Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

До Рівненського міського суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Ухвалою суду від 05 вересня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито загальне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 листопада 2018 року позовну вимогу [PERSON] про стягнення аліментів, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без розгляду за заявою позивача. В судове засідання позивач не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву від 15.11.2018 року, про визнання позову, просить суд розглядати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи заяви учасників судового розгляду, суд вважає за можливе розгляд справи провести за їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи документів. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, серія [NUMBER], виданого 21 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 21 листопада 2003 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 04 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 12 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 28 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Спору відносно місця проживання дітей на даний час не має. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати пов'язані з розглядом справи потрібно покласти на відповідача.

Outcome: approved