Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), яка подана адвокатом Бондар Ганною Василівною (РНОКПП [NUMBER] ) до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 36799749, місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б), треті особи Приватний нотаріус Обухівського районного територіального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна (останнє відоме місцезнаходження: 08702, Київська обл., м.Обухів, вул. Київська, 115, офіс 1), Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна (РНОКПП [NUMBER] , місцезнаходження: 65029, м.Одеса, вул. Балківська, 31, офіс 7), в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного територіального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни від 23 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 34820 щодо [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що на час вчинення виконавчого напису від 23.03.2021, згідно з чинним законодавством, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що дотримано не було. Крім того, заборгованість є спірною. Також зазначає, що у Альфа-Банка виникло право вимоги у лютому 2013 року, отже передбачений законом трирічний строк позовної давності вже минув, тому виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. 06.10.2021 на адресу суду від представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.6.1999 року № 1172 (а.с. 48 52). Також 06.10.2021 від представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на адресу суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, відповідно до якого з розміром витрат на правову допомогу в сумі 15000 відповідач не погоджується та зазначає, що середня заробітна плата в липні (за серпень відсутні відомості) 2021 року в Одеській області складала 12609,00 грн. В липні 2021 року 22 робочих дні. З наведеного вбачається, що 1 робочий день в середньому коштує 573,00 грн., половина дня - 286 грн. В даному випадку, із врахуванням середньої заробітної плати в регіоні, в якому працює адвокат позивача, витрати по часу на половину робочого дня повинні були складати 286,00 грн., а не 15000,00 грн., за справу незначної складності. Зазначає, що до позовної зави не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 15000,00 грн. (а.с.59 61). Представник позивача - адвокат Бондар Г.В. у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного територіального округу Київської області Головкіна Я.В. та приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 23.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного територіального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис № 34820 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 155667,72 грн., яка виникла за кредитним договором 600201864 від 14.02.2013, що укладений між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] . Також за вчинення виконавчого напису стягнуто з боржника на користь стягувача 650,00 гривень. Загальна сума до стягнення 156317,72,00 гривень. Боржником у виконавчому написі вказано [PERSON] , стягувачем - товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с. 12). 16.06.2021 товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. з заявою про примусове виконання рішення, а саме виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Обухівського районного територіального округу Київської області Головкіною Я.В. за № 34820 від 23.03.2021 (а.с.9). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. від 29.06.2021 у виконавчому провадженні (ВП №65836998) звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] за виконавчим написом № 34820 від 23.03.2021. Копію постанови направлено до виконання до товариства з обмеженою відповідальністю «СУОМІ ПАРТНЕРШИП КОНСАЛТИНГ» (п. 7) (а.с.8). Відповідно до ст.\~18\~Цивільного кодексу\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст.\~34\~Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора - заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Разом з тим суд зазначає, що ні приватним нотаріусом, ні відповідачем на підтвердження заперечень проти позову, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивачки перед відповідачем, як і не надано доказів на підтвердження виникнення у відповідача права вимоги до позивачки. Отже, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, доказів протилежного суду не надано. Крім того, суду не надано доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги, тому невідомими є підстави визнання нотаріусом кредитного боргу безспірним. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, не може бути визнана безспірною, оскільки розмір боргових зобов`язань позивачки перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим належними доказами, також відсутні докази отримання позивачкою вимоги про усунення порушень - сплати заборгованості, а тому наявні правові підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з вимогами статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6ст. 137 ЦПК України). В позовній заяві позивач просив стягнути 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 11.08.2021 між адвокатом Бондар Г.В. та Макаровою А.Б. укладено договір № 110821-ц про надання правової допомоги. 11.08.2021 між адвокатом Бондар Г.В. та Макаровою А.Б. укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 110821-ц від 11.08.2021, відповідно до якої зазначено: підготовка позовної заяви до Приморського районного суду м.Одеси про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню 3000 гривень, представництво інтересів у суді першої інстанції (за одну справу) - 6000 гривень, винагорода за виграш справи - 6000 гривень. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 11.11.2021, що складений адвокатом Бондар Г.В. та Макаровою А.Б., згідно з п. 3 Договору про надання правової допомоги № 110821-ц від 11.08.2021, п. 2 Додаткової угоди вартість послуг склала 9000 грн. Послуги надані у повному обсязі. Відповідачем направлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, розмір яких вважають необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами щодо їх оплати позивачем. Верховний Суд у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved