Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить житловий будинок №13 по вул. Д.Донського, м. Словянська. В даному будинку на даний час зареєстровані його син, [PERSON], та його дружина, [PERSON], які фактично не проживають в спірному будинку з 2000 року. Знятися з реєстраційного обліку в спірному будинку в добровільному порядку відповідачі не бажають, їх місце перебування позивачеві невідоме. Рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідачів з реєстрації. У звязку з чим просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком №13 по вул. Д.Донського, м. Словянська Донецької області. У судове засідання позивач, [PERSON], не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідачі, [PERSON]Б, та [PERSON], в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою КП «БТІ» м. Словянська від 04.01.2018 року право власності на житловий будинок №13 по вулиці Д.Донського м. Словянська Донецької області належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою від 14.12.1981 року за №7497. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №13 по вул. Д.Донського, м. Словянська Донецької області. В спірному житловому будинку зареєстровані відповідачі, [PERSON]Б, та [PERSON], що підтверджується записами з домової книги. Відповідно до акту, складеного комітетом мікрорайону «Северний» м. Словянська, [PERSON]Б, та [PERSON] фактично не проживають в спірному житловому будинку з 2000 року, їх особистих речей в будинку немає. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку №13 по вул. Д.Донського, м. Словянська Донецької області, тому має право вільно розпоряджатися належною йому власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є [PERSON], зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], але фактично вони за цією адресою не проживають. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не зявилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 тс.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є інвалідом І групи. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved