Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до Другого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він та громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації №33568 від 04.02.1994р. і свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04.02.1994р. є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. Позивач звернувся до нотаріальної контори, але при оформленні спадщини дізнався, що в рамках виконавчого провадження на все майно [PERSON] накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Листом-відповіддю Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомив позивача, що накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер 9329946 , на підставі виконавчого листа 2-2105/08, виданого 21.09.2009 року Малиновським районним судом міста Одеси, обтяжувач - Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Також, згідно до інформаційної довідки, на ј частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [INFO] було накладено арешт, реєстраційний номер 9329946 , на підставі виконавчого листа 2-2105/08, виданого 21.09.2009 року Малиновським районним судом міста Одеси, обтяжувач - Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Також вказано, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відсутні будь-які обтяження відносно [PERSON] та станом, на 28.05.2019р., відкритих проваджень відносно [PERSON] на виконанні у відділі не перебуває. На теперішній час відкритих виконавчих проваджень на примусовому виконанні відносно боржника, [PERSON] , немає. Оскільки після смерті [PERSON] , арешт з належного їй майна знято не було, це позбавляє позивача права прийняти спадщину, у зв`язку з чим він звернувся до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялася за зареєстрованою адресою, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Також, відповідач не подав відзив. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач та громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації №33568, від 04.02.1994 (а.с.10) і свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , від 04.02.1994 (а.с.11) є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] (а.с.16). Після її смерті відкрилась спадщина. 30 вересня 2014 року була заведена спадкова справа № 358/2014 до майна [PERSON] . Відповідно до довідки Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі, від 10.04.2019р. № 1381/02-14 (а.с.17), [PERSON] дійсно є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до листа Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, від 18.11.2014 (а.с.20) позивачу повідомлено, що відповідно до наданого витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 22.01.2009 року накладено арешт на нерухоме майно, на підставі виконавчого листа № 2-4841, виданого 02.09.2008 року Малиновським районним судом м. Одеси; 03.07.2009р. накладено арешт на нерухоме майно, на підставі судового наказу № 2н-3938/08, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 11.11.2008 року; 09.12.2009 накладено арешт на підставі виконавчого листа № 2-2105/08, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 21.09.2009 року; 22.03.2010р. постановою № АА 162199, від 22.03.2010 року накладено арешт на нерухоме майно, за яким виконавчим документом, не зазначено, 29.04.2010 накладено арешт постановою № АА 162362, від 29.04.2010 року, за яким виконавчим документом також не зазначено. Листом-відповіддю, від 28.05.2019 року (а.с.23), Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомив позивача, що перевіркою інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на ј частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [INFO] накладено арешт, реєстраційний номер 9329946 , на підставі виконавчого листа 2-2105/08. виданого 21.09.2009 року Малиновським районним судом міста Одеси, обтяжувач - Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Також вказано, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відсутні будь-які обтяження відносно [PERSON] , та станом на 28.05.2019 відкритих проваджень відносно [PERSON] на виконанні у відділі не перебуває. Відповідно до ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в Постанові ВСУ, від 16.11.2016 року, у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майно. Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи те, що існування арешту перешкоджає позивачу реалізувати своє право оформити спадщину та у зв`язку із відсутністю на виконанні виконавчого провадження, на виконання якого було накладено арешт на майно, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Outcome: approved