Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідно до кредитного договору від 02.08.2011 року [PERSON] надано кредит у розмірі 14 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Станом на 27.02.2018 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 16 262, 89 грн., яка складається з 16 262, 89 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Позивач направив претензію кредитора до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори. Позивач отримав відповідь від Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Позивач вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання померлого позичальника, оскільки на час відкриття спадщини відповідач постійно проживав з спадкодавцем - позичальником і протягом шести місячного строку від дня відкриття спадщини не відмовилися від її прийняття, посилаючись на положення частини третьої статті 1268 ЦК України. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 16 262, 89 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Представник [PERSON] в судове засідання з`явився, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначала, що позичальник [PERSON] не підписувала умов та правил надання банківських послуг, а отже позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не підтверджені належними та допустимими доказами. [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 02.08.2011 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої виявила бажання отримати кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна». [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.02.2018 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 231. На підтвердження своїх вимог до матеріалів справи позивач надав виписку з особового рахункута розрахунок, згідно з яким вбачається, що станом на дату смерті заборгованість у позичальника перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 16 262, 89 грн. Банк звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з претензією кредитора від 22.06.2018 року з листам-претензією до відповідача, як до спадкоємця позичальника [PERSON] . Згідно з матеріалів спадкової справи № 467/2018 року стосовно померлої [PERSON] заведеної на підставі претензії кредитора акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». З питань оформлення спадщини після смерті [PERSON] до вказаної нотаріальної контори ніхто із спадкоємців за законом та заповітом не звертався. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно листа департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 6/5-453 від 18.06.2020 року станом на 27.02.2018 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто на час відкриття спадщини з померлим позичальником проживали [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем першої черги, тому на підставі положення ст. 1278 ЦК України, заяву про відмову від спадщини не подали, на час смерті проживали разом зі спадкодавцем, вважаються такими, що її прийняли. Згідно вимог ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У даному випадку Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.08.2011 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. При цьому, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Однак, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» не повернуті, що підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 02.08.2011 року по 14.04.2018 року та розрахунком заборгованості за кредитним договором. Враховуючи зазначене, зі спадкоємця [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором спадкодавця [PERSON] у сумі 8 131, 44 грн., в межах вартості успадкованого майна.

Outcome: partial