Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаною заявою звернулася [PERSON] та просила суд: ●визнати її матірю малолітньої [PERSON], [INFO]; ●зобовязати Миронівський районний відділ державної реєстраційної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження № 75 від 08 червня 2016 року, записавши її матірю [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження. Свої вимоги обґрунтовувала тими обставинами, що 31 травня 2016 року після народження [PERSON] вона відмовилася забрати її з пологового відділення Миронівської центральної районної лікарні, тому в свідоцтві про народження дитини відсутні повні дані про неї, що унеможливлює ідентифікацію її як матері дитини. Рішення суду їй необхідне для внесення змін до актового запису № 75 від 08 червня 2016 року, зокрема відомостей про народження малолітньої [PERSON] В судовому засіданні заявник та її представник вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заявника та просила їх задовольнити. Представник Миронівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві начальник відділу [PERSON] просила розгляд справи проводити у відсутності представника відділу, заявлені заявником вимоги підтримала. Будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи КЗ КОЗ «Спеціалізований обласний будинок дитини міста Біла Церква» в судове засідання свого представника не делегував. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Рішення суду необхідне [PERSON] для внесення змін до актового запису № 75 від 08 червня 2016 року, зокрема щодо відомостей про народження малолітньої [PERSON] Під час розгляду справи судом встановлено, що заявник 30 травня 2016 року, перебуваючи в пологовому відділенні Миронівської центральної районної лікарні, народила дитину дівчинку (а.с. 16). Після народження дитини заявниця відмовилася забрати свою доньку з пологового будинку, про що свідчить її заява від 31 травня 2016 року та відповідний акт Миронівської центральної районної лікарні від 31 травня 2016 року (а.с. 10-11). Пунктом 9 розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, передбачено, що державна реєстрація народження дитини, яку не забрали з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за письмовою заявою представника органу опіки та піклування та при наданні рішення органу опіки та піклування про державну реєстрацію народження дитини. Миронівська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки та піклування, 06 червня 2016 року прийняла розпорядження про реєстрацію покинутої дитини, а саме [PERSON], [INFO], матірю якої є [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с. 12). Зазначене розпорядження Миронівською районною державною адміністрацією Київської області 07 червня 2016 року направлено до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.74). Миронівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 08 червня 2016 року під актовим записом № 75 здійснив державну реєстрацію факту народження [PERSON] (а.с. 73). Із пункту 20 актового запису про народження [PERSON] вбачається, що вона є дитиною, яку мати залишила в пологовому будинку, а батько записаний на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з п. 10 актового запису про народження [PERSON] документом, що підтверджує факт її народження є медичне свідоцтво про народження від 30 травня 2016 року № 113, видане Миронівською центральною районною лікарнею. Відповідно до медичного свідоцтва про народження від 30 травня 2016 року № 113, виданого Миронівською центральною районною лікарнею, матірю [PERSON], [INFO], є [PERSON], яка проживає за адресою : [INFO] (а.с. 76). Із копії паспорту [PERSON] вбачається, що зареєстрованим місцем її проживання є: Київська область, Миронівський район, село Грушів, вулиця Дзержинська, 9 (а.с. 5 - 8). Відповідно до рішення Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області від 20 серпня 2015 року № 564-38, вулицю Дзержинську села Грушів перейменовано на вулицю Польова. З довідки Миронівської центральної районної лікарні від 29 вересня 2016 року № 1126 вбачається, що в 2016 році відмов від новонароджених дітей, крім [PERSON], в пологовому відділенні лікарні не було (а.с. 79). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матірю малолітньої [PERSON], яка народилася 30 травня 2016 року, про що 08 червня 2016 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 75. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У окремому провадженні таким виступає охоронюваний законом інтерес, тобто у цьому виді провадження встановлюються обставини, від яких у конкретної особи може виникнути, змінитися або припинитися певне субєктивне право юридичні факти. Окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розяснив судам, що заяву до суду про визнання материнства відповідно до ст. 131 СК може подати особа, яка вважає себе матір'ю дитини. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 Сімейного кодексу України. В прохальній частині заявник просила суд зобовязати Миронівський районний відділ державної реєстраційної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження № 75 від 08 червня 2016 року, записавши [PERSON] матірю [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження. Така вимога заявника виходить за межі компетенції суду під час розгляду цивільної справи в порядку окремого провадження. Згідно з ст. ст. 2, 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державну реєстрацію актів цивільного стану, в тому числі відомостей про народження фізичної особи, здійснюють органи державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Пунктом 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня2011 року № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання материнства, постанова адміністративного суду. Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що у разі відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актового запису цивільного стану, заявник може оскаржити таку відмову у судовому порядку. Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Пунктом 2 ч. 4 ст. 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобовязання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. Враховуючи викладене,

Outcome: partial