Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 26.09.2016 року звернулась позивач [PERSON] із позовом до [PERSON], згідно якого просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, про що 31.07.2004 року було зроблено відповідний запис в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу за №301; дитину [PERSON], [INFO] залишити на вихованні матері [PERSON]; після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишити без змін. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 31.07.2004 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №301. Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що вже тривалий час вони не підтримують подружніх стосунків з відповідачем, не мають спільних інтересів, не мають бажання бути разом, живуть кожен своїм життям, поновлення сімейних стосунків неможливо, строк на примирення просить не надавати. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про що подала до суду відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON]подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав частково щодо розірвання шлюбу, просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши подану позовну заяву, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 31.07.2004 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Михайлова», шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №301. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-ЖД №208753, виданим Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 12. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. \~ Судом встановлено, що відносини між сторонами не склались. Подальше сумісне життя та збереження сімї неможливе. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача. Досліджуючи вимоги позивача про залишення дитини [PERSON] на виховання матері, суд враховує, що ст. 150 СК України, зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 151 СК України, передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Тобто, з наведених норм Сімейного Кодексу України, вбачається, що виховання дитини є обовязком батьків, який покладений на них законом, тому такий обовязок не підлягає додатковому вирішенню судом. З підстав чого вимоги позивача про залишення дитини [PERSON], [INFO] на виховання матері [PERSON] не можуть вирішуватися судом окремо, будь-яких доказів про наявність спору між сторонами щодо виховання дитини матірю не зазначено та суду не надано. Суд розяснює, що у разі виникнення спору щодо участі батьків у вихованні, спілкуванні з дитиною, такі вимоги можуть бути самостійним предметом розгляду, за наявності посилань на відповідні докази.

Outcome: partial