Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «Страхова компанія «Уніка» з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 28.03.2016 року між ПрАТ «СК Уніка» та ТОВ «Укрохрансервис» було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 810003/4100/0000003, предметом якого є страхування транспортного засобу «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 13.09.2016 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Тойота» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2016 року, яка набрала чинності, [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП. Позивач зазначає, що Страхова компанія виконала умови Договору добровільного страхування, укладеного між ними та ТОВ «Укрохрансервис», виплативши ТОВ «Укрохрансервис» страхове відшкодування у загальній сумі 14109 грн. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги положеннями ст.993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування», просив суд стягнути з відповідача на користь страхової компанії сплачену на виконання умов договору з [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 14109 грн. та судові витрати у сумі 1600 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача про що надав письмову заяву, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивач у своїй позовні заяві посилається на звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 09-014 від 16.09.2016р., складеного ФОП «[PERSON]», в якому розміри відновлювального ремонту та матеріального збитку становить 16740,85 грн., зазначена оцінка не є допустимим доказом по справі, тому як вищезазначений звіт зроблений на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 16.09.2016р. Крім того його повинні були повідомити про місце та час огляду пошкодженого транспортного засобу, де він мав бути присутнім. Позивачем було надано рахунок-фактура про вартість відновлювального ремонту у розмірі 16149 грн., та ним було перераховано 14109 грн. без франшизи на рахунок ФОП [PERSON]. Крім того, у протоколі ДТП від 13.09.2016р. не вказані які конкретно механічні пошкодження були спричинені у результаті ДТП, таким чином невідомо чи були на автомобілі пошкодження до моменту аварії та після аварії, тому як з моменту аварії до огляду спеціалістом пройшло три доби (з 13.09.2016р. до 16.09.2016р.). Спеціалістом також мав бути оглянутий і його автомобіль. Вважав за необхідне призначити по справі судову автотоварознавчу експертизу, залучити до участі у справі третю особу ФОП [PERSON] Однак під час судового засідання відповідачем не було підтримано клопотання про призначення експертизи. Крім того на стадії судових дебатів відповідач з позовними вимогами погодився, та просив призначити таку суму, яка б відповідала його середньому доходу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 28.03.2016 року між ПАТ «СК «Уніка» та ТОВ «Укрохрансервис» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 810003/4100/0000003 (надалі Договір страхування), за яким ТОВ «Укрохрансервис» застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобілю марки «ЗАЗ LANOS», державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с. 11) Як вбачається з даного договору термін його дії становить з 29.03.2016 року по 28.03.2017 року. Відповідно до частини 3 договору страхування, Страховими ризиками вважаються: 3.1.1. Незаконне заволодіння ТЗ (Незаконне заволодіння); 3.1.2. Дорожньо-транспортна пригода, в тому числі викид каменів чи інших твердих франкцій із-під коліс транспорту (ДТП). 13.09.2016 року о 00 годині 55 хвилин в м. Одесі на вулиці Ак. Корольова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «ЗАЗ LANOS», державний номер [NUMBER], та автомобіля під керуванням відповідача [PERSON] (а.с. 18-19) Постановою Малиновського районного суду м. Одеси по адміністративній справі № 520/12974/16-п від 29.11.2016 року, [PERSON] визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху, скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 18-19) Вищезазначена постанова набрала чинності 09.12.2016р. (а.с. 19) Відповідно звіту № 09-014 від 18.09.2016 року спеціаліста-автотоварознавця щодо оцінки вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу марки «ЗАЗ LANOS», державний реєстраційний номер [NUMBER], вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу внаслідок ДТП, складає 16740,85 грн. (а.с. 20-26) Як вбачається з Наказу № 00202854/ЕК від 09.11.2016р. керівника напрямку по роботі з корпоративними клієнтами [PERSON], про виплату страхового відшкодування ТОВ «УКРОХРАНСЕРВИС» (шляхом перерахування ФОП [PERSON]) наказано виплатити ТОВ «УКРОХРАНСЕРВИС», шляхом перерахування ФОП [PERSON], страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 14109 грн. (а.с. 5) Відповідно до платіжного доручення № 039979 від 10.11.2016р. ПрАТ «СК «Уніка» перераховано ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 14109 грн. (а.с. 35) Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, на які посилається позивач як на обґрунтування своїх вимог, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.27 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування»встановлено особливий правовий режим. Таким чином,суд приходить до висновку, що укладений Договір є договором майнового страхування, а відтак вимоги позивача ґрунтуються на суброгації і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем до суду не надано жодних доказів, щодо підтверджували б його заперечення, та за тих обставин, що відповідачем у судових дебатах визнано позовні вимоги, тому суд розглядає матеріали справи, на підставі наданих позивачем доказів. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позову та присудження до стягнення на користь ПАТ «СК «Уніка» з [PERSON] розмір виплаченої Страховику матеріальної шкоди у розмірі 14109 грн. та сплаченого судового збору у сумі 1600 грн.

Outcome: approved