Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача в свою користь 107880,10 грн. боргу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03 березня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого він позичив відповідачу 100000 грн., які він зобов`язувався повернути в строк до 01 травня 2016 року. Станом на 18 липня 2016 року, внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань перед [PERSON], виникла заборгованість по виконання вказаного договору в загальному розмірі 107880,10 грн., з них: 100000 грн. - заборгованість з основної суми позики, 7241 грн. - заборгованість по процентах та 639 грн. три проценти річних від заборгованої суми, які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, одна від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинах, хоча про день, час та місце розгляду справи йому було повідомлено належним чином через опублікування оголошення в прессі. Представник позивача не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказах. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено наступні факти. Згідно договору позики грошових коштів № 030316 [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 100000 грн., які останній зобов`язувався повернути в строк до 01 травня 2016 року (а.с.4). Як вбачається з квитанції від 05 березня 2016 року філії «КиївСіті» відділення «Індустріальне» ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] перерахував на рахунок [PERSON] 100000 грн. (а.с.5). Розпискою від 03 березня 2016 року [PERSON] підтвердив, що позичив в борг у [PERSON] 100000 грн. на умовах договору позики (а.с.6). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається із змісту ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд, беручи до уваги те, що оскільки відповідачем боргові зобов`язання перед позивачем не виконані, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь позивача 1080 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved