Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

До суду 14.09.2020 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Одеська товарна біржа, за яким позивачка просила: визнати дійсним договір\~№3445\~купівлі-продажу\~нерухомого майна\~-\~квартири [ADDRESS] ,\~укладений між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~від імені\~яких на\~підставі довіреності\~діяла [PERSON] ,\~як продавців,\~та покупцем\~ [PERSON] на\~Одеській товарній\~біржі 28.06.1994\~року,\~зареєстрований в\~ОМБТІ. Також просила визнати за нею право власності на спірну квартиру. В обґрунтування\~позову зазначила,\~що 28.06.1994\~року [PERSON] ,\~яка діяла\~на підставі\~довіреності від\~імені [PERSON] \~та [PERSON] ,\~як продавців,\~та позивач\~ [PERSON] ,\~як покупець,\~уклали на\~Одеській товарній\~біржі договір\~№3445\~купівлі-продажу\~нерухомого майна,\~придбавши у\~відповідачів квартиру\~ [ADDRESS] ,\~яка складається\~з двох\~кімнат,\~житловою площею\~27,1\~кв.м, загальною площею 43,0 кв.м. Зазначена квартира належала відповідачам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04.02.1994 року. Позивачка посилалася на те, що сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору. Зазначений договір був зареєстрований в ОМБТІ 10.08.1994 року та вчинено запис у реєстровій книзі 81 пр, стор. 189, р.№423, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. У зв`язку з тим, що вона не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, через відсутність у неї нотаріально посвідченого договору, позивачка змушена була звернутися до суду з зазначеним позовом. До суду 23.09.2020 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідачів. Ухвалою суду від 08.10.2020 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на 12.11.2020 року. У судове засідання призначене на 12.11.2020 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 20.01.2021 року. 19.01.2021 року представник [PERSON] адвокат Моргун Н.В. надала суду клопотання, яким просила долучити до матеріалів справи довідку КП «БТІ» ОМР за №519612.72.20 від 13.11.2020 року. Також в зазначеному клопотанні відмовилася від позовних вимог щодо визнання права власності. У судове засідання призначене на 20.01.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 28.01.2021 року. У судове засідання призначене на 28.01.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 23.02.2021 року. Ухвалою суду від 23.02.2021 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Одеська товарна біржа, про визнання права власності закрито. У судове засідання призначене на 23.02.2021 року [PERSON] не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивачки [PERSON] щодо розгляду справи за відсутністю сторони позивача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяв щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не надано. Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судові засідання призначені на 20.01.2021 року, 28.01.2021 року та 23.02.2021 року були викликані через оголошення у пресі. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 25.02.2021 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що 28.06.1994 року позивачка [PERSON] уклала на Одеській товарній біржі договір №3445 купівлі-продажу нерухомого майна, придбавши у відповідачів [PERSON] та [PERSON] , від імені яких, на підставі довіреностей №11-1347, №12-2082 від 11.05.1994 року, засвідчених Першою Одеською держнотконторою, діяла [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат, житловою площею 27,1 кв.м, загальною площею 43,0 кв.м (а.с.7-10). З договору вбачається, що зазначена квартира належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04.02.1994 року (а.с.8). Зазначений договір був зареєстрований в ОМБТІ за №81пр. стор.188, р.№423, запис про право власності вчинено 09.08.1994 року (а.с.10). З технічного паспорту від 28.06.1994 року на квартиру вбачається, що остання складається з двох кімнат, загальна площа квартири 43,0 кв.м, житловою 27,1 кв.м (а.с.14). З відповіді КП «БТІ`Одеської міської ради від 13.11.2020 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] в комунальному підприємстві зареєстроване за « [PERSON] » (ПІБ вказане російською мовою згідно запису у реєстровій книзі) на підставі договору №3445 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською товарною біржею 28.06.1994 року. Реєстрація від 10.08.1994 року (запис у реєстровій книзі: 81 пр, стор. 189, р.№423). Крім того в відповіді КП «БТІ`Одеської міської ради від 13.11.2020 року зазначено, що при внесенні даних 10.08.1994 року у штамп про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , була допущена технічна помилка в частині зазначення дати реєстрації права власності та номеру сторінки реєстрової книги, на якій був зроблений запис про реєстрацію права власності, а саме було вказано: «09.08.1994 р.» та стор. «188». Вірним слід вважати: «10.08.1994 р.» та «стор. 189» (а.с.57) На теперішній час у позивачки виникають проблеми, через відсутність у неї нотаріально посвідченого договору. Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, договір №3445 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , загальною площею 40,3 кв.м, укладений 28.06.1994 року на Одеській товарній біржі між продавцями [PERSON] та [PERSON] , від імені яких, на підставі довіреностей №11-1347, №12-2082 від 11.05.1994 року, засвідчених Першою Одеською держнотконторою, діяла [PERSON] , та покупцем [PERSON] , підлягає визнанню дійсним. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст.15, 16 ЦК України та ст.ст.1, 4, 5 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Суд вважає, що позивач позбавлений з урахуванням викладених причин розпорядитися належним їй майном, таким чином цей спір підлягає розгляду судом, а за результатами такого розгляду встановлено, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved