Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

До суду 18.08.2016р. з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що після смерті [PERSON] 02.03.2009р., який успадкував після смерті власної матері [PERSON], яка померла 24.10.1992р., ? частину домоволодіння під № 75 по вулиці Керченській в м.Одесі, залишився заповіт на імя позивача. Так як позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності, позивач просить визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння під № 75 по вулиці Керченській в м.Одесі. Позивач до суду не зявилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача до суду не зявився, Одеська міська рада повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачем надано незасвідчену копію свідоцтва про право власності на спадщину за законом на імя [PERSON] на 1/2 (одну другу) частину домоволодіння під № 75 /сімдесят п'ять/, по вулиці Керченській в м.Одеса, яке в цілому складається з одного кам'яного житлового будинку, зазначеного в схематичному плані літерою А, житловою площею 45,8 кв.м, та надвірних будівель та споруд: В-сарай, Г-вбиральня, Д-літня кухня, № 1-10 -огорожа, І, ІІІ-мостіння, II- цистерна, ІУ-колодязь, розташованих на земельній ділянці площею 538 кв.м, яка знаходиться у фактичному користуванні (а.с. 12). Також до позову додано незасвідчені копії свідоцтва про смерть 09.11.2015р. [PERSON] й заповіту [PERSON] на імя [PERSON] (а.с. 13, 14). Згідно незасвідченої копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.07.2016р. державного нотаріусу Четвертої одеської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки відсутні будь-які документи щодо державної реєстрації права власності (а.с. 16). Відповідно до статей 1233, 1258 ЦК України спадкоємство може здійснюється за законом та по заповіту. В силу статей 1220-1221 час відкриття спадку день смерті спадкодавця, по останньому відомому постійному місцю його проживання. Спадкоємець, (частина 1 статті 1269 ЦК України) який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у строк, визначений статтею 1270 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. У відповідності зі ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Верховний Суд України у своїй Постанові від 30.05.2008р за N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в п.24 розяснює, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону ч.4 ст. 334 ЦК України. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України N 7/5 від 07.02.2002р. проводилось реєстраторами бюро технічної інвентаризації, а з 01.01.2013р. (відповідно до наказу Мінюсту України N 1844/5 від 14.12.2012р. «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна» згідно з вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») - державними реєстраторами у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог; особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі ч.1 ст. 159 ЦПК України. Позивачу супровідним листом до копії ухвали про відкриття провадження по справі повідомлялось про наявність у неї прав та обовязків відповідно до положень ст.ст. 27, 31 ЦПК України, проте позивач скористатися такими не виявила бажання, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, жодного оригіналу документу суду для дослідження не надала, доказів наявності права власності та відсутності його реєстрації за спадкодавцем не вказала, жодного клопотання з приводу доказів суду (зокрема, з приводу витребування копії спадкової справи) не заявила, у звязку з чим суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити належний обсяг доказів по справі, через що вимушений залишити позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно без задоволення в повному обсязі у звязку з недоведеністю заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed