Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 25 жовтня 2008 року вона з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції міста Донецька, актовий запис №593. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх 3 років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, виникали сварки, свідком яких була неповнолітня дитина. Між подружжям виникає постійне непорозуміння. Відповідач у 2014 році виїхав з міста Донецька без позивачки. Фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2014 року, з цього періоду проживають окремо. З січня 2015 року не підтримують жодних стосунків. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї вважає неможливим. Заперечує проти надання строку для примирення. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір відсутній. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме разом з позивачкою. На підставі викладеного, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити (а.с.11). Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.21). Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку 25 жовтня 2008 року, актовий запис №593 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 05 грудня 2007 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №797 (а.с.9). На протязі останніх 3 років сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки подружжя мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, виникали сварки, свідком яких була неповнолітня дитина. Між подружжям виникає постійне непорозуміння. Відповідач у 2014 році виїхав з міста Донецька без позивачки. Фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2014 року, з цього періоду проживають окремо. З січня 2015 року не підтримують жодних стосунків. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Заперечувала проти надання строку для примирення. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір відсутній. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме разом з позивачкою. Відповідно до статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 110 СК України передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 552,00 гривень. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але позивачка на повернені судового збору не наполягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved