Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 14.11.2016 року звернулась позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що з 15.11.2007 року працює у КП «Теплопостачання міста Одеси», 01.10.2013 року її було звільнено у зв'язку із закінченням строку трудового договору на підставі ст. 36 КЗпП України згідно наказу № 1074-к від 01.10.2013 року, а 02.10.2013 року знову прийнято за строковим трудовим договором оператором котельні 3 розряду ЕРР № 5 на опалювальний період згідно наказу № 1088-к, після чого 10.04.2014 року звільнено у зв'язку із закінченням строку трудового договору на підставі ст. 36 п.2 КЗпП України згідно наказу № 356-к від 10.04.2014 року. У лютому 2014 року стан здоров'я позивача різко погіршився, у зв'язку з чим в період з 18.02.2014 року по 23.12.2014 року вона перебувала на лікуванні, про що видано листки непрацездатності. 06.07.2016 року позивачу було присвоєно 1 Б групу інвалідності. КП «Теплопостачання міста Одеси» позивачу було виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності не за весь період непрацездатності, а лише за період з 18.02.2014 року до 03.05.2014 року у зв'язку з тим, що позивач працювала в КП «Теплопостачання міста Одеси» у якості тимчасового працівника (прийнята на роботу на період то закінчення опалювального сезону), а тому при нарахуванні допомоги за лікарняними листами комісія соціального страхування керувалась ч. 2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», якою встановлено, що застрахованим особам, які працюють на сезонних та тимчасових роботах, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання (в тому числі, туберкульоз) або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, виплачується не більше ніж за 75 календарних днів протягом календарного року. Позивач із зазначеним висновком відповідача не погоджується та вважає, що має право на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності за весь період з 18.02.2014 року до 23.12.2014 року оскільки працювала за строковим трудовим договором, у зв'язку з чим просить суд визнати трудові відносини між нею та КП «Теплопостачання міста Одеси» такими, що укладені на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та зобов'язати КП «Теплопостачання міста Одеси» виплатити на її користь допомогу з тимчасової втрати працездатності за період з 03.05.2014 року по 23.12.2014 року в сумі 21 522,24 грн за рахунок внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в частині оплати допомоги з тимчасової втрати працездатності за період з 04.05.2014 року по 21.08.2014 року за листками непрацездатності АГЗ №523232, АГЗ №523241, АГЕ №589136, АГЗ №523141 за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Однак, з заявою про оплату останніх 4 (чотирьох) листків непрацездатності за період з 22.08.2014 року по 23.12.2014 року позивачка звернулася лише 14.06.2017 року, подавши відповідну заяву з оригіналами 4 (чотирьох) листків непрацездатності (АГЕ №589151 з 22.08.2014 - 18.09.2014, АГЕ № 589152 з 19.09.2014- 26.09.2014, АГЗ №426805 з 27.09.2014 - 06.11.2014, АГЗ №426808 з 07.11.2014 - 23.12.2014) до канцелярії КП «Теплопостачання міста Одеси», а тому, у зв'язку із пропуском строку на звернення для отримання матеріального забезпечення, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Крім того, в письмових запереченнях представник відповідача зазначив, що між сторонами відсутній спір стосовно характеру трудових відносин. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивача з 15.11.2007 року було прийнято в КП «Теплопостачання міста Одеси» на посаду оператора котельні 3 розряду експлуатаційно-ремонтного району № 5 на опалювальний сезон згідно наказу № 928-н від 15.11.2007 року. 01.10.2013 року позивача було звільнено у зв'язку із закінченням строку трудового договору на підставі ст. 36 КЗпП України згідно наказу № 1074-к від 01.10.2013 року, а 02.10.2013 року знову прийнято за строковим трудовим договором оператором котельні 3 розряду ЕРР № 5 на опалювальний період згідно наказу № 1088-к, після чого 10.04.2014 року звільнено у зв'язку із закінченням строку трудового договору на підставі ст. 36 п.2 КЗпП України згідно наказу № 356-к від 10.04.2014 року. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути:1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно п.2 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23 КзпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Виходячи зі змісту вищенаведених норм трудового законодавства та фактичних обставин, що мали місце у процесі трудових стосунків між позивачем та КП «Теплопостачання міста Одеси», суд встановив, що трудові відносини між сторонами дійсно мали строковий характер, що не заперечується жодною із сторін, а тому за відсутності між сторонами спору в цій частині суд не вбачає підстав для додаткового визнання судом зазначених обставин. Також судом встановлено, що в період трудових відносин з відповідачем позивач захворіла та перебувала на лікуванні. Так, 18.02.2014 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» позивачу було видано листок непрацездатності № 285731 про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 18.02.2014 року по 25.02.2014 року, у заключному висновку вказано «продовжує хворіти». 20.03.2014 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» було видано листок непрацездатності №523054, який є продовженням листка непрацездатності №285731, про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 26.02.2014 року по 20.03.2014 року та звільнення від роботи з 26.02.2014 до 20.03.2014 р.р.; у заключному висновку вказано «продовжує хворіти». 22.04.2014 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» позивачу було видано листок непрацездатності №523062 про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 26.02.2014 року по 22.04.2014 року та про звільнення від роботи з 21.03.2014 року по 22.04.2014 року; у заключному висновку вказано «продовжує хворіти». 22.05.2013 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» було видано листок непрацездатності №523232 про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 26.02.2014 року по 22.05.2014 року та про звільнення від роботи з 23.04.2013 року до 22.05.2013 року; у заключному висновку вказано «продовжує хворіти». 19.06.2013 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» видано листок непрацездатності №523241, який є продовженням листка непрацездатності № 523232, про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 26.02.2014 року по 19.06.2014 року та про звільнення від роботи з 23.05.2014 року по 19.06.2014 року; у заключному висновку вказано «продовжує хворіти». 24.07.2014 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» було видано листок непрацездатності №589136, який є продовженням листка непрацездатності № 523241, про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 26.02.2014 року по 24.07.2014 року та про звільнення від роботи з 20.06.32014 року до 24.07.2013 року; у заключному висновку вказано «продовжує хворіти». 21.08.2014 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» було видано листок непрацездатності №523141, який є продовженням листка непрацездатності № 589136, про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 25.07.2014 року по 21.08.2014 року та про звільнення від роботи з 25.07.2014 р. до 21.08.2014 року; у заключному висновку вказано «продовжує хворіти». 18.09.2014 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» було видано листок непрацездатності № 589151, який є продовженням лиска непрацездатності № 523141, про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 26.02.2014 року по 18.09.2014 року та про звільнення від роботи з 22.08.2014 року по 18.09.2014 року; у заключному висновку вказано «продовжує хворіти». 26.09.2014 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» було видано листок непрацездатності № 589152, який є продовженням листка непрацездатності № 589151, про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 26.02.2014 року по 26.09.2014 року та про звільнення від роботи з 19.09.2014 року до 26.09.2014 року; у заключному висновку вказано «продовжує хворіти». 06.11.2014 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» було видано листок непрацездатності № 426805, який є продовженням листка непрацездатності № 589152, про перебування на санаторному лікуванні у період з 26.09.2014 року по 06.11.2014 року та про звільнення від роботи з 27.09.2014 року до 30.09.2014 року, з 01.10.2014 року до 31.10.2014 року, з 01.11.2014 року до 06.11.2014 року; у заключному висновку вказано «продовжує хворіти». 22.12.2014 року КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» було видано листок непрацездатності № 436808, який є продовженням листка непрацездатності № 426805, про перебування на санаторному лікуванні у період з 26.09.2014 року по 22.12.2014 року та про звільнення від роботи з 07.11.2014 року до 30.11.2014 оку., з 01.12.2014 року до 23.12.2014 року; у заключному висновку вказано «стати до роботи 24.12.2014 року, інв. 2 групи» 06.07.2016 року позивачу було присвоєно 1 Б групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10ААВ № 804467, виданою Малиновською міжрайонною МСЕК 06.07.2016 року. КП «Теплопостачання м. Одеси» позивачу було виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 18.02.2014 року до 03.05.2014 року, що не заперечується жодною із сторін. Згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України ««Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Як зазначив відповідач, що не заперечується і відповідачем, за листком непрацездатності АГЗ №523232 (з 23.04.2014 -- 22.05.2014) допомогу оплачено позивачці частково - з 23.04.2014 року по 03.05.2014 року. При прийнятті рішення про часткову оплату цього лікарняного листка відповідач керувався діючою на той момент нормою ч.2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням». Відповідач відніс позивачку до категорії тимчасових працівників і здійснив виплату не більш як за 75 календарних днів протягом календарного року. Листом відповідача від 01.10.2014 року №514-ПК позивачу надано відповідне роз'яснення, однак у подальшому, відповідачем отримано роз'яснення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 10.02.2017 року №5.2-28-231, згідно якого по даній справі підприємству рекомендовано правовідносини з працівниками за строковими трудовими договорами на період опалювального сезону відносити до постійних робіт і обмеження щодо тривалості надання допомоги до таких працівників не застосовуються. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи встановлені судом обставини, а також визнання відповідачем в судовому засіданні позовних вимог в частині виплати допомоги з тимчасової втрати працездатності за період з 04.05.2014 року по 21.08.2014 року за листками непрацездатності АГЗ №523232, АГЗ №523241, АГЕ №589136, АГЗ №523141 за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення визначеної суми за кожним із листів непрацездатності, позивачем не надано належного розрахунку, що позбавляє суд можливості визначити суму, яка підлягає стягненню. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог стосовно виплати допомоги за листами непрацездатності серії АГЕ №589151 з 22.08.2014 - 18.09.2014, АГЕ № 589152 з 19.09.2014 - 26.09.2014, АГЗ №426805 з 27.09.2014 - 06.11.2014, АГЗ №426808 з 07.11.2014 - 23.12.2014 року, суд враховує надані відповідачем пояснення. Зокрема, останній зазначає, що із заявою про оплату останніх зазначених листків непрацездатності за період з 22.08.2014 року по 23.12.2014 року позивач звернулась до відповідача лише 14.06.2017 року, подавши відповідну заяву з оригіналами чотирьох листків непрацездатності до канцелярії КП «Теплопостачання міста Одеси». Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (втратив чинність 01.01.2015 року), матеріальне забезпечення, передбачене цим Законом, виплачується у разі, якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності, встановлення інвалідності, закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, смерті застрахованої особи або члена сім'ї, який перебував на її утриманні. Згідно останнього листка непрацездатності серії АГЗ №426808 (з 07.11.2014 - 23.12.2014) у заключному висновку вказано: «стати до роботи 24.12.2014 року, інв. 2 групи». Таким чином, позивач для отримання матеріального забезпечення мала звернутися до відповідача не пізніше дванадцяти календарних місяців, починаючи з 24.12.2014 року, тобто у строк до 24.12.2015 року, однак звернулася з пропущенням встановленого законом строку - 14.06.2017 року, у зв'язку з чим втратила право на виплату. Оскільки доказів протилежного, зокрема звернення до відповідача із заявою про виплату допомоги протягом 12 місяців, позивачем не надано, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial