Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебув у трудових відносинах з відповідачем з 17.10.2017 року. Наказом від 30.12.2019 року № 3658/к був звільнений за власним бажанням. Останній робочий день у відповідача 30.12.2019 року. В день звільнення відповідач не провів остаточний розрахунок у зв`язку з чим на день подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 45070,74 гривень, з них 8677,51 гривень за листопад 2019 року та 36393,23 гривень за грудень 2019 року. Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні. Позивач просить суд стягнути з ДП «ВК «Краснолиманська» на його користь заборгованість з заробітної плати у сумі 45070,25 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.12.2019 року по день ухвалення судового рішення, розмір якого станом на 21.04.2020 року становить 54659,22 гривень. Ухвалою суду від 22.04.2020 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. З 06.07.2017р. по 30.12.2019 року [PERSON] працював на ДП «ВК «Краснолиманська». 30.12.2019 року звільнений за власним бажанням. Представник відповідача вважає позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні безпідставними, оскільки звільнення позивача здійснено у повній відповідності до норм чинного законодавства. Позивачу в якості сум, що підлягають сплаті при звільненні було нараховано за листопад 2019 року 10484,02 грн (за винятком обов`язкових утримань), з яких сплачено 4262,90 грн, та 45777,63 грн з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, до сплати 36393,23 гривень. Середньоденний заробіток позивача розрахований відповідно до Постанови КМУ №100 складає 709,86 гривень. Під час отримання трудової книжки позивач будь-яких вимог до відповідача щодо проведення з ним розрахунку не заявляв, тому, на думку представника, позивач погодився з проведенням з ним остаточного розрахунку на розсуд відповідача. Додатково зазначають, що на сьогоднішній день на ДП «ВК «Краснолиманська» склалася складна ситуація, яка спричинила простій на підприємстві, починаючи з 19 грудня 2019 року. Ситуація додатково погіршується оголошенням карантину. Такі обставини потягнули за собою затримку у виплаті заробітної плати перед працівниками підприємства. Адміністрацією та представниками профспілки вживаються всі можливі заходи для вирішення питання щодо погашення заборгованості. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника з проханням винести рішення по суті справи у відповідності до норм чинного законодавства. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що розмір заборгованості по заробітній платі станом на 22.05.2020 року становить 42066,92 гривні. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працював на ДП «ВК «Краснолиманська» з 17.10.2017 року. Наказом від 30.12.2019 року № 3658/к був звільнений за власним бажанням. Останній робочий день у відповідача 30.12.2019 року (а.с.10). Відповідно до довідки від 18.03.2020 року за № 626 середньоденний заробіток [PERSON] становить 709,86 гривень (а.с.7) За листопад 2019 року заробітна плата [PERSON] становить 13439,03 гривень,за винятком обов`язкових утримань до сплати 10484,02 гривень, з яких станом на 22.05.2020 року (дата постановлення рішення суду) сплачено 4810,33 гривень, залишок - 5673,69 гривень. В грудні 2019 року [PERSON] нараховано 10531,35 гривень заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку 64 календарних дні - 35246,08 гривень, всього 45777,36 гривень, за винятком обов`язкових утримань заборгованість складає 36393,23 гривень. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У статті 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що позивач звільнився 30.12.2019 року, в останній день працював, але не отримав від підприємства кошти, що належать до виплати при звільненні. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Станом на день розгляду справи заборгованість по заробітній платі становить: листопад 2019 року - 5673,69 гривень, грудень 2019 року - 36393,23 гривень. Всього - 42066 гривень 35 копійок, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні наступний. Позивач 30.12.2019 року працював, тому період затримки становить з 31.12.2019 року по 22.05.2020 року (день постановлення рішення суду). Робочі дні - 98, з яких грудень 2019р. -1 р/д, січень 2020р. - 21 р/д, лютий 2020 р. - 20 р/д, березень 2020 р. - 21 р/д, квітень 2020 р. - 21 р/д, травень 2020 р. - 14 р/д. Середньоденна заробітна плата 709,86 гривень. 98 р/д * 709,86 гривень = 69566 гривень 28 копійок. Оскільки середньоденна заробітна плата розрахована без винятку обов`язкових податків та зборів, то з суми 69566,28 гривень підлягають утриманню обов`язкові податки та збори. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. У поданому позові наявні дві позові вимоги: про стягнення заробітної плати та про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 гривень. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 гривень, а також на користь держави в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial