Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси, 21.03.2014 року звернувся позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що [INFO] помер його брат - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.01.2014 року за [PERSON] було визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Зазначене рішення набрало законної сили, позивач 25.02.2014 року зареєстрував своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON], яка є невісткою його покійного брата [PERSON], чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, заселила в квартиру співмешканця або квартиранта, та не дає ключі від вказаної квартири. Відповідач добровільно надати ключі від квартири та виселитися разом особами, які проживають в квартирі, відмовляється. Позивач звертався із заявою про вселення до дільничного Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, який повідомив його, що в квартирі проживає [PERSON] з невідомими особами, тому [PERSON] необхідно вирішувати у судовому порядку питання про вселення в квартиру та виселення осіб, які знаходяться в квартирі. [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не зареєстрована, тому відсутні будь-які підстави для її проживання там. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд: вселити [PERSON], [INFO], в квартиру [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON], [INFO], не чинити перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS]; виселити [PERSON], [INFO], з усіма особами, які будуть знаходиться в квартирі [ADDRESS], на момент вселення [PERSON]; стягнути з відповідача всі понесені судові витрати. Представник позивача за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на розгляді справи за відсутності відповідача та її представника, повідомлених судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, оскільки клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання є необґрунтованим та призводить до неправомірного затягування розгляду справи судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із своїм відрядженням до м. Києва. Однак, жодних письмових доказів в підтвердження свого відрядження [PERSON] не надала, тому суд не вважає причини її неявки в судове засідання поважними. Крім того, суд враховує, що в судовому засіданні, яке було призначено на 22.04.2014 року о 11 год. 00 хв., представник відповідача за довіреністю - [PERSON] також просила відкласти розгляд справи для ознайомлення із матеріалами справи. У зв'язку із цим, та з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутністю відповідача та її представника, повідомлених належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.01.2014 року за [PERSON] було визнано право власності на ізольовану 2-х кімнатну квартиру, яка знаходиться на третьому поверсі п'ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Зазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20.01.2014 року набрало законної сили 17.02.2014 року. [PERSON] зареєстрував своє право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №18249535 від 25.02.2014 року. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON], яка є невісткою його покійного брата - [PERSON], перешкоджає йому у вселенні, користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS]. [PERSON] проживає в квартирі разом із іншими невідомими особами, добровільно виселятись із квартири відмовляється, ключі від квартири не віддає. З приводу вселення до квартири [ADDRESS], [PERSON] звертався до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. В ході проведеної перевірки за зверненням [PERSON] співробітниками Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було встановлено, що протягом тривалого часу в квартирі [ADDRESS], проживає невістка покійного [PERSON] - відповідач [PERSON], а також інші невідомі особи. При неодноразовому відвідуванні співробітниками міліції вищезазначеної адреси, двері квартири ніхто не відкрив. Під час телефонної розмови з [PERSON] вона була запрошена до відділу міліції для ознайомлення із заявою [PERSON], однак, прийти вона відмовилась, та зазначила, що [PERSON] не має ніякого права проживати в цій квартирі, так як в ній проживає вона сама і виселятись не має наміру. У зв'язку із вищезазначеними фактами, Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 24.03.2014 року було складено висновок про відсутність кримінального провадження, та рекомендовано [PERSON] звернутися в приватному порядку до суду, для вирішення питання про вселення та примусове виселення з квартири [PERSON] та інших осіб. Згідно довідки-виписки з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію №208, складеної дільницею №1 КП ЖКС «Черьомушки» вбачається, що відповідальним власником квартири [ADDRESS], є [PERSON], місце проживання жодних осіб в квартирі не зареєстровано. Так, за ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. З аналізу цієї довідки вбачається, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS], ніколи зареєстрована не була, обставини її вселення на правах члена сім'ї власника або колишнього власника наявними доказами не підтверджуються. Враховуючи те, що [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS], не зареєстрована та не вселялась на спірну житлову площу як член сім'ї власника (колишнього власника), вона не набула право користування цим житлом на підставі закону. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки право власності позивача на квартиру [ADDRESS], є незаперечним та таким, що набуто з правових підстав, суд вважає, що відповідач [PERSON] не має право перешкоджати позивачу у проживанні та користуванні спірною квартирою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим в порядку ст. 16 ЦК України захистити порушене право позивача, шляхом вселення [PERSON] до квартири [ADDRESS]; виселення відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS], та зобов'язання її не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні зазначеною квартирою. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим, позовні вимоги [PERSON] в частині виселення всіх осіб, які будуть знаходиться в квартирі [ADDRESS], на момент вселення [PERSON], задоволенню не підлягають, оскільки такі особи є невідомими і вони не брали участь справі, тому суд не може вирішити питання про їх права та обов'язки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 грн. за подання позову немайнового характеру, що підтверджується квитанцією, доданою матеріалів справи, у зв'язку із чим такі витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial