Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, в якій позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 березня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач зовсім припинив приймати участь у житті та вихованні дитини, матеріальну допомогу не надає, не займається здоров`ям, вихованням, духовним і фізичним розвитком дитини. Дитина по теперішній час проживає разом із матір`ю. Відповідач з дитиною не спілкується з моменту її народження, зустрічами із дитиною нехтує, в житті і розвитку не грає ніякої ролі, батьківської турботи не відчуває, батьківської допомоги в розвитку і розумінні дитиною свого місця в житті не надає. Вказує, що відповідач неодноразово був засуджений. Фактично їх спільна дитина виховується позивачкою та її батьками За час окремого проживання відповідач не намагався налагодити відносини із сином, його долею не цікавився. До Органу опіки та піклування за захистом своїх прав, як батько дитини не звертався. Зазначає, що вона самостійно займається вихованням сина, забезпечує його усім необхідним для життя і виховання, займається його оздоровленням, придбає одяг, іграшки, створює повноцінні умови для життя і здоров`я дитини. Отримувати аліменти на утримання дитини бажання не має. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2021 року закрито підготовче судове засідання та вказану цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. [PERSON] надала заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності. [PERSON] надав заяву, у якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив розглянути за його відсутності. Представник відповідача надала заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази та отримані на запит суду матеріали від приватного нотаріуса щодо спадкоємців на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що 20 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №\~337. 30 березня 2018 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області у справі №\~263/2029/18 ухвалено рішення, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно з довідкою № 97 від 09 квітня 2021 року, виданою ТОВ «Житло-22» [PERSON] разом із сином [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Маріуполя» від 25 травня 2021 року № 86.2-16640-86.1 [PERSON] , [INFO] , спостерігається у КНП «ЦПМСД № 2», задекларований у лікаря-педіатра [PERSON] . На «Д» обліку не перебуває, соматично здоровий, за останній час до лікаря не звертався. Про стан здоров`я піклується мати [PERSON] , усі рекомендації лікаря виконує. Роль батька у піклуванні про стан здоров`я дитини невідома, до амбулаторії з`являвся тільки при народженні дитини. Так, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради 22 жовтня 2021 року питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , залишено на розсуд суду, про що складений відповідний висновок. Зі змісту довідки від 12 травня 2021 року № 115 убачається, що [PERSON] навчається у 1-В класі КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 53 Маріупольської міської ради Донецької області. Мати дитини [PERSON] бере участь у вихованні дитини (відвідує батьківські збори, забирає дитину зі школи, цікавиться навчанням). Батько дитини [PERSON] не бере участь у вихованні сина (не відвідує батьківські збори, не забирає дитину зі школи, не цікавиться навчанням). [PERSON] працює у ТОВ «Фінод» з 03 липня 2020 року на посаді касира, дохід за період з 03 липня 2020 року по 30 квітня 2021 року складає 53368,48 грн., що підтверджується довідкою, виадною директором ТОВ «Фінод». За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Проводячи оцінку досліджених доказів, суд вважає, що вони відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотив, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то суд вважає, що із змісту підстав позову, досліджених судом доказів вбачається невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною. В обсязі, необхідного для її самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини і допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Згідно з ч. 4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо свого сина, не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує та не спілкується із дитиною, без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин, враховуючи визнання позову відповідачем, приймаючи до уваги висновок комісії з прав дитини, необхідно дійти висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.

Outcome: approved