Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернулася позивачка [PERSON] до відповідача [PERSON], третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради, із позовною заявою про надання дозволу на оформлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон без згоди батька та надання дозволу без згоди батька на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України, обґрунтовуючи заяву тим, що з 08.12.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, в період шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. З червня 2013 року позивачка не проживає з відповідачем однією сім'єю, 15.04.2016 року вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Дочка мешкає з позивачкою. Вона одна виховує дочку, утримає її та піклується про її стан здоров'я, духовний та моральний розвиток. На весні 2016 року сестра позивачки [PERSON], яка проживає в Російській Федерації м. Москва запросила їх до себе у гості. Враховуючи цю обставину, позивачка, її мати - [PERSON], та її донька - [PERSON], мають намір відвідати [PERSON], оздоровиться та відпочити. Позивачка вважає, що дана поїздка буде мати велике значення для духовного та фізичного розвитку її дитини, оскільки завдяки значної фінансової допомоги, яка надає сестра позивачки, остання буде мати можливість оздоровити дочку, а спілкування зі своїми двоюрідними братами та сестрами позитивно вплине на моральний та духовний розвиток дитини, особливо у її віці. Однак, незважаючи на це відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України до Російської Федерації Така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. Позивачка просить суд надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон та дозвіл без згоди батька на виїзд з України до Російської Федерації строком на 1 рік. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю не заперечує проти тимчасового виїзду дитини за межі України. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Повно та всебічно з'ясував обставини справи, безпосередньо дослідивши надані суду письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08.12.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с.7) Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9) 15.04.2016 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON]. (а.с.8) Згідно з ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, що порушує право, а також іншій спосіб, що встановлений законом. Згідно зі ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки, щодо дитини. У відповідності до ч.2 ст.150, ч.1 ст.155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлені законом. Згідно з ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Відповідно до ч.7,8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ №57 від 27.01.1995 р., виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно з Конвенцією про права дітей, ратифікованою Верховною Радою України за №789 від 27.02.1991 р., в усіх діях, щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до ст.ст.7,155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на тимчасове вивезення дитини за кордон, узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України. Суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно з законодавством право виїзду дитини за кордон і вважає, що надання такого дозволу буде відповідати інтересам дитини. Будь-яких обмежень для реалізації права на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини, судом не встановлено. Згідно з вищевикладеним,

Outcome: approved