Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом, в якому просив визначити наступні способи його участі у вихованні доньки [PERSON] : побачення 1-2 рази на тиждень: з понеділка по п`ятницю: з 15.00 до 20.00 год. - за місцем навчання доньки, перебування або за місцем проживання батьків позивача та один вихіднй день на тиждень за погодженням з відповідачем; спільний відпочинок: половину літніх канікул та зимових канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з донькою [PERSON] особисто, засобами телефонного або іншого засобу зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; в день його побачення з донькою він має право забирати доньку з дому /школи особисто. В подальшому, позивач уточнив позовні вимоги та просив встановити перебування дитини з батьком: щотижня з 16:30 годині до 20.00 години у вівторок та з 12:00 години до 15.00 години у суботу. В судовому засіданні позивач уточнені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка позов не визнала, пояснивши, що вона не чинить жодних перешкод у побаченні позивача з дитиною. Однак, наполягає на тому, щоб побачення батька з дитиною були лише в її присутності. Представник органу опіки та піклування надав до суду Висновок від 14.05.2018 року органу опіки та піклування № 1120/01-20, в якому Органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації було затверджено порядок участі батька у вихованні малолітньої доньки, а саме, встановлено перебування дитини з батьком щотижня з 16:30 годині до 20.00 години - у вівторок та з 12:00 години до 15.00 години- у суботу.(а.с.10) В судове засідання Представник органу опіки та піклування не прибув, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив при ухваленні рішення судом, врахувати інтереси дитини та висновок органу опіки та піклування. Вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та уточненими позовними вимогами і доданими до них доказами, ознайомившись з Висновком Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації,дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позиції учасників справи по суті справи та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] 23.03.2012 року зареєстрували шлюб.(а.с.7). В шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася донька: [PERSON] , [INFO] , батьком якої, згідно Свідоцтва про народження, є позивач (а.с.9). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, шлюб було розірвано - 01.08.2017 року, що підтверджується копією рішення суду.(а.с.8) Після розірвання шлюбу, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з відповідачкою. Вказане сторонами не заперечується. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.07.2017 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн. Вказане сторонами також не заперечується. Сторони не можуть узгодити між собою порядок участі [PERSON] у вихованні доньки, у зв`язку з чим Органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації було надано висновок від 14.05.2018 року № 1120/01-20 та затверджено порядок участі батька у вихованні малолітньої доньки, а саме, встановлено перебування дитини з батьком щотижня з 16:30 годині до 20.00 години у вівторок та з 12:00 години до 15.00 години у суботу.(а.с.10) Статтею 158 СК України, передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Також, відповідно до ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В судовому засіданні, відповідач вказала, що бажає, щоб позивач знаходився з дитиною в її присутності, посилаючись на те, що позивач має складний характер. Оскільки позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив визначити наступні способи його участі увихованні доньки [PERSON] : побачення 1-2 рази на тиждень: з понеділка по п`ятницю: з 15.00 до 20.00 год. за місцем навчання доньки, перебування або за місцем проживання батьків позивача та один вихіднй день на тиждень за погодженням з відповідачем; спільний відпочинок: половину літніх канікул та зимових канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з донькою [PERSON] особисто, засобами телефонного або іншого засобу зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; в день його побачення з донькою він має право забирати доньку з дому /школи особисто, однак Органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації було затверджено інший порядок участі батька у вихованні малолітньої доньки, а саме, встановлено перебування дитини з батьком щотижня з 16:30 годині до 20.00 години у вівторок та з 12:00 години до 15.00 години у суботу, то судом було надано час позивачу звернутись до Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації з метою розгляду його питання щодо затвердження порядку участі його у вихованні його малолітньої доньки, який ним було зазначено у позовних вимогах. Проте, в подальшому, позивач відмовився від первинних вимог, уточнивши позовні вимоги, в яких погодився з первинним Висновком Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації та просив встановити перебування дитини з батьком: щотижня з 16:30 годині до 20.00 години у вівторок та з 12:00 години до 15.00 години у суботу. Тобто, в уточнених позовних вимогах, позивач просив встановити перебування дитини з ним - батьком: у тому порядку, який було затверджено Органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації у Висновку від 14.05.2018 року № 1120/01-20, а саме, перебування дитини з батьком щотижня з 16:30 годині до 20.00 години у вівторок та з 12:00 години до 15.00 години у суботу.(а.с. 103, 10) Оскільки, позивачем було надано уточнені позовні вимоги, які узгоджуються з затвердженим Органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Висновком від 14.05.2018 року № 1120/01-20, то відсутні підстави для надання часу позивачу звернутись до Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації з метою розгляду його питання щодо затвердження іншого порядку участі його у вихованні його малолітньої доньки, який ним було зазначено у його первинних позовних вимогах. Відповідачем до суду надано ксерокопії постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 03.09.2015 року у справі 521/14621/15-п та постанови від 21.07.2017 р. у справі № 521/11271/17-п, згідно до яких, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173, 173-2 КупАП та накладено адміністративне стягнення. (а.с. 54-55) Проте, посилання відповідача на притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути підставою для відмови позивачу у його спілкуванні з його дитиною. Також, суд зазначає, що дитина потребує турботи та піклування батька. Крім того, на час звернення до суду та розгляду справи, відповідачем не надано жодних доказів, щодо неможливості позивача спілкуватись зі своєю донькою. Окрім того, заяву відповідачки про те, що позивач [PERSON] у період часу 2007-2011 роки перебував на лікуванні в реабілітаційному центі «Оазіс» з приводу вживання тяжких наркотичних засобів, суд також не може прийняти до уваги, оскільки відповідачем щодо завленого не надано жодного доказу та суд враховує той факт, що відповідачка [PERSON] 23.03.2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та в шлюбі [PERSON] і [PERSON] , народилася [INFO] донька [PERSON] . Тобто, вказані дії свідчать про те, що відповідачка, укладаючи в 2012 році шлюб з позивачем та народивши від позивача дитину після 2011 року не вважала його таким, що перебував на лікуванні з приводу вживання тяжких наркотичних засобів та таким що зловживає наркотичними засобами. Крім того, суд враховує, що, відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Також, суд враховує, що статтею 153 СК України, передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою ст. 157 цього Кодексу. Згідно статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. У рішенні ЄСПЛ від 11.07. 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України» стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним задовольнити уточнені позовні вимоги, які відповідають висновку Органу опіки та піклування. Суд також, приймаючи рішення, враховує, що систематична присутність матері дитини при побаченнях з батьком, виходячи з тих негативних відношень, які склалися між сторонами після розлучення, призведе до нових конфліктних ситуацій між ними, що може негативно вплинути на розвиток дитини. Частиною 2 ст.159 СК України встановлено, що в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Проте, таких випадків судом не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає, що побачення між донькою та батьком без участі відповідачки буде позитивно впливати як на психоемоційний стан дитини, так і на відношення між батьками. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, з урахуванням інтересів дитини та норм європейського законодавства по правам дитини, дозволяють задовольнити вимоги позивача і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а й буде справедливим. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved