Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя звернувся [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди в розмірі 20\~000 гривень, вказавши, що 08 травня 2015 року о 15.00 год. гр. [PERSON] (надалі - Відповідач), керуючи транспортним засобом марки «Шкода» д.н. [NUMBER] на вул. Тюленіна в м.Запоріжжя, в районі електроопори №54, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (надалі - Позивач). Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР України. В результаті ДТП автомобіль «ЗАЗ-110307» не підлягає відновленню, а сам Позивач зазнав значних тілесних ушкоджень. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2015р. по справі №334/3943/15-п дорожньо-транспортна пригода сталася з вини гр. [PERSON], який своїми діями порушив п.13.1 ПДР, а тому наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі цієї ж постанови, суд застосував до гр. [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Позивач вважає, що оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди, йому було заподіяна як матеріальна так і моральна шкода, розмір якої він оцінює о 20\~000 гривень. Дана шкода підлягає відшкодуванню Відповідачем. У судовому засіданні позивач, наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві та підтверджуючи свої пояснення письмовими доказами, просив суд задовольнити його вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог доводив суду, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди йому завдано значне фізичне ушкодження у вигляді струсу головного мозку та забій м'яких тканин голови, правої голені, що підтверджується випискою з історії хвороби відділу нейрохірургії Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя від 24.05.2015 року. У зв'язку з цим він був госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.05.15р. по 23.05.15р. У зв'язку із погіршенням самопочуття та за рекомендацією лікаря 26.05.2015р. був вимушений пройти МРТ головного мозку в медичному центрі «Юнімед», після чого знаходився на амбулаторному лікуванні з 30.05.15р. по 05.06.15р. Згідно висновку медичного центру «Юнімед» та довідки лікарсько-консультаційної комісії ТОВ «ВітаЦентр» від 29.05.2015р. №50 йому рекомендовано перевестися на легку працю та уникнути будь-яких напружень. На сьогоднішній день він працює на ВАТ «Запоріжсталь» на посаді «сталевар». Специфіка даної роботи вимагає максимальних фізичних зусиль та напруженості при максимально високих температурах, але внаслідок отриманих ушкоджень, на сьогоднішній день, він не має можливості виконувати зазначену роботу. Переведення його на легку працю суттєво відзначилось на його заробітку, адже до цього він працював на роботах з шкідливими умовами праці. На теперішній час, на його утриманні знаходяться два неповнолітніх сини [INFO] та дружина, яка їх доглядає, і питання забезпечення їх усіма необхідним залишається незмінним. Все це спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого, він почав до всього нервово відноситися. Отже позивач вважає, що відповідач зобов'язаний компенсувати йому мої емоційні страждання, які довелося перенести йому та його близьким, пов'язані з відновленням психічного стану та реабілітації, відпочинком від усього що сталося. Розмір своїх душевних страждань та страждань близьких, які зараз опікуються ним він оцінює о 20 000 гривень. Такий розмір враховує в себе усі страждання, які довелося перенести йому, зокрема: порушення звичайного способу життя, значного та нескінченного доки лікування, негативного впливу на стан здоров'я, фактичної втрати роботи, автомобілю, адже це все викликано противоправною поведінкою Відповідача, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач у судовому засіданні не заперечуючи проти фактичних обставин по справі, вважає розмір моральної шкоди занадто підвищеним, просить суд зменшити розмір стягуваної суми. Свої заперечення обґрунтовує тим, що не зважаючи на той факт, що його вина у скоєнні ДТП доведена, він сам зазнав матеріальні та моральні збитки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного: Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цивільним процесуальним кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держані та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Зі змісту статей 11, 15 ЦК України вбачається, що цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону, слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. Позивач у судовому засіданні доводив суду, що саме діями відповідача були порушенні його права та інтереси. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У судовому засіданні зясовано та підтверджено належними письмовими доказами, що 08 травня 2015 року о 15.00 год. гр. [PERSON] (надалі - Відповідач), керуючи транспортним засобом марки «Шкода» д.н. [NUMBER] на вул. Тюленіна в м.Запоріжжя, в районі електроопори №54, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (надалі - Позивач). Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР України. В результаті ДТП автомобіль «ЗАЗ-110307» не підлягає відновленню, а сам Позивач зазнав значних тілесних ушкоджень. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2015р. по справі №334/3943/15-п дорожньо-транспортна пригода сталася з вини гр. [PERSON], який своїми діями порушив п.13.1 ПДР, а тому наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі цієї ж постанови, суд застосував до гр. [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом установлена вина відповідача [PERSON] у скоєнні правопорушення, отже саме він має відповідати за шкоду заподіяну у результаті його злочинних дій. Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В результаті даної ДТП позивачу [PERSON] заподіяно шкоду здоровю, у звязку з чим, він переніс нервові потрясіння та переживання, та був змушений вишукувати додаткові можливості для організації свого життя, відновлення здоровя та пошкодженого транспортного засобу. У зв'язку з наведеним суд приходить до висновку, що його вимоги по відшкодуванню моральної шкоди є законними та обґрунтованими, і мають бути задоволені. Але вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що заявлені до відшкодування суму 20 000 грн. не відповідає характеру і ступеню перенесених страждань, тому ці сума підлягає зменшенню до 3000 гривень. Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічнихтощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Зокрема,враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін,час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Необхідно зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить. Приймаючи до уваги положення наведених вище розяснень та співвідношуючи їх з встановленими в судовому засіданні фактами, суд вважає, що моральна шкода у розмірі 20\~000 гривень є субєктивним ставленням позивача до скоєного, тому дана сума не обґрунтована. Відповідних доказів спричинення відповідачем саме такої моральної шкоди позивачам не надано. Згідно із п.п. 6.1., 6.4. [PERSON] юстиції України від 13.05.04. № 35-13/797 «Методичні рекомендації відшкодування моральної шкоди»: - відповідно до чинного законодавства моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб;- моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати умовний вираз. Враховуючи наведене, позивач вирішив оцінити розмір спричиненої йому моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.. Проте сам розмір суд вважає занадто збільшеним, тому стягненню підлягає 3 000 гривен. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial