Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася Кредитна спілка «Залоговое Агентство» з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач в позовній заяві посилається на те, що між КС «Залоговое Агентство» та відповідачем [PERSON] 29.08.2013 року було укладено договір №723, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 12 фактичних місяців від дати отримання кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 55 % від суми кредиту. Згідно графіку розрахунків, який є додатком № 1 до зазначеного кредитного договору, відповідач [PERSON] повинна була повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом до 29 числа кожного місяця із кінцевою датою повернення кредиту 29.08.2014 року. Виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 29.08.2013 року №723 забезпечується порукою відповідно до укладених договорів від 29.08.2013 року №624 між КС «Залоговое Агентство» та відповідачем [PERSON], а також №625 між КС «Залоговое Агентство» та відповідачем [PERSON], згідно з якими поручителі поручаються перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарні із позичальником боржники. Поручителі відповідають по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту та відсотків по ньому, сплату додаткових відсотків, штрафів, відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням божником умов кредитного договору. У порушення умов договору та чинного цивільного законодавства позичальник [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 06.04.2015 року за нею утворилася заборгованість в сумі 3705,99 грн. яку просить стягнути солідарно з відповідачів, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Представник позивача Леонова Т.О. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, повістками. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем [PERSON] дійсно був укладений договір №723 від 29.08.2013 року, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 12 (дванадцять) фактичних місяців від дати отримання кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 55 % від суми кредиту. Між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] дійсно були укладені договори поруки № 624 та №625 відповідно від 29.08.2013 року, згідно з якими [PERSON] та [PERSON] поручилися перед позивачем за виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] за кредитним договором №723 від 29.08.2013 року. Відповідно до картки кредитного договору №723 від 29.08.2013 року за договором утворилася заборгованість станом на 06.04.2015 року в розмірі 3705,99 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 2358,21 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в 1347,78 грн. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до вимог статті 1048 ЦК України. Враховуючи те, що позивачем доведено факт порушення відповідачем [PERSON] умов укладеного кредитного договору, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є законними та обґрунтовані умовами кредитного договору, тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON], то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 3.3., п. 4.1. умов договорів поруки № 624 та № 625 у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх обов'язків за кредитним договором, кредитор зобов'язується письмово повідомити поручителя, де зазначити заборговану суму та визначити свої вимоги поручителю; договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами умов даного договору та умов кредитного договору. Звертаючись в суд з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №723 від 29.08.2013 року позивач не надав суду доказів на підтвердження направлення ним на адресу поручителів вимог про виконання останніми зобов'язань за вищезазначеними договорами поруки. Доказів на підтвердження направлення позивачем вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором позичальнику також позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до роз'яснення, що містяться в п. 24 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З огляду на те, що у зазначених вище договорах поруки не визначено строк їх дії в порядку передбаченому ст. 252 ЦК України, і право на пред'явлення вимоги поручителю у кредитора виникло з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто кредитного договору від 29.08.2013 року №723 - з 29.08.2014 року, тому позивач мав право звернутись з вимогою про повернення заборгованості до поручителів до 29.02.2015 року, однак останній своєчасно таким правом не скористався, звернувся до суду після спливу цього строку лише 27.04.2015 року, а тому суд прийшов до висновку, що на день звернення до суду правовідносини між кредитною спілкою та поручителями були припинені, що є підставою для відмови в задоволенні вимог заявлених до поручителів - відповідачів [PERSON] та [PERSON] Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково лише в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 06.04.2015 року в сумі 3705,99 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial