Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 21.02.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №PL-001/003/2007. Відповідно до вказаного договору банк надав позичальнику кредит в національній валюті України в розмірі - 20 000,00 грн., а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти в строки, передбачені п. 1.5. ч. 2 кредитного договору, й сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та умовах, які визначені в кредитному договорі. Згідно із п. 1.5.1. ч. 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. 04.02.2011 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дельта М. Факторинг» уклали договір факторингу №04022011-1. Відповідно до п. 4 протоколу №7 від 22.04.2011 р. загальних зборів ТОВ «Фінансова компанія «Дельта М. Факторинг» змінило найменування на ТОВ «Купер Прайс». Вказує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором у зв'язку із чим, станом на 04.02.2011 р., наявна заборгованість в розмірі - 16 885,46 грн., яка складається із: 9 738,94 грн. - залишок заборгованості за кредитом, 7 146,52 грн. -А отже, станом на 03.03.2015 р. загальна заборгованість перед позивачем становить - 16 885,46 грн., з яких 9 738,94 грн. - залишок заборгованості за кредитом, 7 146,52 грн. - сума відсотків, несплачених за користування кредитом. Тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмір - 16 885,46 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник подав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності. Крім того представником відповідача було подано письмові заперечення на позовну заяву, в яких, зокрема, просить застосувати строк позовної давності. Дослідивши письмові докази по справі та письмові заперечення представника відповідача, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 21.02.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №PL-001/003/2007. Відповідно до вказаного договору банк надав позичальнику кредит в національній валюті України в розмірі - 20 000,00 грн., а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти в строки, передбачені п. 1.5. ч. 2 кредитного договору, й сплатити відповідну плату за користування кредитом в порядку та умовах, які визначені в кредитному договорі. Згідно із п. 1.5.1. ч. 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Також судом встановлено, що датою остаточного повернення кредиту є 21.02.2010 р. 04.02.2011 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дельта М. Факторинг» уклали договір факторингу №04022011-1. Відповідно до п. 4 протоколу №7 від 22.04.2011 р. загальних зборів ТОВ «Фінансова компанія «Дельта М. Факторинг» змінило найменування на ТОВ «Купер Прайс». Згідно розрахунку заборгованості від 04.02.2011 р. за кредитним договором №PL-001/003/2007 у [PERSON] наявна заборгованість в розмірі - 16 885,46 грн. Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання за договором має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. На підставі встановлених судом обставин та зазначених вище норм Закону, оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором №PL-001/003/2007 від 21.02.2007 р., в результаті чого у нього виникла заборгованість перед ТОВ «Купер Прайс», тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] на користь позивача заборгованості, згідно вказаного кредитного договору. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У письмових запереченнях представник відповідача просить застосувати загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Враховуючи приписи ч. 3 ст. 267 ЦК України та письмові заперечення представника відповідача, суд вважає за необхідне застосувати загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки позивач довідався про порушення свого права 04.02.2011 р., тобто під час укладання договору факторингу №04022011-1, та те, що розрахунок заборгованості датований 04.04.2011 р., тому суд дійшов висновку, що термін позовної давності у три роки сплив 04.04.2014 р. В свою чергу, позивач подав позов до суду 31.03.2015 р. Крім того, суд зауважує, що датою остаточного повернення кредиту, за кредитним договором №PL-001/003/2007 від 21.02.2007 р., є 21.02.2010 р. Сплив позовної давності, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Однак позивач, всупереч зазначеній нормі Закону, не просив суд визнати причини пропуску позовної давності поважними. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed