Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 17 листопада 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач), з уточненням від 04 грудня 2015 року до Донецької обласної ради, Сніжнянської міської ради Донецької області, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що після смерті його матері - [PERSON], яка померла 29 вересня 2014 року, відкрилась спадщина у вигляді буд. 24 по вул. Дубова Балка в м. Сніжне Донецької області та земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою. У встановлений законом термін позивач звернувся до Першої словянської державної нотаріальної контори (далі нотаріальна контора) із заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа №142/2015. При зверненні до нотаріальної контори із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом 27.10.2015 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з наступних підстав. Так, на день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: Донецька область, м. Сніжне, вул. Дубова Балка, буд. 24. 25.12.2009 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 28.05.2007 року чоловіка [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Сніжне, вул. Дубова Балка, буд. 24, однак право власності належним чином не зареєструвала, а свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку взагалі не оформлювалось. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності на будинок та земельну ділянку. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на задоволення позову наполягає. Відповідачі до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач - Донецька обласна рада надала до суду заяву про розгляд справи без участі її представника, проти позову заперечує, вважає себе неналежним відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 28 травня 2007 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 209138 від 29 травня 2007 року (а.с.9). 29 вересня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 804436 від 30 вереся 2014 року (а.с.10). Померлі [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЕ №372458 (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку № 24 по вул. Дубова Балка в м. Сніжне Донецької області та земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою. У встановлений законом термін позивач звернувся до Першої словянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа №142/2015. При зверненні до нотаріальної контори із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом 27.10.2015 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку (а.с.12). Відповідно до матеріалів справи, спірний житловий будинок за адресою: Донецька область, м. Сніжне, вул. Дубова Балка, буд. 24 зареєстрований на праві власності за померлим [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Сніжнянською державною нотаріальною конторою 11.07.1954 року. Відповідно до копії державного акту серії ДН на право приватної власності на землю від 15.12.1997 року, земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку належить померлому [PERSON], який мешкає в м. Сніжне по вул. Дубова балка, буд. 24 Донецької області, на підставі рішення виконкому Сніжнянської міської ради від 05.02.1997 року №54. Після смерті 28 травня 2009 року [PERSON], житловий будинок за адресою: Донецька область, м. Сніжне, вул. Дубова Балка, буд. 24 прийняла у спадщину його дружина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 грудня 2010 року, однак право власності на будинок належним чином не зареєструвала. Свідоцтво про право власності на земельну ділянку не видавалось. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення. Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст.1296 спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що спадкоємець який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Суд приходить до висновку, що [PERSON] прийнявши частину спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 25 грудня 2010 року, фактично прийняла усю спадщину, після померлого чоловіка [PERSON], а саме: житловий будинок за адресою: Донецька область, м. Сніжне, вул. Дубова Балка, буд. 24 та земельну ділянку площею 0,10 га, для його обслуговування. Позивач [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 27 жовтня 2015 року, прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], яка складалась з 1/3 частини квартири, розташованої в Донецькій області, м. Кірове, Гірняцький мікрорайон, 11, кВ.8. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно, після смерті [PERSON], а саме: житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: Донецька область, м. Сніжне, вул. Дубова Балка, буд. 24, позивачу відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених на спадкодавця. Суд приходить до висновку, що [PERSON] на підставі ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 ЦК України прийнявши частину спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 27 жовтня 2015 року, фактично прийняв усю спадщину, після померлої матері [PERSON] Суд, враховуючи вищевказані обставини справи, а також те, що спадкодавець фактично прийняла усю спадщину, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову. При цьому, позивач спадкоємець [PERSON], у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Разом з тим, дослідивши матеріали справи, зясувавши думки учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог до відповідача - Донецької обласної ради, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Згідно підпункту 10, частини «б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», облік відповідно до закону обєктів нерухомого майна незалежно від форм власності належить до відання виконавчих органів сільських, селищних міських рад. Донецька обласна рада наділена законом іншими власними повноваження, не може підміняти Сніжнянську міську раду і відповідно не може бути відповідачем у справі за позовом [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Крім того, враховуючи умови розгляду справ про спадкування у судовому порядку, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. за №7 „Про судову практику у справах про спадкування, відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При їх відсутності, та відсутності спадкоємців, які усунуті від права на спадкування, спадкоємців, які не прийняли або відмовились від прийняття спадщини відповідачами по зазначеній справі є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до Конституції України, Закону України „Про місцеве самоврядування зазначеним органом є Територіальна громада в особі Сніжнянської міської ради. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Донецька обласна рада є неналежним відповідачем у справі, а тому у задоволенні позову відносно зазначеного відповідача слід відмовити. Як випливає з матеріалів справи, до складу спірного житлового будинку за адресою: Донецька область, м. Сніжне, вул. Дубова Балка, буд. 24, входять самовільно збудовані споруди: Г-1 гараж, Уб-вбиральня. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 грудня 2015 року, зазначені самовільно возведені споруди в це свідоцтво не внесені та в порядку спадкування [PERSON] не прийняті. Відповідно до п. 6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням розяснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За таких обставин, у визнанні права власності на самовільні споруди (гараж, вбиральня) в порядку спадкування за законом слід відмовити. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. При розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2015 року позивачу надана відстрочка сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, у звязку з чим, суд, відповідно до ст.ст.82,88 ЦПК України, стягує судові витрати за судовим рішенням з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial