Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернулася представник позивача Голова правління КС «СуперКредит» Білак О.С. В позовній заяві просила стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «СуперКредит» 21823,57 грн. заборгованості за кредитним договором кредитної лінії, та судовий збір в сумі 2102 грн. Позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що 13 квітня 2018 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії № СК20/020/18/159/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та відповідачу був наданий кредит в сумі 8000 грн. Відповідач не надав своєчасно Кредитній спілці «СуперКредит» грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а тому сума заборгованості становить 21823,57 грн. В позовній заяві позивач просив справу розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Як вбачається в повідомленні про вручення поштового відправлення, відповідач ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з додатками отримав 13 березня 2020 року, що підтверджується відміткою у поштовому повідомленні. В установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, до суду не надав. Від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 13 квітня 2018 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії № СК20/020/18/159/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та відповідачу був наданий кредит в сумі 8000 грн. 13 квітня 2018 року між Позивачем та Відповідачем було укладено додатковий договір про транш № 1 до Кредитного договору відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що Позивач надає Відповідачу транш у розмірі 8000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору № 1 - 8000,00 грн. Позивач виконав умови Кредитного договору та перерахував кошти і сумі 8000,00 грн., згідно його заяви на перерахування коштів в сумі 8000,00 грн. на цільовий внесок в додатковий капітал - підтвердження перерахування довідка про зарахування коштів. 13 квітня 2018 року від відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 8000,00 грн. Позивач повернув Відповідачу цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 13 квітня 2018 року. Відповідно до п.п. 10 п. 2.4 Кредитного договору відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 20-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в п. 3 Додаткового договору № 1. Згідно п. 3.2 Кредитного договору нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Відповідачем було порушено п. 3 умов Додаткового договору № 1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку Відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Кредитним договором. Станом на 14 січня 2019 року заборгованість відповідача складає 21769,57 грн., з яких: 5723,47 грн. - заборгованість по сплаті кредиту (прострочене тіло) станом на 14 січня 2020 року; 16046,10 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 14 квітня 2018 року по 14 січня 2020 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № СК20/020/18/159/21СЗ не виконав. Вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 21 823,57 грн. заборгованості за кредитним договором № СК20/020/18/159/21СЗ від 13 квітня 2018 року, яка виникла станом на 14 січня 2020 року, що складається з суми заборгованості по сплаті тіла кредиту, суми заборгованості по сплаті процентів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження представника позивача викладені в позовній заяві є достовірними, а обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог є обгунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення суми страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги в розмірі 21823,57 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved