Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

До Магдалинівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Позивач посилається на те, що 27.02.2019 року між ним та відповідачем було досягнуто згоди про придбання у нього земельної ділянки загальною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER] . Ціна земельної ділянки була обумовлена в розмірі 30 000 грн. Після чого між ними було досягнуто домовленості, що позивач віддає кошти за вказану земельну ділянку, а відповідач зі свого боку зобов`язався, що після сплати суми нотаріально посвідчить договір купівлі-продажу протягом одного місяця. Після отримання грошей, відповідач договір належним чином не посвідчив, на прохання посвідчити його нотаріально, посилається на те, що є військовослужбовцем та не має можливості прибути до нотаріуса. Позивач вважає, що між ним та відповідачем, який є власником земельної ділянки досягнуто щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, сплачено всю вартість земельної ділянки, що підтверджується розпискою, однак неможливо посвідчити договір нотаріально. У зв`язку із чим прохає визнати право власності на вказане нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, не заперечував проти позовних вимог. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області належить [PERSON] (а. с. 5). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На а. с. 6 є розписка [PERSON] про отримання ним плати за земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер [NUMBER] , згідно якої позивач придбав у відповідача земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину (розписки), домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судом встановлено обставини неможливості здійснення позивачем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку із тим, що відповідач перебуває в складі збройних сил України та не має можливості прибути до нотаріуса, вказані обставини свідчать про безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між сторонами у справі ними не оспорюється, у зв`язку із чим вважається таким, що вчинений правомірно, тому є законні підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved