Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Слов'янського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Дана позовна заява обґрунтована тим, що 13.06.2015 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, при цьому задовго до реєстрації шлюбу відповідач народила сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 27.05.2015 року задоволено позов колишнього чоловіка відповідача та виключено запис про батька з актового запису про народження сина [PERSON]. Оскільки задовго до офіційної реєстрації їхнього шлюбу з відповідачем, приблизно з початку 2009 року вони зустрічалися та мали інтимні стосунки, позивач був впевнений, що батьком дитини є саме він, та, від відповідача він дізнався про зазначене рішення суду про виключення запису про батька її сина та вона запевняла, що батьком дитини є саме позивач. У зв'язку з цим, після реєстрації їхнього шлюбу та виключення відділом РАЦС запису про батька дитини колишнього чоловіка відповідача, позивач визнав свої батьківство, надавши до відділу РАЦС заяву і дитина отримала свідоцтво про народження, де він записаний батьком. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Ще з початку їхнього спільного проживання позивач почав помічати, що дитина зовсім на нього не схожа та в нього з'явилася підозра, що батьком дитини є не він, а вже після розлучення відповідач повідомила, що батьком дитини є скоріш за все інший чоловік. Просить суд виключити з актового запису про народження дитини № 488, складеного 31 травня 2015 року Слов'янським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Донецькій області на ім'я дитини [PERSON], [INFO], відомості про нього, як батька дитини. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа, Слов'янський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області свого представника для участі в судовому засіданні не направила, причини його неявки не повідомила, суду наданий відзив на позов, в якому третьою особою заперечується проти задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки 07 липня 2015 року Слов'янським міським відділом ДРАЦС вже були внесені зміни до актового запису про народження № 488 від 31.05.2010 року щодо дитини на підставі спільної заяви [PERSON] та [PERSON]; дитині було надано прізвище «[PERSON]», по батькові - «[PERSON]»; батьком зазначений [PERSON]. Посилаючись на роз'яснення, викладені в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, відповідно до яких особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство, просять відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Згідно з Свідоцтвом про народження серії І-НО № 884200, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янська Слов'янського міськрайоннго управління юстиції Донецької області батьком [PERSON], [INFO], є позивач [PERSON] (актовий запис № 488 від 31.05.2010 року). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00015560805 від 08.07.2015 року, до актового запису щодо [PERSON], [INFO] № 488 від 31 травня 2010 року внесені зміни: 07 липня 2015 року на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду від 27 травня 2015 року виключені відомості про батька [PERSON], внесені зміни за заявою про визнання батьківства щодо батька дитини, відповідно до яких батьком дитини є позивач [PERSON] Між сторонами 13 червня 2016 року був укладений шлюб, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Центральним відділом державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Рішенням Шевченківського районного суду в м. Києві від 18 вересня 2018 року розірвано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] ([PERSON].). Вирішуючи питання щодо можливості задоволення позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку і визнання відповідачем позову. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 5 статті 136 СК України передбачено, що не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 цього Кодексу. В п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що, особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство Однак, як зазначає в позові позивач, він був впевнений, що саме він є батьком дитини. Відповідач позов визнає в повному обсязі, а отже визнає й ту обставину, що позивачу не було відомо про те, що не він є батьком дитини, а відтак, [PERSON] не є особою, яка не має права оспорювати батьківство в розумінні ч. 5 ст. 136 СУ України, у зв'язку з чим судом не приймаються до уваги заперечення третьої особи щодо задоволення позову, викладені у відзиві. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведені обставини, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, відповідач позовні вимоги визнала, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 122, 134, 136 СК України,

Outcome: approved