Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 04.12.2015 року звернулася позивач з зазначеною позовною заявою, вказуючи, що 01.10.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №433, який розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2012 року. Відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги на утримання якого не надає, в зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №392871, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 25.06.2014 року. Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи встановлений законом обов'язок батьків утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за можливе визначити розмір належних до сплати аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в місяць, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 14.06.2032 року. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: approved