Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.01.2004 року. Відповідачка разом з дітьми не проживає у спірній квартирі з 08.10.2013 року по теперішній час, що підтверджується актом ТОВ «Житлоребудсервіс», особисті речі відсутні. Просить суд, визнати [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] та малолітньої [PERSON] такою, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідачка в судове засідання не прибула, про слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Представник УДМС України в Полтавській області в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2004 року, та угоди про добровільний розподіл спільного майна подружжя від 18.11.2013 року [PERSON] є власником квартири № [ADDRESS]. Власники володіють, користуються, розпоряджаються своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У спірній квартирі крім позивача також зареєстрована [PERSON] і діти сторін - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Актом від 03 грудня 2015 року складеного ТОВ «Житлорембудсервіс» підтверджується факт не проживання [PERSON], неповнолітньої [PERSON] та малолітньої [PERSON] з 08.10.2013 року. Відповідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Як зазначено в постанові Верховного Суду України № 6-57цс11 від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, оскільки відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2013 року року, відсутнє майно відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved