Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернулись позивачі та просили суд визнати за ними права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовували тими обставинами, що вони є дітьми померлої [PERSON] та єдиними спадкоємцями за законом, що прийняли її спадщину. Державний нотаріус Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки померла не мала правовстановлюючого документу на нього. В судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили суд розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Миронівської міської ради Київської області в судове засідання не з'явилась. В надісланій до суду заяві просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 28 квітня 1994 року відділом реєстрації актів громадського стану Миронівської РДА Київської області, актовий запис № 63 (а.с. 12). Відповідно до довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» від 23 листопада 2015 року № 2713, житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 29 грудня 1988 року (а.с. 105). Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 25 червня 1965 року Миронівським райбюро ЗАГС Київської області, 25 червня 1965 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 58 (а.с. 122). [PERSON] після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». За правилами ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до довідки виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області від 09 вересня 2016 року № 02-50/2866, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована згідно будинкової книги разом з померлим [PERSON] за адресою: [ADDRESS] За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON], відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, прийняла спадщину, яка відкрилася [INFO] року після смерті [PERSON], оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Факт вступу позивача в управління та володіння спадковим майном не заперечувався відповідачем, який відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України, має право на перехід права власності на спірний будинок у випадку визнання спадщини відумерлою, тому на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК, суд вважає цей факт таким, що не підлягає доказуванню. Таким чином, право власності на будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування перейшло від [PERSON] до [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року відділом реєстрації актів громадського стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 57 (а.с. 13). Частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 вересня 1976 року Миронівським р/в ЗАГС Київської області, актовий запис № 181, [INFO] року народився [PERSON], матір'ю якого була «[PERSON]», а батьком «[PERSON] (а.с. 10). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20 липня 1965 року Миронівським р/в ЗАГС Київської області, актовий запис № 87, [INFO] року народилася [PERSON], матір'ю якої була «[PERSON]», а батьком «[PERSON] (а.с. 11). [PERSON], у зв'язку із укладенням 06 листопада 1986 року шлюбу з [PERSON], змінила своє дошлюбне прізвище з «[PERSON] на «[PERSON]» (актовий запис № 115), про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане 06 листопада 1986 року відділом ЗАГСУ Миронівського райвиконкому Київської області (а.с. 72). Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що позивачі є дітьми померлої [INFO] року [PERSON]. Згідно з ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач [PERSON] 12 грудня 2001 року звернулася до Миронівської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини померлої матері [PERSON] (а.с. 43). Позивач [PERSON] 08 серпня 2005 року звернувся до Миронівської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із фактичним прийняттям спадщини [PERSON], так як на день її смерті постійно проживав разом з нею (а.с. 44). Факт проживання [PERSON] разом з померлою [PERSON] до дня її смерті підтверджується штампом в його паспорті (а.с. 7). Спадковим майном після смерті [PERSON] є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за [ADDRESS] До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 Цивільного кодексу України). У матеріалах справи відсутні докази того, що спадкодавець [PERSON] втратила право власності на вказану нерухомість. Виникнення у спадкоємців права на спадщину зумовлює його входження до складу спадщини після смерті спадкодавця. Позивачі звернулися за судовим захистом у зв'язку із невизнанням державним нотаріусом їх права на отримання в порядку спадкування права власності на спірний будинок. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу України). Відповідно до копії спадкової справи померлої [PERSON], позивачі є єдиними спадкоємцями за законом, які прийняли її спадщину. Частиною 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України). Таким чином, позивачі відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1222, 1223, 1261, та ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України набули право власності на майно спадкодавця, в тому числі і право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON]. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 524, 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1261, 1268, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved