Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] звернувся Харківський університет Повітряних Сил імені [PERSON] з вищезазначеною позовною заявою. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що [PERSON], проходив навчання та військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил з 02.08.2014 року по 23.09.2016 року на посаді курсанта. Відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України» від 10.12.2008 року № 1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з [PERSON], 02 серпня 2014 року. 23 вересня 2016 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 22.09.2016 року № 246. [PERSON] зобов'язався добровільно відшкодувати витрати за утримання в Університеті під час навчання, про що свідчить його особистий підпис на загальному розрахунку № 1037 від 22.09.2016 року. На теперішній час відшкодування заборгованості на користь університету [PERSON] не відбувається. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 41516 грн. 61 копійку на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] у Харківському університеті Повітряних Сил та стягнути судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність представника університету, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував (а.с. 31). Відповідач [PERSON] причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений належним чином (а.с. 34,35,41,42). Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON], проходив навчання та військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил з 02.08.2014 року по 23.09.2016 року на посаді курсанта. Відповідно до розділу II Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. № 1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з [PERSON] 02.08.2014 року (а.с. 6). 23 вересня 2016 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 22.09.2016 року № 246 (а.с.7). Частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» визначено, що курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку На розвиток частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964 був затверджений «Порядок відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у звязку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до пункту 4 цього Порядку розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом. На виконання пункту 3 вказаного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений «Порядок розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах». Відповідно до п.1 (абз.6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і відповідачем 02.08.2014 р., [PERSON] взяв на себе зобовязання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, повязані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу після закінчення цього закладу». [PERSON] зобовязався добровільно відшкодувати витрати на утримання в Університеті під час навчання, про що свідчить його особистий підпис на Загальному розрахунку № 1037 від 22.09.2016 (а.с.8). На теперішній час заборгованість Університету [PERSON] не відшкодована (а.с. 9-16). Пунктом 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. № 964, визначено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Отже, Харківським університетом Повітряних Сил відповідно до вимог вищезазначених Порядків були розраховані фактичні витрати, повязані з утриманням відповідача в університеті з дня його зарахування до університету по день виключення зі списків особового складу університету, загальна сума яких склала 41516 гривень 61 копійку, що підтверджується «Загальним розрахунком № 1037 від 22.09.2016 року коштів на відшкодування витрат, повязаних з утриманням курсанта [PERSON] (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Харківського університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені судові витрати пов'язані із сплатою судового збору в сумі 1600 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача

Outcome: approved