Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 10.01.2012р. між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого він передав [PERSON] у борг гроші в сумі 60000 грн., строком до 31.12.2012р. Незважаючи на закінчення терміну повернення боргу, відповідач обов'язки за договором не виконав, гроші не повернув. Таким чином сума боргу складає 60 000 грн. Позивач зазначив, що на вимоги повернути борг відповідач не реагує, від зустрічі ухиляється, повертати борг відмовляється. У зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Таким чином позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 60 000 грн. Позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі та справу розглянути у його відсутності про що надав письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином. Позовні вимоги підтримав, погодився виплачувати зазначену суму боргу, просив справу розглянути у його відсутності про що надав письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 10.01.2012р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у борг гроші в сумі 60000 грн., строком до 31.12.2012р. та зобов'язався повернути зазначену суму у повному обсязі в зазначений строк, відповідно до письмової розписки відповідача від 10.01.2012р. Позичальник в зазначений строк борг не повернув, зобов'язання щодо позивача не виконав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві туку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача за розпискою від 10.01.2012р. становить 60 000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відноситься судовий збір. За таких підстав суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved