Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину майна, набутого в період шлюбу. Позивач посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 26.10.1996 року по 19.08.2018 року. За період шлюбу сторонами набуто наступне майно: - житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Центральна, 65, с. Тарасо-Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, присадибна земельна ділянка не приватизована. Домоволодіння зареєстроване на імя відповідача. Позивач вважає, що вказане майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, кожен із подружжя має рівні частки. На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею право власності на ? частину майна, набутого в період шлюбу. У судове засідання позивач не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, прохала позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, наддавши письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, протии задоволення позову не заперечував. За таких обставин, згідно з ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступних підстав. 26 жовтня 1996 року між сторонами був укладений шлюб, згідно свідоцтва про шлюбу серія І-КИ № 010610 від 26 жовтня 1996 року, зареєстрованого Приютською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3. (а. с. 22). Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, при цьому обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається з матеріалів справи, що сторонами в період шлюбу набуто наступне майно: будинок з господарським будівлями та спорудами за адресою Дніпропетровська область Магдалинівський район с. Тарасо-Шевченківка вул. Центральна, 65. (а. с. 19-20). Частиною 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~70\~СК України,\~у разі\~поділу майна,\~що є\~об'єктом\~права спільної\~сумісної власності\~ подружжя,\~ частки\~ майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо \~інше не\~ визначено\~ домовленістю\~ між\~ ними\~ або\~ \~шлюбним договором. Відповідно до ст. ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю, при цьому майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України, у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч. 3 ст. 372 Цивільного Кодексу. В судовому засіданні беззаперечно встановлений факт перебування позивача та відповідача в зареєстрованому шлюбі та той факт, що вищенаведене майно набуто ними в період шлюбу і тому вказане майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України\~50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи приписи ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 352,40 грн., покладається на відповідача з урахуванням приписів ч. 1\~ст. 142 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved