Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусової Наталії Володимирівни в якій просить: -Припинити іпотеку за договором іпотеки від 23 вересня 2005 року, укладеним між [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] , та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК», код ЄДРПОУ 19357489, посвідченим приватним нотаріусом Калінюком О.Б., зареєстрованим в реєстрі за № 2852, та припинити заборону, накладену та зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Калінюком О.Б. 23.09.2005 року за реєстраційним номером обтяження 2422328, в реєстрі № 96, на відчуження квартири (на нерухоме майно) за адресою: [ADDRESS] , номер РПВН: 12084513. -Припинити іпотеку за договором іпотеки від 09 березня 2006 року, укладеним між [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживає за адресоюб [ADDRESS] та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК», код ЄДРПОУ 19357489, посвідченим приватним нотаріусом Білоусовою Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 532 та припинити заборону, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Білоусовою Н.В. 09.03.2006 року за реєстраційним номером обтяження 2950837, в реєстрі № 11, на відчуження квартири (на нерухоме майно) за адресою: [ADDRESS] , номер РПВН: 12084513.? -Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого, після набрання ним законної сили, рішення суду є підставою для проведення державної реєстрації припинення іпотеки та припинення заборон на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до державних реєстрів щодо припинення іпотеки та припинення заборон на нерухоме майно, а саме: на квартиру за адресою: [ADDRESS] , номер РПВН: 12084513. Позов обґрунтовано тим, що 25 вересня 1995 року позивачкою [PERSON] набута у власність квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором № 95/1616 купівлі-продажу нерухомого майна та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси в справі № 2-1005/10. 23 вересня 2005 року між позивачкою та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» укладено кредитний договір № 119/2005 про надання кредиту в сумі 10000 доларів США, який підлягає поверненню до 23 вересня 2008 року, зі сплатою відсотків по ньому. 23 вересня 2005 року на забезпечення виконання умов кредитного договору № 1 19/2005 від 23.09.2005 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» було укладено договір іпотеки, за яким квартиру [ADDRESS] , передано в іпотеку. Зазначений договір іпотеки посвідчено нотаріусом, яким на підставі цього договору накладено заборону на нерухоме майно (об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ). 09 березня 2006 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» укладено кредитний договір № 196/2006 про надання кредиту в сумі 19680 доларів США, який підлягає поверненню до 09 березня 2011 року, зі сплатою відсотків по ньому. 09 березня 2006 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» укладено кредитний договір № 197/2006 про надання кредиту в сумі 19720 доларів США, який підлягає поверненню до 09 березня 2011 року, зі сплатою відсотків по ньому. 09 березня 2006 року на забезпечення виконання умов кредитних договорів № 196/2006 від 09.03.2006 року та № 197/2006 від 09.03.2006 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» було укладено договір іпотеки, за яким квартиру [ADDRESS] , передано в іпотеку. Зазначений договір іпотеки посвідчено нотаріусом, яким на підставі цього договору накладено заборону на нерухоме майно (об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ). Рішенням Приморського районного суд м. Одеси від 24.04.2012 року в справі № 2-1531/11 з [PERSON] на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» стягнуто заборгованість на загальну суму 212 891,43 гривень. 22.02.2013 року Приморським районним судом м. Одеси на підставі вищевказаного рішення виданий виконавчий лист № 2-1531/11. Постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 19.03.2013 року відкрито виконавче провадження № 37068689, також постановою від 30.04.2013 року, винесеною в рамках ВП № 37068689, накладено арешт на все майно позивачки та оголошено заборону на його відчуження. Як зазначає позивачка [PERSON] , до 2014 року нею в повній мірі погашено заборгованість за всіма вищевказаними кредитними договорами перед Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК», тому станом на квітень 2018 року у неї перед Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» також була відсутня заборгованість за вищевказаними кредитними договорами, що підтверджується довідкою банка від 13.04.2018 року, що підтверджено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 року в справі № 523/10381/18, яким скасовано арешт з всього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] , який накладено постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30.04.2013 \~ \~ \~ \~року в рамках ВП № 37068689. Відповідно до інформації з відкритого для загалу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» ліквідовано без правонаступництва. В грудні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусової Н.В. із заявою про припинення обтяження на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] , однак, отримала відмову, нотаріус роз`яснила про те, що вона не може припинити заборону на нерухоме майно через те, що відповідно до законодавства нотаріус припиняє іпотеку та знімає заборону відчуження нерухомого майна тільки при одержанні повідомлення установи банку (кредитора) про погашення кредиту, або припинення іпотечного договору, тож у випадку ліквідації банка та відсутністю правонаступника, нотаріусом може бути припинено обтяження лише на підставі рішення суду. Дані обставини стали підставою звернення до суду. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. У судове засідання відповідач приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Білоусова Н.В. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, про те, що позовні вимоги є не обґрунтованими, є не доказаними, тому не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором № 95/1616 купівлі-продажу нерухомого майна та рішенням Суворовського районного суду м. Одеси в справі № 2-1005/1025 вересня 1995 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 1903114348 від 26.11.2019р. (а.с.12-13,14-15,16). 23 вересня 2005 року між позивачкою та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» укладено кредитний договір № 119/2005 про надання кредиту в сумі 10000 доларів США, який підлягає поверненню до 23 вересня 2008 року, зі сплатою відсотків по ньому (а.с. 17-19). 23 вересня 2005 року на забезпечення виконання умов кредитного договору № 1 19/2005 від 23.09.2005 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» було укладено договір іпотеки, за яким квартиру [ADDRESS] , передано в іпотеку. Зазначений договір іпотеки посвідчено нотаріусом, яким на підставі цього договору накладено заборону на нерухоме майно (об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ) (а.с.20-22). 09 березня 2006 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» укладено кредитний договір № 196/2006 про надання кредиту в сумі 19680 доларів США, який підлягає поверненню до 09 березня 2011 року, зі сплатою відсотків по ньому (а.с.23-24). 09 березня 2006 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» укладено кредитний договір № 197/2006 про надання кредиту в сумі 19720 доларів США, який підлягає поверненню до 09 березня 2011 року, зі сплатою відсотків по ньому (а.с.25-26). 09 березня 2006 року на забезпечення виконання умов кредитних договорів № 196/2006 від 09.03.2006 року та № 197/2006 від 09.03.2006 року між позивачкою [PERSON] та Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК» було укладено договір іпотеки, за яким квартиру [ADDRESS] , передано в іпотеку. Зазначений договір іпотеки посвідчено нотаріусом, яким на підставі цього договору накладено заборону на нерухоме майно (об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] ) (а.с.27-29). Рішенням Приморського районного суд м. Одеси від 24.04.2012 року в справі № 2-1531/11 з [PERSON] на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» стягнуто заборгованість на загальну суму 212 891,43 гривень. (а.с.34-36). В матеріалах справи міститься довідка ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» № 377 від 10.04.2014р. з якої вбачається про те, що станом на 10.04.2014р. кредитна заборгованість [PERSON] перед ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» відсутня (а.с.30), а також довідка ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» № 769 від 13.04.2018р. з якої вбачається про те, що станом на 12.04.2018р. [PERSON] , яка є клієнтом АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», не має кредитної заборгованості перед банком за кредитними договорами № 196/2006 від 09.03.2006р. та № 197/2006 від 09.03.2006 (а.с.31). Судом встановлено про те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 року в справі № 523/10381/18 позов [PERSON] до АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту з майна задоволено. Скасовано арешт з всього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] , на яке накладено постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30.04.2013 року в рамках ВП № 37068689 (а.с.37-39). 29.11.2019р. позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусової Н.В. із заявою про припинення обтяження на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~З листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусової Н.В. №374/01-16 від 02.12.2019р. вбачається про те, що приватним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у припиненні обтяження та роз`яснено про те, що вона не може припинити заборону на нерухоме майно через те, що відповідно до законодавства нотаріус припиняє іпотеку та знімає заборону відчуження нерухомого майна тільки при одержанні повідомлення установи банку (кредитора) про погашення кредиту, або припинення іпотечного договору, тож у випадку ліквідації банка та відсутністю правонаступника, нотаріусом може бути припинено обтяження лише на підставі рішення суду (а.с.33). Судом встановлено про те, що ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» ліквідовано без правонаступництва, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40-41). Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Позивач має довести, що його права, свободи або охоронювані законом інтереси порушено, інакше наступають наслідки у вигляді відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Однак, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36)). Суд приходе до висновку про те, що позовні вимоги про припинення іпотеки та припинення заборони, не може бути звернені до приватного нотаріуса, яку сторона позивача визначила відповідачем. Приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)). Судом встановлено про те, що приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Білоусова Наталія Володимирівна є неналежним відповідачем по справі, також, суд звертає увагу на те, що позивачкою [PERSON] не заявлялося клопотання про заміну неналежного відповідача. За викладеного, зважаючи на встановлені обставини та існуючі між сторонами правовідносини, суд приходить до висновку, що позивачем обрано не належний спосіб захисту своїх прав, пред`явлено позов до неналежного відповідача (приватного нотаріуса), а тому приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено про те, що приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Білоусова Наталія Володимирівна є неналежним відповідачем по справі, також, суд звертає увагу на те, що позивачкою [PERSON] не заявлялося клопотання про заміну неналежного відповідача. При так обставинах, позовні вимоги [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоусової Н.В. про припинення іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна не підлягають задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed