Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

До суду звернувся позивач Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві з вимогою до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат за невиконання договору у розмірі 7 503,48 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 29.12.2012 р. Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві, [PERSON] та Вінницьке вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України уклали договір № 774 на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України. Відповідно до договору, позивач прийняв на себе зобов'язання перерахувати навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в УДСО при ГУМВС України в м. Києві, а відповідач - оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в м. Києві 02 травня 2013 року і відпрацювати мінімум 3 (три) роки, а при неприбутті за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, відрахуванні з навчання за негативними мотивами, звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку в установленому порядку компенсувати всі витрати, що здійснив підрозділ у зв'язку з виплатою грошового утримання за час навчання, проведення навчання та утримання в навчальному закладі. Всупереч вимогам договору міліціонер-водій Оболонського РВ [PERSON] з 19.01.2015 р. відмовився заступати на службу та не виходив на службу, про що складені відповідні акти. Наказом від 05.02.2015 № 48 [PERSON] міліціонера Оболонського РВ було звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до ст. 63 п. «Є» (за порушення дисципліни), тобто до спливу встановленого 3 - річного терміну перебування на службі по закінченню навчання. На момент звільнення [PERSON] відпрацював 21 місяць із 36 місяців, не відпрацювавши 15 місяців. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує, посилаючись на викладене у позові та додаткових поясненнях. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо стягнення суми заборгованості у розмірі 7 503,48 грн., при цьому зазначив щодо неможливості сплатити одноразово всю суму. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2012 року Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві, [PERSON] та Вінницьке вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України уклали договір № 774 на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України. Відповідно до договору, позивач прийняв на себе зобов'язання перерахувати навчальному закладу кошти за підготовку відповідача за професією охоронник для служби в УДСО при ГУМВС України в м. Києві (15 007 грн.), а відповідач - оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в м. Києві. Пунктами 2.3,2.4 Розділу 2 Договору передбачено, що відповідач мав прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в м. Києві 02 травня 2013 року і відпрацювати мінімум 3 (три) роки. При неприбутті за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, відрахуванні з навчання за негативними мотивами, звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку в установленому порядку компенсувати всі витрати, що здійснивпПідрозділ у зв'язку з виплатою грошового утримання за час навчання, проведення навчання та утримання кандидата в Навчальному закладі. Всупереч вимогам Договору міліціонер-водій Оболонського РВ сержант міліції [PERSON] з 19 січня 2015 року відмовився заступати на службу та не виходив на службу, про що складені відповідні акти. Наказом від 05 лютого 2015 року № 48 о/с сержанта міліції [PERSON] міліціонера Оболонського РВ було звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до ст. 63 п. «Є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, тобто до спливу встановленого 3 - річного терміну перебування на службі по закінченню навчання. На момент звільнення [PERSON] відпрацював 21 місяць із 36 місяців, не відпрацювавши 15 місяців. Відповідно ст. 56 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи, однак, якщо випускник вищого навчального закладу навчався за кошти третьої особи, його працевлаштування здійснюється відповідно до укладеної між ними угоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутностітакихумовтавимог- відповіднодо звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Підставою відшкодування коштів є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом 3-х років. Відповідно до довідок про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця, розмір фактичних витрат, пов'язаних з навчанням у навчальному закладі становить 15 007 грн. за 36 міс. навчання. Варість навчання за 1 місяць: 15 007 : 36 міс. = 416,86 грн. сума компенсації за 15 міс.: 416,86 х 15 міс. = 6 252,90, ПДВ 20% - 1 250,58 грн. Всього до сплати - 7 503,48 грн. (а.с.8) Статтею 18 Закону України «Про міліцію» встановлено, що «порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України». Згідно із п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114 «для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні». «Особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників». Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» при проходженні служби в органах внутрішніх справ України особи рядового і начальницького складу зобов'язані, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою. Враховуючи вище викладене та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення з відповідача суми у розмірі 7 503,48 грн. та, відповідно, витрати по сплаті судового збору - 243,60 грн. у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved