Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] , заінтересована особа - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів та просила суд встановити факт того, що Державний акт Серії IV-ОД № 054747 на право приватної власності на землю площею 0,043 гектарів для садівництва, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1571, розташовану на території Затоківської селищної ради СК «Кінаповець», діл. № [NUMBER] , належить [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 12.09.2001р., зареєстрована: [ADDRESS] ). У своїй заяві [PERSON] посилається, на те, що на виконання рішення ХІІІ сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 21.10.1999 р. № 63, їй було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,043 га для садівництва. 02.02.2000 р. на її ім`я було видано Державний акт на право приватної власності землю Серії IV-ОД № 054747 на земельну ділянку площею 0,043 гектара для садівництва, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1571, проте у відповідному документі її прізвище та ім`я було зазначено, як « [PERSON] », хоча згідно паспорту її прізвище та ім`я « [PERSON] ». В 2019 році вона звернулася із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо присвоєння відповідній земельній ділянці кадастрового номеру і реєстрації її в державному кадастрі України. Рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-5101055112019 від 03.04.2019.р. відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з причини невідповідності прізвища власника земельної ділянки в державному акті. Таким чином, під час виготовлення відповідного Державного акту було зроблено помилку. Зазначені розбіжності не надають можливості розпоряджатися належним їй майном, за даних обставин вона вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити її заяву та встановити відповідний факт. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні надав письмові пояснення, зазначивши при цьому, що державний кадастровий реєстратор Міськрайонного управління на даний час не має правових підстав для реєстрації земельної ділянки, що належить заявнику через існуючі розбіжності в написанні її прізвища в правовстановлюючому документі (державному акті). Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серії IV-ОД № 054747 , на підставі 13 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної Ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області від 21.10.1999 р. № 63, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,043 га в межах згідно плану, земельна ділянка розташована на території Затоківської селищної ради СК «Кінаповець», діл. № [NUMBER] , землю передано для ведення садівництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на приватної власності на землю за № 1571. (а.с. 10-11) Однак у вищезазначеному Державному акті прізвище ім`я та по-батькові заявника зазначено як « [PERSON] ( [PERSON] )», проте згідно паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , прізвище ім`я та по-батькові становить « [PERSON] ». (а.с. 7) Крім того слід зазначити, що на зворотному боці паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , прізвище ім`я та по-батькові на російській мові зазначено як « [PERSON] ». (а.с. 8) Таким чином, суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні прізвища та імені заявника є наслідком перекладу прізвища та імені з російської мови, на якій було складено усі правовстановлюючі документи, на українську мову. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що розбіжність у написанні імені заявника, виникла в результаті описки (граматичної помилки) під час перекладу з російської на українську мову. Доводи заявника щодо зазначеного не викликають у суду будь-яких сумнівів. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved