Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулась [PERSON] з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру № 28 по вул. Садова (Бронзоса), буд 26 у м. Мелітополі Запорізької області та на 1/2 частину квартири № 46 по вул. Івана Алексєєва (Крупської), буд. 14 у м. Мелітополі, Запорізької області в порядку спадкування після смерті [PERSON] померлого 17.05.2016 року. Позов обґрунтовує тим, що 17 травня 2016 року помер її чоловік - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру № 28 по вул. Садова (Бронзоса), буд 26 у м. Мелітополі Запорізької області та на 1/2 частину квартири № 46 по вул. Івана Алексєєва (Крупської), буд. 14 у м. Мелітополі, Запорізької області. У встановлений законом строк для прийняття спадщини, вона звернулась до державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що треба встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, або проживали разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а також перевірити факт постійного проживання спадкодавця, і чи не відкрита спадкова справа за його постійним місцем проживання в [INFO]. Відповідно до закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року будь - який акт (рішення, документ) виданий органами та або службовими особами на тимчасово окупованій території є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до положень ЗУ «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам Законодавства України. У звязку з цим довідка з місця проживання [PERSON] та довідка нотаріуса м. Феодосія не прийняті нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори, оскільки видані службовими особами на тимчасово окупованій території України. Позивач вважає, що довідка з місця проживання [PERSON] від 12.12.2016 року в якій зазначено, що на день смерті 17.05.2016 року [PERSON] проживав в [INFO], Крим разом з ним проживала [PERSON], а також довідка нотаріуса м. Феодосія від 12.12.2016 року, в якій зазначено, що позивач прийняла спадщину після смерті 17.05.2016 року чоловіка [PERSON], що станом на 12.12.2016 року вона є єдиним спадкоємцем, є доказом, що позивач є єдиним спадкоємцем та має право на визнання за нею права власності на спадщину після смерті чоловіка. У звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач у судове засідання не зявилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 28 липня 1963 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 640 (а.с.6). 17 травня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС номер 3358729 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру №28 по вул. Садова (Бронзоса), 26 у м. Мелітополі Запорізької області та 1/2 частину квартири № 46 по вул. Івана Алексєєва (Крупської), 14 у м. Мелітополі, Запорізької області, право власності на які підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 17.11.2002 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, договором купівлі продажу квартири від 07.12.2015 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8-12). Як вбачається з вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Позивач, як дружина померлого, відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, відноситься до спадкоємців першої черги. Позивач у встановленому законом порядку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] 26 листопада 2016 року державним нотаріусом [PERSON] було ухвалено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої нотаріус відмовила [PERSON] в оформленні спадщини на квартиру № 28 по вул. Садова (Бронзоса), 26 у м. Мелітополі Запорізької області та 1/2 частину квартири № 46 по вул. Івана Алексєєва (Крупської), 14 у м. Мелітополі, Запорізької області, в звязку з тим, що треба встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, або проживали разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а також перевірити факт постійного проживання спадкодавця, і чи не відкрита спадкова справа за його постійним місцем проживання в [INFO] (а.с.13). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1, ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з копії спадкової справи №289/2016, яка була розпочата 31.05.2016 року, позивач 31.05.2016 року звернулась до Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] Позивач [PERSON] про відмову від спадщини не заявляла (а.с. 23-24). Судом також встановлено, що інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини на квартиру № 28 по вул. Садова (Бронзоса), 26 у м. Мелітополі Запорізької області та 1/2 частину квартири № 46 по вул. Івана Алексєєва (Крупської), 14 у м. Мелітополі, Запорізької області після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертались, що також підтверджується копією спадкової справи (а.с.23-24). Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], яка, відповідно до ст.1261 ЦК України, відноситься до спадкоємців першої черги за законом та, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на квартиру № 28 по вул. Садова (Бронзоса), 26 у м. Мелітополі Запорізької області та 1/2 частину квартири № 46 по вул. Івана Алексєєва (Крупської), 14 у м. Мелітополі, Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 17 травня 2016 року.

Outcome: approved