Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

До суду 26 лютого 2014 року з позовною заявою звернулась [PERSON] про стягнення з [PERSON] щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 25% частки заробітної плати, до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має дитину [PERSON], [INFO], відповідач від утримання дитини ухиляється, матеріальної допомоги добровільно не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначивши, що з 12 грудня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, до реєстрації шлюбу з відповідачем разом мешкали з 2011 року, з грудня 2013 року вони разом не проживають, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, крім спільної дитини відповідач має ще двох дітей, місце роботи відповідача та його доходи їй не відомі, вона сама не працює, доглядає сина, отримує соціальну допомогу на дитину, достатній коштів на матеріальне забезпечення сина не має. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що крім сина [PERSON], на утримання якого позивачка просить стягнути аліменти, відповідач має ще двох дітей, на утримання яких він надає матеріальну допомогу добровільно, аліменти у розмірі 25% від заробітку відповідач не може сплачувати через наявність інших дітей, відповідач офіційно працює, має мінімальну заробітну плату, підробляє, дохід в нього нерегулярний, може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 350 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, до початку судового розгляду справи подав письмову заяву про неможливість його явки в судове засідання за станом здоров'я. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 12 грудня 2012 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.2). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою з місця мешкання про склад сім'ї та реєстрацію (а.с.4). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім сина [PERSON], [INFO], на утримання якого позивачка просить стягнути з відповідача аліменти, [PERSON] має ще двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про народження. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надані докази, що зазначені неповнолітні діти відповідача [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] перебувають на утриманні відповідача, що він надає їм матеріальну допомогу, або на утримання яких він сплачує аліменти. Згідно ксерокопії трудового договору від 12.05.2014 року, укладеного між ФОП [PERSON] і [PERSON], відповідач працює найманим працівником у фізичної особи підприємця [PERSON] менеджером з продажу, та його заробітна плата становить 1219 грн. Отже, відповідачем не надані суду докази того, що він має нерегулярний, мінливий дохід та частину доходу він отримує в натурі, інші обставини, що мають істотне значення для присудження з відповідача до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, судом не встановлено. За таких обставинах суд приходить до висновку, що доводи представника відповідача у судовому засіданні не знайшли своє підтвердження, є необґрунтованими та недоведеними. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. При зверненні до суду позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved