Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

До Збаразького районного суду звернулася [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» м.Київ, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.; Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., реєстровий номер №58360, яким задоволено вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №527308, укладеним 01.08.2018 року між позивачем та ТОВ «ВЕЛЛФІН», в загальній сумі 156348,00 грн., та стягнення 750 гривень плати за вчинення виконавчого напису. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час вчинення вищевказаного виконавчого напису приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. не було належним чином перевірено безспірність вимог щодо стягнення заборгованості, а також було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та без документів, що передбачений Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 липня 2021 року в порядку забезпечення позову зупинено примусове стягнення на підставі виконавчого напису №58360, вчиненого 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 156348,00 грн. та стягнення 750 грн. плати за вчинення виконавчого напису, яке проводиться державним виконавцем Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Воробель Оксаною Григорівною в межах виконавчого провадження за №65989076. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 22 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Борис І.Д. в судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Представник ТОВ «ВЕЛЛФІН» у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Не повідомив представник відповідача і про причини своєї неявки в судове засідання. Також представником відповідачем не подано відзиву на позовну заяву. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.; представник Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 серпня 2021 року вирішено проводити заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Так, судом встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №58360, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за кредитним договором №527308 від 01 серпня 2018 року в розмірі 156348 гривень, яка виникла за період з 01 серпня 2018 року по 08 червня 2021 року, та стягнуто 750 гривень плати за вчинення даного виконавчого напису. Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі договору позики №527308, що було укладено між сторонами по справі 01 серпня 2018 року, який укладався у простій письмовій формі. При цьому, вказаний договір позики не було нотаріально посвідчено. Дані обставини знайшли своє підтвердження копією виконавчого напису (а.с.5), копією договору позики №527308 від 01 серпня 2018 року (а.с.6-10). Відповідно до постанови державного виконавця Збаразького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 07 липня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №58360, виданого 11 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] в користь ТзОВ «Веллфін» 157098 гривень боргу (а.с.21). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким надано можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Саме цю норму і застосувала приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., вчиняючи оспорюваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова набула законної сили. При цьому, в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за №58360, не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст.87 Закону України «Про нотаріат» та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки вчинені на не передбаченому Переліком борговому документі - договорі позики, який нотаріально не посвідчений, а тому виконавчий напис не підлягає виконанню. Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.01.2019 року, винесеній у справі за №910/13233/17. Враховуючи наведене, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису від 11.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача 908,00 гривень сплаченого судового збору. При цьому, суд враховує квитанцію №1020529662 від 16 липня 2021 року про сплату [PERSON] 908 гривень судового збору (а.с.4). На підставі наведеного та

Outcome: approved