Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у липні 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] (далі - [PERSON].) до Казенного підприємства «Південукргеологія» (далі - КЗ «Південукргеологія») про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки видачі трудової книжки, яку у відповідності до вимог ст. 11-1 ЦПК України згідно із протоколом від 07 серпня 2017 року передано для розгляду судді Ходаківському М.П. Позивач у позовній заяві з урахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебувала у трудових відносинах із відповідачем. 20 червня 2017 року [PERSON] було ознайомлено із наказом КЗ «Південукргеологія» № 38 від 29 травня 2017 року про оголошення догани за порушення посадових обов'язків, із наказом № 41 від 16 червня 2017 року за нез'явлення на робочому місці без поважних причин з 06 червня 2017 року по 16 червня 2017 року, а наказом № 61-к від 20 червня 2017 року [PERSON] було звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за невиконання розпоряджень керівника та відсутність на робочому місці. Дані накази позивач вважає такими, що винесені з порушенням ст. ст. 147-149 КЗпП України, у зв'язку із чим вона просила визнати дані накази незаконними, поновити її на посаді провідного інженера з кадрових питань КП «Південукргеологія»; також позивач просила стягнути на її користь із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 22 червня 2017 року по 08 листопада 2017 року у розмірі 37 114,56 грн., середній заробіток за затримку видачі трудової книжки в період з 22 червня 2017 року по 08 листопада 2017 року у розмірі 37 114,56 грн., також стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 17, 23), причини неявки не повідомив. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обов'язковою для усіх суб'єктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання, а спір стосується поновлення права на працю, яке є основоположним правом особи закріпленим у Конституції України судом визнано за можливе розглянути справу за відсутності його представника і ухвалити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, наказом № 16-к від 12 квітня 1982 року в тому числі [PERSON] було прийнято на посаду молодого спеціаліста до Новомосковської геологоразвідувальної експедиції ПГО «Южукргеологія» (а.с. 9-11). Наказом КП «Південукргеологія» № 38 від 29 травня 2017 року за грубе порушення посадових обов'язків - службового підроблення документів провідним інженером з кадрових питань [PERSON] останній оголошено догану, відсторонено від виконання службових обов'язків на термін проведення перевірки додержання вимог законодавства при веденні кадрового діловодства на підприємстві (а.с. 12). З даного наказу вбачається, що [PERSON] ознайомлена із його змістом, проте від підпису про ознайомлення вона відмовилась, про що складений акт від 29 травня 2017 року. На засіданні Південно-української групової профспілкової організації КП «Південукргеологія», яке відбулося 31 травня 2017 року та оформлене протоколом № 5/1, відсторонення провідного інженера з кадрових питань від виконання службових обов'язків визнано таким, що не є правомірним (а.с. 39). Наказом КП «Південукргеологія» № 41 від 16 червня 2017 року за нез'явлення на робочому місці без поважних причин, а саме: відсутність на робочому місці у період з 06 червня 2017 року по 16 червня 2017 року [PERSON] оголошено догану (а.с. 13). Наказом КП «Південукргеологія» № 61-к від 20 червня 2017 року на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України провідного інженера з кадрових питань [PERSON] звільнено з роботи з 21 травня 2017 року за порушення вимог законодавства при веденні діловодства, відсутність на робочому місці та невиконання розпоряджень керівника (а.с. 14). Підставами для звільнення [PERSON] в наказі зазначено акт комісії щодо перевірки додержання вимог законодавства при веденні кадрового діловодства від 31 травня 2017 року; акт комісії про відсутність на роботі від 02 червня 2017 року, акт комісії про відсутність на роботі від 16 червня 2017 року. Судом також встановлено, що 18 липня 2017 року [PERSON] звернулася на адресу КП «Південукргеологія» із письмовою вимогою про повернення трудової книжки, повідомленням про дату, коли вона може отримати трудову книжку, яку їй не було видано у день звільнення (а.с. 40, 41). Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Пунктом 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. У пунктах 22, 23 вказаної постанови Верховний Суд України зазначає, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Положеннями ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно із ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Статтею 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Ураховуючи викладені приписи законодавства України, приймаючи до уваги, що в оскаржуваних наказах не зазначено в чому саме полягає трудовий проступок [PERSON], що став підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, не вказано який саме трудовий обов'язок чи яке саме правило внутрішнього трудового розпорядку нею не виконано або порушено, не зазначено дати вчинення чи виявлення такого проступку, а також ураховуючи відсутність попередньої згоди первинної профспілкової організації на звільнення [PERSON] на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та вважає за можливе визнати зазначені накази відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення незаконними та скасувати їх; поновити позивача на посаді у КП «Південукргеологія», а також стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 37 114,56 грн. та середній заробіток за затримку у видачі трудової книжки у розмірі 37 114,56 грн. При цьому суд виходить із того, що заробітна плата позивача за квітень та травень 2017 року становить відповідно 5 388,75 грн. та 9 381,25 грн. (а.с. 30), у зв'язку із чим середньоденний розмір заробітної плати позивача становить 378,72 грн., кількість робочих днів за період з 22 червня 2017 року по 08 листопада 2017 року становить 98 днів. Крім того, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне рішення в частині поновлення на роботі позивача допустити до негайного виконання. При ухваленні рішення у справі суд також бере до уваги і процесуальну поведінку відповідача, який двічі, будучи заздалегідь попередженим про дату, час і місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не надав жодного обґрунтування своїх дій, прийнятих рішень щодо позивача із долученням підтверджуючих документів та викладенням власної правової позиції. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, ураховуючи результат розгляду даної цивільної справи, а також те, що позивачем не було сплачено судовий збір при пред'явленні даної позовної заяви, оскільки вона звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір 742,29 грн., частково задовольнивши таким чином позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial