Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до Державної казначейської служби України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Донецької обласної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено інформацію щодо провадження відносно позивачки за ч. 1 ст. 366 КК України (№120180500000000112). Згодом порушено ще ч. 2 ст. 191 КК України. Позивачку звинувачували в тому, що вона, обіймаючи посаду завідуючої Шахтарської державної нотаріальної контори, складала, підписувала, посвідчувала печаткою та надавала до бухгалтерії ГТУЮ у Донецькій області офіційні документи, а саме табелі обліку використаного робочого часу, в які були внесені завідомо неправдиві відомості щодо відмітки про явки та неявки на роботу, по числах місяця, а також відпрацьованих годин, для подальшого отримання незаконного доходу у вигляді заробітної плати за періоди, коли фактично була відсутня на робочому місці та не виконувала свої службові обов`язки. Повідомлення про підозру вручене 28.02.2018 року. Обвинувальний акт спрямований до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 23.03.2018 року. 26.03.2018 року ухвалою суду по справі призначене підготовче судове засідання. Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3.05.2019 року позивачку визнано невинуватою за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні кримінальних правопорушень. З вироком суду першої інстанції не погодився прокурор та звернувся з апеляційною скаргою. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Донецького апеляційного суду від 1.10.2019 року, вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3.05.2019 року залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення. З вироком Красноармійського міськрайсуду від 3.05.2019 року та з ухвалою Донецького апеляційного суду Донецької області від 1.10.2019 року не погодився прокурор, та звернувся з касаційною скаргою, в якій вказує, що зазначені рішення суду відносно позивачки є незаконними та такими, що підлягають скасуванню на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановою Касаційного кримінального суду Верховного суду від 18.05.2020 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3.05.2019 року та ухвала Донецького апеляційного суду від 1.10.2019 року залишені без змін, а касаційна скарга прокурора - без задоволення. Позивачка вважає, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, їй спричинена матеріальна та моральна шкода, яка полягає в наступному. За надання правової допомоги адвоката у кримінальному провадженні, позивачкою сплачено 4500 грн, що підтверджується довідкою адвоката Конюшенко І.Д. Вважає, що зазначені матеріальні збитки повинні бути їй відшкодовані. В результаті незаконних дій органу досудового розслідування, прокуратури позивачці завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, викликаних тривалим судовим розглядом у справі, вона була змушена доводити свою невинуватість. Моральні втрати призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків і вимагали додаткових зусиль для організації свого життя. Більше двох років вона прожила, перебуваючи в пригніченому стані, пов`язаному з тим, що їй доводилось періодично з`являтись до слідчого і суду, і в котрий раз вислуховувати представника обвинувачення, який незважаючи на очевидність безпідставного притягнення до кримінальної відповідальності, доводив про те, що вона винувата та вимагав для неї покарання. На пошук істини позивачка змарнувала більше двох років свого життя. Честь і гідність позивачки принижені, життєвий уклад, який склався за довгі роки - порушений, вона жила у тривалому страху за своє майбутнє, оскільки очікувала, що буде засуджена за діяння, яких не скоювала. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та вчинення щодо позивачки вищезазначених процесуальних дій вона перенесла значні моральні страждання, які з огляду на їх інтенсивність та тривалість перешкоджали активному соціальному функціонуванню як особистості, реалізації власних амбіцій, почуттів власної честі та гідності; реалізації відчуття безпеки та правової захищеності щодо себе та членів своєї родини, взаємодії з правоохоронними органами як гарантами таких прав. Позивачка була змушена звернутись до адвоката для отримання правової допомоги, що поставило її у скрутне матеріальне становище. Позивачка є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідками ВПО №00003055315 від 21.08.2017 року, №1427-5000367069 від 15.06.2021 року, не мала власного житла, тому була змушена його винаймати. Позивачка є одинокою матір`ю, виховує доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Санкція ч. 1 ст. 366 КК України передбачає позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років. Позивачка не має іншої спеціальності, через вищезазначені фактори - вимушене переселення, необхідність винаймати житло, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, вона реально відчувала страх втрати роботи та засобів для існування та утримання дитини, що суттєво порушило її душевний комфорт та потягло за собою суттєві зміни у психоемоційному стані. Всі ці моральні страждання негативно вплинули на здоров`я. Позивачка неодноразово зверталась до лікаря для отримання медичної допомоги. З 05.02.2018 року по 18.10.2019 року неодноразово перебувала на амбулаторному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 08.06.2021 року. Стала відчувати майже постійний головний біль, став підвищуватись артеріальний тиск, погіршилось загальне самопочуття. Позивачка відмічає, що навіть повідомлення про підозру їй було вручено в амбулаторії під час відвідування лікаря, про що свідчить її відмітка у вказаному повідомленні. Від триваючих психічних хвилювань і переживань позивачка не здатна була займатися будь- якими звичними для життя справами, нормально спілкуватись з рідними, близькими, друзями, колегами, іншими людьми, оскільки під час спілкування з ними вона почувала себе невпевнено і постійно остерігалася безпідставного громадського осуду на протязі декількох років. У позивачки виникали постійні хвилювання за неправильне сприйняття ними цих подій та появи у них негативного ставлення, що, як вона вважає, непоправно зашкодило її репутації як добропорядної та законослухняної людини. Очікування рішення у кримінальному провадженні сприяло виникненню своєрідного почуття тривоги, переживання, душевних хвилювань, вона повинна була уникати будь-якого спілкування з оточуючими її до цього часу людьми. Страх за майбутнє переслідував постійно, так як вона вже залишилася без житла, майна внаслідок АТО на території Донецької області і на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, а інші члени родини відсутні. Ситуація, в якій опинилась, могла негативно вплинути на долю дитини, а саме на можливість її матеріального забезпечення, навчання у вищому учбовому закладі та інше. Усе це вплинуло на нормальний спосіб життя позивачки, порушило сталий життєвий ритм. Щоденні переживання за своє подальше життя позбавили можливості підтримувати нормальні життєві зв`язки. Позивачка була змушена переконувати колег та знайомих у тому, що вона невинна у тому кримінальному правопорушенні, яке було їй інкриміноване, що звинувачення у вчиненні злочину необґрунтовані. Кримінальне переслідування перешкодило реалізації власних амбіцій та почуттів власної гідності та честі. Керівництво, підлеглі та співробітники добре знали про порушення відносно позивачки кримінального провадження, що суттєво вплинуло на зниження її авторитету серед колег по роботі, та погіршило психофізіологічний стан. Пропрацювавши багато років на посаді завідуючої Шахтарської державної нотаріальної контори, 29.09.2018 року була змушена звільнитись за власним бажанням, що підтверджується трудовою книжкою, оскільки більше не могла працювати в державному органі в умовах звинувачень у скоєнні кримінальних правопорушень. В період незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, позивачка зазнала значних переживань, суттєво погіршився стан здоров`я, на більш як 2 роки змінився звичний уклад життя. Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування кримінального провадження у суді визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування провадження у суді, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», з 01.01.2021 року, тобто на час розгляду справи в суді, мінімальна заробітна плата становить 6500,00 грн. Початок перебігу строку перебування під слідством позивачка рахує з моменту внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про неї - 21.02.2018 року та по день винесення Постанови Верховного суду 18.05.2020 року, а тому, на її думку, загальний строк складає повних 27 місяців. При визначенні розміру відшкодування, позивачка враховує негативні наслідки, характер і обсяг страждань, яких вона зазнала, неможливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення. Приймаючи до уваги вищевикладене та з урахуванням часу перебування під слідством і судом, вважає, що в даному випадку підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 175500,00 грн. Позивачка просить суд стягнути з Державного \~ \~ \~ \~бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на її користь матеріальну шкоду в сумі 4500,00 грн; стягнути з Державного \~ \~ \~ \~ бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на її користь моральну шкоду в сумі 175500,00 грн. Ухвалою суду від 24.06.2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою суду від 19.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач Донецька обласна прокуратура, у відзиві на позовну заяву зазначив, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] з 21.02.2018 (дата повідомлення про підозру) по 01.10.2019 (дата набрання вироком законної сили) перебувала під слідством та судом. За ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Для розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди законодавством передбачено спеціальну формулу. Таким чином, за кожен місяць безпідставного перебування під судом та слідством громадянинові має виплачуватися одна мінімальна заробітна плата. Загалом розмір мінімальної заробітної плати визначається законом України про державний бюджет на відповідний рік. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2021 по 30.11.2021 складає 6000 грн. [PERSON] знаходилась під слідством та судом 19 місяців 11 днів (19,37 місяці): з 21.02.2018 (дата повідомлення про підозру) по 01.10.2019 (дата набрання вироком законної сили). Таким чином, розмір відшкодування має визначатися з мінімальної заробітної плати у сумі 6000 грн за формулою «6000 грн * кількість місяців перебування під слідством та судом». З огляду на викладене, у [PERSON] виникло право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 116220 грн (19,37 місяці * 6000 грн). Установлений законодавством розмір відшкодування враховує компенсацію психологічних переживань позивача, залагодження принижень його честі та гідності тощо. Відповідач вважає, що позивачем не вірно визначено мінімальний розмір заробітної плати (6500 грн, замість 6000 грн) та кінцеву дату перебування під судом та слідством (постанова Верховного суду від 18.05.2020, замість ухвали Донецького апеляційного суду від 01.10.2019, якою вирок суду першої інстанції набув чинності), у зв`язку з чим невірно визначено період передування під судом та слідством (27 місяців, замість 19,3) та розраховано суму відшкодування моральної шкоди у розмірі (175500 грн, замість 116220 грн). Щодо відшкодування суми сплаченої [PERSON] у зв`язку з наданням їй юридичної допомоги у сумі 4500 грн. Позивачкою на підтвердження понесених нею витрат за надання їй юридичної допомоги у кримінальному провадженні надано у якості доказу довідку від 09.06.2021 за підписом адвоката Конюшенко І.Д. Згідно вказаної довідки [PERSON] зверталась до адвоката за наданням їй правової допомоги, за що сплатила 4500 грн. Звертає увагу суду, що такий доказ є безпідставним, а така вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 4 ст. З Закону № 266/94-ВР громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Так, виходячи зі ст. ст. 12, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», позивач мав би надати договір про надання адвокатських послуг у конкретному кримінальному провадженні (підтверджує факт адвокатських відносин та обумовлену їх вартість), платіжні доручення, квитанції або інші документи щодо оплати послуг за цим договором. Для підтвердження здійснення витрат за надання правової допомоги позивачем мали б бути надані: -належно оформлений та засвідчений печаткою адвоката договір, в якому визначено порядок оплати послуг адвоката; -акт приймання передачі наданих послуг; -розрахункові документи, які достовірно підтверджують суму внесених коштів, перелік оплачених послуг (участь у конкретному судовому засіданні та вартість цього тощо). Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц. Разом з цим, позивачем не надано належних документів на підтвердження факту несення нею витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні. З урахуванням викладеного, відповідач просить суд позов [PERSON] задовольнити частково, стягнувши на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 116220 грн, у частині стягнення матеріальної шкоди у вигляді витрати на правову допомогу у сумі 4500 грн - відмовити. Відповідач Головне управління Національної поліції в Донецькій області у відзиві на позовну заяву зазначив, що ознайомившись з позовною заявою [PERSON] , вважає її такою, що підлягає задоволенню частково з таких підстав: Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2021» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2021 року становить - 6000 грн. Позивач знаходився під слідством та судом з 28.02.2018 (повідомлено\~про підозру) до 01.10.2019 (набрання\~законної сили\~вироку суду), тобто 21 місяць 3 дні. Таким чином, у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону № 266/94-ВР у розмірі 126600,00 грн. При розгляді справи про відшкодування моральної шкоди враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Позивач не обґрунтовує чому вона просить стягнути саме вказану суму, яким чином вона її розрахувала, на що посилалася та чим підтверджує. Таким чином, підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 175000 грн, відсутні. Крім цього, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується пов`язаність їх із розглядом справи, обґрунтованість і розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. З наданої до суду довідки від 09.06.2021 не можна зробити висновок про обсяг роботи, виконаної адвокатом. Таким чином, розмір вартості наданих послуг станом на 2018 рік значно завищено та 4500 грн. є неспівмірними витратами на правничу допомогу. Відповідач просить суд позов [PERSON] задовольнити частково, стягнути на її користь відшкодування моральної шкоди у сумі 126600,00 грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити. У поясненнях представник відповідача зазначив, що при наданні відзиву була зроблена помилка в розрахунку періоду часу перебування під слідством та судом позивача та відповідно невірно розраховано суму відшкодування моральної шкоду. Позивач знаходилась під слідством та судом з 28.02.2018 року (повідомлено про підозру) до 01.10.2019 (набрання законної сили вироком суду), тобто 19 місяців 3 дні. Представник відповідача просить позов задовольнити частково, стягнути на її користь відшкодування моральної шкоди у сумі 114600,00 гривень, у задоволенні іншої частини відмовити. Відповідачем Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області у відзиві на позовну заяву зазначено, що позовні вимоги заявлено до неналежних відповідачів. На думку представника належним відповідачем має виступати саме держава Україна в особі зазначених органів, а не відповідачі як юридичні особи. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди вважає необґрунтованими. Сума в розмірі 175000,00 гривень не підтверджена розрахунками, позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують необхідність та доцільність відшкодування їй моральної шкоди. Представник відповідача просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши на її користь 4500,00 гривень, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити у повному обсязі. Представники відповідачів Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області та Головного управління Національної поліції в Донецькій області надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Донецької обласної прокуратури прокурор Покровської окружної прокуратури Рудь К.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 21.02.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості відносно [PERSON] за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 366 КК України (а.с.9). Повідомлення про підозру [PERSON] про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, складене старшим слідчим СУ ГУНП в Донецькій області, погоджене прокурором відділу управління прокуратури Донецької області, вручене 28.02.2018 року. [PERSON] вказала, що отримала повідомлення про підозру в амбулаторії м. Мирноград (а.с.10-11). Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно [PERSON] , внесеному в ЄРДР за № 120180500000000112 від 05.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, затверджено прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області (а.с.12-16). Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2019 року по справі № 235/1345/18 [PERSON] визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 191 та частиною 1 статті 366 КК України та виправлано за недоведеності вчинення нею кримінальних правопорушень (а.с.17-24). Вирок набрав законної сили 01.10.2019 року. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2019 року по справі № 235/1345/18 відносно [PERSON] залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення (а.с.25-28). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18.05.2020 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року відносно [PERSON] залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення (а.с.29-30). [PERSON] 10.02.1997 року призначена на посаду завідуючої Першої Шахтарської державної нотаріальної контори. 29.09.2018 року звільнена з займаної посади за власним бажанням (а.с.33-34). [PERSON] народилась [INFO] , у свідоцтві про народження матір`ю дитини зазначена [PERSON] , відомості про батька зазначені відповідно до частини 1 статті 135 СК України (а.с.36-37). Відповідно до виписки із медичної картки [PERSON] у період з 05.02.2018 року до 18.10.2019 року неодноразово зверталась до лікаря зі скаргами на незадовільний стан здоров`я, висловлювала скарги на головний біль, шум у вухах, підвищений артеріальний тиск, запаморочення, проходила обстеження та приймала лікування (а.с.38). Позивачка є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 21.08.2017 року № 0000305315 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та від 15.06.2021 року за № 1427-5000367069 (а.с.5, 39). Статтею 56 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з пунктом 2 частини другої\~статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176\~\~\~\~ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома\~статті 1176 ЦК України). Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94\~ВР від 01 грудня 1994 року, статтею 1 якого передбачено, що відповідно до положень цього\~Закону\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених\~законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю»\~та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої\~\~статті 2 Закону). Положеннями\~статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі \~суми,\~сплачені ним\~у зв`язку\~з поданням\~йому юридичної\~допомоги та моральна шкода. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону). Частинами 5, 6 статті 4 Закону передбачено, що \~відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до \~статті 25 Бюджетного кодексу України, казначейство України\~здійснює безспірне\~списання коштів\~державного бюджету\~та місцевих\~бюджетів на\~підставі рішення\~суду. Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до\~статті 2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Пунктом 9 передбачено, що казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Пунктом 1 Положення про Головне управління Державної казначейської служби України\~у Донецькій області передбачено, що Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області є територіальним органом Державної казначейської служби України. Головне управління Казначейства підпорядковане Державній казначейській службі України. У пункті 4 зазначено, що Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц зазначила, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, зокрема представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою остання бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого заподіяно шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоби заявити відповідний позов до Держави України, не є обов`язковою (п.71). Отже, уданому випадку держава Україна, яка є учасником цивільних відносин, в особі Державної казначейської служби України, є належним відповідачем у справі. Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування. В постанові Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 квітня\~2019 року у справі № 236/893/17 (провадження\~\~\~№ 14-4цс19), Верховним Судом у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19 (провадження № 61-9673св20), від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19 (провадження № 61-7643св20). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15 (провадження № 14-298цс18) розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження. Тобто особа перебуває під слідством чи судом до набрання законної сили судовим рішенням, а не до завершення його перегляду судом касаційної інстанції. \~ \~ \~ \~Оскільки вирок Красноармійського міськрайонного суду від 03.05.2019 року, яким [PERSON] виправдано у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року залишено без змін, то саме із вказаної дати (з дня набрання вироком законної сили) позивачка вважається такою, що реабілітована та позбавлена будь-яких обмежень, а кримінальне переслідування відносно неї - завершеним. \~ \~ \~ \~Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» у статті 8 передбачено, що у 2021 році встановлено мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. \~ \~ \~ \~Тобто позивачкою помилково взято для розрахунку мінімальну заробітну плату в розмірі 6500 гривень. В даному випадку на час розгляду справи розмір мінімальної заробітної плати становить 6000 гривень. Таким чином період перебування позивачки під слідством та судом становить з 28.02.2018 року (день вручення повідомлення про підозру) по 01 жовтня 2019 року (день набуття виправдувальним вироком законної сили), що становить 19 місяців 3 дні, а отже\~розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим, ніж 114600 грн (6000 грн х 19 міс + (6000 грн/30днів х 3 дні). Суд погоджуються з думкою відповідачів, про те, що період для визначення мінімального розміру моральної шкоди починається з повідомлення про підозру 28.02.2018 року та закінчується датою набрання вироком законної сили, в даному випадку 01.10.2019 року. Встановлення правильного періоду перебування особи під слідством і судом впливає на правильність визначення мінімального розміру моральної шкоди, який не може бути зменшено, однак суд може його збільшити з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином законодавством встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, але не граничний. Разом з\~тим,\~очікування виправданою\~особою рішення\~касаційної інстанції,\~також впливає\~на моральний\~стан цієї\~особи.\~Відповідно до\~статті 436\~КПК України\~суд касаційної\~інстанції за\~наслідками розгляду\~касаційної скарги\~має право: залишити\~судове рішення\~без зміни,\~а касаційну\~скаргу -\~без задоволення; скасувати\~судове рішення\~і призначити\~новий розгляд\~у суді\~першої чи\~апеляційної інстанції; скасувати\~судове рішення\~і закрити\~кримінальне провадження; змінити судове рішення. Тобто від рішення суду касаційної інстанції залежить чи буде особа і далі перебувати під судом, що потягне за собою невизначеність на який термін цей процес затягнеться. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення моральної шкоди у більшому розмірі, ніж мінімально визначений законом, та встановлює такий розмір на рівні 175500 гривень, з урахуванням обсягу заподіяної позивачці шкоди, глибини та тривалості моральних страждань, пов`язаних із перебування її під слідством та судом, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення та позбавлення можливості реалізації нею своїх звичок і бажань,\~впливу на ділову репутацію, можливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у її життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і саму можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі,\~інших негативних наслідків морального характеру. Суд також бере до уваги, що позивачка більше ніж 20 років працювала завідуючою нотаріальної контори, але у зв`язку з порушенням відносно неї кримінального провадження, звільнилась з цієї посади, є одинокою матір`ю, внутрішньо переміщеною особою, в цей період неодноразово зверталась до медичних установ зі скаргами на незадовільний стан здоров`я. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд урахував засади розумності, виваженості та справедливості. \~ \~ \~ \~Вказаний розмір не є більшим, ніж достатній для розумного задоволення потреб позивачки як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та не призведе до її збагачення, з урахуванням установлених у цій справі обставин, зокрема посаду, яку позивачка обіймала та характер інкримінованих їй кримінальних правопорушень, строку перебування під слідством і судом. Посилання відповідачів на те, що позивачкою не доведено спричинення їй моральної шкоди, судом не приймаються, оскільки\~Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено безумовне право на відшкодування моральної шкоди у розмірах і порядку, встановленому в ньому, у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. \~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Факт спричинення моральної шкоди позивачці у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі. Сам факт перебування тривалий час у статусі підозрюваної та обвинуваченої свідчить про наявність моральних страждань. Таким чином, суд позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 175500,00 гривень вважає обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 4500 гривень, суд зазначає наступне. Положеннями\~статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі \~суми, сплачені ним у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. З вироку Красноармійського міськрайонного суду від 03.05.2019 року, ухвали Донецького апеляційного суду від 01.10.2019 року, вбачається, що в якості захисника у кримінальному провадженні приймала участь адвокат Конюшенко І.Д. Згідно довідки від 09.06.2021 року, за надання юридичної допомоги, а саме захист у кримінальному провадженні відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, адвокату сплачено 4500 гривень, про що зроблено запис у книзі обліку доходів і витрат за 2018-2020 року (а.с.35). Договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні між адвокатом Конюшенко І.Д. та Шеверою О.С. укладено 02.03.2018 року (а.с.84). За додатковою угодою до договору вартість послуг становить 4500 гривень (а.с.85). Дана сума співмірна з обсягом проведеної роботи, обґрунтована. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди ( витрат на правову допомогу) підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги ґрунтуються на Законі та понесення таких витрат позивачкою підтверджено документально. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved