Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась заявник [PERSON] , зазначивши заінтересованою особою Харківську міську раду, із заявою, яка в подальшому була уточнена, і просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин між нею та [PERSON] , встановивши, що [PERSON] є донькою [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона народилась [INFO] , її батьки [PERSON] і [PERSON] (так вказано у повторному свідоцтві про народження 1-ЯК № [NUMBER] ). Свідоцтво видане російською мовою. 05.09.1987 року заявник уклала шлюб з [PERSON] і прийняла прізвище - [PERSON] . Разом з тим,28.03.1990 року шлюб було розірвано.22.12.1998 року заявник уклала шлюб з [PERSON] і прийняла прізвище - [PERSON] . 14.12.2004 року шлюб між ними було розірвано і заявник зберегла прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON] . [INFO] померла мати заявника - [PERSON] . Прізвище матері українською мовою [PERSON] .Заявник вказує, що своєчасно 14.01.2020 року подала до приватного нотаріуса Мороз Галини Іванівни заяву про прийняття спадщини після смерті матері.При цьому вона дізналась, що за життя у всіх особистих документах її матері вказано по батькові [PERSON] - в паспорті, в пенсійному посвідченні. В свідоцтві про її смерть також вказано по батькові [PERSON] . Тільки у свідоцтві про народження помилково вказано її по батькові - [PERSON] .За таких обставин заявник не може отримати свідоцтво про спадщину після смерті матері.Заявник також вказує, що мати за життя проживала з нею за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері заявник поховала матір за свій рахунок і отримала витяг з реєстру для отримання допомоги на поховання. У зв`язку з викладеним заявник вимушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2020 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Харківська міська рада про встановлення факту родинних відносин. Призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник заяву підтримала в повному обсязі, уточнила, що їй було невідомо, що матір має всі документи на прізвище [PERSON] , хоча після укладення шлюбу з батьком їй було присвоєно прізвище [PERSON] . Представник заінтересованої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких заперечував проти задоволення заяви (а.с.27-32). Судом задоволена заява [PERSON] про допит в якості свідка [PERSON] , ухвала суду занесена до протоколу судового засідання. Суд, дослідивши письмові докази, показання свідка [PERSON] , приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даної заяви з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що 03.01.1966 року зроблено відповідний актовий запис №1 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.06.1968 року. Батьками зазначені (мовою оригіналу) - « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.5). Одночасно з копії повторного свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що 03.01.1966 року зроблено актовий запис №1, батьками її зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. та підтверджується З довідки Відділу реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції Харківської області та свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 05.09.1987 року у Пісочинській селищній раді Харківського району Харківської області зареєстровано одруження громадян [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №72. Прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Разом з тим, 28.03.1990 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акта №158. Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишено без змін - [PERSON] (а.с.6,8). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 23.01.2020 року та свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 22.12.1998 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Разом з тим, 14.12.2004 року шлюб між ними було розірвано і дружина зберегла прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON] (а.с. 7,8). Особисті данні [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Димитров, Донецької області, яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] підтверджуються копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 07.10.1997 року (а.с.9). Як вбачається з копії домової книги за адресою: [ADDRESS] за вказаною адресою проживала з 11.06.2010 року (мовою оригіналу) « [PERSON] », [INFO] (а.с.14-15). Відповідно до копії договору купівлі - продажу квартири від 20.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г., [PERSON] стала власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З 17.04.2013 року [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку у Пенсійному фонді України, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №13605 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.09.2019 року (а.с.16). Після смерті [PERSON] , заявник [PERSON] 14.01.2020 року подала до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мороз Галини Іванівни заяву про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.11). Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом Мирноградської державної нотаріальної контори від 12.06.2020 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки заявником не надано доказів на підтвердження родинних відносин між нею та [PERSON] (а.с.53). В судовому свідок [PERSON] , дочка заявника, пояснила, що вона разом з матір`ю проживала за адресою: [ADDRESS] і з ними за вказаною адресою з 2010 року, проживала її бабуся, матір заявника, [PERSON] , яка померла [INFO] за цією ж адресою. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як вбачається із досліджених судом доказів, заявник [PERSON] вжила всіх можливих, передбачених законом, заходів з метою встановлення факту родинних відносин між нею та її матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] , які не дали належного результату. Відсутність документального підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] фактично і юридично позбавляє заявника можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, тобто має юридичне значення.Між тим суд, враховуючи відомості, які містяться в показаннях свідка, письмових доказах, в тому числі в первісному та повторному свідоцтвах про народження заявника, в яких співпадають всі відомості окрім прізвища та по батькові матері, приходить до висновку, що дійсно [PERSON] доводиться дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved