Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,08 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по [ADDRESS] , яку він фактично прийняв після смерті своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , і що належала їй на підставі Державного атку на право приватної власності на землю серії ЗП 000009 № 1144, виданого Комиш Зорянською селищною радою Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області 20.02.1995. На заяву позивачки про видачу Витягу з Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки відділ у Більмацькому районі головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 28.10.2019 року №34/161-19 повідомив, що немає змоги надати витяг з Державного земельного кадастру, оскільки в момент реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку поземельна книга не відкривалась. За відсутності вказаного Витягу нотаріус постановою від 11.11.2019 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. За таких обставин позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. Позивач просить на підставі ст.ст. 1216, 1218, 1297 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка в заяві поданій до суду просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Враховуючи, що відповідачем позов визнається суд дійшов висновку про ухвалення рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. У зв`язку з цим справа відповідно до ст.ст. 211, 223 ЦПК України розглядається без участі сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи слідує, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Куйбишевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 08.11.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,08 га, розташованої на території смт Комиш-Зоря Більмацького району Запорізької області. Вказана земельна ділянка належала матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП 000009 № 1144, виданого Комиш Зорянською селищною радою Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області 20.02.1995. Після смерті власниці, [PERSON] фактично прийняв спірну земельну ділянку, подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, проте за життя свідоцтва про право на спадщину не отримував. Позивачка, [PERSON] , є дочкою спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Комиш Зорянською селищною радою Куйбишевського районного Запорізької області 16.04.1979 року. Позивачка зверталась до приватного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , однак через відсутність витягу з державного земельного кадастру, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.11.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно спадкової справи № 74/2005, що заведена після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулись позивачка [PERSON] та померлий [PERSON] . При цьому позивачка за заповітом отримала у спадщину житловий будинок [ADDRESS] . В свою чергу [PERSON] успадкував спірну земельну ділянку. Відповідно до спадкової справи №93/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] . Іншою спадкоємицею [PERSON] до нотаріуса подано заяву про відмову від прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З постанови приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу у Запорізькій області Дашевської А.О. від 11.11.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. За повідомленням відділу у Більмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 28.10.2019 №34/161-19 управління немає змоги надати витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку оскільки, на момент реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Поземельна книга не відкривалась. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення. Суд приходить до висновку, що відповідно до цивільного законодавства позивачка має право в прядку спадкування за законом отримати у спадщину майно, яке фактично належало її батьку, однак позбавлена цього права, оскільки у Державному земельному кадастрі відсутні дані про земельну ділянку. Проте, суд не погоджується з розміром земельної ділянки, яку просить визнати позивачка. При цьому згідно спадкової справи №93/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась позивачка та відповідачка, які є дочкою та дружиною померлому, а отже відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Таким чином сторони має право отримати спадщину у рівних частина, а саме по Ѕ частці спірної земельної ділянки. Тому визнання права власності за [PERSON] спірної земельної ділянки призведе до порушення прав та інтересів іншого спадкоємця, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилання позивачки у позовній заяві на положення ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 377 ЦК України, згідно якої До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне. При цьому як слідує з Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000009 № 1144 спірну земельну ділянку передано для ведення особистого підсобного господарства, а не для будівництва та обслуговування житлового будинку. Доказів зміни спадкодавцем цільового призначення земельної ділянки матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 1225 ЦК України, положення ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 377 ЦК України застосуванню до спірних правовідносин не підлягають. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку спірної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: partial