Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

До суду 11 січня 2014 року надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 567,66 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 04.03.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 006-20912-040308, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa класичний, що міститься у Додатку № 1 до Договору, банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3. кредитного договору, на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3125,58 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не укладається. Відповідно до п.2.1. моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до договору держатель картки зобов'язаний щомісячно в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Станом на 26.11.2013 року відповідач порушив умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 12 567 грн. 66 коп., що складається з тіла кредиту у розмірі 3125 грн. 58 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3138 грн. 74 коп., заборгованості за комісіями у розмірі 6303 грн. 34 коп. Відповідач був повідомлений про виникнення заборгованості, однак на теперішній час кредитна заборгованість позичальником не погашена. В наданих суду письмових запереченнях проти позову відповідачка [PERSON] просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що строк дії платіжної картки встановлений 12 місяців, з 04.03.2008 року по 04.03.2009 р., згідно розрахунку заборгованості останній платіж було сплачено на суму 150 грн. в період з 02.03.2009 р. по 01.10.2009 р., а також, що позивачем порушені вимоги ст. 651 ЦК України, які встановлюють наступне: «зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом», тоді як відповідно до п.5.8. кредитного договору «у разі невиконання або неналежного виконання держателем зобов'язань по сплаті заборгованості за цим договором понад 91 календарний день, банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей договір шляхом відправлення на адресу держателя відповідного листа, через 10 календарних днів з дати відправлення на адресу держателя листа цей договір вважається розірваним. Останній лист від банку був їй надісланий та датований 23.12.2009 року (а.с.37-41). Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за відсутністю його представника та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що надав письмову заяву. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, причину неявки суду не повідомила. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідачки неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.03.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 006-20912-040308, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa класичний, що міститься у Додатку № 1 до Договору, банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3. кредитного договору, на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3125,58 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не укладається. Відповідно до п.2.1. моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до договору держатель картки зобов'язаний щомісячно в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом (а.с.5-6). Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства та правил. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст. ст. 3, 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як зазначено у п. 21 Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладання кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Як вбачається з умов договору № 006-20912-040308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 04.03.2008 р., укладеного між сторонами, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів, кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод (п.1.5.). Моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів (п.2.1.). Пунктом 5.8. зазначеного договору передбачено право банку, а не обов'язок, в односторонньому порядку достроково розірвати цей договір у разі невиконання та/або неналежного виконання держателем зобов'язань по сплаті заборгованості за цим договором понад 91 календарний день, банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей договір шляхом відправлення на адресу держателя відповідного листа, через 10 календарних днів з дати відправлення на адресу держателя листа цей договір вважається розірваним. Розірвання договору не звільняє держателя від обов'язку погасити в повному обсязі заборгованість, що була нарахована до дати розірвання договору. Згідно наданих відповідачкою ксерокопії листів ПАТ «Дельта Банк» від 07.08.2009 р., 07.09.2009 р., 13.10.2009 р., 23.12.2009 р., вбачається про інформування банком [PERSON] про порушення нею умов кредитного договору та про наявність заборгованості, а не про розірвання кредитного договору в односторонньому порядку (а.с.42-45). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 006-20912-040308 від 04.03.2008 р., станом на 26.11.2013 року [PERSON] має заборгованість на загальну суму 12 567 грн. 66 коп., що складається з тіла кредиту у розмірі 3125 грн. 58 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3138 грн. 74 коп., заборгованості за комісіями у розмірі 6303 грн. 34 коп., останній платіж було здійснено 07.03.2013 року у сумі 100 грн. (а.с.12-13). Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Викладені відповідачкою у письмових запереченнях проти позову обставини, не знайшли свого підтвердження, та її ствердження є безпідставні і необґрунтовані. Обов'язок позичальника повернути позикодавцеві суму позики передбачений ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, та стягує з [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved