Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу будівлі циплятника за адресою: [ADDRESS] , яке належить відповідачам згідно рішення загальних зборів власників майна, отриманого з колективного сільськогосподарського підприємства, відповідачі отримали грошові кошти за відчуження нерухомості за вказаним договором купівлі-продажу, проте заперечують право власності позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечували в заявах також зазначили про факт отримання кожним відповідачем грошових коштів за продаж будівлі. Згідно вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши зміст спірних правовідносин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи заявлений спір, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. За положеннями ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. У разі виходу з підприємства громадянин має право на пай натурою, грішми або цінними паперами. Згідно пункту 13 «Порядку оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» при реорганізації КСП всі його члени припиняють членство в ньому і відповідно до чинного законодавства мають право на отримання майнового паю. Наказом Міністерства Аграрної Політики України за №62 від 14.03.2001 року затверджено Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств яким врегульовано питання використання майнових паїв їх власниками. Приписами пункту 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств визначено, що кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів, зокрема отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд. За положеннями пункту 9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. Відповідно до п. 16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв здійснюється за рішенням зборів співвласників одним із способів, зокрема шляхом конкретного зазначення майна. Таким чином, питання виділення майна у натурі зі складу пайового фонду віднесено до компетенції загальних зборів. Як вбачається з копії протоколу № 1 загальних зборів власників майна, отриманого з КСП «Пречистовское» (мовою оригіналу) загальними зборами вирішувалось питання розподілу будівель вказаного КСП «Пречистовское» (мовою оригіналу) на майнові паї. Рішенням загальних зборів було ухвалено будівлю циплятника передати відповідачам по вказаній цивільній справі. Рішенням також визначено, що уповноваженою особою на отримання майна з КСП є [PERSON] . Як вбачається з копії акту приймання-передачі основних фондів комісія по передачі майна в ході реорганізації КСП «Пречистовское» (мовою оригіналу) передала, а [PERSON] прийняв визначене у вказаному акті майно, а саме циплятник. Як вбачається з копії технічного паспорту на будівлю циплятника за адресою: [ADDRESS] розташований об`єкт нерухомого майна, а саме: будівля циплятника А1 загальною площею 1179,9 кв. м. (основна площа 1179,9 кв.м), рік побудови 1986. Копією розписки від 11 вересня 2019 року підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] двісті п`ятдесят тисяч гривень за купівлю-продаж будівлі циплятника. Додатком до вказаної розписки сторони визначили відомсть на видачу суми майнового паю за будівлю циплятника. З копії відомості на видачу суми майнового паю за будівлю циплятника вбачається, що належна [PERSON] сума становить 62 500 гривень, належна [PERSON] сума становить 65 000 гривень, належна [PERSON] сума становить 42 500 гривень, належна [PERSON] сума становить 80 000 гривень, а загалом 250000 гривень, про що і зазначено в вищенаведеній розписці. Копією розписки від 29 січня 2020 року підтверджується, що [PERSON] за продаж своєї частки ципілтника отримав від [PERSON] сімдесят п`ять тисяч гривень. Таким чином, вказаними доказами підтверджується, що між сторонами по справі було укладено правочин, відповідачі передали у власність позивачу належну їм будівлю циплятника та отримали за нього визначену домовленістю грошову суму. Пунктом 1\~частини другоїстатті 11\~ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. При цьому згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 2 статті 640 Цивільного Кодексу України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. У\~статті 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. За змістом ст.\~316,\~317,\~392 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Здійснення власником свого права власності передусім полягає в безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, володіння, користування, розпорядження майном. При цьому підстави набуття права власності врегульовано\~ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Приписами ст.\~41\~Конституції України\~закріплено право\~кожного володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вказані положення Конституції України знаходить свій подальший розвиток в ст. ст. 319, 321 ЦК України, якими імперативно закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно\~статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено в п. 37 Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 07.02.2014 № 5 потреба в такому способі захисту права власності (ст. 392 ЦК України) виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, позивач є власником майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку відповідачів\~, у зв`язку з чим право власності [PERSON] на будівлю циплятника, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку ст. 392 ЦК України підлягає захисту. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд

Outcome: approved