Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 23 листопада 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання договорів недійсними. Позивач в позовній заяві та представник його інтересів у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором №0389/07/03-CL від 30 листопада 2007 року, укладеним між ним та АКБ «Форму» (найменування якого було змінено на ПАТ «Банк Форум»), між цими ж сторонами були укладені іпотечні договори: -№ 07-933/07 від 21 лютого 2007 року, предметом іпотеки за яким є квартира № 13, розташована в будинку № 14 по вул. Фучика у м. Дніпропетровську, належна іпотекодавцю [PERSON] на праві власності; -№ 07-934/07 від 21 лютого 2007 року, предметом іпотеки за яким є квартира № 9, розташована в будинку № 94 по пр. Аношкіна у м. Дніпродзержинську, належна іпотекодавцю [PERSON] на праві власності; -№ 07-935/07 від 21 лютого 2007 року, предметом іпотеки за яким є офісне приміщення, що знаходяться за адресою: м. Дніпродзержинську, вул. Братська, 10, прим. 9 належні іпотекодавцю [PERSON] на праві власності. Дані договори, на думку сторони позивача, не відповідають чинному законодавству України, оскільки пункти 2.3 та 3.4.6 суперечать ст.11 Закону України «Про іпотеку», а отже є недійсними, у звязку з чим [PERSON] просив суд визнати зазначені договори поруки недійсними; зобовязати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно внести відомості про зняття заборони відчуження майнових прав, припинення іпотеки та зняття обмеження майнових прав на предмет іпотеки; судові витрати покласти на відповідача.\~ Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволенні у повному обсязі, посилався на їх необґрунтованість та безпідставність, крім того просив суд застосувати строк позовної давності за даним спором. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участі у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором №0389/07/03-CL від 30 листопада 2007 року, укладеним між ним та АКБ «Форму» (найменування якого було змінено на ПАТ «Банк Форум»), між цими ж сторонами були укладені іпотечні договори: -№ 07-933/07 від 21 лютого 2007 року, предметом іпотеки за яким є квартира № 13, розташована в будинку № 14 по вул. Фучика у м. Дніпропетровську, належна іпотекодавцю [PERSON] на праві власності; -№ 07-934/07 від 21 лютого 2007 року, предметом іпотеки за яким є квартира № 9, розташована в будинку № 94 по пр. Аношкіна у м. Дніпродзержинську, належна іпотекодавцю [PERSON] на праві власності; -№ 07-935/07 від 21 лютого 2007 року, предметом іпотеки за яким є офісне приміщення, що знаходяться за адресою: м. Дніпродзержинську, вул. Братська, 10, прим. 9 належні іпотекодавцю [PERSON] на праві власності. Викладені обставин підтверджуються матеріалами справи (а. с. 13-29, 41-44). Згідно ч. ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно зі ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно зі ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки Отже, майновий поручитель за іпотечним договором несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання як солідарний боржник, а іпотекодержатель, як кредитор має право вимагати виконання основного зобовязання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому у разі предявлення таких вимог до майнового поручителя останній відповідає в межах взятих на себе зобовязань перед іпотекодержателем, тобто в межах предмета іпотеки. Під час укладення оскаржуваних іпотечних договорів були дотримані всі необхідні вимоги закону, а саме: зміст правочину жодним чином не суперечить чинному законодавству, сторони володіли необхідним обсягом дієздатності на момент укладання правочину, а волевиявлення сторін було вільними. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як видно з умов, викладених у ст. 203 ЦК України дійсність правочину залежить від його сторін, проте, ТОВ «МВК Плюс», з яким позивач повязує недійсність правочину взагалі не є учасником даних правовідносин. Таким чином, на підставі вищевикладеного,доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, у звязку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає, що витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed