Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 26.11.2019 року надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗТ-Інвест» до [PERSON] , за яким просили стягнути із відповідачки завдану матеріальну шкоду у розмірі 87\~396, 38 грн. та зобов`язати відповідачку за власні кошти закласти самовільно влаштований дверний проріз у капітальній торцевій стіні будинку та відновити торцевий фасад будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилились на те, що ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» є власником нежитлового підвального приміщення №810 за адресою [ADDRESS] . Над приміщенням позивача знаходиться квартира [ADDRESS] , власником якої є відповідачка [PERSON] . Вказували, що 26 грудня 2018 року Управлінням ДАБК Одеської міської ради було зареєстровано повідомлення №ОД 061183602618 «Реконструкція частини квартири [ADDRESS] . 27 січня 2019 року відповідачка здійснила заміна фасаду будинку, в якому розташоване приміщення позивача, шляхом самовільного демонтажу рекламних конструкцій, які знаходились на фасаді приміщення, а також шляхом встановлення металевої драбини на других поверх приміщення. Вказували, що під час монтажу металевої конструкції (металевої драбини) було демонтовано та пошкоджено рекламну конструкцію, демонтовано дощовий піддашок та частину водостоку, що призводить до того, що дощові води наразі збігають із фасаду будинку безпосередньо до самого приміщення. Також під час самовільного улаштування металевої конструкції (металевої драбини) було пошкоджено плитку порогу на вході до приміщення та пошкоджено частину фасаду житлового будинку, а саме фасад приміщення [ADDRESS] (власність позивача). Також вказана металева драбина спроектована та монтована таким чином, що закриває вінка приміщення, після монтажу драбини позивач не має можливості відкривати вікна у власному приміщенні та до приміщення обмежено доступ світла. Під час монтування драбини на вимоги представників позивача надати будь-які документи на підтвердження законності дій особи, які представлялись власниками приміщення (діяли від імені [PERSON] ) розпочали сутички, нанесли тілесні ушкодження представникам позивача та чинили опір представникам поліції, які заборонили проведення ремонтних робіт у вихідний день. Однак усупереч всіх норм законодавства металева конструкція була влаштована. За фактом самовільного влаштування металевої драбини ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» зверталось до відповідних органів влади, Одеської міської ради, Управління ДАБК Одеської міської ради та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, відповідну заяву було подано до відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області. За фактом нанесення тілесних ушкоджень представникам Товариства також були подані відповідні заяви до відділення поліції та були внесені відповідні дані до Єдиного реєстру судових розслідувань КП №1201916250000250 від 28.01.2019 року та КП №12019162500000251 від 28.01.2019 року. Посилались на те, що на підставі наказу Управління ДАБК Одеської міської ради №01-13/58 ДАБК було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт на вказаному об`єкті. Відповідно до акту позапланової перевірки було встановлено, що за вказаною адресою на фасаді будинку самовільно улаштована металева конструкція (металева драбина), роботи по її улаштуванню проведені без отримання права на їх виконання, що є порушенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 01 лютого 2019 року на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №35 від 29.01.2019 року було здійснено демонтаж металевої конструкції (металевої драбини), самовільно улаштованої на фасаді житлового будинку за адресою [ADDRESS] . За викладених обставин посилались на незаконність дій відповідачки із влаштування металевої драбини, внаслідок яких товариству було завдано матеріальну шкоду у розмірі 87\~396, 38 грн., які необхідні для відновлення пошкодженого фасаду приміщення №810, пошкодженої рекламної конструкції, плитки на порозі, дощового піддашку, частини водостоку та на додаткові послуги охорони 01, 02, 03 лютого 2019 року. Також вважають, що відповідачка повинна самостійно за власні кошти закласти самовільно влаштований дверний проріз у капітальній торцевій стіні будинку та відновити торцевий фасад будинку за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2020 року було частково задоволено позов ТОВ «ЗТ-Інвест», а саме: -зобов`язано [PERSON] за власні кошти відновити торцевий фасад будинку за адресою: [ADDRESS] ; - стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю «ЗТ-Інвест» відшкодування матеріальних збитків у розмірі 77\~996, 38 грн. (сімдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість гривень 38 копійок) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921, 00 грн. (одну тисячу дев`ятсот одну гривень 00 копійок). Ухвалою суду від 05.07.2021 року було задоволено заяву [PERSON] та заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2020 року було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. До суду 25.08.2021 року надійшли письмові заперечення відповідачки (а.с.130-139), згідно яких просила відмовити у задоволенні позову. Посилалась на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Вважає, що позивачем не доведено сам факт завдання шкоди, останній не підтверджений належними та допустимими доказами; самочинного будівництва з її сторони не було; також позивачем необґрунтований розмір заявленої шкоди. Вказувала, що на час виконання будівельних робіт і до їх завершення відповідач діяв правомірно на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 26.12.2018 року № ОД 061182602618, виданого Управлінням ДАБК Одеської міської ради, в установленому чинним законодавством порядку. На час виникнення спірних обставин, висновків комісій, голови ОСББ/компанії-управителя щодо заподіяння, встановлення будь-якої шкоди та вини особи, що заподіяла шкоду були відсутні. Факт вчинення нею адміністративного правопорушення ніким не встановлено, протокол про адміністративне правопорушення та відповідної постанови відносно неї складено не було. Підготовче засідання 06.09.2021 року було відкладено на 04.10.2021 року за клопотанням представника позивача з наданням часу на ознайомлення з матеріалами справи. Розгляд справи 04.10.2021 року був відкладений у присутності відповідачки на 13.10.2021 року у зв`язку з неявкою представника позивача та подання ним відповідного клопотання. У підготовчому засіданні 13.10.2021 року була присутня відповідачка, яка позовні вимоги не визнала та просила відмовити; посилалась на те, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи та вважала за можливе закрити підготовче провадження у справі. Представник позивача у підготовче засідання 13.10.2021 року не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 13.10.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 30.11.2021 року. У судовому засіданні 30.11.2021 року була присутня представник позивача [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Посилалась на те, що під час монтажу відповідачкою металевої конструкції (металевої драбини) нею було демонтовано та пошкоджено рекламну конструкцію, демонтовано дощовий піддашок та частину водостоку, пошкоджено фасад приміщення, належного позивачу. Потім вони за власні кошти виготовили нову конструкцію вартістю 7000 грн.. Ними було виготовлено кошторис на проведення ремонтних робіт, в якому визначено розмір витрат 77000 грн.. При цьому не змогла повідомити, чи існує ще дверний проріз. Також була присутня відповідачка, яка позовні вимоги не визнала та просила відмовити, посилаючись на їх необґрунтованими та недоведеними. Посилалась на те, що завдання збитку нічим не зафіксовано та не підтверджено; та ніякого спричинення шкоди фасаду будинку металевою драбиною не було здійснено. При цьому, нею були отримані всі необхідні документи на влаштування драбини і реконструкції та отримано згоду сусідів. Відповідні декларації на будівництво були скасовані у січні 2019 року за скаргами ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ». Крім того органи виконавчої влади не мали право скасовувати видані її Декларації, оскільки нею були виконанні всі передбачені будівельні роботи, тобто вони вичерпали свою дію. По справі було оголошено перерву до 13.12.2021 року. У судовому засіданні 13.12.2021 року були присутні представник позивача [PERSON] та відповідачка [PERSON] . Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що відповідачем при улаштування драбини внаслідок неправомірних дій було зрізано кріплення з вивіски та її розірвано в декількох містах; пошкоджено фасад будинку. Вони вимушені були міняти вивіску та зробили відновлення у розмірах витрат згідно кошторису, також були включені послуги за охорону. Відповідачка заперечувала проти вимог та просила відмовити, посилаючись на те, що вимоги не ґрунтуються на нормах закону; всі будівельні роботи проводились нею у відповідності до вимог та норм чинного законодавства за наявності відповідних дозволів. Вказувала, що відсутні докази завдання нею збитків (фасад будинку не був пошкоджений, а позивач не прав на розміщенні рекламної вивіски), а також відсутні належні докази щодо розміру спричиненої шкоди. Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, оцінивши докази, прийшов до наступних висновків. Із матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «ЗТ-ІНВЕСТ» є власником нежитлового підвального приміщення №810 за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17889148 від 26.02.2008 року (а.с.7). Над приміщенням позивача знаходиться квартира [ADDRESS] , власником якої є відповідачка [PERSON] . Згідно листа Управління ДАБК Одеської міської ради від 30.01.2019 року встановлено, що 26\~грудня 2018 року Управлінням ДАБК Одеської міської ради було зареєстровано повідомлення №ОД 061183602618 «Реконструкція частини квартири [ADDRESS] , а також Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за №ОД 141190151486, замовником будівництва була [PERSON] . Судом встановлено, що 27\~січня 2019 року відповідачкою було влаштовано металеву драбину на другий поверх на фасаді житлового будинку за адресою : [ADDRESS] . Згідно фотокарток, наданих позивачем, дана металева дробина була влаштована перед вікнами нежитлового приміщення №810 за адресою [ADDRESS] , та дійсно згідно фотокарток дана металева драбина була установлена до дверного прорізу до квартири відповідачки на 2 поверсі , у зв`язку з чим демонтовано рекламну конструкцію з написом «Інтерком сервіс» на 1 поверсі, яка була влаштована на фасаді будинку (перед вінком приміщення, належного товариству). З цього приводу ТОВ «ЗТ-Інвест» звернулось до Управління ДАБК Одеської міської ради з відповідною скаргою від 28.01.2019 року (а.с.21-23) та заявою до голови Одеської міської ради (а.с.24-25). У подальшому, на підставі наказів Управління ДАБК Одеської міської ради №01-13/58 ДАБК та №01-13/59ДАБК від 29.01.2019\~року скасовано реєстрацію вищевказаного повідомлення про початок виконання будівельних робі №ОД 061183602618 та Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта №ОД 141190151486 за адресою [ADDRESS] (а.с.27-28). Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради 01 лютого 2019 року було прийнято розпорядження №35, згідно якого зазначено, що КП ЖКС «Порто-Франківський» спільно з департаментом муніципальної безпеки Одеської міської ради, Управлінням ДАБК Одеської міської ради до 01.02.20219 року здійснити заходи по демонтажу металевої конструкції (металевої драбини), самовільно улаштованої на фасаді житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Судом з пояснень сторін встановлено, що вказана металева конструкція було демонтована 01.02.2020р. При цьому суду не надано доказів щодо того , де поділася демонтована рекламна конструкція. У подальшому, 05.02.2019 року, товариство зверталось до в.о. голови ПРА ОМР та в.о. начальника УДАБК ОМР із заявами щодо зобов`язання відповідача за власний рахунок реставрувати зіпсований фасад житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з дійсним позовом, представник товариства посилався на те, що унаслідок неправомірних дій відповідача з самовільного влаштування металевої драбини було пошкоджено їх рекламні конструкції, демонтовано дощовий піддашок та частину водостоку, завдано шкоди фасаду будинку на загальну суму 87\~396,38 грн. На підтвердження розміру завданих збитків представником позивача було надано до суду кошторис за підписом директора ТОВ «ЗТ-Інвест», згідно якого вартість робіт із відновлення фасаду будинку за адресою [ADDRESS] , склав 77\~996, 38 грн. (а.с.10-11), також комерційну пропозицію на виготовлення та монтаж фасадної вивіски, згідно якої вартість робіт склала 7000 грн. (а.с.12-13). Будь-яких належних доказів в підтвердження здійснення вказаних кошторису робі та їх вартості , та оплати таких робіт суду не надано. Також вказували, що ними були понесені витрати з охорони у сумі 2400 грн. згідно рахунку на оплату №823 від 05.02.2019 року ТОВ «Охорона-сервіс-техно», де вартість за 1 день 2000 грн. та 400 грн. сума ПДВ за договором з ТОВ «ГАДЖЕТ-ТРЕЙДІНГ» №2378 від 01.12.2017р. (а.с.14). При цьому суду не надано вказаний договір №2378 від 01.12.2017р. та не надано доказів здійснення такої оплати. Проте доказів виконання таких робіт та коли саме також не надано. Отже, загальна сума коштів, які позивач просив стягнути із відповідача, становить 87\~396,38 грн.. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Згідно частини першої\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга\~статті 16 ЦК України\~передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Разом із тим, відповідно до частини першої\~статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване\~статтею 55 Конституції України\~й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Отже, здійснюючи передбачене\~статтею 55 Конституції України\~\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує на порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга\~статті 77 ЦПК України). Частиною 1ст.\~316\~ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. ст.317,319ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. За\~статтею 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Згідно зі\~ст.151 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Положеннями ст. ст.\~319,\~312 ЦК України\~передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Наведені норми матеріального права встановлюють зобов`язання власника нерухомого майна щодо його утримання. Відповідно до вимог\~статті 376\~ЦК України\~право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376, стаття\~391 ЦК України). Аналогічні роз`яснення викладені у пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)». Згідно з частиною першою\~статті 376 ЦК України\~самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій\~статті 376 ЦК України\~ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Між тим, за розглядом справи судом встановлено, що 26\~грудня 2018 року Управлінням ДАБК Одеської міської ради було зареєстровано повідомлення №ОД 061183602618 «Реконструкція частини квартири [ADDRESS] , а також Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації за №ОД 141190151486, замовником будівництва була [PERSON] . Дане повідомлення та декларація були чинним до 29.01.2019 року, отже на момент 27.01.2019 року , коли відповідачем влаштовувалась відповідна драбина до фасаду будинку, остання мала відповідній довіз на це. Отже, дане влаштування драбини не було самовільним та самочинним. Також суд вбачає, що 07.06.2021 року [PERSON] звернулась до Управління ДАБК Одеської міської ради зі скаргою на рішення ДАБК ОМР щодо скасування права на виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ОД 061183602618 від 26.12.2018 року (а.с.106-108). Відомостей щодо розгляду даної скарги зі сторони ДАБК ОМР у суду не має. Відповідно до частин 1 та 2\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Пленум Верховного Суду України у своїй\~постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі. Статтею 1192 ЦК України\~передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Водночас, відповідно до приписів\~ст. 12 ЦПК\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А\~статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Отже, за розглядом справи судом не встановлено самовільного чи самочинного влаштування відповідачем драбини до фасаду будинку у зв`язку з реконструкцією квартири під нежитлове приміщення з виділом в самостійну одиницю . Згідно листа ОСББ «Преображенський 27» від 03.06.2021 року (а.с.104), у січні 2019 року при влаштуванні драбини до приміщення водостічні труби, що знаходяться на фасаді будинку, не були порушені та пошкодженні. З боку ОСББ до [PERSON] матеріальних претензій не має. Отже, за розглядом справи судом не встановлено наявності протиправних дій з проведення реконструкції станом на 27.01.2019р. у діях відповідача. Також відсутні докази щодо перешкоджання позивачу відповідачкою у користуванні його власністю, тобто нежитловим приміщенням через влаштований дверний проріз стіні будинку. Із боку позивача також не було надано відповідних та належних доказів щодо правомірності влаштування відповідних вивісок на фасаді будинку, які нібито неправомірно було пошкоджено відповідачем. При цьому суду не надано належних доказів щодо пошкодження рекламної вивіски та неможливість її використання в подальшому, тобто заміни на нову. Зокрема, згідно листа Управління реклами Одеської міської ради №01-17/ЗПІ-20Л від 04.09.2019 року (а.с.93-95), жоден суб`єкт господарювання не звертався до Управління за отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами (магазин « [INFO] ») за адресою [ADDRESS] , та виконкомом Одеської міської ради не приймалось рішень щодо видачі дозволу на розміщення вказаної рекламної конструкції; КУ «Одесреклама» відповідного договору на право тимчасового користування місцями для розташування рекламної конструкції за даною адресою не укладався. Також, суд погоджується з доводами відповідачки із приводу того, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами розмір завданих збитків, про стягнення яких заявлено позов; факт пошкодження фасаду будинку, оскільки не було складено відповідного акту щодо місця пошкодження та їх розмірів у відповідності до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (з наступними змінами). Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил. Також не надано належних та допустимих доказів в підтвердження пошкодження дощового піддашку, плитки порогу, розмірів завданих збитків. Також у рамках справи не заявлялось клопотання щодо призначення по справі будівельно-технічної експертизи, не було надано відповідного висновку експертів щодо зафіксованих пошкоджень майна. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже за розглядом справи судом не встановлено підстави та обгрунтування позову, не надано доказів щодо розміру заявлених збитків, щодо пошкодження відповідачем відповідного майна, а також наявності в її діях вини. Отже за розглядом справи судом не встановлено складу делікатної відповідальності відповідачки. За викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивача та відмовляє в їх задоволенні. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. Згідно з вимогами статті 264\~ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. На підставі ст. ст. 11, 16, 22, 319, 321, 386, 391, 1166, 1192 ЦК України,

Outcome: dismissed