Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивач зазначила, що з відповідачем вони мають спільну дитину. Донька проживає разом із нею. Зазначає, що батько не бере участі у вихованні та утриманні дитини. У судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 20 липня 2017 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, положення статті 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн. не сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved