Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси звернулися [PERSON] та [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме встановити факт того, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є рідною донькою [PERSON] та [PERSON]. Вказана заява обґрунтована тим, що [PERSON] є донькою заявників, яка народилася [INFO], про що Ульяновським районним бюро ЗАГС Кіровоградської області 16.07.1972 року було складено відповідний актовий запис №97 та видано свідоцтво про народження [NUMBER], де в графі мати вказано «[PERSON]» та в графі батько «[PERSON]». [INFO] донька заявників померла, про що видане свідоцтво про смерть [NUMBER] Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 07 листопада 2017 року, актовий запис №11341. Після її смерті відкрилась спадщина, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50322485 від 18.12.2017 року, зареєстровано спадкову справу №61756492 (номер у нотаріуса 17/2017) приватним нотаріусом Тихомировою К.В. Спадкоємцями за законом, окрім заявників, є онука [PERSON], донька померлої. Однак, при звернені до нотаріуса для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, виникли певні перешкоди через розбіжності в імені їх доньки, а саме: у свідоцтві про смерть [NUMBER] від 07 листопада 2017 року зазначено «[PERSON], [INFO]», а у свідоцтві про народження, вказано «[PERSON], [INFO]». Встановлення факту родинних відносин необхідно заявникам для належного оформлення спадщини, в тому числі отримання в подальшому свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з чим були змушені звернутися до суду з відповідною заявою. Ухвалою суду від 17.04.2018 року провадження у справі було відкрито. У судове засідання заявники [PERSON] та [PERSON] та їх представник не з'явились, надали заяву щодо слухання справи за їх відсутністю та без фіксації технічними засобами. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, 08.05.2018 року надала суду заяву, в якій вимоги, викладенні в заяві про встановлення факту родинних відносин визнала, просила їх задовольнити. Також зазначила, що дійсно [PERSON] та [PERSON] є її рідними бабусею та дідусем, а її мати [PERSON], яка померла [INFO], їхньою рідною донькою. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, про що видане свідоцтво про смерть [NUMBER] Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 07 листопада 2017 року, актовий запис №11341 (а.с.19). Після її смерті відкрилась спадщина, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50322485 від 18.12.2017 року, згідно якого у зв'язку зі смертю 18.12.2017 року [PERSON] зареєстровано спадкову справу №61756492 (номер у нотаріуса 17/2017) приватним нотаріусом Тихомировою К.В. Спадкоємцями за законом, окрім заявників, є онука [PERSON], донька померлої. Однак, при звернені до нотаріуса для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, виникли певні перешкоди через розбіжності в імені їх доньки, а саме: у свідоцтві про смерть [NUMBER] від 07 листопада 2017 року зазначено «[PERSON], [INFO]», а у свідоцтві про народження, яке надали на підтвердження родинних відносин, вказано «[PERSON], [INFO]». Доведення факту того, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є рідною донькою заявників ґрунтується на наступних обставинах та документах, які знаходяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що [PERSON], народилася [INFO], про що Ульяновським районним бюро ЗАГС Кіровоградської області 16.07.1972 року було складено відповідний актовий запис №97 та видано свідоцтво про народження [NUMBER], де в графі мати зазначено «[PERSON]» та в графі батько «[PERSON]» (а.с.14). 02.11.1988 року [PERSON], згідно діючого на той час законодавства Радянського Союзу, у зв'язку досягненням 16-літнього віку, отримала паспорт [NUMBER], про що свідчить відповідний штамп на свідоцтві про її народження від 16.07.1972 року (паспорт на теперішній час знищено). 17.06.1989 року донька заявників отримала атестат про середню освіту [NUMBER], з копії якого вбачається, що він виданий «[PERSON], [INFO]», а в російськомовному варіанті її ім'я вказано, як «[PERSON]», тобто - «[PERSON]» (а.с.33). 26.07.1991 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції був складений актовий запис №1199. В свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER], яке видано російською мовою, в графі «Громадянка» вказано «[PERSON]», а також зазначено, що після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.16). У зв'язку з тим, що після оформлення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», вона змінила паспорт, отримавши при цьому паспорт зразка колишнього СРСР [NUMBER], виданого 04.12.1991 року Ленінським РВВС м.Одеси. [INFO] у шлюбі [PERSON] народила доньку [PERSON], про що Ленінським відділом запису актів цивільного стану 05.02.1993 року було складено відповідний актовий запис №61 та видано свідоцтво про народження [NUMBER], де в графі «мати» зазначено російською мовою «[PERSON]» (а.с.15). 18.06.1996 року [PERSON] отримала диплом [NUMBER] про закінчення Одеського державного університету ім.І.І.Мечнікова, в якому зазначено її данні як «[PERSON]» (а.с.34). 28.08.1996 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області, у зв'язку із загальним обміном , було видано паспорт громадянина України [NUMBER], в якому в графі «ім'я» було зазначено «[PERSON]» українською мовою, та «[PERSON]» російською. Цей паспорт виданий замість паспорту зразка колишнього СРСР [NUMBER], виданого 04.121991 року Ленінським РВВС м.Одеси. В заявах про видачу зазначених вище паспортів [PERSON] зазначила відомості про своє дівоче прізвище як «[PERSON]» та відомості про своїх батьків вказала: «Батько - [PERSON], мати - [PERSON]» (а.с.31, 32). Цей факт також підтверджується відповіддю Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №Б-65/6/5101-18/5100.4.1.2/1597-18 від 05.02.2018 року (а.с.29) та відповіддю Суворовського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 15.02.2018 року №5116/447 (а.с.30). 06.02.1998 року [PERSON] отримала довідку про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER] на ім'я - «[PERSON]» (а.с.11). Рішенням Жовтневого районного суду м.Одеси від 20.10.1999 року справа № 2-4384/99, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Текст рішення викладено російською мовою, в резолютивній частині зазначено (мовою оригіналу): «Брак, зарегистрированный 26 июля 1991г., актовая запись № 1199 между [PERSON], рождения 1972г., добрачная фамилия [PERSON], и [PERSON], рождения 1971г., расторгнуть. Дочь [PERSON], рождения [INFO], оставить проживать с [PERSON]» (а.с.18). Реєстрацію розірвання шлюбу було здійснено 09.02.2000 року за актовим записом №28, про що 26.04.2002 року відділом РАГС Жовтневого РУЮ м.Одеси видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с.16). Також заявниками були надані документи, які померла [PERSON] отримувала при житті, та в яких її ім'я зазначено як «[PERSON]», а саме: - копія свідоцтва про підвищення кваліфікації [NUMBER], виданого 31.12.2002 року Одеським державним економічним університетом (а.с.35); - копія диплому [NUMBER] про закінчення Одеського національного університету ім.1.1.Мечникова від 05.022003 року (а.с.36); - копія довідки міського відділу РАЦС Одеського обласного управління юстиції №249 від 13.07.2006 року, з якої вбачається, що після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.17); У судовому засіданні було оглянуто сімейні фотографії, на яких заявники зображені разом із донькою [PERSON] та онукою [PERSON], зокрема, весільні фото, дитячі фото, та інші. Данні фото суду були наданні онукою заявників [PERSON] (а.с.51-52). Також суду надано наступні документи: - копія паспорту [NUMBER], з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою проживання свого дідуся [PERSON] (а.с.12); - копії документів з особової справи [PERSON] в Одеському національному університеті ім.1.1.Мечникова, з яких вбачається, що студентка [PERSON] вказала своє ім'я російською мовою як «[PERSON]» та відомості про заявників, як своїх батьків, у подальшому під час навчання змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.20-22); - копії документів на підтвердження того, що поховання [PERSON] здійснено за рахунок [PERSON] (договір-замовлення на організацію проведення поховання від 09.11.2017 року, квитанція від 09.11.2017 року, довідка на одержання праху) (а.с.23-26). У грудні 2017 року заявники звернулися до приватного нотаріуса Тихомирової К.В. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх доньки - [PERSON], у зв'язку з чим була відкрита спадкова справа №61756492 (номер у нотаріуса 17/2017), про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50322485 від 18.12.2017 року. Згідно висновку Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 27.03.2018 року неможливо внести зміни до актового запису по народження №97 від 16.07.1972 року, складеного Благовіщенським (Ульянівським) районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, а саме ім'я дитини змінити з «[PERSON]» на «[PERSON]», оскільки актовий запис про народження є первинним документом, на підставі якого складаються всі подальші документи та у зв'язку з тим, що в документах заявниці існують певні розбіжності в написанні імені, а саме, в первинному документі, тобто актовому записі про народження та в актовому записі про розірвання шлюбу ім'я вказано «[PERSON]», а в інших документах - «[PERSON]». Таким чином, немає можливості усунути розбіжності в написанні імені дитини в позасудовому порядку (а.с.37-38). Таким чином у заявників відсутня будь-яка можливість іншим чином підтвердити спорідненість, ніж як шляхом доведення в судовому порядку факту родинних відносин. Встановлення такого факту не пов'язано з іншим вирішенням спору про право, спору з приводу спадщини між спадкоємцями, а саме, між заявниками та заінтересованою особою, немає. Інших спадкоємців, окрім батьків та доньки [PERSON], немає. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявникам для звернення до нотаріальної контори із відповідними заявами та належного оформлення спадщини, у зв'язку з чим були змушені звернутися до суду з відповідною заявою. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1258 ЦПК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п.1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Зміст статті 89 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За наданими суду матеріалами суд вбачає, що заявники є батьками померлої [INFO] [PERSON]. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що родинні стосунки заявників як батьків з померлою [PERSON], як їхньою донькою, підтверджені належними та допустимими доказами за розглядом справи та заява є обґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. Суд вважає, що за розглядом справи на виконання положень ст.ст.76-81 ЦПК України, заявниками надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту родинних відносин є необхідним заявникам для виникнення у них права на спадщину, з урахуванням викладеного приходить до висновку щодо задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: [PERSON]

Outcome: approved