Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] звернувся до ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» із анкетою на отримання кредиту, в якій виявив бажання на отримання кредиту в іноземній валюті, своїм підписом підтвердив, що ознайомлений із умовами кредитування. 22 січня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/17-39/1548-34, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 34\~800 доларів США на строк до 22 січня 2014 року зі сплатою 14 % річних, а позичальник зобовязувався належним чином виконувати умови договору, повернути банку кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до умов кредитного договору, надання кредитних коштів проводилося шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок із подальшою вдачею готівки через касу. Позичальник зобовязувався погашати кредит ануїтетними платежами до 22 числа кожного місяця. У разі ж невиконання чи неналежного виконання позичальником зобовязань, банк має право вимагати дострокового виконання договору за умови направлення останньому вимоги. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ, між позичальником та банком були укладені додаткові угоди про зменшення сум щомісячних платежів та збільшення строку кредитування до 22 січня 2028 року. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 22 січня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель взяв на себе обовязок відповідати перед банком за зобовязання [PERSON], які виникають із умов кредитного договору. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у звязку із чим станом на 01 листопада 2017 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 50\~961, 47 доларів США. На виконання умов кредитного договору банком були направлені вимоги до позичальника та поручителя про дострокове виконання умов договору, які були отримані ними 13 листопада 2017 року. Враховуючи, що добровільно відповідачі умови кредитного договору не виконують, позивач просить: 1) стягнути з них солідарно заборгованість по кредиту, яка виникла за кредитним договором № 014/17-39/1548-34 від 28 січня 2008 року у сумі 50\~961, 47 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1\~368\~927, 97 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 29\~578, 03 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 794\~525, 60 грн.; заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 21\~383, 44 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 574\~402, 37 грн.; 2) стягнути з [PERSON] та [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 20\~533, 92 грн. у рівних частинах. Ухвалою суду від 22 березня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 29 листопада 2018 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. 22 грудня 2018 року представником відповідача [PERSON] [PERSON], надані пояснення до позовної заяви, в яких вказано, що при укладенні кредитного договору не була дотримана письмова форма правочину, оскільки у договору в графі «реквізити та підписи сторін» відсутній підпис [PERSON], на деяких додаткових угодах відсутні підписи сторін, а на додаткові угоді від 30 грудня 2008 року в графі підпис позичальника, останній зроблений іншою особою, що підтверджується висновком експерту. Окрім цього, матеріали справи не містять правовстановлюючих документів, а саме статуту ВАТ «[PERSON] Аваль» та виписки останнього з реєстру юридичних осіб; не надано положення про Хортицьке відділення Запорізької обласної дирекції ВАТ «[PERSON] Аваль» та доказів того, що останнє має дозвіл ВАТ «[PERSON] Аваль» на здійснення банківської та іншої операції після погодження його управлінням НБУ в Запорізькій області; відсутні докази про наявність у останнього круглої печатки та ЄРДПОУ банку. Окрім цього, надані позивачем до позовної заяви документи ніким не засвідчені, у звязку із чим відповідно до ст. 78 ЦПК України останні не є допустимими доказами. Також після направлення банком вимоги про дострокове виконання умов договору останній припинив свою дію, у звязку із чим подальше нарахування відсотків є неправомірним. Поряд із викладеним, видача готівки іноземної валюти за заявою на видачу готівки фізичній особі із позичкового рахунку не передбачена. Банком не надано доказів видачі готівки у розмірі 34\~800 доларів США, тобто грошові кошти в іноземній валюті не надавалися, відсутність чого свідчить, що договір не укладався взагалі. На порушення умов ЗУ «Про захист прав споживачів» позичальнику не були письмово розяснені умови кредитування, процентна ставка, загальна суму кредиту. Не зазначено, яким способом видаються кошти. У судовому засідання представник позивача [PERSON] вказав, що підписання сторонами кредитного договору підтверджує факт досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних його умов. Часткове погашення позичальником кредитної заборгованості та укладення між ним та банком додаткових угод свідчить про визнання останнім умов кредитного договору. На підтвердження факту видачі кредитних коштів баком надана виписка по рахунку позичальника. Оскільки відповідачі належним чином не виконували умови кредитного договору, банк вимушений був звернутися до суду із вимогою про стягнення заборгованості у примусовому порядку. Просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду направив свого представника. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засідання заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON], повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання не зявилася, причини її неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~ \~ Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 грудня 2007 року [PERSON] звернувся до ВАТ «[PERSON] Аваль» із заявою анкетою на отримання кредиту під заставу, в якій виявив бажання отримати кредит у розмірі 35\~000 доларів США, вказав свої персональні данні. Своїм підписом підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема: метою, для якої кредит буде витрачений, наявними формами кредитування та відмінностями між ними, перевагами та недоліками пропонованих схем кредитування, формами кредитування, відсотковими ставками за кредитом, орієнтованою сукупною вартість кредиту та вартістю послуг з його оформлення. Тобто твердження представника [PERSON] [PERSON] про те, що банком не були розяснені умови кредитування, є хибним. 22 січня 2008 року між ВАТ «[PERSON] банк Аваль», в особі Хортицького відділення та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/17-39/1548-34, відповідно до якого кредитор надає позичальнику на споживчі цілі кредит у розмірі 34\~800 доларів США (п.1.1.1, 1.1.2). Виконання зобовязання позичальника забезпечуються іпотекою нерухомості квартири за адресою: [ADDRESS] (п.1.1.3). Кредит надається одноразово 22 січня 2008 року (п.1.1.5). Датою остаточного погашення є 22 січня 2014 року (п. 1.1.6). Процентна ставка 14 % річних (п.1.2.1.). Сплата позичальником щомісячного ануїтетного платежу повинна відбуватися до 22 числа кожного місяця. Розмір щомісячного платежу змінюється у випадку часткового дострокового погашення кредиту (1.3.2.). Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі, що встановлений Графіком погашення кредиту та інших платежів (Додаток № 1). У разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за цим договором, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати, на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом, пеню, штрафи (п.9.1.). В забезпечення виконання умов кредитного договору 22 січня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі Хортицького відділення та [PERSON] укладено договір поруки № 014/17-39/1548-34/2, відповідно до якого поручитель бере на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника [PERSON], які виникають із умов кредитного договору № 014/17-39/1549/34 від 22 січня 2008 року (п.1.2. договору). Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та дії до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань у повному обсязі (п.4.1.). Відповідно до статуту ВАТ «[PERSON] Аваль» в редакції від 2007 року, останній є юридичною особою. Банк зареєстрований НБУ 27 березня 1992 року під № 94. З положень про Запорізьку обласну дирекцію ВАТ «[PERSON] Аваль» в редакції 2006 рокі зі змінами у 2007 року вбачається, що дирекція не є юридичною особою і здійснює свою діяльність від імені ВАТ «[PERSON] Аваль». Банк за клопотанням Дирекції, на підставі рішення [PERSON] або Правління Банку, може відкривати відділення на балансі Дирекції, які є структурними одиницями. Відповідно до Положення про Хортицьке відділення Запорізької обласної дирекції, відділення є структурною одиницею банку та не є юридичною особою. Здійснює свою діяльність від імені банку. Основними завданнями, серед інших, є здійснення обслуговування клієнтів згідно вимог чинного законодавства України. Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (в редакції від 20 червня 2007 року, чинній на час укладення кредитного договору), на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу банки мають право на здійснення операцій із валютними цінностями. Згідно наявних у матеріалах справи банківської ліцензії № 10 та дозволу № 10-4, останні 11 жовтня 2006 року видані ВАТ «[PERSON] Аваль». Враховуючи викладене, суд вважає, що на момент укладення кредитного договору в іноземній валюті «[PERSON] Аваль» в особі начальника Хортицького відділення [PERSON] мав необхідний та достатній обсяг повноважень для цього. Також суд зауважує, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року встановлено, що 22 січня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/17-39/1548-34 про надання [PERSON] кредиту у вигляді 34\~800 дол. США. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній чи адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, чи особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Щодо твердження представникам відповідача [PERSON] [PERSON] про відсутність у матеріалах справи документів, підтверджуючих отримання [PERSON] кредиту у розмірі 34\~800 дол. США., то слід вказати наступне. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору ; 014/17-39/1548/34 від 22 січня 2008 року, надання кредиту здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу всієї суми Кредиту на поточний рахунок позичальника. 22 січня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено договір № 262071381748 на відкриття та ведення поточного рахунку «Для виплат», відповідно до п.1.1. якого банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» №262071381748 в USD. Відповідно до меморіального валютного ордеру № 0JFF98302 від 22 січня 2008 року ВАТ «[PERSON] Аваль» перераховано на р/р [PERSON] № 262071381748 34\~800 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 175\~740, 00 грн. Зазначений порядок перерахування грошових коштів відповідає положенням Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492. 08 травня 2009 року, 25 вересня 2009 року, 30 грудня 2009 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] були укладені додаткові угоди про зміну розміру щомісячних платежів та викладення графіків погашення заборгованості у нових редакціях. Згідно п. 1.3 статуту ПАТ «[PERSON] Аваль», протоколом Загальних зборів акціонерів № 3б- 45 від 14 жовтня 2009 року найменування ВАТ «[PERSON] Аваль» змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль», яке є правонаступником всіх прав та обовязків. 26 липня 2010 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено додаткову угоду, відповідно до якої датою остаточного погашення кредиту визначено 22 січня 2018 року, фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суму кредиту становить 31 051, 80 доларів США. Графік погашення кредиту та інших платежів, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викладено в новій редакції в Додатках № 1, 2, які є невід'ємною частиною додаткової угоди. У графіку погашення заборгованості першою датою платежу вказано 22 серпня 2010 року, останньою 22 січня 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2013 року банком на адресу позичальника [PERSON] направлена вимога про дострокове виконання грошового зобовязання за кредитним договором № 014/17-39/1548-34 від 22 січня 2008 року, в якій позичальнику пропонується здійснити дострокове погашення кредиту у розмірі 32\~143, 75 дол. США, з яких: 29\~893, 15 дол. США заборгованість по сумі кредиту; 1\~697, 25 дол. США несплачені відсотки; 553, 35 дол. США нарахована пені. Попереджено, що у разі невиконання вимог банк на свій розсуд: звернеться до суду про дострокове погашення боргу в повному обсязі і про стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2014 року та рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] по звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року рішення Апеляційного суду Запорізької області залишено без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. За ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір, а між позивачем та відповідачем [PERSON] договір поруки. Банк зі свого боку виконав у повному обсязі свої зобовязання, передбачені цим договором, надав кредити [PERSON], тоді як відповідачі покладені на них зобовязання не виконали і в установленні договором строки внески на погашення кредитів не вносили, у звязку із чим утворилася заборгованість, яка не погашена до теперішнього часу. Щодо застосування строків позовної давності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як дату остаточного погашення кредиту 22 січня 2028 року, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів відповідно до графіків погашення заборгованості. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі\~ст.ст.\~257,\~258\~ЦК України\~загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки.\~Спеціальна позовна\~давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до п.16.7 кредитного договору № 014/17-39/1548-34 від 22 січня 2008 року, до всіх правовідносин, повязаних із укладенням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності відповідно починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно із умовами кредитних договорів позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інші платежі за договорами щомісячно, в порядку та на умовах, визначених договором та графіком платежів. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, справа № 6-20цс14 та постанові [PERSON] Верховного суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Судом встановлено, що позивач ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором 26 лютого 2018 року. Відповідно до Графіка погашення заборгованості, який викладений у новій редакції за наслідками укладення 26 липня 2010 року додаткової угоди до кредитного договору, загальна сума невиплаченого позичальником кредиту за період з 22 лютого 2015 року до 22 січня 2018 року включно складає 28\~465, 50 доларів США. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 21\~383, 44 дол. США, то суд вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно наявної у матеріалах справи вимоги банку від 24 листопада 2013 року про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором № 014/17-39/1548-34 від 22 січня 2008 року, розмір несплачених відсотків складає 1\~697, 25 дол. США. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Оскільки вимога про дострокове повернення виконання грошових зобовязань була направлена банком позичальнику 24 листопада 2013 року, то з цього часу нарахування відсотків за кредитом припинилося. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості і іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день розрахунку, то оскільки кредит була надано саме в іноземній валюті доларах США, сума заборгованості повинна визначатися саме у вказаній валюті. Зазначень грошових сум в еквіваленті винесе двозначність до розуміння суті обовязку боржника. Окрім цього, ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті. Поряд із викладеним, перерахування суми у національній валюті України на офіційним курсом НБУ не вважається неналежним виконанням зобовязання. Вказана правова позиція викладена у постанові [PERSON] палати Верховного суду від 04 липня 2018 року по справі № 761/12665/14-ц. Щодо солідарного стягнення заборгованості. Відповідно до ст. ст. 553, 554ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання перед боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зі змісту договорів поруки від 22 січня 2008 року, укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] вбачається, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань у повному обсязі. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором не сплачена, строк дії договору поруки не припинився, заборгованість підлягає стягнення у солідарному порядку з відповідачів. У відповідності зі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі по 6\~076, 75 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial