Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, звернулась [PERSON] , з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.12.2013 року був зареєстрований шлюб з між позивачем та [PERSON] , від спільного шлюбу [INFO] у них народилась дитина [PERSON] . Дитина мешкає разом з матір`ю, відповідач з листопада 2019 року не бере участь у вихованні та утриманні спільної дитини, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 24.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач, у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з викладених у позові підстав. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 28 грудня 2013 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 28 грудня 2013 року було укладено шлюб між [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.08.2014 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до довідки про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.11.2020 року № 09-13.07-0955, виданої Департаментом адміністративних послуг Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Маріупольської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , та [PERSON] . Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що малолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку не надає, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 25.11.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог п.3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 15.12.2017 року № 3674-17 та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved