Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до ДП «УкрНДІметалургмаш» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] послалася на те, що вона працювала у відповідача в період з 01.01.1976 року по 01.04.2011 року. З 2010 року працівникам почали нерегулярно виплачувати заробітну плату. На підставі рішення Словянського міськрайонного суду від 16.03.2011 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 8061,93 грн. В березні 2016 року їй було виплачено заборгованість по заробітній платі за рішенням Словянського міськрайонного суду від 16.03.2011 року у розмірі 7861,93 грн. Відповідно до розрахунку, поданому [PERSON], вона просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати за рішенням Словянського міськрайонного суду від 16.03.2011 року з 01.03.2010 року по 01.03.2016 року у розмірі 7536,12 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку у разі наявності на це підстав. Представник відповідача ДП «УкрНДІметалургмаш» в судове засідання не зявився. Заяв про розгляд справи у відсутності представника відповідача суду не надав. Заяви про відкладення розгляду справ також відсутні. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до заочного рішення Словянського міськрайонного суду від 16.03.2011 року, позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДП «УкрНДІметалургмаш» з 01.02.1976 року. 01.04.2011 року вона була звільнена з підприємства. На підставі заочного рішення Словянського міськрайонного суду від 16.03.2011 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 8061,93 грн. З виписки по картковому рахунку [PERSON] від 15.03.2017 року, відкритому у «Ощадбанку» вбачається, що 12.03.2016 року на картковий рахунок позивача від ДП «УкрНДІметалургмаш» було нараховано кошти у сумі 6460,54 грн. У частині першій\~статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95ВР «Про оплату праці»\~встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про оплату праці» № 108/95, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ч. 1\~ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.\~\~\~\~\~\~ Частиною першої\~ст. 47 КЗпП України\~визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~ст. 116 КЗпП України.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з вимогами ч.1\~ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.\~\~\~\~\~\~\~\~ Положенням\~статті 34 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення тощо).\~\~ Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів»\~у звязку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.\~Стаття 7 вищевказаного Закону передбачає, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідно до п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів. України від 20 грудня 1997 р. № 1427\~(1427-97-п) (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 р. N 692 (692-99-п), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.\~\~\~\~ Судом встановлено, що під час роботи позивача у ДП «УкрНДІметалургмаш» утворилась заборгованість по заробітній платі в сумі 8061,93 грн., позивач працювала у ДП «УкрНДІметалургмаш» до 01.04.2011 року, після чого буа звільнена, однак під час звільнення всі належні від підприємства виплати відповідачем проведені не були, заборгованість по заробітній платі була виплачена відповідачем на користь позивача лише 12.03.2016 року. Отже, в даному випадку позивач має право на отримання від ДП «УкрНДІметалургмаш» компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.03.2010 року по 01.03.2016 року. З огляду на вищенаведене суд вважає заявлені позивачем вимоги до ДП «УкрНДІметалургмаш» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати такими, що підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму компенсації в розмірі 7536,12 грн. На підставі ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача ДП «УкрНДІметалургмаш» на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved