Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, третя особа [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2002 року по 23.02.2008 року. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний момент навчається на 3-му курсі КЗ «Костянтинівський медичний фаховий коледж», медсестринського відділення, форма навчання з 1 курсу контрактна, з 2 курсу - бюджетна. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. Позивачка не в змозі самостійно утримувати доньку, має ще неповнолітнього сина. У зв`язку з тим, що доньці необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо має необхідність звернутись до суду. Відповідач працює, інші особи, щодо яких він має аліментні зобов`язання відсутні. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі ј частини всих видів його заробітку до досягнення нею 23-х років за умови, що донька буде продовжувати навчання. Ухвалою суду від 25.01.2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/7 частини. Також зазначив, що позивачка працює і тому повинна утримувати доньку. Позивачка та третя особа до судового засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки . Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народилась [INFO] , у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.9). [PERSON] навчається на третьому курсі медсестринського відділення Комунального закладу «Костянтинівський медичний коледж» 1 рівня акредитації. Форма навчання денна платна (контрактна) по 30.06.2019 року. З 1 липня 2019 року форма навчання денна бюджетна (а.с.7). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до довідки Комунального закладу «Костянтинівський медичний коледж» термін навчання [PERSON] з 01.09.2018 року по 30.09.2022 року. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Донька сторін - [PERSON] навчається на денній формі навчання, тому факт потреби останньої у матеріальній допомозі є беззаперечним. Але, суд вважає, що розмір аліментів у вигляді ј частини всіх видів заробітку на утримання повнолітньої доньки, є невиправдним та не обґрунтованим, оскільки потребу саме в такому розмірі аліментів в судовому засіданні не доведено. Належних доказів витрат, понесених на навчання, суду не надано. При цьому, суд зазначає, що надання матеріальної допомоги доньці, яка продовжує навчання, є обов`язком обох батьків. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та визначаючи аліменти в розмірі 1/7 частини від доходу відповідача, що підлягають стягненню на утримання повнолітньої доньки, що навчається, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, працює, відсутність інших утриманців, а отже має можливість приймати участь в матеріальному забезпеченні повнолітньої доньки, яка навчається та потребує матеріальної допомоги. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 22.01.2021 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн., оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial