Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до Віньковецького ВП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області, ухвалою суду яке замінено на Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області та до [PERSON] . Позивач зазначає, що 15 листопада 2018 року в м. Хмельницькому у невстановленої слідством особи він купив автомобіль RENAULT моделі KANGOO за 2600 доларів США, які сплатив на місці, отримавши п`ятидверний автомобіль, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Продавець передав йому свідоцтво про державну реєстрацію цього авто на місці і там ним перевірено його ВІН-код. Незнайомець представився [PERSON] , повідомив, що він доводиться зятем власника автомобіля, що ним продається - [PERSON] . Останній проживає у [ADDRESS] . Зателефонував до [PERSON] , якого назвав своїм тестем та сказав позивачу їхати у Віньківці до тестя, для остаточного оформлення прав на переданий позивачу автомобіль. 15 листопада 2018 року позивач у смт. Віньківці знайшов дружину [PERSON] - [PERSON] , яка повідомила, що автомобіль її чоловік не продає, він за кордоном, їх авто знаходиться у них вдома і викликала поліцію. Її чоловік не довіряв продаж свого авто іншій особі і зятя в них немає. Працівники поліції з`ясувавши всі обставини, порушили справу, вилучили у позивача свідоцтво про реєстрацію та дублікат автомобіля RENAULT і помістили його на штрафний майданчик [PERSON] , а суд на нього наклав арешт. Посилаючись на приписи ст. 330, 338 ЦК України [PERSON] просить суд визнати його по угоді добросовісним набувачем вказаного транспортного засобу та визнати за ним право власності на автомобіль RENAULT моделі KANGOO державний реєстраційний номер [NUMBER] . В судовому засіданні позивач та його представник підтримали висунуті позовні вимоги з підстав зазначених у позові, посилаючись на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане сервісним центром, а номерний знак відповідає знаку заводу виробника, лише панель кріплення його переварена. Вважають, що позивач діяв як добросовісний набувач, сплативши кошти і отримавши справжній тільки п`ятидверний автомобіль. Представник [PERSON] та представник Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області заперечували проти позову. [PERSON] посилалась на те, що її клієнт [PERSON] є неналежним відповідачем. Він будь-які угоди не укладав та не доручав третім особам їх укладати із позивачем. Просить стягнути з позивача кошти в розмірі 8132 грн. 40 коп., з яких: 7364,00 грн. - пов`язані із наданням правничої допомоги та 768,40 грн. - витрати по сплаті судового збору. В період придбання спірного автомобіля позивач [PERSON] , який згідно технічного паспорту являється власником справжнього автомобіля RENAULT, перебував за кордоном та прибув на Україну лише в грудні 2018 року. Відповідно до висновку експертного дослідження від 06.12.2018 року його автомобіль RENAULT моделі KANGOO-2000 н/з [NUMBER] не піддавався будь-якому втручанню ззовні, а бланк Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу. ЇЇ довіритель не може бути належним відповідачем у цій справі тому, що не вступав і не перебував з [PERSON] у будь-яких правовідносинах, а спір між ними відсутній. Ним не порушувались законні права та інтереси позивача. Посилається на ч. 5 ст. 51 ЦПК України та просить компенсувати судові витрати, понесені [PERSON] внаслідок необґрунтованих дій позивача. [PERSON] , як представник ГУНП у Хмельницькій області звернула увагу на те, що автомобіль RENAULT являється речовим доказом у справі, в тому числі предметом, що був об`єктом кримінально провадження, на який судом накладено арешт. Дійсним власником автомобіля є [PERSON] Кузов транспортного засобу позивача піддавався змінам шляхом механічного видалення номерного майданчика з першопочатковим ідентифікаційним номером кузова з подальшим наварюванням металевої пластини номерного майданчика. У позивача немає доказів того, що ним був укладений правочин з невідомою особою. У позивача відсутня матеріально-правова вимога до ГУНП в Хмельницькій області, відсутній предмет спору. Головне управління не має повноважень щодо визнання права власності за позивачем. Воно не порушило його права чи інтереси. Заслухавши позицію сторін, дослідивши представлені ним докази, слід вважати позов таким, що не підлягає задоволенню. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що 15 листопада 2018 року в м. Хмельницькому у особи по імені [PERSON] позивач купив транспортний засіб RENAULT моделі KANGOO (п`ятидверний) з державним реєстраційним номером [NUMBER] . Кошти сплатив на місці. Невстановлений продавець передав йому свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу. Продавець представився зятем власника автомобіля - [PERSON] , повідомивши, що той проживає у смт. Віньківці. Зателефонував тестю і запевнив, що той оформить процедуру надання довіреності на вказаний транспортний засіб позивачу від імені [PERSON] . Сторонами не оспорюється, що в смт. Віньківці зазначений транспортний засіб було арештовано судом та вилучено як речовий доказ у позивача у зв`язку із порушення поліцією кримінального провадження № 12018240100000249. Дублікат автомобіля RENAULT піддавався змінам шляхом механічного видалення номерного майданчика із першопочатковим ідентифікаційним номером кузова з подальшим наварюванням металевої пластини номерного майданчика. Позивач зазначає про те, що він є добросовісним набувачем купленого ним у невстановленої особи п`ятидверного автомобіля RENAULT, з чим не можна погодитись. Добросовісним набувачем вважається особа, яка не знала і не могла знати, що вона придбала майно (авто) у особи, яка не мала права це майно відчужувати. [PERSON] знав, що [PERSON] не є власником авто і що на момент передачі коштів в нього не існувало довіреності на розпорядження (відчуження) п`ятидверного автомобіля RENAULT моделі KANGOO д.з. [NUMBER] , про що він повідомив суду. На момент отримання авто і передачі ним шахраю коштів він вважав [PERSON] дійсним власником автомобіля RENAULT моделі KANGOO д.з. [NUMBER] . Тому на наступний день поїхав до нього в смт. Віньківці. Знаючи про відсутність у продавця повноважень продажу товару, він легковажно до цього віднісся. Із показання свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що він також знав, що ринкова ціна аналогічного автомобіля на авторинку на третину вища за ту, яку йому пропонував продавець і до цього він також віднісся легковажно. Саме вартість авто його спонукала укласти угоду купівлі-продажу двійника автомобіля. Знаючи, що продавець п`ятидверного авто не є власником і не наділений правами відчуження, він придбав авто у особи, яка не представила повноважень на відчуження цього майна. Те, що невстановлена особа не мала права відчужувати дубляж автомобіля свідчить спеціально встановлена Законом процедура купівлі- продажу автомобілів. За якою автомобіль знімається з реєстрації в сервісному центрі і новий власник його реєструє на своє ім`я там же в 10-ти денний строк. Позивач знав про існування встановленої Законом процедури та порядку продажу автомобілів, що мають ідентифікаційні номери. Знаючи, що йому продає товар не власник, а особа, яка не наділена правом продажу цього товару, він свідомо уклав з нею угоду, в порушення закону, а саме Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оскільки оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Відповідно до вказаного Порядку визначаються певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів купівлі-продажу транспортних засобів. Відповідно до ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах ВС України від 22.02.2006 року у справі аналогічній, суд вищої інстанції наголошує на встановленому Законом спеціальному порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна, зокрема автомобілі, і зазначає, що в такому випадку покупець поступає недобросовісно. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Власники транспортних засобів зобов`язані протягом 10 діб після придбання, митного оформлення чи тимчасового ввезення на територію України зареєструвати авто. За обставин визначених у Податковому Кодексі України, в залежності від року випуску автомобіля, сплатити податок. Угода купівлі - продажу авто реєструється нотаріусом, або посвідчується сервісним центром, тощо. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. Купуючи у невстановленої особи дубляж автомобіля RENAULT моделі KANGOO д.з. [NUMBER] , позивач не дотримався встановленої законом процедури набуття такого товару, не виявив дійсного власника транспортного засобу, не витребував у продавця підтвердження прав на відчуження останнім товару від імені власника, тому він не є добросовісним набувачем в розумінні ст. 330, 388 ЦК України цього автомобіля. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Виходячи із того, що [PERSON] не є добросовісним набувачем в зазначеній угоді купівлі-продажу дубляжу автомобіля RENAULT, посилання його на ст. 330 та ст. 388ЦК України є недоречним. Договір купівлі - продажу авто укладений ним з невстановленим продавцем являється нікчемним правочином, тобто правочином вчинення якого не породжує передбачених законом правових наслідків у зв?язку із протиправністю його укладання сторонами. Продавець та покупець знали, що відчуження автомобіля проводиться у спеціально передбаченому порядку із застосуванням спеціальної процедури оговореної Постановами КМУ 1998 та 2000 року, проте обидва не дотримувались такої процедури. Нікчемний правочин в силу ч.1 ст. 236 ЦК України є недійсним з моменту його вчинення, в даному випадку з 15.11.2018 року. Із викладено слідує, що позивач не набув прав на отриманий ним автомобіль RENAULT моделі KANGOO д.з. [NUMBER] , тому відсутні підстави для визнання за ним права власності на дублікат автомобіля RENAULT. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу Суд погоджується із представником відповідача в тому, що [PERSON] не вступав у правовідносини з позивачем по угоді купівлі-продажу автомобіля і не доручав іншим особам виконувати певні дії відносно транспортного засобу, тому він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки, навіть, інтереси позивача не пов`язані із автомобілем RENAULT [PERSON] , який за моделлю чотирьохдверний, а позивач отримав п`ятидверну модель авто. Тому на підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд частково задовольняє вимогу відповідача та стягує з позивача на його користь судові витрати повязані із наданням правової допомоги в сумі 7364,00 грн. Витрати підтверджуються Актом долученим до договору № 61 укладеного із адвокатом Кукурудзою Ю.М. При цьому суд виходить з того, що адвокат брав участь в трьох судових засіданнях у цій справі 15.10.2019 року, 31.10.2019 року та 12.11.2019 року, вивчав матеріали справи, надавав відзив на позов, представляв заяви. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката представлений розрахунком понесених адвокатом Кукурудзою Ю.М. витрат в матеріалах справи, він є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на ведення справи і підготовку відзиву; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved