Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області окремо надійшли позовні заяви [PERSON] (судова справа № 699/396/21) та [PERSON] (судова справа № 699/397/21) до [PERSON] про розірвання укладених позивачами з відповідачем спадкових договорів. Третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справах було залучено приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського нотаріального округу Грищенко Світлану Григорівну. З позовних заяв вбачається, що 08.11.2019 між позивачами (кожним окремо) та відповідачем укладено спадкові договори, відповідно до яких відповідач взяла на себе зобов`язання виконувати передбачені у договорі розпорядження позивачів та після їхньої смерті набути право власності на належне на праві приватної власності майно кожного з позивачів, а саме: Ѕ частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] та Ѕ частини приватизованої земельної ділянки площею 0,0744 га, кадастровий номер 7122510100:01:030:0010, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка). Однак, з моменту підписання спадкових договорів відповідач не дотримується виконання їх умов, а саме, взятого обов`язку щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця надавати позивачу грошову винагороду у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З цих підстав позивачі звернулися до суду та просили розірвати укладені ними спадкові договори від 08.11.2019, які були посвідчені приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Грищенко С.Г., та зареєстровані у реєстрі за № 2104 та № 2102. Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судові справи № 699/396/21 та № 699/397/21 передані для розгляду судді Літвіновій Г.М. У відзивах на позовні заяви відповідач зазначала, що позови є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Позиція відповідача полягає у тому, що вона у повному обсязі виконувала взяті на себе за спадковими договорам зобов`язання, а саме передавала позивачам щомісячно грошові кошти, а також додатково купувала необхідні позивачам продукти харчування та несла інші додаткові витрати. Щодо купівлі рецептурних препаратів, то відповідач вказала, що не отримувала від позивачів жодного рецепта лікарів, за яким потрібно було б купувати необхідні позивачам медикаменти. Відповідач стверджувала, що суми, які вона систематично витрачала для забезпечення побуту позивачів, в декілька разів перевищують суму коштів, визначених у спадкових договорах для сплати кожного місця. Відповідач зазначає, що фактично умови спадкових договорів виконувала з листопада 2019 до травня 2021 року, тобто з моменту укладання договорів до моменту звернення позивачів з позовами до суду. З огляду на викладене відповідач вважає, що позивачами жодних доказів порушення нею умов спадкових договорів не надано, а подані разом з позовом як докази копії документів жодним чином не підтверджують обставин невиконання нею умов спадкових договорів. За клопотанням представника позивачів ухвалою від 19.08.2021 судові справи № 699/396/21 та № 699/397/21 об`єднані в одне судове провадження, якому присвоєно № 699/396/21, провадження № 2/699/318/21. В об`єднаній цивільній справі проведено підготовче судове засідання та ухвалою суду від 19.08.2021 справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Позивач [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] , а також представник позивачів адвокат Дударенко Є.А., просили здійснювати розгляд справи без участі позивача [PERSON] , оскільки за станом здоров`я останній важко пересуватися та взагалі з`явитися до суду. На підтвердження незадовільного стану здоров`я було надано медичну довідку. Інші учасники не заперечували проти розгляду справи у відсутність позивача [PERSON] . У судовому засіданні сторона позивача позов підтримала, на задоволенні позовних вимог наполягали з підстав, викладених у позовах. Сторона відповідача щодо задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзивах на позови. Сторона відповідача повідомила про можливість укладення мирової угоди, проте сторона позивача таку можливість заперечувала. Заслухавши сторони та показання свідків, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозаписи, судом встановлено наступне. Позивачам [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 794, посвідченого 10.03.1976 державним нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Черкаської області Воліс Р.І., належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано 17.03.1976 Корсунь-Шевченківським відділенням БТІ в реєстровій книзі №2-Д за реєстровим номером 917-180. У Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень право власності зареєстровано 30.09.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області за реєстраційними номерами 33523507 та 33523541 відповідно, реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна - 1929396571225 та 1929396571225 відповідно (т. 1 а.с. 5; т. 2 а.с. 5). Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 08.11.2019 було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського нотаріального округу Грищенко С.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 2102. (т. 1, а.с. 5-8). Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 08.11.2019 було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського нотаріального округу Грищенко С.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 2104 (т. 1, а.с. 5-8). Пунктами 1 указаних договорів передбачено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] передають після своєї смерті у власність відповідача [PERSON] належне кожному з позивачів на праві приватної власності майно, а саме по Ѕ частки житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] , та по Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0744 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровим номером 7122510100:01:030:0010, яка розташована за цією же адресою. Пунктами 5 указаних договорів передбачено, що за згодою сторін на набувача майна (тобто відповідача у справі) покладаються такі обов`язки: -5.1. щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця надавати відчужувачу (кожному з позивачів) грошову винагороду в розмірі двадцяти неоподатковуваних (мінімумів) доходів громадян; -5.2. забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; -5.3. у разі смерті відчужувача здійснити поховання його на центральному кладовищі м. Корсунь-Шевченківського Черкаської області. У позовній заяві позивачі зазначають, що відповідач не забезпечувала їх належними лікувальними засобами, проте у судовому засіданні сторона позивача наголосила, що підставою для розірвання договорів уважають невиконання відповідачем лише умов пунктів 5.1. договорів, а саме ненадання позивачам обумовленої грошової винагороди. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідача [PERSON] він та його дружина знають давно. Протягом приблизно шести місяців до укладення спірних договорів відповідач здійснювала за позивачами догляд, який полягав у допомозі по господарству, допомозі по догляду за домоволодінням, а також у купівлі необхідних позивачам товарів та продуктів. Така допомога задовольняла потреби позивачів, тому вони вирішили укласти з відповідачем спадкові договори. [PERSON] зазначав, що протягом 2019-2020 років відповідач здійснювала належний догляд, проте з 2021 року якість надання послуг суттєво погіршилася. На думку позивача погіршення полягає у тому, що відповідач лише кілька разів за час дії договорів прибирала у домоволодінні, не доглядала земельну ділянку, не здійснювала необхідні ремонтні роботи, намагалася керувати позивачем, давати йому вказівки щодо необхідності вчиняти певні дії (закрити хвіртку тощо). Також пояснив, що відповідач принесла кошенят на територію домоволодіння позивачів та самостійно визначила де саме вони мають знаходитися. Указані факти обурювали [PERSON] . Позивач уважає, що такими діями відповідач [PERSON] намагається керувати ним у його ж дворі, замість того, щоб слухатися позивачів та допомагати по господарству. Сторона позивача фактично не заперечували, що відповідач купувала та приносила позивачам продукти харчування, оплачувала рахунки за мобільні телефони, періодично навідувалася до позивачів додому, проте вважає таку допомогу недостатньою. Було зазначено, що під час укладання спірних договорів позивачі розраховували на те, що відповідач буде приділяти більше часу та сил на здійснення необхідного позивачам піклування та надання допомоги, а саме здійснювати прибирання, готування їжі, надавати допомогу по господарству. Позивачі розраховували, що така допомога буде надаватися позивачем за їхньої потреби, а не у разі можливості у відповідача її надавати. На запитання суду позивач повідомив, що до подання позовів до суду з претензіями до відповідача щодо неналежного виконання останньою своїх зобов`язань позивачі не зверталися. Підтвердив, що перестав пускати відповідача на подвір`я власного домоволодіння з травня 2021 року. З цього ж часу не хоче спілкуватися з відповідачем. Не заперечував, що заборонив своїй дружині спілкуватися з [PERSON] . Також позивач підтвердив, що повідомив відповідачу про небажання продовжувати договірні відносини після того, як він з дружиною подали відповідні позови до суду. Суд звертає увагу, що під час судового розгляду, у тому числі під час надання власних пояснень, позивач не заперечував отримання від відповідача продуктів харчування та інших товарів, як і не заперечував факти оплати відповідачем рахунків за мобільні телефони позивачів. Представник позивача зазначив, що умови укладеного договору ставлять сторони у нерівні положення, оскільки для позивачів є невигідними. Зазначав, що особисто просив відповідача надавати більшу допомогу позивачам, оскільки вони є літніми людьми, зокрема, просив надавати необхідну хатню допомогу, хоча це і не було передбачено договорами. Також указував, що єдиною підставою для розірвання спадкових договорів є невиконання відповідачем п. 5.1. укладених договорів, а саме несплата на користь позивачів щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця грошової винагороди в розмірі 340,00 грн (двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) кожному з позивачів. При цьому наголошував, що позивачі не зобов`язані зберігати будь-які докази на підтвердженні отримання від відповідача грошових коштів. Саме відповідач має довести факт належного виконання нею взятих на себе зобов`язань. Ураховуючи вимоги позивача, при вирішенні цієї справи слід встановити, чи надавала відповідач щомісячну грошову допомогу на користь позивачів. На підтвердження належного виконання взятих на себе зобов`язань відповідач пояснила, що кожного місяця надавала позивачам установлену суму грошових коштів, проте підтверджень не вимагала, оскільки між сторонами склалися довготривалі довірливі стосунки. Разом з тим, відповідач надала суду низку товарних та фіскальних чеків, з яких вбачається, що відповідач регулярно поповнювала рахунки мобільних телефонів, які належать позивачам, купувала продукти харчування та інші загальновживані товари (т. 1 а.с. 43-121; т. 2 а.с. 34-112). Сторона відповідача зазначала, що за умовами спірних договорів [PERSON] не зобов`язана забезпечувати позивачів продуктами харчування та оплачувати рахунки. Разом з тим, сім`ю позивачів відповідач знає давно. Подружжя [PERSON] є літніми людьми, а позивач [PERSON] має хворі ноги, через що майже не виходить з будинку. Позивачу було б зручніше сплачувати лише щомісячно установлену суму грошової винагороди, однак на прохання позивачів [PERSON] фактично взяла на себе додаткові зобов`язання з купівлі продуктів харчування, інших необхідних товарів, а також з оплати рахунків позивачів. Під час дослідження наданих відповідачем товарних та фіскальних чеків [PERSON] зазначила, що не завжди брала чеки при купівлі продуктів харчування, оскільки позивачі не вимагали документів на підтвердження понесених відповідачем на їхню користь витрат. Зазначені чеки відповідач брала виключно для обрахування розміру грошових коштів, втрачених на утримання позивачів. Свідок [PERSON] , який біля 20 років є сусідом сім`ї [PERSON] , повідомив, що біля року тому чув, що між [PERSON] та відповідачем відбувся скандал. Причина та зміст цієї сварки свідку достеменно не відома, проте після сварки у [PERSON] погіршилося самопочуття, вона впала та вдарилася, у зв`язку з чим викликалась швидка. Від позивачів свідок не чув скарг щодо неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонам спадкового договору. Свідок [PERSON] , який є чоловіком відповідача, пояснив, що знав про укладення дружиною спадкових договорів та не заперечував проти цього. За умовами договорів дружина мала надавати грошову допомогу позивачам. Узгоджена сума, а саме по 340,00 грн. кожному позивачу, не несла суттєвого навантаження на сімейний бюджет. Дружина регулярно (майже щоденно) відвідувала подружжя [PERSON] , так само регулярно спілкувалася з ними телефоном, за можливості допомагала у хатніх справах та здійснювала догляд за прибудинковою територією. Свідок також надавав періодично допомогу (виконував ремонтні роботи). Зазначив, що між сторонами раніше були хороші стосунки. Однак ситуація змінилася, коли позивач [PERSON] оформила спадок на квартиру після смерті її сестри. При оформленні цієї квартири були проблеми з документами. [PERSON] за власний кошт оплатила послуги адвоката, який надав необхідну правничу допомогу та здійснювала інші витрати, пов`язані з оформленням права власності на цю спадкову квартиру, які склали приблизно 50000,00 грн. Після того як позивачі продали цю спадкову квартиру [PERSON] попросила відшкодувати понесенні витрати, а позивачі на це прохання образилися. Після цього між сторонами виникли сварки та непорозуміння. Позивач [PERSON] заперечень щодо суті показань свідка не висловлював. Свідок [PERSON] , яка є невісткою відповідача, повідомила, що знає про наявність договірних стосунків між сторонами. Кілька разів з відповідачем була у [PERSON] , допомагала з прибиранням будинку, разом з відповідачем виконувала косметичний ремонт у домоволодінні позивачів. Зазначала, що останнім часом відповідач не надає допомогу, бо [PERSON] її до себе не пускають та на телефонні дзвінки не відповідає. Зазначає, що позивач [PERSON] вказувала, що її чоловік (позивач [PERSON] ) образився на відповідача та забороняє їй спілкуватися з [PERSON] . Припинення спілкування сталося у травні 2021 року, саме тоді свідок разом з відповідачем останній раз спілкувалася з [PERSON] . Свідок зазначила, що вона здійснила зйомку на свій мобільний телефон розмови [PERSON] з [PERSON] та окремо здійснила відеозапис розмови відповідача з [PERSON] . Свідок зазначила, що [PERSON] уникав спілкування, тому запис зробили, щоб отримати хоч якесь розуміння щодо поведінки позивача. Стороною відповідача указані відеозаписи надані до суду у якості доказів. Під час допиту свідка з`ясовано, що дозволу на відеозйомку свідок у [PERSON] не отримувала. Позивач [PERSON] заперечень щодо суті показань свідка не висловлював, підтвердив, що свідка знає, остання приходила до його домоволодіння разом з відповідачем. Свідок [PERSON] пояснила, що вона три роки працює продавцем у кіоску. Відповідач [PERSON] регулярно здійснює купівлю продуктів у цьому кіоску. При здійснені купівлі відповідач періодично просила надавати їй накладні на куплений товар, та пояснювала, що саме ці товари купує для дідуся і бабусі, за якими здійснює догляд. Останні три-чотири місяці накладні свідок відповідачу не виписувала, хоча [PERSON] продовжує купувати продукти у цьому кіоску. Позивач [PERSON] заперечень щодо суті показань свідка не висловлював, у тому числі не спростовував фактів отримання від відповідача продуктів харчування. У судовому засіданні було досліджено два відеозаписи, один - спілкування між [PERSON] та позивачем [PERSON] , другий - спілкування [PERSON] з позивачем [PERSON] . Як зазначено вище, з показань свідка [PERSON] з`ясовано, що саме вона здійснила ці відеозаписи на власний мобільний телефон. Дозволу на проведення зйомки від [PERSON] отримано не було. З огляду на відсутність такого дозволу суд не зазначає у рішенні змісту відеозаписів. Разом з тим, у судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення, що розмова, зафіксована на відео, відбулася 20.05.2021, вже після того, як позови про розірвання спадкових договорів були подані до суду. Під час цієї розмови позивач вперше повідомив відповідача про намір розірвати спадкові договори. До подачі позовів до суду позивачі не висловлювали претензій відповідачу щодо неналежного виконання останньою умов спадкових договорів. Установивши вищевказані обставини суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно зі ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1, 2 ст. 614 ЦК України). Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження надання грошових коштів позивачам. Однак суд звертає увагу, що під час надання показань відповідачем, та під час допиту свідків [PERSON] та [PERSON] , які стверджували про передачу позивачем щомісячно вказаних коштів, позивач [PERSON] заперечень не висловлював, факт отримання коштів не спростовував. Також суд звертає увагу, що досліджені під час судового розгляду накладні та відповідні чеки дають підстави дійти висновку, що [PERSON] витрачала власні грошові кошти на користь позивачів. Такі витрати були регулярними та їх розмір перевищував розмір щомісячної грошової винагороди, передбаченої умовами спадкових договорів. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] , ураховуючи вік і стан здоров`я позивачів, вчиняла на їхню користь додаткові дії, що полягали у купівлі продуктів харчування, інших необхідних товарів, а також оплаті рахунків позивачів. При цьому суд ураховує, що умови укладених спадкових договорів не передбачали такого обов`язку відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що у зв`язку з укладанням спадкового договору він та його дружина сподівалися отримати постійний догляд як за ними, так і за домоволодінням. Проте відповідач не здійснює необхідні роботи з ремонту домоволодіння, з його прибирання тощо. Суд звертає увагу, що подібні очікування позивача є безпідставними, оскільки відповідного обов`язку відповідача умови договору не передбачали. Також суд бере до уваги, що фактично відповідач вперше дізналася про наявність претензій позивачів у травні 2021 року, тобто лише після того, як відповідні позови були продані позивачами до суду. Крім того, з цього моменту позивач [PERSON] став чинити відповідачу перешкоди у виконанні прийнятих останньою за спадковими договорами обов`язків. Урахувавши зміст спадкового договору, визначені ним обов`язки набувача, суть спору між сторонами, з`ясувавши суть претензій позивача, які зводяться до того, що відповідач повинна здійснювати прибирання, готування їжі, надання іншого додаткового догляду позивачам та здійснення догляду за їхнім домоволодіння, суд дійшов висновку про відсутність встановлених законом підстав для розірвання спадкових договорів. За змістом спадкових договорів не передбачено обов`язку відповідача [PERSON] особисто здійснювати догляд як за позивачами, так і за їхнім домоволодінням. За встановленими у справі обставинами [PERSON] у межах укладених спадкових договорів систематично надавала, а позивачі добровільно отримували від неї не передбачене умовами вказаних договорів матеріальне забезпечення (продукти харчування, інші необхідні товарів, оплату рахунків тощо), що на думку суду свідчить про надання відповідачем на користь позивачів додаткової регулярної допомоги, хоча і не в грошовій формі. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed