Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова надійшла в порядку окремого провадження направлена за підсудністю з Московського районного суду м. Харкова заява лікаря-психіатра КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» [PERSON] щодо застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у примусовому порядку [PERSON], [INFO], громадянку України, зареєстровану за адресою: [ADDRESS], до психіатричного закладу без її згоди. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що [PERSON] була госпіталізована 25.09.2014 року в Харківську обласну клінічну психіатричну лікарню №3, поступила до лікарні за направленням МСП № 104. В зв'язку із її безпорадністю і неможливістю задовольнити основні життєві потреби 17.05.2016 р. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїчної форми з безперервним типом перебігу, внаслідок якого відсутнє усвідомлення хвороби, не має критичного ставлення до своєї поведінки та соціального стану, які обумовлені порушеннями мислення, в наслідок чого хвора не має документа, що посвідчує її особу, та коштів для існування, потребує соціального захисту, та підтвердили обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження і (або) лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на лікування відсутня у зв'язку з відмовою [PERSON] від запропонованого лікування. В судовому засіданні лікар-психіатр Афанасьєва А.В. вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених у заяві вимог. Зазначила, що [PERSON] відмовляється від отримання паспорту інших документів, після їх втрати, вона відмовляється вирішувати свої соціальні потреби, кошти на існування відсутні. Прокурор не заперечував проти примусової госпіталізації. [PERSON] проти задоволення заяви заперечувала, зазначила, що вже два роки перебуває на лікуванні у вказаному закладі. Однак, хоче добровільно проходити лікування, а не в примусовому порядку. Вона проживає сама, з чоловіком не проживає 10 років, син помер. Захисник проти задоволення клопотання заперечувала. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була госпіталізована 25.09.2014 року в Харківську обласну клінічну психіатричну лікарню №3, поступила до лікарні за направленням МСП № 104. В зв'язку із її безпорадністю і неможливістю задовольнити основні життєві потреби 17.05.2016 р. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів. Відповідно до висновку комісії КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3» від 17.05.2016 року, [PERSON] страждає важким психічним розладом у формі шизофренії, параноїчної форми з безперервним типом перебігу, внаслідок чого не може здійснити свої основні життєві потреби, вирішити самостійно питання соціального захисту. Як вбачається з вказаного висновку, у психіатричний стаціонар вперше надійшла в 2004 р, була доставлена ??з вулиці в зв'язку з неадекватною поведінкою: бігала по вулиці, кричала, погрожувала перехожим, висловлювала ідеї переслідування, впливу. Була виписана через 2 дня в зв'язку з відмовою від лікування. Повторні госпіталізації в психіатричний стаціонар в 2005, 2006 р.р. були пов'язані з неадекватною поведінкою і соціально-небезпечними діями; в лікарню доставлялася з відповідними рапортами співробітників РВВС і ЖЕУ. Останній раз лікувалася в стаціонарі в 2012 р Після виписки підтримуючого лікування не приймала. Дана госпіталізація пов'язана з погіршенням стану хворої; в лікарню доставлена ??спецбригадою швидкої допомоги з дому з рапортом дільничного інспектора міліції та колективною скаргою мешканців будинку (всього 20 підписів). Протягом всього часу перебування в лікарні хвора отримувала активну антипсихотичну терапію, однак позитивного результату не досягнуто. Психічно хворою себе не вважає, наполягала на виписці. Вказано, що [PERSON] активно висловлює маячні ідеї переслідування, морального і матеріального збитку на адресу міської адміністрації, правоохоронних органів, вважає, що лікарі діють за їхньою вказівкою, вбачає в усьому особливий, спрямований проти неї сенс. Переконана в причетності міліції і міської влади в смерті її сина, стверджує, що її колишнього чоловіка викрали напередодні її госпіталізації до лікарні. Відмовляється вирішувати свої соціальні питання до з'ясування «місця знаходження» колишнього чоловіка. Відповідь колишнього чоловіка за телефоном вважає змонтованим СБУ, «записаним на касету». Висловлює маячні ідеї власної значущості в масштабах держави: стверджує, що, будучи студенткою Березиной, створила проект газотранспортної системи України, за що повинна отримувати дивіденди; має намір так само вимагати в Росії компенсацію за користування стільниковими телефонами, приписуючи авторство винахідника мобільника своєму колишньому чоловікові. Підстави недовіряти висновку комісії від 17.05.2016 року у суду не має. На підставі викладеного, враховуючи висновок комісії КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3» від 17.05.2016 року, пояснення лікаря-психіатра, яка наполягала на примусовій госпіталізації, пояснення [PERSON], враховуючи думку захисника та прокурора, суд вважає необхідним задовольнити заяву лікаря-психіатра про застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у примусовому порядку [PERSON], оскільки є підстави стверджувати, що у [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює її безпорадність і неможливість задовольнити основні життєві потреби.

Outcome: approved