Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 28 січня 2014 року звернулась [PERSON] (далі - позивач) з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) аліменти на час навчання в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно. В обґрунтування свого позову зазначила, що 23 серпня 1991 року було укладено шлюб між відповідачем та [PERSON] (після шлюбу [PERSON]). У шлюбі [INFO] народилася позивачка. 18 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач навчається на першому курсі денного відділення ДВНЗ «Запорізький національний університет». На даний час відповідач проживає окремо, ніякої матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача на час навчання ? частину з усіх його видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку щомісячно. Позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні її позову про стягнення аліментів на час навчання наполягає. Відповідач також звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, проти позову про стягнення аліментів у розмірі ? частини його заробітку не заперечує, надав до суду довідку про його заробітну плату. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19 листопада 1996 року Куйбишевським відділом РАГС Запорізької області (а.с.2). Відповідно до довідки № 14-09 від 18.01.2014 року, виданої ДВНЗ «Запорізький національний університет», позивач дійсно є студенткою І курсу денного відділення факультету іноземної філології ЗНУ, напрям підготовки: філологія 6.020303 професійне спрямування: мова і література (англійська) (а.с. 4). Згідно з довідкою про доходи № 16 від 21.01.2014 року, виданої ДВНЗ «Запорізький національний університет» [PERSON] отримує стипендію у розмірі 803 гривні щомісячно (а.с. 6). Відповідно до довідки про доходи № 89 від 17.01.2014 року, виданої Куйбишевською ЦРЛ Куйбишевської районної ради Запорізької області, мати [PERSON] - [PERSON] працює на посаді лікаря-терапевта Куйбишевської ЦРЛ та отримує щомісячно заробітну плату, розмір якої за період з 01.07.2013 р. по 31.12.2013 р. склав 16437,60 грн. (а.с.5). Частиною 1 ст. 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, але за наявності можливості у них надавати таку допомогу. Згідно із п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, при вирішенні спірних правовідносин потрібно встановити такі обставини: потребу повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням, та матеріальне становище батька щодо можливості сплачувати аліменти. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка має невеликий дохід, навчається у м. Запоріжжі, за межами зареєстрованого місця проживання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність потреби у позивача в матеріальній допомозі від відповідача на навчання. Щодо матеріального стану відповідача та його можливості сплачувати аліменти судом встановлено, що [PERSON] працює в інженером електрозв'язку в ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ» Запорізької філії, щомісячно отримує заробітну плату в розмірі, що в двічі перевищує розмір прожиткового мінімуму. Тому суд приходить до висновку про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці [PERSON] При встановлені розміру аліментів суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріальне становище сторін та дитини, яка просить стягнути на її користь аліменти, інші обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що позивачка та її мати мають гірше матеріальне забезпечення ніж відповідач, тому суд вважає, що розмір аліментів на утримання доньки в період навчання слід встановити на рівні 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згідно із ст.ст.191,201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки, [PERSON], на користь якої стягуються аліменти на період її навчання, згідно із графіком навчального процесу має перерви у навчанні, то аліменти в період канікул не повинні стягуватись з відповідача, оскільки повнолітня дитина не несе витрат на навчання та не позбавлена можливості працевлаштуватись, тому позов задовольняється частково. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір, розмір якого визначається на час подачі позову до суду, виходячи з положень п.1.1 ст.2 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial