Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

До Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису. На обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що 07 березня 2009 року вона та зацікавлена особа [PERSON] зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає із заявницею. Спільне життя з [PERSON] не склалося та подружні стосунки припинені з липня 2018 року та за рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 червня 2019 року шлюб розірвано. Після припинення подружніх стосунків заявниця та [PERSON] не дійшли згоди у способах участі батька у вихованні та спілкуванні з спільним сином, вирішення даного питання було зумовлено безліччю конфліктів, які на превеликий жаль впливають на емоційний стан дитини. Заявник після розірвання шлюбу як мати дитини створила гарні умови для проживання, виховання і розвитку малолітнього сина, дитина матеріально забезпечена, доглянута. Заявник не чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином. Але між сторонами існує спір щодо графіку у спілкуванні батька з дитиною та участі його у її вихованні, а також його впливу на дитину. Згідно з висновком психолога, з психологічної точки зору, є доцільним обмежити спілкування батька [PERSON] з сином [PERSON] , з метою відновлення емоційного ресурсу дитини і зміцнення його нервової системи. Але ситуація усвідомленості дитини реальності загроз батька, спрямованих на адресу матері, робить цю ситуацію неможливою, бо викликає у дитини стрес, фрустрацію та наявні невротичні реакції від усвідомлення, що він стане винним в тому, що може статися з його мамою.». Заявниця зазначає, що у неї своє бачення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а у заінтересованої особи - [PERSON] зовсім протилежні побажання, тому домовленості між батьками не досягнуто, що породжує все нові та нові конфлікти. [PERSON] проти встановлення чіткого графіку спілкування зі спільною дитиною, не виконує рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя № 331/593/20 від 10 лютого 2021 року, про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 12 320, 00 грн. станом на 30.09.2021 року. Заявниця неодноразово зверталась до поліції, з повідомленням неправомірних дій відносно себе та дитини, щодо не виконання рішення суду про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. 13.09.2021 року за місцем навчання дитини [PERSON] здійснив конфліктну ситуацію, вів себе агресивно та намагався побачитись з сином поза встановлений графік під час навчання дитини. Заявниця зазначає, що з огляду на обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що чинить Заінтересована особа по відношенню до Заявника і дитини, останні вважає, є жертвами домашнього психологічного і фізичного насильства, та потребують захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому звертається з заявою про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . На підставі вищевикладеного, заявниця просить суд, - Видати стосовно [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] - вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто; наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів ,до місця проживання [PERSON] , [ADDRESS] . - Видати стосовно [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] - вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто; наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання [PERSON] , [ADDRESS] . Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців. У судовому засіданні [PERSON] та її представник цю заяву підтримали, просили задовольнити з підстав зазначених у неї. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення цієї заяви, вважає її безпідставною, посилаючись на те, що заявлені вимоги обмежують його право як батька на спілкування з дитиною, та реалізацію ним права батька, спрямовані на зловживання процесуальними правами заявниці. Також [PERSON] надав письмові пояснення відносно заявлених вимог, в яких зазначив, що заявниця не надала суду жодних допустимих доказів вчинення ним як колишнім чоловіком та батьком спільної дитини, домашнього насильства відносно заявниці. Спілкування між ним та вчителем (директором) навчального закладу, де навчається дитина, в контексті застосування відносно нього такого серйозного заходу обмеження прав, як обмежувальний припис, призведе до фактичного обмеження його прав, у строк, який вказала заявниця - 6 місяців. Заявниця не має жодних відомостей про систематичне вчинення ним, [PERSON] домашнього насильства відносно неї або дитини. Заслухавши заявницю та її представника, зацікавлену особу [PERSON] , дослідивши матеріали справи та інші докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Крім правил Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спірних правовідносин необхідно застосувати правила СК України. За правилами частини першої статті 2 СК України цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Судом встановлені наступні обставини. Заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] з 07.03.2009 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який наразі розірваний на підставі рішення суду. Дані обставини визнані заявницею та заінтересованою особою [PERSON] . Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На теперішній час малолітній [PERSON] мешкає з матір`ю - заявницею по справі, за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина не заперечувалася заінтересованою особою [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2021 р. по цивільній справі №331/593/20, яке набрало законної сили 16.03.2021 р., визначено наступний спосіб участі батька [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) у вихованні сина, [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного порядку спілкування з дитиною, а саме: - за бажанням дитини , [PERSON] , без присутності матері, [PERSON] , кожну другу суботу місяця у період з 10:00 години до 16:00 години; - за бажанням дитини , [PERSON] , без присутності матері, [PERSON] , кожен день народження дитини, кожного року до досягнення дитиною повноліття з 15:00 до 19:00 години. З талону-повідомлення Єдиного обліку №22536 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію вбачається, що заявниця зверталась до органів поліції із заявою про порушення [PERSON] графіку спілкування з дитиною, встановленого вищевказаним рішенням суду. На запит адвоката Дерев`янко І.О. листом Запорізького НВК №70 Запорізької міської ради від 15.11.2021 р. повідомлено, що 13.09.2021р. до Запорізького навчально-виховного комплексу № 70 Запорізької міської ради Запорізької області звернувся [PERSON] з проханням побачити свого сина, [PERSON] , [INFO] . Технічний працівник школи [PERSON] запросила директора цього навчального закладу дня вирішення ситуації, що склалася. [PERSON] було вказано, що відвідування учнів під час навчального процесу заборонено. Підставою для відмови стали карантинні обмеження та наявність судового рішення, в якому зазначено порядок зустрічі батька з сином. [PERSON] став поводити себе агресивно. На прохання залишити приміщення школи та вийти на ганок [PERSON] не реагував, силою утримував двері, поводив себе некоректно. Працівники школи були змушені визвати охорону. За рекомендацією охоронців двічі викликався наряд поліції, і тільки після цього [PERSON] залишив подвір`я школи. Дані обставини також підтверджуються відеозаписом з місця події, дослідженого судом. Відповідно до висновку спеціаліста-психолога [PERSON] , від 09.10.2021 р., у процесі дослідження було виявлено: 1. [PERSON] , [INFO] , по результатам обстеження - самодостатній, комунікативний хлопець, який вільно розповідає про свої можливості і мрії, але насилу розкриває свої почуття, емоції і переживання щодо подій у своєму житті пов`язаних з батьком. Соціальна ситуація взаємодії дитини з батьком фрустріруе його і в процесі обстеження спостерігалися неврозоподібні прояви в поведінці дитини, які вимагають консультації дитячого нервопатолога або психоневролога. 2. Індивідуальний (емоційно-вольовий, психічний, інтелектуальний) розвиток [PERSON] , [INFO] , відповідає віковій нормі для дітей даного віку. Гліб здатен самостійно, послідовно і усвідомлено описувати дії, події, обставини (факти), які відбуваються в його житті, висловлювати власну думку (оцінку, позицію) щодо дій, подій, обставин (фактів), а також, щодо людей, з якими вони пов`язані відповідно до свого віку. 3. На момент обстеження виявлена прихильність та емоційний зв`язок [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Емоційна і психологічна прихильність [PERSON] до матері обумовлена увагою, турботою, ніжністю, ласкою і звичайно любов`ю матери до дитини. 4. Аналізуючи психоемоційний стан [PERSON] , після ситуації спілкування з батьком (зі слів дитини) та за результатами психологічного обстеження необхідно відзначити, що ситуація зустрічей з батьком вимагає від дитини додаткових емоційних витрат, спрямованих на контроль ситуації, постійне прогнозування можливих дій фізичного насильства і негативних емоційних проявів, спрямованих в бік його матері та Інших оточуючих його людей. Таке постійне напруження, виснажує адаптивні ресурси особистості дитини і може сприяти прояву у нього різних психосоматичних захворювань, викликані постійним перебуванням в стресовій, фрустраційній ситуації. 5. До батька [PERSON] у дитини [PERSON] емоційне-нейтральне з негативним відтінком ставлення, серед можливих причин якого можна назвати те, що батько [PERSON] маніпулює поведінкою і бажаннями дитини за допомогою вербалізації йому прямих погроз на адресу його матері « папа мне сказал, что если я не буду с ним встречаться чаще, он просто убьет мою маму», тим самим формуючи у дитини позицію жертви в ситуації в якій дитина стає заручником обставин і робить вибір спираючись не на свої бажання і потреби, а на обставини конкретної ситуації., в даному випадку, щоб не нашкодити мамі, емоційно значимої для себе людині. 6. На даному етапі, з психологічної точки зору, є доцільним обмежити спілкування батька [PERSON] з сином [PERSON] з метою відновлення емоційного ресурсу дитини і зміцнення його нервової системи. Але, ситуація усвідомленості дитиною [PERSON] реальності загроз батька, [PERSON] , спрямованих на адресу його матері , робить цю ситуацію неможливою, бо викликає в дитини стрес, фрустрацію та наявни невротичні реакцій від усвідомлення що він стане винним в тому, що може статися з його мамою. 7. Враховуючи виявлене в дослідженні підвищену тривожності і вираженість страхів.у дитини, мамі було рекомендовано звернутися на консультацію до дитячого нервопатолога або психоневролога, гак само для стабілізації психологічного благополуччя дитині [PERSON] необхідно працювати з психологом для корекції емоційно-вольових проблем. Відповідно до консультативного висновку лікаря-невролога дитячого від 19.10.2021 р., за результатами обстеження [PERSON] встановлено діагноз - астено невротичний синдром, ВСД гіпотонічний тип, період ремісії. [PERSON] , станом на 01.10.2021 р. має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2020 р. (справа №333/4609/20) частково задоволена заява [PERSON] та видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , в якому визначити тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] , строком на 6 (шість) місяців з наступною забороною: заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2020 р. (справа № 333/5036/20), заяву [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про видачу обмежувального припису - задоволено частково. Ухвалено: Видати обмежувальний припис, строком на 3 місяці, стосовно [PERSON] , [INFO] , в якому визначити тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] , строком на 3 (три) місяці з наступною забороною: - заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між заявницею та заінтересованою особи [PERSON] існує конфлікт щодо дотримання останнім графіку спілкування з їх малолітнім сином [PERSON] , встановленого вищевказаним рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, яке набуло законної сили. В рішенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2021 р., з урахуванням відносин, що склалися між батьками дитини, та дитиною і батьками, зроблений акцент про врахування бажання дитини щодо зустрічей дитини з батьком. Оцінивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що заінтересована особа [PERSON] вчиняє відносно свого неповнолітнього сина психологічне насильство у вигляді психологічного тиску, шантажу, погроз про заподіяння матері дитини смерті, у разі якщо дитина не буде з ним бажати зустрічатись. Суд вважає, що ці дії заінтересованої особи спрямовані на обмеження волевиявлення дитини, спричиняють дитині душевні страждання, побоювання, що якщо він не буде зустрічатися з батьком, він може спричинити його матері шкоду, враховуючи, що дитина обізнана про те, раніше батько застосував відносно його мами фізичне та психологічне насилля. Вищевказане призводить до виснаження емоційного ресурсу дитини, негативно впливає на його нервову систему та стан здоров`я, враховуючи наявність неврологічного захворювання у дитини. Надані суду [PERSON] грамоти, подяки, якими він був нагороджений в певних сферах діяльності, не спростовують вчинення ним психологічного насильства відносно дитини. Основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема, є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд; належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (стаття 4 цього Закону). При розгляді справ про видачу обмежувального припису не визначаються права та обов`язки батьків стосовно дітей, а заперечення заявника щодо можливості видачі обмежувального припису стосовно одного з батьків позбавляє заявницю, яка діє також в інтересах малолітньої дитини, гарантій на спеціальні засоби правового захисту, які передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 17 лютого 2021 року по справі № 753/19409/19. З правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) вбачається, що при вирішенні питання щодо застосування певного заходу тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. З огляду на вищевказане, суд, враховуючи інтереси дитини, необхідність захистити її від систематичного психологічного насилля з боку батька та пропорційність втручання у права і свободи заінтересованої особи, як батька дитини, в зв`язку з протиправною його поведінко, приходить до висновку про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , яким заборонити останньому вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто; наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання [PERSON] , крім встановленого порядку спілкування з дитиною [PERSON] рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2021 р. (справа №331/593/20). Вимоги заявниці щодо видачі обмежувального припису у вигляді заборони заінтересованій особі вести листування, телефонні переговори із заявницею, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто; наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів, до місця проживання заявниці, не підлягають задоволенню за наступних підстав. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявницею не надано належних, допустимих доказів, що після 10.03.2021 р. (закінчення строку дії обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] , з у вигляді встановлення заборони йому наближатись до неї та місця її проживання, застосованого рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2020 р.), заінтересованою особою [PERSON] вчинялось відносно неї будь-яке насильство, ризик вчинення цього насильства в майбутньому також не доведений. Зміст ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони [PERSON] та вирішити питання профілактичного обліку кривдника [PERSON] на визначений судом строк. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial