Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

До суду 15 лютого 2018 року надійшла позовна заява [PERSON]про стягнення з [PERSON]суми боргу у розмірі 6883,23 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23 липня 2017 року [PERSON] взяв у нього у борг грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., які зобовязався повернути у строк не пізніше 01.09.2017 року, про що склав письмову розписку. У вказаний строк відповідач суму боргу не повернув. В звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 6000,00 грн., проценти за користування позикою у розмірі облікової ставки НБУ у сумі 442 грн. 93 коп.; інфляційні збитки у розмірі 311 грн. 40 коп. та три відсотки річних у розмірі 78 грн. 90 коп. за час прострочення виконання зобовязання з повернення грошових коштів, за період з 02.09.2017 р. по 08.02.2018 р. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу без його участі та ухвалити заочне рішення в звязку з неявкою відповідача, про що зазначив у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, відзиву та заперечень на позовну заяву не надав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, в звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 23 липня 2017 року [PERSON]отримав від [PERSON]у борг 6000,00 грн., які зобовязався повернути у повному обсязі у строк не пізніше 01 вересня 2017 року, що підтверджується його власноручно написаною розпискою (а.с.5). У встановлений сторонами строк позичені кошти відповідачем не повернуті. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 6000,00 грн., суми індексу інфляції у розмірі 311 грн. 40 коп. та три відсотки річних у розмірі 78 грн. 90 коп. за час прострочення виконання зобовязання з повернення грошових коштів, за період з 02.09.2017 р. по 08.02.2018 р. обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Разом з тим вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування позикою у розмірі облікової ставки НБУ у сумі 442 грн. 93 коп. не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. \~ Договір\~позики вважається\~безпроцентним,\~якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. Виходячи із приписів ст. 1048 ЦК України, враховуючи, що сума позики на час укладення договору не перевищувала п'ятдесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян (1600х50=80000), договір позики укладений між фізичними особами і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін, стягнення процентів у розмірі облікової ставки НБУ за користування позиченими грошима чинним законодавством не передбачено. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (6000+311,40+78,90=6390,30), та стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 654,34 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial