Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися з позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Товарна біржа «Центральна Одеська товарна біржа нерухомості» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог, позивачі посилаються на те, що 27 серпня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] . Як вказують позивачі, сторони домовилися про усі істотні умови договору та зареєстрували своє право власності в КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради в реєстраційній книзі 184 пр., стор.162. р.№119 від 29.08.1996 р. За умовами договору, відповідач передала квартиру Позивачам та звільнила її. Всі зобов`язання за договором № 1260 від 27 серпня 1996 року купівлі-продажу квартири його стронами виконані у повному обсязі - покупцям була передана у власність квартира під [ADDRESS] , а продавцю передані грошові кошти за продану квартиру. Позивачі зазначили, що вони втратили оригінал цього договору купівлі-продажу, що в свою чергу робить неможливим для них укладання будь-яких інших договорів щодо квартири [ADDRESS] , а отримання Позивачами дублікату цього договору є неможливим із зв`язку з тим, що в теперішній час товарна біржа «Центральна Одеська біржа» вже ліквідована. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просять суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27.08.1996 року згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] , [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] , який був посвідчений на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» дійсним та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак надали до суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти прийняття заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач не приймала участі у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи була сповіщена у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки до суду не повідомила, відзиву на позов не надходило. У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 1996 року на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» був укладений договір купівлі-продажу №1260, за яким позивачі придбали квартиру [ADDRESS] ) у відповідача [PERSON] (а.с. 39-40) Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 29.08.1996 року за № 119 стр. 162 кн. 184 пр. (а.с. 58) При укладенні даного договору між позивачами та відповідачем було досягнуто згоди по всіх важливих пунктах договору купівлі-продажу квартири. Після сплати відповідної суми, договір купівлі-продажу було підписано та майно у вигляді квартири було передано продавцем покупцям. Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Також, в судовому засіданні встановлено, що позивачі втратили оригінал договору купівлі-продажу вищевказаної квартири. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, порушує право власності Позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які, відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. При таких обставинах суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved