Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В підготовчому судовому засіданні позивач відмовився від позовної вимоги щодо демонтажу вигрібної ями. Щодо іншої позовної вимоги в позові зазначив, що він проживає у будинку по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,6465 га, кадастровий номер : 7120683500:01:001:0131. Даний будинок він придбав 23.11.2010 року за договором купівлі-продажу. У державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено, що вона межує з А-Б сільська рада, Б-В землі [PERSON] , В-А землі [PERSON] . По сусідству з ним знаходиться проживає [PERSON] , по [ADDRESS] , яка є власником сусідньої земельної ділянки. [PERSON] порушила межі належної їй земельної ділянки, самовільно захопила частину землі загального користування, яка належить Демківській сільській раді Драбівського району Черкаської області, на якій облаштовувала металеву огорожу, якою повністю перекрила в`їзд та виїзд з його двору на вулицю. На його вимогу та вимогу уповноважених органів щодо демонтажу огорожі [PERSON] не відреагувала. Вказане будівництво з боку відповідача створює позивачу перешкоди для користування земельною ділянкою загального користування, які полягають в неможливості в`їзду та виїзду особистого автомобіля у двір, відповідач фактично на свій розсуд без дозвільних документів змінив функціональне призначення земельної ділянки загального користування навпроти своїх та його садиб. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, позивач вказав, що через паркан, який збудувала відповідач він позбавлений можливості вільного проходу та проїзду до свого будинку з землі загального користування по якій проходить дорога, огорожа може зачинятися на замок, і тоді прохід до будинку може стати залежним від волі сусіда. Проходити через інші місця до свого будинку, як на те вказує відповідач, незручно, оскільки там знаходиться огород. Внаслідок таких дій також може знецінитися його власність у разі її продажу, оскільки вільний доступ до двору ускладнений. Відповідач та її представник позов не визнали, просили суд відмовити в позові повністю. У відзиві на позовну заяву представник відповідачки вказав, що в 1973 році [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва площею 0,45 га та зобов`язано провести благоустрій та озеленення від вулиці садибу відгородити та посадити зелене насадження. [PERSON] являється власником будинку по [ADDRESS] . Відповідно до архівного витягу з рішення Демківської сільської ради № 9-22 від 11 квітня 1996 року [PERSON] надано дозвіл на приватизацію земельних ділянок 0,65 га для присадибного та 0,35 га допомога. Відповідно до плану присадибної ділянки від 19 травня 1973 року вбачається, що між забудовником [PERSON] та представником Демківської сільської ради була погоджена схема земельної ділянки та на місці де вказує позивач що він має право проїзду до свого будинку дана земля була виділена [PERSON] у особисте користування. Опорним планом с. Демки заїзду до позивача не передбачено, знаходиться в іншому місці. Представник третьої сторони вважає що позовна заява обґрунтована, огорожа, яку побудувала відповідач дійсно знаходиться на земельній ділянці загального користування, яка належить сільській раді та створює перешкоди у користуванні позивачем його земельною ділянкою. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників провадження, свідків, суд дійшов до наступних висновків. Згідно копій договорів купівлі-продажу від 23.11.2010 року [PERSON] придбав у власність житловий будинок та земельну ділянку площею 0,6564 га, кадастровий номер 7120683500:01:001:0131, які знаходяться по [ADDRESS] . Згідно плану меж земельної ділянки, яка належить позивачеві, його земельна ділянка межує з сусідньою, якою користується відповідач по справі [PERSON] . На плані межі землі [PERSON] позначені літерами В Б. Земельна ділянка [PERSON] також межує з землями сільської ради, які позначені літерами А Б. Як встановлено судом з пояснень сторін та фотознімків вихід з двору домоволодіння [PERSON] проходить повз землі відповідачки по справі [PERSON] . Також судом встановлено з фотознімків та пояснень сторін, що [PERSON] розмістила огорожу на землі, якою користувався позивач для виходу з двору до земель загального користування. Дану частину землі відповідачка вважає, як таку, що перебуває в її користуванні на підставі того, що в 1973 році [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва площею 0,45 га та зобов`язано провести благоустрій та озеленення від вулиці садибу відгородити та посадити зелене насадження. Проте, суд вважає, що сторона відповідача не довела, що розміщена нею огорожа знаходиться на її земельній ділянці. Так, будь яких документів, які б підтверджували даний факт суду надано не було, як і підтвердження, що після [PERSON] право користування переходило до [PERSON] . Як вказала допитана судом свідок [PERSON] , яка працює землевпорядником в Демківській сільській раді Драбівського району Черкаської області, землі які виділялися [PERSON] не обмірювалися приладами, які б дали змогу точно зафіксувати межі виділеної землі, а будинок на землі на якій давався дозвіл був побудований зі зміщенням відносно виділеної землі, після приватизації можливо визначити де саме знаходиться земельна ділянка кожної зі сторони. Також свідок підтвердила суду, що вихід з двору [PERSON] на вулицю проходить по землям, які належать сільській раді, і встановлення на них паркану відповідачкою становить перешкоди позивачу у вільному доступу до власності. Крім того факт створення перешкод зафіксований в рішенні виконавчого комітету Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 03.09.2019 року № 35 та в акті даної сільської ради від 17.09.2019 року. Суд вважає, що зібрані докази по справі доводять той факт, що розміщена огорожа знаходиться на землях загального користування, які належать Демківській сільській раді Драбівського району Черкаської області, що зокрема підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ 377548, який виписаний на власницю у якої позивач придбав землю та на якому зазначено план меж земельної ділянки сторін, а також наданими третьою стороною копії фрагменту карти населеного пункту с. Демки Драбвіського району Черкаської області та викопіровку земельної ділянки земель загального користування Демківської сільської ради з яких вбачається, що земельна ділянка розміром 0,1 га межує з землю, яка належить [PERSON] . Як пояснює сам [PERSON] даною землею він тривалий час користувався для виходу з двору на вулицю до земель загального користування, а після побудови огорожі, він став залежним від волі сусідів щодо вільного доступу до будинку, які можуть зачиняти огорожу на свій розсуд, інші місця для проходу до будинку не призначені для цього, оскільки там знаходиться город. Ст.391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 2, 3 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Суд вважає, що в даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача на вільне користуванням власністю та землями загального користування буде відновлення становища позивача, яке існувало до порушення, що передбачено п.4 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, а тому відповідача слід зобов`язати знести встановлену огорожу. З врахуванням наведеного суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, а саме судовий збір та половину витрат на правову допомогу (з врахуванням підтримання позову в одній частині) слід покласти на відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved