Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 14 травня 2018 року звернулося Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, АТ «Ощадбанк») з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому зазначило, що АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 30 листопада 2012 року уклали договір №Т 26-1 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою (далі договір). На підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 15000,00 гривень зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Відповідно до п. 7.5 договору відповідач зобовязався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. Однак у порушення умов Договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 14.03.2018 року має заборгованість у сумі 28340,21 грн., яка складається з: 14919,60 грн. заборгованості за основним боргом (тіла кредиту); 5236,61 грн. заборгованості по процентам; 6879,41 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 1304,59 грн. три проценти річних від суми заборгованості. Просить стягнути зазначену заборгованість в розмірі 28340,21 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 30 листопада 2012 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір №Т 26-1 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою. На підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 15000,00 гривень зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Відповідно до п. 7.5 договору, укладеному 30 листопада 2012 року, відповідач зобовязався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. [PERSON] свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати відсотків виконав неналежним чином, в звязку з чим станом на 14.03.2018 року має заборгованість у сумі 28340,21 грн., яка складається із сум: 14919,60 грн. заборгованості за основним боргом (тіла кредиту); 5236,61 грн. заборгованості по процентам; 6879,41 грн. інфляційного збільшення заборгованості, 1304,59 грн. трьох процентів річних від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач, уклавши Договір з позивачем, отримав кредит, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором. Позов доказано договором №Т 26-1 від 30.11.2012 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою, заявою-анкетою, розрахунком заборгованості, банківськими виписками. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~762,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №6387266706 від 02.05.2018, які відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача

Outcome: approved