Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси звернулись [PERSON] та [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» з позовом, в якому просили розірвати договір №8001735 від 09.09.2013 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Пілот»; стягнути з ТОВ «Пілот» на користь [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 13780 грн. та 8005 грн. відповідно; стягнути з ТОВ «Пілот» на користь [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та 10000 грн. відповідно, стягнтути з ТОВ «Пілот» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 420 грн. Свої позовні вимоги позивачі обгрунтували наступними доводами. 07.09.2013 року [PERSON] було подано до філіала ТОВ «Пілот» замовлення на розробку пакету туристичних послуг (тур на 4 особи до Словаччини/Низьки Татри в період з 10.01.2014 року по 16.01.2014 року). 09.09.2014 року між [PERSON], [PERSON] та ще 2 особами, які мали намір брати участь у турі, з ТОВ «Пілот», як туроператором, було укладено договір №8001735, на підставі якого Позивачами було здійснено оплату вартості туру в розмірі 21780 грн. 30.12.2013 року [PERSON] було подано до ТОВ «Пілот» замовлення на розробку пакету туристичних послуг (тур на 4 особи до Австрії/Відень в період з 16.01.2014 року по 19.01.2014 року) та здійснено додаткову оплату вартості вказаного туру в сумі 8005 грн. Обов'язковою умовою отримання послуг туроператора була наявність можливості здійснити подорож в період з 10.01.2014 року по 19.01.2014 року із виїздом до Словаччини та наступним переїздом до сусідньої Австрії 16.01.2014 року. Для оформлення документів, необхідних для виїзду за кордон у вказані тури, позивачами, на вимогу туроператора було надано йому всі відомості та документи, які він попросив, в тому числі й закордонні паспорти. 02.01.2014 року за телефоном [PERSON] було повідомлено, що здійснити в'їзд до Австрії не вбачається можливим за причини відсутності віз. Враховуючи, викладене позивачі звернулись до відповідача із листом з проханням повернути сплачені ними кошти в повному обсязі та передані йому особисті документи (в тому числі закордонні паспорти). ТОВ «Пілот» було повернуто 8000 грн. Крім того, діями відповідача позивачам було спричинено моральну шкоду, яку вони оцінили в 10000 грн. кожний. У судовому засідання представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав до суду письмові заперечення, в яких обгрунтував свою позицію наступним чином. 09.09.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Пілот» було укладено договір №8001735 на турістичне обслуговування. ТОВ «Пілот» на виконання договору направив всі необхідні документи до Консульства Словаччини для оформлення віз, здійснив бронювання готелю DRUZA SKI & WELLNESS RESIDENCE 4* на 4 осіб. 02.01.2014 року співробітник ТОВ «Пілот» повідомив позивача про вихід готових паспортів з візами Туристів (чотирьох осіб) до Словаччини, що підтверджується копією вказаних паспортів. 09.01.2014 року (за день до початку туру) Позивач написав заяву про відмову скористатися замовленною послугою з проханням повернути всі сплачені кошти. Але в п.4.2. договору №8001735 передбачено, що турист має право відмовитись від туристичного обслуговування, в такому випадку він зобов'язується сплатити вартість бронювання в розмірі 220 грн. та компенсувати туроператору всі фактично понесенні витрати, тобто при відмові позивачі повинні сплатити туроператору 880 грн. Також, відповідно до п.2.2.5 договору №8001735 турист зобов'язується оплатити фактично понесенні туроператором витрати у випадку відмови від данного договору. Відповідачем було понесено збитків на виконання умов договору у вигляді замовлення послуг через свого партнера ТОВ «Альф Туристичний оператор» в загальній сумі 18238 грн., що підтверджується відповідними рахунками-фактурами та платіжними дорученнями. Відповідно до агентського договору №58 від 28.01.2014 року, підписаного між Відповідачем та ТОВ «Альф Туристичний оператор», вказана сума не підлягає поверненню. На рахунок підтвердження видатків відповідача ним також було надано калькуляцію туру, де вказано, що сплачена позивачем сума 21780 грн. складається з перерахованих партнеру відповідача 8921 грн. та 9317 грн. та консультаційних послуг з отримання віз в сумі 1400 грн. Доход фірми склав 1785 грн. Згідно ст.20 Закону України «Про туризм» турист вправі відмовитись від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійсненних ним документально підтверджених витрат, пов'язаних із відмовою». З урахуванням викладеного, поверненню підлягає 905 грн. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог за таких підстав. Судом встановлено, що 07.09.2013 року [PERSON] було подано до філіала ТОВ «Пілот» замовлення на розробку пакету туристичних послуг (тур на 4 особи до Словаччини/Низьки Татри в період з 10.01.2014 року по 16.01.2014 року). 09.09.2014 року між [PERSON], [PERSON] та ще 2 особами, які мали намір брати участь у турі, з ТОВ «Пілот», як туроператором, було укладено договір №8001735, на підставі якого Позивачами було здійснено оплату вартості туру в розмірі 21780 грн. 30.12.2013 року [PERSON] було подано до ТОВ «Пілот» замовлення на розробку пакету туристичних послуг (тур на 4 особи до Австрії/Відень в період з 16.01.2014 року по 19.01.2014 року) та здійснено додаткову оплату вартості вказаного туру в сумі 8005 грн. Обов'язковою умовою отримання послуг туроператора була наявність можливості здійснити подорож в період з 10.01.2014 року по 19.01.2014 року із виїздом до Словаччини та наступним переїздом до сусідньої Австрії 16.01.2014 року. Для оформлення документів, необхідних для виїзду за кордон у вказані тури, Позивачами, на вимогу туроператора було надано йому всі відомості та документи, які він попросив, в тому числі й закордонні паспорти. 02.01.2014 року за телефоном [PERSON] було повідомлено, що здійснити в'їзд до Австрії не вбачається можливим за причини відсутності віз. Відповідачем не спростовані вказани доводи позивачів. Таким чином, відповідачем не були виконані в повному обсязі взяті на себе обов'язки з надання послуг Позивачам, що й послужило підставою для відмови Позивачів від подальшого виконання умов договору. При цьому суд враховує твердження відповідача, що були ним приведені в судовому засіданні, про те, що він не міг оформити візи до Австрії після уточнення умов договору 30.12.2013 року з огляду на велику кількість святкових та вихідних днів. За таких умов суд вважає, що позовні вимоги позивачів про розірвання договору №8001735 від 09.09.2013 року, укладеного між ним та ТОВ «Пілот» такими, що підлягають задоволенню. Суд критично ставиться до доводів відповідача про, нібито, понесені ним фактичні витрати, з огляду на те, що договір, на який посилається відповідач укладений між ним та ТОВ «Альф Туристичний оператор», та згідно якого, нібито проводились платежі, був укладений 28.01.2014 року, тобто значно пізніше, ніж Відповідачем повинні були бути виконні умови договору, укладеного із Позивачами. Згідно ст.ст. 509, 526 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.ст. 612, 615 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок рострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Суд вважає, що відповідачем, як боржником, було порушено взяті на себе обов'язки за договором, а саме: не оформлено всі необхідні документи для туристичної подорожі. Зі свого боку нами було виконано всі взяті на себе обов'язки: надано всі необхідні документи, проведено оплату вартості послуг відповідача в повному обсязі. Саме невиконання відповідачем його обов'язків за договором вимусило нас відмовитись від подальшого виконання зобов'язання як від такого, що втратило для нас інтерес. Згідно ст.ст. 618, 623, 653 ЦК України боржник відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця. боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Аналогічні положення містяться й в положеннях ЦК України, що передбачають порядок та умови виконання договору послуг, яким є договір №8001735 від 09.09.2013 року. Так, згідно ст.ст. 901-903, 906, 907 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Згідно ст.1209 ЦК України виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Також, згідно ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. За таких умов суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачів із виплати їм матеріальної шкоди в повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають на підставі нижченаведеного. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Всупереч вказаної норми Закону позивачем не було подано будь-яких доказів спричинення моральної шкоди передбачених ст. 23 ЦК України, а тому суд вважає ці вимоги необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні. За умови часткового задоволення позовних вимог позивачів суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягнення судових витрат в сумі 217,85 грн.

Outcome: partial