Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

До суду 24.05.2018 року звернулась [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж про визнання незаконним відключення від мережі енергопостачання, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди посилаючись на таке. Вона є власником квартири [ADDRESS]. За цією адресою в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на її ім'я відкрито особовий рахунок [NUMBER] та укладено договір про користування електричною енергією від 06.08.2012 року. В жовтні 2017 року вона дізналась про наявність заборгованості по сплаті за спожиту електричну енергію в сумі 616,99 грн., але оскільки за цією адресою вона не мешкала, то вважала, що прилад обліку працює неправильно. У зв'язку з чим звернулась до відповідача з проханням провести перевірку приладу обліку. 12.12.2017 року співробітники відповідача обстежили квартиру та склали акт технічної перевірки вузла обліку від 12.12.2017 р. В лютому 2018 року на її адресу надійшов лист №55/46/706 від 07.02.2018 р. в якому відповідач посилаючись на п.27 ПКЕЕН попередило її про відключення електричної енергії, зазначивши в ньому про те, що заборгованість по особовому рахунку складає 551 грн. 84 коп. та їй було рекомендовано до 09.03.2018 року погасити зазначену заборгованість, в разі непогашення до 09.03.2018 р. буде припинене електропостачання. Після чого, в порушення запропонованих в наведеному листі-попередженні строків, 19.02.2018 року працівниками відповідача без її присутності було відключено засіб обліку електроенергії за особовим рахунком [NUMBER], про що було складено відповідний акт від 19.12.2018 р., чим було порушено вимоги встановлені п. 27 ПКЕЕН. Вважає, що відповідач здійснив відключення від електричної енергії не маючи на те законних підстав, оскільки на час відключення не сплинув 30-денний строк, встановлений абзацем 3 п. 27 ПКЕЕН. Неправомірними діями відповідача, які виразилися в незаконному відключенні її квартири від енергопостачання їй спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона була позбавлена можливості користуватися електричною енергією в квартирі, що призвело до суттєвих змін складу її життя та завдає постійних душевних страждань. Моральну шкоду, вона оцінює в 10000 грн. Просить визнати дії відповідача щодо відключення 19.02.2018 р. від електричної мережі її квартири [ADDRESS], зобов'язати відповідача поновити за свій рахунок електропостачання у вказаній квартирі та стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат [PERSON] позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним. Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» - Штефко Ю.Ю. позов не визнала, пояснивши усно та у відзиві на позов, що 12.12.2017 р. представниками енергопостачальника було проведено технічну перевірку засобу обліку за вищезазначеною адресою. Під час перевірки технічного стану точки обліку порушень ПКЕЕН не виявлено, про що складений акт технічної перевірки від 12.12.2017 р., в якому споживач відмовилась від підпису. В ході перевірки встановлено, що засіб обліку НІК 2102-02М2 №4893141 працює без порушень, підключення електроустановок позивача повністю відповідає вимогам правил улаштування електроустановок. В обґрунтування незгоди Споживача із щомісячно виставленими рахунками до сплати за спожиту електричну енергію позивач посилається на неправильну роботу лічильника, що жодними допустимими та належними доказами не підтверджено. Між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією від 06.08.2012 р. [NUMBER]. П. 9.5 договору визначено, що споживач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати спожиту електричну енергію. 18.10.2017 р. позивач звернулася до енергопостачальника за реструктуризацією суми заборгованості, яка утворилась на момент звернення в розмірі 616,99 грн. з проханням розстрочити борг строком на 3 місяці. Однак, в подальшому від споживача жодних оплат не надходило. Твердження позивача в позові про те, що працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» нібито незаконно відключено споживача від постачання електричної енергії безпідставно, оскільки відповідно до заяви від 18.10.2017 р. про надання дозволу на реструктуризацію існуючої заборгованості, зазначено про попередження боржника, що у разі несплати існуючої заборгованості за постачання електричної енергії електроустановка споживача буде відключена без попередження заявника. Співробітниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» було надано споживачу попередження від 05.01.2018 р. за №195 з вимогою сплати заборгованості, яка виникла у боржника в розмірі 475,21 грн. у строк до 05.02.2018 р. У зв'язку з неоплатою зазначеної заборгованості 19.02.2018 р. співробітниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» було відключено електроустановку споживача за несплату заборгованості. Вимоги про стягнення моральної шкоди також не визнає. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. Між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією від 06.08.2012 р. [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. За цією адресою в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на ім'я позивачки [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] (а.с. ). 12.12.2017 року співробітники відповідача обстежили квартиру та склали акт технічної перевірки вузла обліку (а.с.7). 07.02.2018 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» направив позивачці [PERSON] лист №55/46/706, в якому посилаючись на п.27 ПКЕЕН попередило позивачку про відключення електричної енергії, зазначивши в ньому про те, що заборгованість по особовому рахунку складає 551 грн. 84 коп. та їй було рекомендовано до 09.03.2018 року погасити зазначену заборгованість, в разі непогашення до 09.03.2018 р. буде припинене електропостачання (а.с.12-13). 19.02.2018 р. співробітниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» було відключено електроустановку споживача [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. У відповідності до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Відповідно положенням п. 35 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового засобу обліку відповідно допункту 17або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини побутового споживача. Згідно п.2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357самовільне підключення це споживання електричної енергії без укладення з електропостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 714 ЦК України визначає, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Випадки відключення споживача від електропостачання передбачені п.35 ПКЕЕН, якими є: самовільне підключення до електричної мережі;розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби;порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового засобу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами;невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії;зниження показників якості електричної енергії з вини побутового споживача. Даний перелік є виключним. При прийнятті рішення суд керувався п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, які діяли на час відключення. Цими Правилами встановлено, що у разі несплати або неповної оплати за спожиту електричну енергію у строки, визначені пунктом 20 цих Правил, електропостачальник на 30 день надсилає побутовому споживачу поштою або вручає особисто під підпис попередження про відключення електричної енергії. У попередженні про відключення електричної енергії електропостачальник зазначає: останні покази засобу обліку, які були зняті працівниками електропостачальника, суму заборгованості за спожиту електричну енергію, період, за який ця заборгованість виникла, обсяг спожитої електричної енергії у зазначений період (з розбивкою обсягів електричної енергії, спожитої в кожному розрахунковому періоді), тарифи (у тому числі блочні, які діяли у відповідному періоді), дату відключення електроустановок об'єкта споживача від електропостачання у разі несплати цієї заборгованості, прізвище, ім'я, по батькові, підпис відповідальної особи і дату. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання побутовим споживачем попередження енергопостачальник має право відключити побутового споживача від електричної мережі. Доводи відповідача про те, що [PERSON] попереджувалась про відключення 09.01.2018 року, суд не приймає, оскільки останній раз вона була попереджена 07.02.2018 року і їй встановлений конкретний термін для сплати заборгованості - до 09.03.2018 р. Таким чином, відповідач останній раз попередив споживача - [PERSON] про відключення після 09.03.2018 року у випадку несплати за спожиту електричну енергію. Тобто, [PERSON] мала право очікувати, що енергопостачальник не відключить її квартиру від енергопостачання до 10.03.2018 р. Тому суд вважає відключення 19.02.2018 р. співробітниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» електроустановку споживача [PERSON] за адресою : [ADDRESS] необґрунтованим, незаконним та таким, що порушують права та охоронювані законом інтереси. Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. За ч. 2 ст. 5 ЦПК у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів осіб. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачені способи захисту прав споживачів. Однак, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів, а саме, визнання незаконними дій відповідача та зобов'язання підключити до електричної мережі, не суперечить положенням ст. 16 ЦК України і Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який полягає у визнанні незаконними дій відповідача є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги щодо визнання дій незаконними та зобов'язання квартиру позивача до електропостачання законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» - споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, у разі заподіяння небезпеки для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. Однак в судовому засіданні позивачкою не представлено доказів спричинення моральної шкоди, вона не надала пояснень, з чого саме виходила при визначенні суми відшкодування 10000 гривень, яка нею заявлена і є достатньою для компенсації спричинених їй моральних страждань. Судом не встановлено фактів того, що пошкодження майна заподіяло небезпеку для життя та здоров,я позивачки, в зв'язку з чим у задоволені вимог про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Outcome: partial