Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Маріупольської міської ради до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок вилову риби. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 квітня 2021 року у справі № 263/14630/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Вироком встановлено, що [PERSON] 23 листопада 2020 року, приблизно о 17 год. 30 хв., перебуваючи біля річки Кальміус в Центральному районі міста Маріуполя, з берега вказаної річки, діючи умисно, з метою зайняття незаконним добувним промислом, не маючи належного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом у встановленому законом порядку, за допомогою забороненого знаряддя лову - риболовного сіткоснастевого засобу сітки «павук», у порушення п.3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» та «Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову умисно здійснив незаконний вилов риби з берегу річки Кальміус 15 одиниць особин виду «піленгас», вартістю згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 680 грн. за одну особину, усього на загальну суму 10200,00 грн.Тим самим, [PERSON] виловив риби цінних видів порід на загальну суму 10200, чим заподіяв істотну шкоду. Однак, судом при розгляді кримінальної справи відносно [PERSON] питання щодо відшкодування ним шкоди, завданої рибному господарству України, не вирішено. Шкоду, заподіяну внаслідок незаконного рибного промислу [PERSON] до теперішнього часу не відшкодовано. У зв`язку з чим, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Від представника позивача - Галигіної В.М. - надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 квітня 2021 року у справі № 263/14630/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Вироком встановлено, що [PERSON] 23.11.2020 року приблизно з 17-30 годину по 19-20 годину, перебуваючи біля річки Кальміус в Центральному районі міста Маріуполя, з берега вказаної річки, діючи умисно, з метою зайняття незаконним добувним промислом, не маючи належного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом у встановленому законом порядку, за допомогою забороненого знаряддя лову - риболовного сіткоснастевого засобу сітки «павук», у порушення п.3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» та «Інструкції про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову умисно здійснив незаконний вилов риби з берегу річки Кальміус 15 одиниць особин виду «піленгас», вартістю згідно розрахунку до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 680 грн. за одну особину, усього на загальну суму 10200,00 грн. Тим самим, [PERSON] виловив риби цінних видів порід на загальну суму 10200, чим заподіяв істотну шкоду. Мотиви суду. Згідно зі ст. 13 Конституції України від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування вказаної шкоди здійснюється у відповідності з вимогами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно з якими шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад, якою є Маріупольська міська рада. Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (стаття 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища») . Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 квітня 2021 року підтверджує факт завдання шкоди саме [PERSON] . На підставі викладеного, враховуючи доведеність позивачем факту незаконного вилову риби [PERSON] , а також те, що відомостей щодо добровільного відшкодування завданої шкоди суду не представлено, необхідно дійти висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у заявленому позивачем розмірі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з указаною позовною заявою був звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved