Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 25 липня 2003 року, актовий запис № 190 від 25 липня 2003 року складений Костянтинівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], 12 жовтня 2012 року. Спільне проживання припинили з січня 2017 року в звязку з подружніми зрадами чоловіка. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, спір про поділ спільного майна відсутній. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишити за нею прізвище «Чуєва» та судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак до суду надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, зазначив, що строк на примирення не потрібний. На виконання вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у звязку з визнанням відповідачем позову. Так, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 25 липня 2003 року зареєстрували шлюб у Костянтинівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 190 від 25 липня 2003 року, дошлюбне прізвище дружини «Паляниця», що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-НО № 204264, виданого 25 липня 2003 року Костянтинівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-НО № 175276, виданого 12.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Донецької області, актовий запис № 145 від 12 березня 2008 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-НО № 493471, виданого 23.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 640 від 23 жовтня 2012 року. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а, отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача та їх дітей. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, та враховуючи те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачем тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сімї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved