Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] з позовом до [PERSON], [INFO], просила суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 1 в будинку № 46 по вул. Бугаївська у місті Одесі, та зобовязати Малиновський РВ в м. Одеса Головного управління ДМС України в Одеській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, обґрунтовуючи свої вимоги таким. 23.06.1999 року [PERSON] надала згоду на реєстрацію свого племінника [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки з домової книги про склад сім'ї та реєстрації [PERSON] є квартиронаймачем квартири № 1 в будинку 46, яка розташована по вулиці Бугаївська в м. Одесі. З січня 2000 року відповідач перестав мешкати за вищевказаною квартирою, тобто на сьогоднішній день у даній квартирі позивач мешкає сама, сплачує кошти за надані комунальні послуги самостійно. Відповідач у 2000 року забрав всі свої речі та виїхав із квартири, на даний момент його місцезнаходження невідоме. Замки від вхідних дверей не змінювались з моменту заселення [PERSON] до квартири, ніяких перешкод щодо користування та мешкання в даній квартирі для відповідача не створювалось, за бажанням він міг вільно перебувати у квартирі, але з моменту виїзду з квартири в нього такого бажання не виникало. Даний факт підтверджується заявою про не проживання [PERSON] у квартирі. Зараз позивач вимушена нести витрати, які пов'язані з користуванням квартири, сплачувати комунальні послуги за відповідача, що для неї як для пенсіонера є обтяжливим. Оскільки позивач сплачує всі видатки по квартирі та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в його квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів. На підставі довідки про склад сімї та реєстрації [PERSON] є наймачем квартири № 1 в будинку 46, яка розташована по вулиці Бугаївська в м. Одесі, особистий рахунок відкритий на її імя. У квартирі зареєстровані: [PERSON] (основний), позивач по справі; [PERSON] (племінник), відповідач по справі. Згідно заяви сусідів позивача: [PERSON], [PERSON] від 20.07.2017 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] мешкає [PERSON] сама, її племінника [PERSON] ніколи не бачили. За твердженням позивача відповідач з 2000 року не проживає в квартирі, його речей там немає. Його місце проживання, перебування позивачу невідоме. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є чоловіком онуки позивача, повідомив, що не бачив [PERSON] пять років, бачив одного разу рік тому на цвинтарі, але не розмовляв. Свідок [PERSON], який є сином знайомої позивача, повідомив, що чотири роки знає позивача, буває у неї вдома, але жодного разу [PERSON] там не бачив. Позивач зверталася до Малиновського районного відділу в м. Одеса Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області з проханням зняти з реєстрації [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], але їй було відмовлено, оскільки згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 65 ЖК України наймач має право на вселення інших осіб у займане ним жиле приміщення. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця житлова квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути визнаний особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Щодо зобовязання Малиновського районного відділу в м. Одеса Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області зняти відповідача з реєстраційного обліку, суд виходить з того, що у зв'язку з набранням чинності окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких, законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання, адміністративних послуг» від 10.12.2015 р. № 888-VІІІ, з 04.04.2016 року в Україні змінилась система реєстрації місця проживання. Відповідно до закону органом реєстрації визначено виконавчий орган сільської, селищної рад або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. На виконання закону Кабінетом Міністрів України було затверджено постанову «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02 березня 2016 р. № 207. З 04.04.2016 р. органам місцевого самоврядування делеговані повноваження у сфері реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання. Таким чином, повноваження у сфері, реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання не належить до компетенції територіальних органів та підрозділів ДМС України. В цій частині суд вважає за необхідне встановити порядок виконання судового рішення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 704,80 гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial