартири. Оскільки [PERSON] померла, то здійснити реєстрацію у квартирі не є можливим без належного оформлення його права користування жилим приміщенням квартири. Позивач просить визнати його членом сім'ї [PERSON], визнати за ним право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], визнати його наймачем зазначеної квартири, а також зобов'язати Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради переоформити на ім'я [PERSON] особовий рахунок на квартиру за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, а також обставини заявленого позову та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила суд відмовити в задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 21.11.2011 року [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO] - померла. Відповідно до розпорядження №182 виданого головуючим виконкому Приморської Райради депутатів трудящих, на підставі рішення виконкому Приморської Райради депутатів трудящих №126 від 03.03.1978 року, було відкрито особовий рахунок гр. [PERSON], яка займала житлову площу, однією кімнатою, площею 22,23 кв.м. [ADDRESS] з правом укласти договір найму цієї житлової площі. Сімя складалася з 2 осіб. Раніше існуючий особовий рахунок на імя гр. [PERSON] закрито. З зазначених підстав, суд приходить до висновку, що з березня 1978 року основним наймачем квартири була донька [PERSON] та [PERSON]- [PERSON], яка 23 квітня 2008 року померла. Матеріалами справи підтверджується, що після смерті [PERSON] основним наймачем стала онука [PERSON] [PERSON], яка 21 листопада 2011 року також померла. Згідно документів, наданих до суду стороною відповідача встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у 2012 році зверталися до Малиновського районного суду міста [PERSON] раніше з позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про зобовязання укласти договір найму. Як вбачається з рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 травня 2013 року по справі №1519/3315/2012, в задоволені позову [PERSON], [PERSON] до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про зобовязання укласти договір найму відмовлено. Зазначеним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 травня 2013 року по вказаній справі №1519/3315/2012, судом було встановлено, що [PERSON] з 20 липня 1994 року зареєстрований в [INFO], про що свідчить зокрема відмітка в паспортному документі особи. Згідно розпорядження органу приватизації №123566 від 28 травня 1998 року, вказана квартира була набута [PERSON] та [PERSON] у власність в порядку приватизації. З документу вбачається, що основним наймачем вказаної квартири є [PERSON] Згідно паспорту, [PERSON] зареєстрований в [INFO] з 12 грудня 2003 року по час розгляду справи.(а.с.35-36). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.11.2013 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 травня 2013 року залишено без змін.(а.с. 37-38). Вказане рішення набрало законної сили. Також, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року по справі №521/15300/14-ц, за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради до [PERSON] про виселення, позовні вимоги було задоволено та прийнято рішення про виселення [PERSON] із займаного житлового приміщення в [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення.(а.с.39-40). Під час слухання вказаної справи, судом досліджувались питання щодо проживання [PERSON] у спірній квартирі. Статтею 14 ЦПК України зазначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, як вбачається з паспорту [PERSON], [INFO], на сторінці № 11 вказаного документу зазначено місце його реєстрації: [ADDRESS], реєстрація з 12.12.2003 року.(а.с.5). Відповідно до ч.1\~ст. 58 ЖК України,\~\~на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його найма\-чем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право, у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення, належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму, спір може бути вирішено в судовому порядку. Частиною 2 ст. 64 ЖК України встановлено, що до членів\~\~сім'ї наймача належать дружина наймача,\~\~їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~\~постійно\~\~проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. \~\~Пунктом 13.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли\~\~в практиці застосування судами Житлового кодексу України» N 2 від 12.04.85р. Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право) Верховного суду України від 26 травня 2001 року, оскільки за змістом статей 64,65 ЖК наймач і члени сімї, що проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, особа яка вселилась до наймача як член сімї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду, або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання. За змістом ст.65 ЖК особою, яка проживає у наймача жилого приміщення як член його сімї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею жилому приміщенні. Також, позивачем в якості доказів проживання у спірній квартирі викликано було свідків у судове засіданя. Так, згідно пояснень [PERSON], коли [PERSON] хворіла, то до неї весь час ходили її родичі: брат [PERSON] і його мама. Відповідно до показань [PERSON], коли [PERSON] хворіла, то до неї приходили часто [PERSON] і його мати. Свідок [PERSON] також у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] і його мати доглядали хвору [PERSON] , а потім його мати займалась похоронами померлої. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Сторони та інші особи, що беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не можу гуртуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведений факт, що він постійно проживав з померлою, як член однієї сім'ї тривалий\~\~час. Крім того, позивач до теперішнього часу зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням, тобто він забезпечений житловою площею.

Outcome: dismissed