Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у вересні 2016 року надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красота та здоровя», Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними договорів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. Позивачі в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що позивачі придбали товари у ТОВ «Красота та здоровя» на загальну суму в розмірі 47692,66 грн., отримавши при цьому кредит в ПАТ «Альфа-Банк», а саме: - 15 серпня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Краса та здоровя» укладено договір купівлі-продажу № 00475, за умовами якого позивач за рахунок кредитних коштів, отриманих від банку-партнеру цього товариства ПАТ «Альфа-банк» придбала комплект косметики «Desheli» на загальну суму 15\~500,00 грн.; - 15 серпня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 401644192, за яким позивачу було надано у кредит грошові кошти в розмірі 12\~272,44 грн. зі сплатою 01% річних та строком повернення 18 серпня 2016 року на купівлю товару, зазначеного у специфікації № 401644192 від 15 серпня 2014 року; - 11 липня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Краса та здоровя» укладено договір купівлі-продажу № 00372, за умовами якого позивач за рахунок кредитних коштів, отриманих від банку-партнеру цього товариства ПАТ «Альфа-банк» придбала комплект косметики «Desheli» на загальну суму 15\~500,00 грн.; - 11 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 401632955, за яким позивачу було надано у кредит грошові кошти в розмірі 13\~286,16 грн. зі сплатою 01% річних та строком повернення 14 липня 2016 року на купівлю товару, зазначеного у специфікації № 401632955 від 11 липня 2014 року; - 18 травня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Краса та здоровя» укладено договір купівлі-продажу № 00088, за умовами якого позивач за рахунок кредитних коштів, отриманих від банку-партнеру цього товариства ПАТ «Альфа-банк» придбала комплект косметики «Desheli» на загальну суму 14 000,00 грн.; - 18 вересня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Краса та здоровя» укладено договір купівлі-продажу № 00563, за умовами якого позивач за рахунок кредитних коштів, отриманих від банку-партнеру цього товариства ПАТ «Альфа-банк» придбала комплект косметики «Desheli» на загальну суму 15\~500,00 грн.; - 18 вересня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 401654776, за яким позивачу було надано у кредит грошові кошти в розмірі 11\~474,49 грн. зі сплатою 01% річних та строком повернення 19 вересня 2016 року на купівлю товару, зазначеного у специфікації № 401654776 від 18 вересня 2014 року. Вчинення зазначених правочинів з боку позивачів відбулось внаслідок того, що в період з березня місяця 2014 року по серпень місяць 2014 року позивачам дзвонили оператори салону ТОВ «Краса та здоровя» тривалий час у навязливій формі та запрошували відвідати спа-салон торгівельної марки «Дешелі» для проходження безкоштовного тестування косметичних послуг, при цьому жодним разом не повідомляли, що це торгова організація і всі товари, які будуть використовуватися в процедурах, будуть продаватися в кредит. Кожний позивач окремо звертався до продавця товару та до правління банку з претензіями, заявами, скаргами про відкликання згоди на отримання кредитних коштів, про припинення нарахування пені та штрафних санкцій, з проханням розірвати договори та прийняти назад товари, які є неналежної якості і які є небезпечні у використанні та спричиняють побічні явища. Позивачі вважають, що зміст зазначених договорів суперечить встановленим в них умовах в частині неналежного виконання договірних зобовязань. Має місце невідповідність щомісячних платежів відносно товару та послуг в кредит, тобто ціна товару та послуг не відповідає умовам договорів купівлі-продажу. На думку позивачів суми кредиту та суми вказані у договорах на придбання товарів та послуг істотно відрізняються, що робить договори недійсними, такими, що порушують права позивачів. У звязку із зазначеним позивачі просили визнати недійсними укладені між ними та відповідачами договори купівлі-продажу та кредиту; стягнути з відповідачів на користь позивачів моральну шкоду по 10\~000,00 грн. на кожного з позивачів, а також витрати по сплаті судового збору. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями указану справу автоматизованою системою розподілено для розгляду судді Черновському Г.В., але у звязку із звільненням указаного судді з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 04 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П. Ухвалою від 04 жовтня 2016 року суддею Ходаківським М.П. прийнято справу до свого провадження.\~ Представник позивачів надала заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, наполягала на задоволені позову у повному обсязі. Від представника ПАТ «Альфа-Банк» на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову як безпідставному. Представники відповідачів ТОВ «Краса та здоровя» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 15 серпня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Краса та здоровя» укладено договір купівлі-продажу № 00475, за умовами якого позивач за рахунок кредитних коштів, отриманих від банку-партнеру цього товариства ПАТ «Альфа-банк» придбала комплект косметики «Desheli» на загальну суму 15 500,00 грн. Умовами договору також передбачено, що у разі купівлі косметики у кредит її вартість становитиме 11\~622,00 грн. (том 1 а.с. 17-19, 188). 15 серпня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 401644192, за яким позивачу було надано у кредит грошові кошти в розмірі 12 272,44 грн. зі сплатою 01% річних (в договорі прописом зазначено «нуль цілих одна сотих відсотка відсотків») та строком повернення 18 серпня 2016 року на купівлю товару, зазначеного у специфікації № 401644192 від 15 серпня 2014 року. Умовами договору також передбачено сплату комісійної винагороди (том 1 а. с. 21-22). 11 липня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Краса та здоровя» укладено договір купівлі-продажу № 00372, за умовами якого позивач за рахунок кредитних коштів, отриманих від банку-партнеру цього товариства ПАТ «Альфа-банк» придбала комплект косметики «Desheli» на загальну суму 15 500,00 грн. Умовами договору також передбачено, що у разі купівлі косметики у кредит її вартість становитиме 12\~675,00 грн. (том 1 а.с. 29-31). 11 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 401632955, за яким позивачу було надано у кредит грошові кошти в розмірі 13 286,16 грн. зі сплатою 01% річних (в договорі прописом зазначено «нуль цілих одна сотих відсотка відсотків») та строком повернення 14 липня 2016 року на купівлю товару, зазначеного у специфікації № 401632955 від 11 липня 2014 року (том 1 а.с. 39, 194). 18 травня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Краса та здоровя» укладено договір купівлі-продажу № 00088, за умовами якого позивач за рахунок кредитних коштів, отриманих від банку-партнеру цього товариства ПАТ «Альфа-банк» придбала комплект косметики «Desheli» на загальну суму 14 000,00 грн. Умовами договору також передбачено, що у разі купівлі косметики у кредит її вартість становитиме 10\~020,00 грн. (том 1 а.с. 58-60). 18 травня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 401615692, за яким позивачу було надано у кредит грошові кошти в розмірі 10\~659,57 грн. зі сплатою 01% річних (в договорі прописом зазначено «нуль цілих одна сотих відсотка відсотків») та строком повернення 19 травня 2016 року на купівлю товару, зазначеного у специфікації № 401615692 від 18 травня 2014 року (том 1 а.с. 191, 203). 18 вересня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Краса та здоровя» укладено договір купівлі-продажу № 00563, за умовами якого позивач за рахунок кредитних коштів, отриманих від банку-партнеру цього товариства ПАТ «Альфа-банк» придбала комплект косметики «Desheli» на загальну суму 15 500,00 грн. Умовами договору також передбачено, що у разі купівлі косметики у кредит її вартість становитиме 11 245,00 грн. (том 1 а.с. 81-83, 209). 18 вересня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 401654776, за яким позивачу було надано у кредит грошові кошти в розмірі 11 474,49 грн. зі сплатою 01% річних (в договорі прописом зазначено «нуль цілих одна сотих відсотка відсотків») та строком повернення 19 вересня 2016 року на купівлю товару, зазначеного у специфікації № 401654776 від 18 вересня 2014 року (том 1 а.с. 86). В матеріалах справи міститься копія висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/101049 від 16 жовтня 2012 року, проведеної щодо косметичних засобів для догляду за шкірою обличчя та тіла ТМ Desheli (том 1 а.с. 97), проте згідно з листом державної санітарно-епідеміологічної служби України №1180 від 13 листопада 2015 року за період з 01 січня 2013 року по 12 листопада 2015 року експертиз щодо косметичної продукції торгівельної марки «Дешелі» не провадилось, висновків державною санітарно-епідеміологічною експертизою на цю продукцію не видавалось (том 1 а. с. 103-106). Позивачі неодноразово звертались до ТОВ «Краса та здоровя», а також до ПАТ«Альфа-Банк» з претензіями, заявами, скаргами про відкликання згоди на отримання кредитних коштів, про припинення нарахування пені та штрафних санкцій, з проханням розірвати договори та прийняти товари, які є неналежної якості, і які є небезпечні у використанні та спричиняють побічні явища, проте такі звернення не були задоволені. Судом також встановлено, що між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 21 червня 2016 року був укладений договір факторингу № 1 відповідно до умов якого останнє набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними ПАТ «Альфа-Банк» з фізичними та юридичними особами, в тому числі за зазначеними вище кредитними договорами, укладеними з позивачами (том 1 а.с. 161-166, 167, 168-179). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ст. 57, 58, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 16 ЦК України на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~ст. 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Згідно із ч. 2\~ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Положеннями\~ст. 15 ЦК України\~визначено, що судовому захисту підлягає лише порушене, оспорюване або невизнане право. Згідно з п. 2. ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі, в тому числі про: кредитні умови, зокрема: орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; к) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Частиною 2 п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначається, зокрема, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача. Доказів того, що зазначена інформація була надана позивачам суду не надано. Відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно з п. 1. ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо споживачі в випадку виявлення в товарі недоліків, які не були оговорені продавцем, вправі відмовитися від виконання договорів купівлі-продажу та вимагати повернути сплатити сплачену суму за неналежної якості товар. Якщо споживачам не була надана достовірна, своєчасна інформація про товар (роботу та послуги) його використання, перед укладанням договорів, споживачі можуть вимагати від продавців (виконавців) відшкодувати збитки, спричинені безпідставним ухиленням від укладання договорів, а якщо договори були укладені в розумний строк відмовитися від їх виконання та вимагати повернення сплачених коштів за товари та відшкодування збитків. Статтею 17 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобовязаний у триденний строк з дня одержання від споживачів письмової згоди організувати проведення експертизи продукції, але Відповідачі жодних експертиз не проводив відносно свого товару. Відповідно до Технічного регламенту «Про парфумерна-косметичну продукцію» маркування проводиться шляхом нанесення інформації про товар не тільки на споживчу тару, а також на ярлики, або у супровідної документації з урахуванням, передбачених чинним законодавством. Як вбачається з Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №833 від 15 червня 2006 року, забороняється продавати товари, на яких відсутні маркування товару, або прострочені, або вказані неналежним чином (пункт 17). Судом встановлено, що косметичні товари придбані позивачами не містять належного маркування. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що при укладенні оскаржуваних договорів, укладених між позивачами та відповідачами були порушені вказані вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», у звязку з чим суд приходить до висновку про можливість визнання недійсними цих договорів. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому пунктом 4 вказаної Постанови Пленуму передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Так, позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення їм моральних страждань та не зазначено в чому саме полягали їхні моральні страждання. Також позивачами не надано доказів на підтвердження зміни способу їхнього життя. Окрім того, позивачами зазначено, що спричинену їм моральну шкоду вони оцінюють в 10\~000,00 грн. кожна. В той же час, в своєму позові позивачі не зазначив з яких міркувань та критеріїв вони виходили оцінивши свої моральні страждання саме в таку суму. Ураховуючи результат розгляду даної цивільної справи, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів ТОВ «Краса та здоровя», ПАТ «Альфа-Банк» (щодо яких ухвалено рішення) на користь позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] (якими було сплачено судовий збір) витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial