Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач із вищезазначеним позовом, згідно якого зазначив, що працював у структурному підрозділі Методичний центр художньо-естетичного виховання дітей та молоді ПНПУ імені [PERSON] на посаді заступника директора з навчально-методичної роботи. Наказом університету від 21.07.2016 року № 148 Методичний центр було ліквідовано та 25.09.2016 року звільнено працівників на підставі ч.1\~ст. 40 КЗпП України\~без дотримання чинного законодавства, а саме без виплати вихідної допомоги в розмірі 5289,04 гривень. Посилаючись на неправомірність таких дій, порушення своїх трудових прав, позивач просив стягнути вихідну допомогу у вищезазначеному розмірі, а також стягнути компенсацію за заподіяння моральних страждань. У судовому засіданні позивач просила слухати справу без фіксації судового процесу. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заперечення проти позову, згідно яких визнав позов частково, зазначив, що вихідна допомога в дійсності підлягає виплаті в розмірі 4442,66 гривень. Вимоги щодо стягнення компенсації за заподіяння моральних страждань не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у структурному підрозділі Методичний центр художньо-естетичного виховання дітей та молоді ПНПУ імені [PERSON] на посаді заступника директора з навчально-методичної роботи. Відповідно до\~Постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2016 року № 342\~Методичний центр було вилучено з переліку закладів та установ, які фінансуються з державного бюджету та згідно листа Міністерства освіти і науки України від 07.06.2016 року № 1/11-7449 припинено фінансування з державного бюджету та рекомендовано, враховуючи важливість зазначеної установи, завданням якої є здійснення професійної та методичної допомоги педагогічним та творчим колективам в процесі художньо-естетичного розвитку і виховання дітей та молоді в дошкільних та позашкільних установах, загальноосвітніх школах, професійно-технічних училищах Одеської області, вирішити питання фінансування. Після звернення до постійної комісії з питань освіти, науки і молодіжної політики, спорту, культури та туризму про фінансування Методичного центру було рекомендовано надати на адресу постійної комісії обласної ради згоду трудового колективу університету на передачу Методичного центру до обласної власності. Трудовий колектив дав згоду, але потім це рішення було змінено та документи на чергове засідання постійної комісії не надійшли. Наказом університету від 21.07.2016 року №148 Методичний центр було ліквідовано та 25.09.2016 року звільнено працівників на підставі ч. 1\~ст.40 КЗпП України. Відповідно до\~ст. 44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті\~36 та пунктах 1,2і6 статті\~40 цього\~Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Відповідач не надав доказів виплати вихідної допомоги, а навпаки, визнав факт її невиплати. Визначаючи розмір вихідної допомоги, суд встановив, що дійсно позивачу вже було сплачено 400 гривень. У відповідності до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно розрахунку, розмір вихідної допомоги складає 4842,66 гривень. Враховуючи те, що позивачу було сплачено 400 гривень при звільненні, доплаті підлягає 4842,66-400=4442,66 гривень. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги в цієї частині частково. Дослідивши вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що ці вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань. Враховуючи, що позивачем не було надано доказів завдання йому моральної шкоди, а також не була визначена сума моральної шкоди, суд відмовляє у задоволені цих позовних вимог.

Outcome: partial