Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 19 лютого 2019 року надійшов позов [PERSON] , в якому вона, збільшивши позовні вимог, просить суд стягнути з [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 198 333 грн. та на відшкодування моральної шкоди 1 000 000 грн. Вимоги [PERSON] мотивує тим, що вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2018 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначене покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 30 січня 2019 року вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2018 року стосовно [PERSON] залишений без змін. За указаним вироком [PERSON] визнаний винуватим у тому, що він 16 квітня 2017 року, приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на березі річки «Кальміус» у районі вулиці Паши Ангеліної у селищі Сартана в Кальміуському районі міста Маріуполя, під час сварки з [PERSON] , яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, переслідуючи мету умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс останньому один удар ножем в грудну клітину, в результаті чого [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітини справа, яке починається колото-різаною раною в проекції 6-го міжребер`я по навкологрудинній лінії, від якої відходить раньовий канал у напрямку спереду назад, декілька справа наліво та декілька знизу доверху, який проходить через м`які тканини грудної клітини, ушкоджує міжреберні м`язи в області 6 межребер`я, хрящову частину 6-го ребра - по його нижньому краю, пристіночну плевру, далі проникає у грудну порожнину, пошкоджує серцеву сороньку та передню стінку правого шлуночка серця і сліпо закінчується в його порожнині, довжина раньового каналу складає 5 - 5,5 см, і стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння та таких, що призвели до смерті. Причиною смерті [PERSON] стало колото-різане поранення грудної клітини справа, яке проникає в грудну порожнину, з ушкодженням серця і розвитком внутрішньо-грудної кровотечі. У даному кримінальному провадженні [PERSON] визнано потерпілою. Кримінальним правопорушенням відповідачем заподіяно позивачу матеріальну та моральну шкоду. Так, матеріальна шкода полягає у витратах коштів на поховання сина позивача - [PERSON] , а саме: 11 655 грн. - витрати на придбання похоронної атрибутики; 23 300 грн. - витрати на поминальний обід, який мав місце 25 квітня 2017 року; 33 378 грн. - витрати на поминальний обід від 25 травня 2017 року; 130 000 грн. - витрати на встановлення надгробного пам`ятника на місці поховання сина, що у загальній сумі становить 198 333 грн. Також діями [PERSON] позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, викликаних втратою близької, рідної людини. Син позивача - [PERSON] був чуйною, порядною, хорошою людиною. Позивач не може висловити свій біль, у зв`язку із втратою сина. Втрата сина підірвала її здоров`я, їй дуже важко жити з цим болем та постійно думати про смерть сина. Відповідач [PERSON] холоднокровно позбавив життя її сина. У зв`язку з цим, позивач оцінює розмір заподіяної їй моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн. Посилаючись на указані обставини, положення ст. ст. 23, 1168, 1201 ЦК України, позивач просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] із позовними вимогами [PERSON] не погодився та в адресу суду направив заперечення на позов, в яких вказав, що за фактом вбивства його засуджено до відбування покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, роз`яснено учасникам справи право та строки на подачу відзиву на позов, відповідь на відзив та письмові заперечення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 липня 2019 року заяву про уточнення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийнято до розгляду по суті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті дану цивільну справу. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Хмаріна О.В. до судового засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з`явився, у письмових запереченнях не наполягав на розгляді справи за його участі у режимі відеоконференції, належним чином повідомлений про день, час та місце судових засідань, у повному обсязі скористався правом на подачу своїх заперечень. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до ст. 247 ЦПК України. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2018 року, залишеного без змін ухвалою Донецького апеляційного суду від 30 січня 2019 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. За указаним вироком [PERSON] визнаний винуватим у тому, що він 16 квітня 2017 року, приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на березі річки «Кальміус» у районі вулиці Паши Ангеліної у селищі Сартана в Кальміуському районі міста Маріуполя, під час сварки з [PERSON] , яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи умисно, переслідуючи мету умисного вбивства, тобто умисного противоправного заподіяння смерті іншій людині, наніс останньому один удар ножем в грудну клітину, в результаті чого [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітини справа, яке починається колото-різаною раною в проекції 6-го міжребер`я по навкологрудинній лінії, від якої відходить раньовий канал у напрямку спереду назад, декілька справо наліво та декілька знизу доверху, який проходить через м`які тканини грудної клітини, ушкоджує міжреберні м`язи в області 6 межребер`я, хрящову частину 6-го ребра - по його нижньому краю, пристіночну плевру, далі проникає у грудну порожнину, пошкоджує серцеву сороньку та передню стінку правого шлуночка серця і сліпо закінчується в його порожнині, довжина раньового каналу складає 5 - 5,5 см, і стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, та таких що призвели до смерті. Причиною смерті [PERSON] стало колото-різане поранення грудної клітини справа, яке проникає в грудну порожнину, з ушкодженням серця і розвитком внутрішньо-грудної кровотечі. У даному кримінальному провадженні [PERSON] визнано потерпілою. Відповідно до квитанції від 17 квітня 2017 року № 21 ФОП [PERSON] , за похоронну атрибутику [PERSON] сплачено 8 500 грн., квитанції від 17 квітня 2017 року № 000965 ФОП [PERSON] за копію з фотокартки з рамкою сплачено 490 грн.; квитанції від 18 квітня 2017 року № 14 за сорочку та краватку сплачено 490 грн.; товарного чеку від 18 квітня 2017 року ПП [PERSON] за костюм сплачено 1 200 грн.; розрахункової квитанції від 18 квітня 2017 року № 813561 за рушники та кружево сплачено 530 грн.; товарного чеку від 18 квітня 2017 року ТС «Дешевше ніж в інтернеті» за взуття сплачено 355 грн.; вартість фоторамки становить 90 грн. Згідно з накладними без дати ФОП [PERSON] вартість поминального обіду від 25 травня 2017 року становить 15 000 грн. та від 25 квітня 2017 року становить 10 000 грн. Відповідно до листа ПП [PERSON] від 19 квітня 2017 року вартість поминального меню становить 22 500 грн. Позивачем до справи долучений виписний епікриз, відповідно до якого [PERSON] у період з 24 квітня 2017 року по 28 липня 2017 року лікувалася від язвеної хвороби шлунку. Відповідно до свідоцтва про народження від 20 травня 1995 року серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] . Згідно з накладною від 10 квітня 2018 року ФОП [PERSON] , вартість комплекту пам`ятника з установкою становить 130 000 грн. Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Суд не приймає як докази вартості витрат позивача на поминальний обід - лист ПП [PERSON] , а також накладні без дати ФОП [PERSON] , оскільки такі не відповідають наступним вимогам. Згідно з п. 18 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 листопада 2007 року за № 1257/14524 (далі - Правила), розрахунки за продані товари та надані послуги можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Разом з товаром споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт купівлі товару та/або надання послуги. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. При цьому, п. 3.2. Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614, встановлено, що товарний чек повинен містити, зокрема: назву господарської одиниці, адресу господарської одиниці, для СГ, що не є платниками ПДВ, - ідентифікаційний код за ЄДРПОУ або ідентифікаційний номер з ДРФО; якщо кількість придбаного товару не дорівнює одиниці виміру - то кількість, вартість придбаного товару, вартість одиниці виміру товару, найменування товару, загальну вартість придбаних товарів у межах чека, порядковий номер чека, дату. Наведеним вимогам представлені документи не відповідають, тому у силу вимог ст. ст. 77 - 80 ЦПК України не можуть бути визнані судом як належні, допустимі та достовірні докази, що у своїй сукупності виключає їх достатність для прийняття рішення у справі про задоволення позову в цій частині. Також судом відхиляється як доказ фіскальний чек, копія якого не належної якості та його зміст не можливо прочитати, тому він не відповідає вимогам ст. 77 ЦПК України. Інші представлені суду докази відповідають замісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів та жодною із сторін не заявлено клопотань про їх відхилення. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Мотиви суду. Відповідно до вимог ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується За змістом статті 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих; надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності. У статті 2 наведеного Закону під похованням померлого розуміється комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Ритуальними послугами є послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Вирішуючи спір в частині стягнення матеріальної шкоди, яка пов`язана із ритуальними послугами, суд виходить з того, що придбання фотокартки з рамкою, сорочки, краватки, костюма, взуття, рушників, кружев та фоторамки відноситься до витрат на поховання, позивач надала докази на оплату цих витрат, відповідач, як особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язаний у порядку статті 1201 ЦК України відшкодувати позивачу ці витрати на поховання, тому вимоги в цій частині на загальну суму 3 155 грн. підлягають задоволенню. У той же час, крім того, що судом відхилені накладні та лист як докази витрат на поминальні обіди, положення Закону України «Про поховання та похоронну справу» не відносять до витрат на поховання у розумінні статті 1201 ЦК України витрати, понесені на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, тому ці вимоги в силу наведених норм права безпідставні. При цьому, позивачем заявлено вимоги на суму, яка не відповідає представленим доказам, тому розмір шкоди, пов`язаний з витратами на поховання перевірений судом відповідно до наданих доказів та наведених судом. Щодо вимог про відшкодування вартості комплекту пам`ятника та його улаштування, то суд виходить з наступного. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування вартості цих витрат у розмірі 130 000 грн. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги та обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але сума таких витрат не повинна перевищувати граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у цій місцевості. Визначення граничної вартості стандартних пам`ятників і огорожі у даній місцевості зазначено у додатку до постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» № 45 від 03 жовтня 2008 року. Для Донецької області така вартість складає 3 700 грн., тому саме цей розмір підлягає стягненню з відповідача в якості витрат на спорудження пам`ятника. Отже, вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Отже, із установлених обставин необхідно дійти висновку, що позивачу завдано моральну шкоду у зв`язку зі смертю її сина. Враховуючи обставини, за яких відбулася смерть сина позивача, характер правопорушення, яке вчинив [PERSON] , відношення матері до сина, його найкращі характеристики зі сторони матері, характер її моральних та глибину душевних страждань у зв`язку із смертю сина, погіршення стану її здоров`я, зміну сутності її життя, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір моральної шкоди якнайменше буде відповідати тим моральним стражданням, яких відчула позивач у зв`язку із вбивством сина. Розподіл судових витрат у цивільній справі здійснюється відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на час звернення до суду з позовом, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Отже, позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору. За вимогами про стягнення матеріальної шкоди (майновий характер) до сплати підлягав судовий збір у розмірі 1 983 грн. 33 коп., за вимогами про відшкодування моральної шкоди (вимоги немайнового характеру) до сплати підлягав судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., що загалом становить 2 751 грн. 73 коп. У той же час, оскільки вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, тому і судовий збір підлягає зменшенню до розміру 768 грн. 40 коп. З огляду на викладене,

Outcome: partial