Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/9 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] звернувся представник позивача [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є єдиним спадкоємцем усього майна спадкодавця [PERSON] за заповітом, але державним нотаріусом відмовлено представнику позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину, щодо вищезазначеного домоволодіння, внаслідок чого порушуються цивільні права позивача. В судове засідання 05 серпня 2015 року, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи позивач та її представники не з'явилися. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, але надали через канцелярію суду заяви, у яких повідомили суд про те, що вони підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити, а справу розглянути без їхньої участі. Зеленьківська сільська рада Миронівського району Київської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, на судове засіданні свого представника не делегувала, надіслала лист у якому повідомила суд, що позовні вимоги визнає та просить справу розглянути без участі її представника. Будучи належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи, Миронівське районне управління юстиції у Київській області в судове засідання свого представника не делегувало. Відповідно до ст. 169 ЦПК України неявка представників сторін та третьої особи не є перешкодою для розгляду справи. Зважаючи на те, що в судове засідання не з'явилися всі сторони, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивач через свого представника звернувся по судовий захист, у зв'язку із порушенням його права на отримання в порядку спадкування права власності на 1/9 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть від 17 червня 2013 року серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві, [INFO] померла [PERSON], про що зроблено актовий запис під № 10381. Відповідно до спадкової справи № 332/2013 заведеної Двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, що відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, прийняла спадщину, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON]. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом померлої [INFO] [PERSON], а тому має право отримати свідоцтво про право на спадщину на майно і права, що належали спадкодавцю за її життя. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На звернення представника позивача про видачу свідоцтва на право на спадщину на вищевказане домоволодіння, державний нотаріус Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, постановою від 05 березня 2015 року відмовив у видачі свідоцтва. Свою відмову нотаріус мотивував відсутністю у спадкодавця [PERSON] реєстрації права власності на вказане домоволодіння, як наслідок і відсутності у неї права власності на це домоволодіння. Тобто, державний нотаріус фактично порушив право позивача на отримання у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/9 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. Спадкоємець не може оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, питання щодо порушення права на спадщину підлягає захисту шляхом його визнання в судовому порядку. Судове рішення буде юридичним документом для оформлення права на спадкове майно. Як видно із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від [INFO] спадкодавець [PERSON] отримала в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Згідно з ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Тобто у [PERSON] після прийняття нею спадщини померлої [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину від [INFO]), виникло право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в селі Зеленьки Миронівського району Київської області, незалежно від оформлення (реєстрації) права на спадщину. Не отримання за життя [PERSON] правовстановлюючого документу про право власності на частину зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, не спростовує право власності останньої на частину цього будинку та надвірні будівлі і споруди. Це право відповідно до ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР виникло у зв'язку з прийняття [PERSON] спадщини згідно заповіту померлої [INFO] [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, право власності [PERSON] на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS], входять до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті. Позивач згідно з ст. 1269 ЦК України у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, звернулася до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. ст. 1216, 1225 ЦК України отримала право власності на 1/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. За таких обставин позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 16, 328, 1216, 1218, 1223, 1233, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР,

Outcome: approved