Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 28.02.2019 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 5000 грн. щомісячно та визначити місце проживання [PERSON] разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову відзначено, що у сторін під час шлюбу народився син [PERSON] Шлюб між сторонами розірвано. Син проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач не бачив дитину вже три роки, жодним чином не бере участі у виховані сина. Проживання сина з матір`ю буде в його інтересах, адже позивач забезпечує дитині гарні умови розвитку, не зловживає спиртними напоями, веде добрий спосіб життя. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2019 року провадження у справі було відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 26.04.2019 року. У підготовчому засіданні 26.04.2019 року протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 03.07.2019 року. У зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією, судове засідання 03.07.2019 року не відбулося, було відкладено на 26.08.2019 року. У зв`язку з тим, що 26.08.2019 року вихідний день, засідання перенесено на 27.08.2019 року. У судове засідання учасники справи не з`явилися, позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що з 10.08.2013 року по 19.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що вбачається з рішення Новопсковського районного суду Луганської області у справі №420/1228/16-ц від 19.09.2016 року. Під час шлюбу, [INFO] у сторін народився син - [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. Посилання позивача на відвідування Тимуром різних гуртків підтверджується матеріалами справи, зокрема, Довідками Няня клуб «Пісочниця», Директора клубу Kids&Robots, Велнес СПА Центру «Формула», Міжрегіональної федерації Сіммей-до Карате, школи гармонійного розвитку «Пуговки», іноземної школи. Кожне з занять, що відвідує син сторін Тимур оплачує мати, кошти вносить вчасно. З характеристики наданої сусідами [PERSON] вбачається , що позивач характеризується з позитивного боку, багато часу приділяє вихованню дитини. Перебування [PERSON] на повному утриманні матері також підтверджується окремими заявами сусідів [PERSON] [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір`ю. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/597/1вих. від 12.04.2019 року вважати доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищенаведені обставини,

Outcome: approved