Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 10.11.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] . До спадкового майна покійної належав житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] , право власності на який посвідчувався свідоцтвом № 83 на право особистої власності на жилий будинок, виданим на підставі рішення виконкому Оратівської районної Ради народних депутатів № 163 від 25.06.1987 року та Новоживотівської сільської Ради народних депутатів № 1 від 26.02.1988 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її єдиний син [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, який проживав та був зареєстрований із покійною за однією адресою. На момент смерті [PERSON] та після її поховання, син [PERSON] володів та розпоряджався майном померлої, доглядав за житловим будинком, утримував його та ремонтував. Крім того, відповідно до рішення № 20 виконкому Новоживотівської сільської ради від 27.04.2006 року «Про оформлення документів на право приватної власності», вирішено оформити документи на право приватної власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , на [PERSON] , видавши йому свідоцтво на право власності на житловий будинок, що також підтверджує факт фактичного прийняття ним спадщини. [INFO] помер дядько позивачки [PERSON] , який за життя заповіту не залишив. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом п`ятої черги після смерті дядька. Інших спадкоємців немає. До спадкового майна покійного належить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Однак, оформити спадщину в нотаріальній конторі на житловий будинок\~з господарськими\~спорудами,\~що розташований\~ по\~ [ADDRESS] , позивач [PERSON] не взмозі, у зв`язку з розбіжностями у наданих нотаріусу документах. В підтвердження неможливості оформлення спадщини в нотаріальній конторі надала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, що й стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 13.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 10.12.2020 року. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила суд їх задовольнити. Відповідач Новоживотівська сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не з`явилася, повноважного представника не направила. При цьому, до суду надійшла заява сільського голови Сербіної Т.В. про розгляд справи без її участі, яку зареєстровано канцелярією суду 03.12.2020 року за № 1988/20-Вх. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст.\~200\~ЦПК\~України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] в селі Новоживотів Оратівського району Вінницької області померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на цілий жилий будинок з приналежними будівлями та спорудами. Відповідно до свідоцтва [ADDRESS] на право особистої власності на жилий будинок від 21.07.1989 року, виданого виконкомом Новоживотівської сільської Ради народних депутатів, цілий жилий будинок з приналежними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , як єдиний син померлої [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, який проживав та був зареєстрований із покійною за однією адресою. Відповідно до рішення виконкому Новоживотівської сільської ради № 20 від 27.04.2006 року, оформлено документи про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] , видавши йому свідоцтво про право власності на житловий будинок (домоволодіння) по формі. [INFO] [PERSON] помер, про що 06.09.2012 року виконавчим комітетом Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області складено відповідний актовий запис № 09. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок. Згідно із довідкою № 730 від 27.11.2020 року, виданою виконкомом Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті постійно проживав в [ADDRESS] . У довідці № 1118 від 23.12.2016 року, виданій виконкомом Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, зазначено, що [PERSON] дійсно доглядала до дня смерті та провела поховання [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] , яка народилась [INFO] , є племінницею померлого [PERSON] , що прослідковується із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , згідно якого батьками позивачки записані [PERSON] та [PERSON] . Також згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 02.09.1995 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 32093244 від 22.10.2012 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62628098 від 25.11.2020 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , Оратівською державною нотаріальною конторою 22.10.2012 року зареєстровано спадкову справу. Згідно спадкової\~справи № 192/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] , справу почато 22.10.2012 року за заявою [PERSON] . Статтею 1216\~ЦК\~України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Відповідно до ст.\~1265\~ЦК\~України у\~ п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч.1 ст.\~1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270\~ЦК\~України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги за законом на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , після померлого [INFO] дядька [PERSON] , яка у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області № 170/02-31 від 08.04.2016 року позивачу як спадкоємцю п`ятої черги було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме спадкове майно, оскільки в наданому правовстановлюючому документі свідоцтві № 83 на право особистої власності на жилий будинок, виданим виконкомом Новоживотівської сільської ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області 21.07.1989 року власником будинку є [PERSON] , як голова колгоспного двору, а згідно довідки № [NUMBER] , виданої 15.10.2012 року виконавчим комітетом Новоживотівської сільської ради, зазначений будинок відносився до розряду робочого двору, в якому проживав [PERSON] . Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до ст.\~41\~Конституції\~України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41\~Конституції\~України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної \~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ст.\~328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23\~Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України №\~7\~від\~30\~травня\~2008\~року\~«Про\~судову практику\~у\~справах\~про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4\~ст.\~49\~Закону\~України\~«Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст.\~50\~Закону\~України\~«Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Суд, зважаючи на встановлені обставини справи та враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець за час свого життя на законних підставах володів та користував спірним нерухомим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію права власності зазначеного нерухомого майна у компетентних органах, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved