Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначила, що вона є власником дачної ділянки з будинком, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У 2018 році вона звернулася до [PERSON] з метою встановлення каміну. 04.12.2019 року у її дачному будинку сталася пожежа. Наголошувала, що відповідно до експертних висновків найбільш ймовірною причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні нагрівальних печей та димарів. Розмір завданої матеріальної шкоди будівлі садового будинку, яка виникла після пожежі, становить 737 641 грн., яку вона просить стягнути з відповідача. Окрім цього, зазначає, що в результаті пожежі їй спричинено моральну шкоду, яке виразилося в душевних переживаннях та психоемоційному напруженню. Оцінює моральну шкоду у сумі 188 568 грн., яку також просить стягнути з відповідача. Представник позивача з`явився в судове засідання, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником садового будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі - продажу від 21.05.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. та витягом № 124711166 від 21.05.2018 року. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 18 від 18.08.2018 року, накладної № 50 від 18.08.2018 року, кошторису № 76, квитанції № 25 від 18.09.2018 року та рахунку № 451 від 18.08.2018 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було здійснено продаж матеріалів та надано послугу щодо встановлення каміну позивачу по справі. Відповідно до технічного висновку № 03/2020 Дослідно - випробувальної лабораторії ДСНС України щодо ймовірної причини виникнення пожежі осередок пожежі знаходився в місці перетинання димовідвідної труби каміну зі стелею та найбільш ймовірною причиною пожежі, яка сталася 05.12.2019 року є порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні нагрівальних печей та димарів. Згідно висновку № 1864-20 від 30.06.2020 року експертного пожежно - технічного дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання вимог пожежної безпеки Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що найймовірнішим осередком пожежі в буд. 20 с/т «Зоря» були дерев`яні стіни біля димовідвідної труби з каміну. Наймовірнішою причиною виникнення пожежі було порушено вимог пунктів 6.2.3.2., 6.2.3.2.1.3 ДБН В. 1.2.-7.2008 Основні вимоги до будівель і споруд пожежна безпека пунктів 6.8., 6.8.20, 6.8.12, 6.8.15, 6.8.17 ДБН В.2.5.-67:2013 Опалення, вентиляція та кондиціювання пунктів 2.6, 2.12 НАПБ А.01.0001-2014 Правил пожежної безпеки в Україні, в частині того, що при влаштуванні каміну, матеріалами горіння кого була деревина, було порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні нагрівальних печей та димарів, а саме: камін був встановлений безпосередньо близько до стіни , металева димовідвідна труба була прокладена без ізоляції близько до деревяних елементів будівлі та прокладена через перекриття без влаштування перегородки з негорючих матеріалів, а повинна була бути виконана із глиняної цегли .зі стінками завтовшки не менше ніж 120 мм, металевий димохід було зашито гіпсокартоном (температура димоходу досягала до 450 С) зазор між димоходом та перекриттям не була заповнена із негорючих матеріалів, в результаті чого в конструкції із металевих профілів зашитих гіпсокартоном та в місці примикання металевого димовідводу з деревяним перекриттям почався активний термічний розклад деревини на газоподібні складові - продукти розкладання, відбувся спалах піролізних газів, самозаймання деревини та горіння деревини. 25.05.2020 року було складено висновок експерта судового будівельно-технічного експертного дослідження № 1294-05 яким встановлено, що камін було встановлено з грубим порушенням вимог, а саме: будівельні роботи із влаштування камінної топки не відповідають вимогам п.2.12. Правил пожежної безпеки в Україні від 30.12.2014 № 1417 в частині розміщення чавунної камінної топки на відстані 76 мм від дерев`яної стіни будівлі садового будинку, що на 924 мм. менше від нормативних вимог, а також в частині розміщення металевої димової труби перерізом 200 мм на відстані 326 мм від дерев`яної стіни будівлі садового будинку, що на 374 мм менше від нормативних вимог. Зазначеним висновком встановлено розмір завданої матеріальної шкоди будівлі садового будинку, що належить мені на праві власності, яка виникла після пожежі, що відбулася 05.12.2019 року, на час проведення дослідження становить 737 641 грн. Частиною першою та другою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів». Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до пунктів 3, 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Тобто Закону України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Відповідно до ст. 1209 ЦК України виконавець робіт (послуг) зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній особі внаслідок недоліків робіт (послуг). При цьому, відшкодування шкоди не залежить від вини виконавця робіт (послуг), а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах. Відповідно до ст. 1210 ЦК України шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача 737 641 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд, враховуючи глибину фізичних і душевних страждань, внаслідок протиправних дій відповідача, які призвели до вимушених змін у життєвих стосунках, зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, вважає, що відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 30 000 грн. Вказана сума відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в цій частині.

Outcome: partial