Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 13.05.2021 року звернулось комунальне підприємство « Житлово-комунальний сервіс « Вузівський» ( далі по тексту КП ЖКС Вузівський ) із позовом про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з [PERSON] у загальному розмірі 18444,60 грн., та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позивач просив розглянути справу у спрощеному провадженні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач . яка є власницею квартири, у багатоквартирному будинку що знаходиться на балансі позивача, та споживачем житлово-комунальних послуг з 01.06.2010 року по грудень 2020 року не виконувала свої зобов`язання по оплаті наданих житлово-комунальних послуг у повному обсязі , у зв`язку із чим виникла заборгованість з оплати вивозу сміття та утримання будинку та прибудинкової території. Крім того представником позивача зазначено, що факт звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу по стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого судом 28.11.2014 року було видано судовий наказ який ухвалою суду від 13.02.2015 року за заявою боржника було скасовано, згідно правового висновку Верховного Суду зробленому 21.01. 2015 року, свідчить про переривання строку позовної давності, та наявність у позивача права вимагати стягнення заборгованості за вказаний строк. Відповідач надала письмовий відзив в якому зазначила, що строк позовної давності звернення до суду із позовом встановлений у три роки, а крім того позивачем не доведено а ні факту надання відповідних послуг а ні факту наявності відповідної заборгованості. Крім того відповідачем було надано до суду заява про вихід із спрощеного провадження враховуючи складність даної справи. При розгляді даного питання суд приймає до уваги розмір позовних вимог 18444,60 грн., а також предмет позову : стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, вважає відсутність підстав для розгляду справи у загальному порядку, так як відповідне клопотання не містить конкретних обґрунтувань складності даної справи та неможливість у письмовому вигляді надати докази та письмові пояснення щодо спростування позовних вимог та доказів наданих позивачем. Ухвалою суду від 09.07.2021 року було залишено без задоволення відповідне клопотання відповідача. Як встановлено при розгляді даної справи відповідач є власником квартири [ADDRESS] , зареєстрована за даною адресою як мешканець квартири, та має особистий рахунок для сплати житлово-комунальних послуг № [NUMBER] . Позивачу у відповідності до розпорядження міського голови №97-01 від 28.01.2003 року « Про передачу майна в повне господарське відання комунальним підприємствам «Дирекція єдиного замовника» КП ЖКС Вузівський, передано у повне господарське відання багатоквартирний будинок, в якому розташована квартира відповідачки. 24.11.2016 року виконавчим комітетом Одеської міської ради прийнято рішення №385 « Про внесення змін до рішення виконавчого комітету ОМР від 30.07.2015 року , яким скасовані тарифні відносини у м. Одесі з 01.07.2015 року. 07.04.2017 року у м. Одесі оголошено конкурс з призначення управителів в багатоквартирних будинках, в яких не створені об`єднання співвласників та 23.05.2017 року з переможцем конкурсу КП ЖКС Вузівський укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] на умовах визначених конкурсною комісією , який у подальшому було припинено за взаємною згодою сторін та укладено договір №14 від 27.12.2018 року. По обслуговуванню житлового будинку, в якому розташована квартира відповідачки, позивачем визначено ціну на послугу з управління згідно переліку, затвердженому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2016 року №150 « Про затвердження Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку. Перелік складових послуги з управління багатоквартирним будинком , затверджений Наказом №150, крім окремої статті «Винагорода управителю» співпадає з переліком послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території відповідно до порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкової територій, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869. Наказом №150 для управителів багатоквартирних будинків, які визначені переможцями на відповідних конкурсах не передбачено встановлення тарифів на послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону). Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Таким чином судом встановлено що між [PERSON] як споживачем, враховуючи наявність у її власності квартири у багатоквартирному будинку в якої вона проживає та КП ЖКС Вузівських як замовником житлово-комунальних послуг по збиранню та вивезенню побутових відходів ( сміття ) мешканців будинку та виконавцем/замовником робіт з утримання будинку в якому розташована квартира відповідачки, виникли правовідносини по наданню та оплаті житлово-комунальних послуг. У відповідності до вимог п.2 ст. 27 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання неналежної якості послуг з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг, за результатами якої складається акт-претензія. Згідно вимог ч.2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачем не надано доказів складення відповідних актів-претензій або доказів відмови управителя з`являтись для перевірки якості наданих послуг або відсутності їх надання. Судом не перевіряється кожний окремий доказ надання управителем житлово-комунальних послуг по утриманню будинку та прибудинкової території та актів прийняття послуг так як відсутні вимоги закону про обов`язковість складення відповідного акту по кожної наданої послуги враховуючи що у загальному розумінні правовідносин по наданню житлово-комунальних послуг споживачем сплачується не кожна окрема послуга а сукупність дій управителя по утриманню будинку та прибудинкової території. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку що позивачем доведено наявна заборгованість відповідачки по сплаті за надані послуги з 01.06.2010 року по грудень 2020 року яки пов`язані із утриманням будинку та прибудинкової території та вивезенню сміття. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 30 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 48 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16(пункт 138)). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України). У даному випадку позовна заява подана до суду 13.05.2021 року та містить вимоги про стягнення заборгованості за період з червня 2010 року по грудень 2020 року. З боку відповідачки у відзиві на позов зазначено про порушення строку позовної давності заявлених вимог. Позивачем обґрунтована позицію по строку давності правовим висновком Верховного Суду від 2015 року про те, що строк позовної давності переривається зверненням до суду із заявою про надання Судового Наказу, а тому звернення позивачем із відповідною заявою у 2014 році переривало строк позовної давності. При розгляді даного питання судом враховується позиція Великої палати Верховного Суду викладена у постанові від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17 про те, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною; Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Про розгляді даного питання Велика Палата Верховного Суду відійшла від правової позиції викладеної раніше у постановах Верховного Суду. Таким чином факт звернення із відповідними заявами не перериває строку позовної давності визначеної законодавцем у три роки а тому до позовних вимог які стосуються строком з червня 2010 року до березня 2018 року ( більш ніж три роки до подання відповідної позовної заяви, та з урахуванням того що заборгованість за квітень 2018 року виникла після 21 травня 2018 року ) судом застосовуються приписи ст. 267 ЦПК і відмовляє у задоволенні зазначених позовних вимог. При встановленні розміру заборгованості яка підлягає стягненню судом, з урахуванням розрахунку помісячної заборгованості наданого позивачем, від загальної суми заборгованості у розмірі 18444,60 грн. відраховується сума заборгованості у розмірі 9172,80 грн. яка стосується строку з червня 2010 року до березня 2018 року, а тому розмір заборгованості який підлягає стягненню з [PERSON] на користь КП ЖКС Вузівський визначається з квітня 2018 року по грудень 2020 року у розмірі 9271,80 грн. \~Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). В даному випадку з загальної суми сплаченого позивачем при подачі позовної заяви судового збору у розмірі 2270,0 гривні суд вважає що пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1141,0 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial