Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 15 жовтня 2019\~року надійшов позов [PERSON] , в якому вона просила визнати причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , поважними та визначити [PERSON] додатковий строк у 3 місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили, для прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який народився [INFO] у м. Макіївка Донецької області. Позивач [PERSON] є дочкою померлого, підтвердженням чого є свідоцтво про народження. У 2008 році позивач вийшла заміж за [PERSON] та відповідно змінила прізвище на [PERSON] . 13 січня 2010 року позивач розірвала шлюб з [PERSON] , після шлюбу залишила прізвище [PERSON] . До серпня 2014 року [PERSON] перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Центрально-Міського району м.\~Макіївки Донецької області. 07 листопада 2014 року набрала чинність постанова Кабінету Міністрів України № 495, внаслідок чого [PERSON] , не маючи інших джерел для існування, крім пенсії, вимушений був звернутися із заявою про взяття на облік та виплату пенсії до іншого територіального органу Пенсійного фонду України. З 2015 року [PERSON] постановлено на облік у Маріупольському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України у Донецькій області. До початку 2016 року відповідач нараховував пенсійне забезпечення [PERSON] та перераховував належні до виплати суми на поточний рахунок, який відкритий на його ім`я у філії АТ «Ощадбанк». З початку 2016 року відповідач перестав перераховувати належні померлому суми пенсійних виплат. Станом на день смерті [PERSON] , заборгованість з пенсійних виплат відповідачем не виплачена [PERSON] . Для отримання спадщини позивач не змогла у встановлений строк звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки [PERSON] помер у м. Макіївка Донецької області, що перебуває на території тимчасово непідконтрольній українській владі та органи держаної влади на цій території не працюють. Таким чином [PERSON] вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, оскільки позивачу для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини необхідне свідоцтво про смерть державного зразка, а отже необхідно було у судовому порядку встановлювати факт смерті [PERSON] . Крім цього позивач важко пережила смерть батька та має на утриманні неповнолітню доньку. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2019 року встановлений факт смерті [INFO] у м.\~Макіївка Донецької області [PERSON] , який народився [INFO] . 20\~серпня 2019 року Приморським районним у м. Маріуполі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , який помер [INFO] . 26 вересня 2019 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. з метою прийняття спадщини після померлого батька, проте їй в усній формі повідомлено, що спадкова справа не відкривалася та вона пропустила строк для прийняття спадщини і рекомендовано звернутися до суду із заявою про продовження відповідного строку. На вимогу позивача видати письмову відмову чи довідку, нотаріус вказала, що вони не видають таких документів. Посилаючись на указані обставини та положення ст. ст. 1218, 1220, 1222, 1223, 1270, 1272 ЦК України, [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачі Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області та Маріупольська міська рада своїм право не скористалися та відзив на позов до суду не направили. Треті особи приватні нотаріуси Маріупольського міського нотаріального округу: Лашина Наталя Геннадіївна, [PERSON] своїм правом не скористалися та письмових пояснень на позов до суду не направили. 04 лютого 2020 року від [PERSON] до суду надійшли уточнення на позов (уточнені підстави позову), які мотивовані тим, що приватний нотаріус Апалько М.Ю. відмовилася прийняти від [PERSON] заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] вимушена була звернутися до іншого нотаріуса. Так, 23 січня 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Лашиної Н.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , яка, розглянувши заяву, винесла постанову від 23 січня 2020\~року про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17\~жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд її вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначені у справі підготовчі судові засідання, роз`яснено учасникам справи їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень і пояснень, а також порядок подачі доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06\~лютого 2020 року заяву про уточнення позовних вимог [PERSON] прийнято до розгляду по суті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17\~лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. [PERSON] до судового засідання не з`явилася, в уточненому позові просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні вимог наполягала та у разі їх задоволення, просила не стягувати судовий збір з відповідачів. Відповідач Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області своїм правом не скористалося, відзив на позов до суду не направило, у заяві, поданій до суду, указало, що заперечень проти позову не має, просить ухвалити рішення на розсуд суду без участі їх представника. Відповідач Маріупольська міська рада своїм правом не скористалася, відзив на позов до направила, її уповноважений представник до суду повторно не з`явися, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим суд на підставі вимог ст. 223 ЦПК України проводить розгляд справи за відсутності представника Маріупольської міської ради на підставі поданих сторонами доказів. Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Апалько М.Ю. до судового засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Лашина Н.Г. до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, що відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до ст. 247 ЦПК України. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, а також матеріали, витребувані судом з метою встановлення кола спадкоємців та відповідно можливих відповідачів у справі, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвами: про народження від 09 грудня 1978 року серії [NUMBER] , про шлюб від 22 січня 2008 року серії [NUMBER] , про розірвання шлюбу від 13 січня 2010 року серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 1281, батьком є: [PERSON] ; 08\~лютого 2003 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що вчинений актовий запис №\~115, після шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] ; 13 січня 2010 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 08. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] отримував пенсії за інвалідністю ІІ групи. Згідно зі свідоцтвом про смерть від 20 серпня 2019 року серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] помер у м. Макіївка Донецької області, про що вчинений актовий запис № 30. Відповідно до даних Спадкового реєстру, сформованих Першою маріупольською державною нотаріальною конторою від 29 жовтня 2019 року, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лашиної Н.Г. від 23 січня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману спадкодавцем за життя пенсію, після померлого [INFO] [PERSON] . Правовими підставами для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом указано те, що [PERSON] не подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надано фактичних документів, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини. Відповідно до довідки від 15 серпня 2019 року № 1414-5000177409/24364, [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа з м. Макіївки. Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів. Враховуючи наведене, досліджуючи представлені суду докази, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а саме, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин та відповідно наявність підстав для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини за законом. Мотиви суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України). Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини врегульовані у ст. 1272 ЦК України, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Під час розгляду справи судом установлено відсутність відкриття спадкової справи згідно з Інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 29 жовтня 2019 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у м. Макіївка Донецької області, яке за розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, свідоцтво про смерть [PERSON] як особа, яка внутрішньо переміщена, отримала у м.\~Маріуполі лише 20\~серпня 2019 року, обов`язковою умовою для подачі заяви про прийняття спадщини є таке свідоцтво про смерть, слід дійти висновку, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин і їй необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини, який на розсуд суду має становити три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили та є достатнім для позивача. Разом з цим, для вирішення питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, у резолютивній частині рішення необхідно вказувати певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Отже, суд перевіривши поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини та дійшовши висновку про поважність таких, у рішенні визначає спадкоємцеві саме додатковий строк для подачі такої заяви, що і є належним способом захисту невизнаного права. У той же час, у справі спір виник з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини на пенсію спадкодавця, при цьому, враховуючи зміст ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», позивач звернувся вперше до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лашиної Н.Г., оскільки така відповідно до довідки від 15 серпня 2019 року взята на облік у м. Маріуполі як внутрішньо переміщена особа, тому слід дійти висновку, що місцем відкриття спадщини є саме м.\~Маріуполь та належним відповідачем у справі є відповідна територіальна громада міста, якою на думку суду правомірно є Маріупольська міська рада, у зв`язку з чим позов правомірно поданий за правилами ст.\~30 ЦПК України за місцем знаходження відповідача. На позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають лише із приводу нерухомого майна, однак у справі спадкове майно складається із пенсії спадкодавця. Визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, у зв`язку із проведенням у м.\~Макіївка Донецької області антитерористичної операції, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України. Поряд з цим, позивачем заявлено також вимоги до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, який у справі є неналежним відповідачем з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Частинами 1, 3 статті 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням. Згідно зі ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. З огляду на зміст наведених норм матеріального права слід дійти висновку, що у разі пропуску спадкоємцем строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, за згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину, такий може подати заяву про прийняття спадщини за місцем її відкриття, у разі ж відсутності такої згоди або ж відсутності спадкоємців, які прийняли спадщину, за наявності поважних причин, суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У той же час, за наявності обставин, які б давали підстави для застосування ч. 3 ст.\~1272 ЦК України, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути заявлений до спадкоємців, у разі, якщо такі зверталися у встановлений строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину, а у разі їх відсутності, до територіальної громади в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачем, крім іншого, пред`явлено позов до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, який, з огляду на викладене вище, не може бути належним відповідачем у справі, оскільки між ним та відповідачем у цій справі відсутні будь-які матеріально-правові відносини. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позовні вимоги до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області задоволенню не підлягають з підстав того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40\~грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Разом із тим, позивач у своїй заяві просила не стягувати з відповідача сплачений судовий збір, тому суд не стягує такий із відповідача.

Outcome: partial