Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] із уточненою в ході судового розгляду позовною заявою до Миколаївської міської ради про визнання права власності, яка обґрунтована тим, що позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.1992 року належить кв. [ADDRESS] загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м. Вказаний договір зареєстрований у КП БТІ у встановленому законом порядку. Під час бойових дій у 2014 році вказаний багатоквартирний будинок був зруйнований, що є загальновідомою інформацією поширеною у ЗМІ, після чого він був фактично заново відбудований за рахунок бюджетних коштів та прийнятий в експлуатацію згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДЦ 141191490616 від 29.05.2019 року. Крім того під час бойових дій і руйнації вказаного будинку разом з ним були знищені всі документи позивача на квартиру та окрім як через суд [PERSON] не може відновити своє право власності на вказану квартиру, оскільки КП БТІ та міські ради, які раніше видавали вказані правовстановлюючі документи, зараз позбавлені цих повноважень, з огляду на те, що відповідно до ст. 3, 6, 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація і видача правовстановлюючого документу на нерухоме майно проводиться відділами державної реєстраційної служби України. В цій частині закон почав діяти з 01.01.2013 року та саме з цього часу інші органи позбавлені повноважень видавати чи відновлювати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, їх видають виключно відділи реєстраційної служби. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації подаються оригінали документів, і у разі відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, у реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі копії договору відмовляється. На підставі чого позивач просить суд визнати за нею право власності на кв. [ADDRESS] у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та справу розглянути без їхньої участі (а.с.30). Представник Миколаївської міської ради до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив рішення прийняти у відповідності до чинного законодавства та справу розглянути без його участі (а.с.40). Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Договору купівлі-продажу від 10.01.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 39, посвідченого керуючим справами виконавчого комітету Миколаївської селищної Ради народних депутатів, позивачу належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 57,2 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м. (а.с.4). Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» № 1199-3/0.45/01 від 13.08.2014 року, станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 10.01.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 39, посвідченого керуючим справами виконавчого комітету Миколаївської селищної Ради, дата реєстрації 22.01.1992 рік (а.с.7). Указом в. о. Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької та Луганської областей, у тому числі у м. Миколаївка Донецької області. Як вбачається з Акту візуального огляду житлового будинку [ADDRESS] від 20.07.2017 року, 03.07.2014 року під час проведення АТО у м. Миколаївка квартира [ADDRESS] та весь житловий будинок [ADDRESS] був повністю зруйнований (а.с.45). 23.07.2019 року КП «БТІ» виготовлено копію технічного паспорту на вищевказану квартиру [ADDRESS] (а.с.5-6). Згідно відповіді КП «БТІ» від 12.12.2019 року, за даними архівної інвентаризаційної справи право власності на кв. [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 10.01.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 39, посвідченого керуючим справами виконавчого комітету Миколаївської селищної Ради, право власності зареєстровано від 22.01.1992 року. У зв`язку із прийняттям 01.01.2013 року Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» КП «БТІ» не здійснює функцій з державної реєстрації права власності та представнику позивача було рекомендовано звернутися до Миколаївської міської ради Слов`янського району щодо оформлення дублікату Договору купівлі-продажу вищевказаної квартири (а.с.44). Відповідно до довідки КП «БТІ» № 2142-18/0.46/01 від 30.07.2019 року, станом на 23.07.2019 року власником кв. [ADDRESS] є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 10.01.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 39, посвідченого керуючим справами виконавчого комітету Миколаївської селищної Ради, дата реєстрації 22.01.1992 рік. Загальна площа квартири № 8 становить 67,0 кв.м., житлова площа 43,8 кв.м. Згідно примітки загальна та житлова площі квартири змінилися внаслідок реконструкції багатоквартирного житлового будинку, прийнятого до експлуатації згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДЦ 141191490616 від 29.05.2019 року. На підставі постанови Верховної Ради України від 18.11.2003 року за № 1246-ІV смт. Миколаївка віднесено до категорії міст. Згідно постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 року місто Миколаївка віднесено до категорії міст районного значення Слов`янського району. Колишня назва вулиці Віце-адмірала Синецького (а.с.7 зворот). Згідно копії паспорта громадянина України [NUMBER] від 26.03.1998 року, виданого Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04.03.1981 року (а.с.3). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 21.10.2019 року право власності на кв. [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.36-37). Статтею 1 ЦПК України визначені завдання цивільного судочинства як справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно приписів ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 року за № 1952- ІV, який набув законної чинності з 01.01.2013 року, функції державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від реєстраторів бюро технічної інвентаризації перейшли до державних реєстраторів відділу Слов`янської міської ради та нотаріусів. Відповідно до вказаного Закону, до Постанови КМУ від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за державною реєстрацією має право звернутись власник або належним чином уповноважена особа з оригіналом правовстановлюючого документу, право на вказану квартиру в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та в державному реєстрі речових прав власності та їх обтяжень, не зареєстровано. Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Основні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Таким чином, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Фактично [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , однак через проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, а також у м. Миколаївці вказана квартира та документи, які в ній перебували, було знищено, внаслідок чого у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який би міг підтвердити право власності за ним. Виходячи з вищенаведеного, з огляду на перелічені обставини справи закон прямо не забороняє суду ухвалити рішення щодо визнання за позивачем права власності на квартиру, що створене на законних підставах, оскільки зробити це у іншій спосіб є неможливим, тому право позивача є порушеним і підлягає захисту. На підставі викладеного, та

Outcome: approved