Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до ВАТ Содовий завод про стягнення індексації заробітної плати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 27.07.1985 року по 01.06.2001 року вона працювала у відповідача ВАТ Содовий завод апаратником цеху фосфорних продуктів. Рішенням Словянського міського суду (справа № 2-3017-97) від 24 жовтня 1997 року було стягнуто з ВАТ Содовий завод на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 921 грн. 51 коп. При її звільненні з підприємства відповідач був зобовязаний провести з нею повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем підприємства. В травні 2016 року їй була виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 921 грн. 51 коп. У звязку з наведеним просить суд стягнути на свою користь з ВАТ Содовий завод індексацію заробітної плати за період затримки виконання рішення Словянського міського суду з 01 листопада 1997 року по 01 серпня 2016 року у сумі 8219 грн. 78 коп. У судовому засіданні [PERSON] підтвердила заявлені вимоги, навила доводи аналогічні доводам позовної заяви та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства Содовий завод в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.14), надала заяву про розгляд справи без своєї участі, просила у задоволенні позову відмовити (а.с.15). Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 27.07.1985 року по 01.06.2001 року працювала у відповідача ВАТ Содовий завод (а.с.5-7). Відповідно до наказу № 142 від 01.06.2001 року звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Рішенням Словянського міського суду від 24.10.1997 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість з заробітної плати у розмірі 921 грн. 51 коп. (а.с.2). У травні 2016 року позивачу була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 921 грн. 51 коп. Позивач просить суд стягнути індексацію заробітної плати, що була стягнена судовим рішенням та фактично виплачена у травні 2016 року, привівши розрахунок, за яким суму заборгованості, стягнену рішенням Словянського міського суду від 24 жовтня 1997 року помножив на приріст індексу споживчих цін за період з 01 листопада 1997 року по 01 травня 2016 року та визначила суму індексації у розмірі 8219 грн. 78 коп. (921 грн. 51 коп. х 891,99% /100%). Відповідно до ч.5 ст. 96 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Статтями 1, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-XII в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин визначено, що індексація це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг. Обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків. Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-XII в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості. Повній індексації підлягають доходи в межах величини вартості межі малозабезпеченості. Якщо доход перевищує величину вартості межі малозабезпеченості, то його частина у межах подвійної величини вартості межі малозабезпеченості індексується у розмірі 80 відсотків, наступна частина доходу у межах величини вартості межі малозабезпеченості - у розмірі 70 відсотків. Частина грошового доходу, що перевищує трикратну величину вартості межі малозабезпеченості, індексації не підлягає. Підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 4 цього Закону. Порядок проведення індексації грошових доходів громадян визначається Кабінетом Міністрів України згідно з законодавством. Згідно із ст. 1 Закону України «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1998 рік» з 1 січня 1998 року встановлюється\~\~величина вартості межі малозабезпеченості в розмірі 73,7 гривні на місяць. Порядком проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. № 663, що діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року. Індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема оплата праці. Індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості. При цьому частина доходу, що не перевищує вартісну величину межі малозабезпеченості, індексується повністю. Доход в частині, яка більше одного розміру вартісної величини межі малозабезпеченості, але не перевищує подвійну величину вартості межі малозабезпеченості індексується в розмірі 80 відсотків. Доход в частині, яка більше подвійного розміру вартісної величини межі малозабезпеченості, але не більше трикратної величини вартості межі малозабезпеченості індексується в розмірі 70 відсотків. Частина грошового доходу, що перевищує трикратну величину вартості межі малозабезпеченості, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та величини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100 відсотків (пункти 1, 2, 4). В подальшому в Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок проведення індексації грошових доходів громадян неодноразово вносились зміни, зокрема, щодо величини порога індексації та меж індексації грошових доходів. Таким чином, вбачається, що індексації підлягає місячна заробітна плата з урахуванням умов, визначених Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів громадян. Позивачем заявлені вимоги про індексацію сум заборгованості по заробітній платі, стягнених за рішенням суду від 24 жовтня 1997 року, при цьому заробітна плата в сумі 921 грн. 51 коп. заборгована за період з вересня 1996 року по вересень 1997 року, включно, тобто за 13 місяців, даних про щомісячні розміри заробітної плати та про те, що індексація не нараховувалась відповідачем немає. Індексація заробітної плати, стягненої за рішенням суду, що своєчасно не виконане, у спосіб, визначений у позовній заяві, тобто шляхом помноження стягненої рішенням суми на індекси інфляції законом не передбачена. Фактично у такий спосіб позивач просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що передбачено ст. 625 ЦК України, однак ця норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати), оскільки існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року під час розгляду справи № 6-2759цс15. Крім того, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №1-18/2013, не може прийняти до уваги, оскільки вказаним рішенням у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Однак, індексації підлягають саме суми заробітної плати за умов, визначених Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів громадян, з врахуванням величини порога індексації та у межах визначених законом величин\~\~вартості межі малозабезпеченості, а не стягнута за рішенням суду сума, помножена на індекси інфляції, як просила у позові позивач. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідно в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed