Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та просять суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 11971 від 26.12.1995 року квартири [ADDRESS], укладеного на Одеській товарній біржі, між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], який діяв як від свого імені, так і від імені неповнолітньої доньки [PERSON], і [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що 26.12.1995 р. вони придбали у [PERSON] і\~[PERSON] квартиру [ADDRESS], на підставі договору № 11971 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на Одеській товарній біржі, право власності було зареєстровано у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації 22.01.2016р. Сторони виконали усі умови договору. На момент укладення вищезазначеного договору в нотаріальному порядку його не було зареєстровано, оскільки на той час така умова була необовязкова. За даних обставин позивачі змушені звернутися до суду за даним позовом, оскільки даний договір підлягає нотаріальному посвідченню. Позивачі в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачі, повідомлені судом про дату та час розгляду справи (у порядку ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України), також в судове засідання не зявилися, про причини неявки не повідомили. Враховуючи, що представник позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи, суд вважає розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, що 26 грудня 1995 року між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], який діяв як від свого імені, так і від імені неповнолітньої доньки [PERSON], і [PERSON], був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна № 11971, відповідно до якого позивачі придбали квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка складається з двох кімнат, загальною площею 44,70 кв. м., корисною площею 43,9 кв.м. та жилою 30,1 кв. м. Даний договір був укладений на Одеській товарній біржі. (а.с. 16-17) Договір купівлі-продажу за № 11971 від 26.12.1995 року квартири [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON], [PERSON], [PERSON] в Одеському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 21 пр 143 стр. 142 від 22.01.1996 року, де засвідчується їх право приватної власності на квартиру. (а.с. 17) Однак даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки на час укладення договору, такого обовязку не було. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано. За даних обставин позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.\~8,\~9,\~15 Закону України «Про товарну біржу»\~членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2\~ст. 47 ЦК України\~ЦК УРСР\~(в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі\~продажу № 11971 від 26.12.1995 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивачі\~\~є добросовісними набувачами вказаної квартири, оскільки придбали її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачам вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до\~ст.334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивачі передали гроші за куплену квартиру, а відповідачі передали їм у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а позивачі відповідно їх прийняли, та розпочали користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст.\~ст. 224-225 ЦК УРСР\~(в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1\~ст. 3 ЦК України\~та ч.1\~ст. 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та Законом. Згідно ч.1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: approved