Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 01.06.2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 39. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. З 20.03.2016 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Причиною розпаду сімейних відносин стало різність характерів вони не розуміють один одного, через що у них часто виникають сварки по різним побутовим питанням, та відсутнє взаємопорозуміння, вони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сімї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об»ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги визнала та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу «Гречка». Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 01.06.2013 року сторони зареєстрували шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало різність характерів, вони не розуміють один одного, через що у них часто виникають сварки по різним побутовим питанням, та відсутнє взаємопорозуміння, вони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сімї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 20.03.2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, та згідно реєстрації, проживають за різними адресами. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання відповідачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - «Гречка». Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов»язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на відповідача, а витрати по сплаті судового збору на позивача, так як з відповідачкою залишається проживати малолітня дитина. Крім того поведінка обох сторін свідчить про їх небажання продовжувати шлюбні відносини, тобто у розірванні шлюбу є вина обох сторін. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved