Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Державної казначейської служби України, терті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Генеральна прокуратура України, Словянська місцева прокуратура, Міністерство внутрішніх справ України, Словянське відділення поліції Головного управління поліції Національної поліції в Донецькій області про стягнення моральної шкоди. Дана позовна заява мотивована тим, що в 2012 році позивач звернувся до Словянського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з заявами про вчинення стосовно нього злочинів за ознаками ст. 192 КК України, за результатами розгляду яких до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальні правопорушення № 12012050510000797 від 09.12.2012 року та № 12012050510000851 від 10.12.2012 року. Внаслідок неефективного досудового розслідування даних кримінальних проваджень він був вимушений звертатися з відповідними скаргами до Словянського міськрайонного суду Донецької області. Ухвалою слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області № 1-кс/243/122/2013 від 12.03.2013 року по справі № 243/1976/13-к зобовязано слідчого СВ Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] допитати у присутності [PERSON] з фіксацією процесуальної дії за допомогою технічних засобів свідка [PERSON]. Ухвалою слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області № 1-кс/243/156/2013 від 22.03.2013 року по справі № 243/2455/13-к зобовязано слідчого СВ Словянського МВ ГУМВ України в Донецькій області [PERSON] допитати у присутності потерпілого [PERSON] з застосуванням технічного фіксування свідка [PERSON] Ухвалою слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області № 1-кс/243/155/2013 від 27.03.2013 року по справі № 243/2454/13-к зобовязано слідчого СВ Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] в розумний строк допитати у присутності потерпілого [PERSON] під відеозапис свідка [PERSON]. Ухвалою слідчого судді Словянського міськрайонного суду № 1-кс/243/2013 від 27.03.23013 року зобовязано слідчого СВ Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області лейтенанта міліції [PERSON] в розумний строк провести слідчу дію, а саме допит свідка [PERSON] у присутності потерпілого [PERSON]. Ухвалою слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області № 1-кс/243/157/2013 від 29.03.2013 року зобовязано слідчого СВ Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області лейтенанта міліції [PERSON] в розумний строк провести слідчу дію, а саме допит свідка [PERSON] у присутності потерпілого [PERSON] Зазначені ухвали слідчих суддів за весь час знаходження в їх провадженні кримінальних проваджень № 12012050510000797 від 09.12.2012 року та № 12012050510000851 від 10.12.2012 року слідчими слідчого відділу Словянського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області [PERSON] та [PERSON] виконані не були. До виконання ухвал слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області, які набрали законної сили, слідчий Сторчеус В.В. був відсторонений від проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12012050510000851 від 10.12.2012 року, а кримінальному провадженню № 12012050510000797 від 09.12.2012 року помічником прокурора Словянської міжрайонної прокуратури [PERSON] за погодженням з заступником прокурора Словянської міжрайонної прокуратури [PERSON] було змінено підслідність. Зазначені ухвали слідчих суддів Словянського міськрайонного суду Донецької області не виконані, можливість їх виконання втрачена. Зазначає, що такими діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у звязку з протиправною поведінкою щодо нього, у приниженні честі та гідності ігноруванням службовими особами його прав та законних інтересів. Просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду, спричинену бездіяльністю по виконанню ухвал суду в розмірі 300000,00 грн., що еквівалентно 10000,00 Євро. Представником третьої особи Міністерства внутрішніх справ України суду надано письмове заперечення, яке обґрунтовано тим, що відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи у заподіянні шкоди. При відсутності хоча б однієї з умов на відповідача не може бути покладено зобовязання по відшкодуванню шкоди. Крім того, позовна заява містить стандартні фрази, котрі жодним чином не відображають індивідуальні психофізичні властивості позивача та не доводять виникнення у останнього моральної шкоди. Також, позовна заява не містить жодного посилання на працівників міністерства внутрішніх справ України, які в вчинили неправомірні дії відносно позивача. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позовної заяви. Наполягав на тому, що слідчий не мав приймати відмову слідчого від дачі показань, оскільки відомості, що їм відомі не стосуються їх особисто чи їх близьких родичів. Наполягає на тому, що узвали слідчих суддів слідчим не виконані. Представник відповідача Державної казначейської служби України [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, наполягав на тому, що державна казначейська служба не може бути відповідачем в даній справі, оскільки згідно з вимогами ст.ст. 1173, 1174 ЦК України , шкода завдана фізичній особі незаконними діями органів влади або їх посадовими особами відшкодовується державою, а державна казначейська служба України утворена та уповноважена на виконання функцій держави, зокрема і в частині виконання судових рішень про стягнення коштів з держави за рахунок коштів державного бюджету), казначейство не є розпорядником коштів державного бюджету. В задоволенні позову просив відмовити. Представник третіх осіб Генеральної прокуратури України, Словянської місцевої прокуратури [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову [PERSON] з тих підстав, що рішення, дії або бездіяльність слідчих протиправними не визнавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовуються на загальних підставах. Загальні підстави для відшкодування моральної шкоди визначено в п. 1167 ЦК України, згідно з ч. 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Виходячи з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вчинення слідчим процесуальних дій, які обмежують права громадянина, може бути підставою для відшкодування. Однак, згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 2 Закону факт вчинення таких дій має бути встановлений у вироку чи іншому рішенні суду. Вважає, що оскільки позивачем не надано судових рішень про визнання процесуальних рішень, дій або бездіяльності слідчого такими, що обмежують чи порушують його права або свободи, протиправність дій відповідача не доведено. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду таких скарг уповноважений лише скасувати рішення слідчого, зобовязати його припинити або вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги. Визнання рішень, дій або бездіяльності слідчого такими, що обмежують або порушують права та свободи (протиправними) не належить до компетенції слідчого судді, у звязку з чим ухвали слідчого судді не можуть вважатися доказом протиправності дій слідчого. Також, позивачем не доведено факту заподіяння йому шкоди та причинного звязку з діями відповідача. Позивач посилається на приниження честі і гідності, однак не обґрунтовує зміст такого приниження (чим саме принижено, у чому воно виявляється, тощо). Крім того, позов предявлено до неналежного відповідача, оскільки згідно з вимогами ч. 6 ст. 1176, ч. 1 ст. 1167ЦК України, відповідачем у справі має виступати не держава, а конкретний заподіювач шкоди, яким, за ствердженням позивача, є Словянський МВ ГУ МВС України в Донецькій області. Щодо залучення позивачем до участі у справі в якості третьої особи Генеральної прокуратури України, зазначає, що Генеральною прокуратурою України права позивача не порушувались. Представник третьої особи Міністерства внутрішніх справ, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився. причини неявки суд не повідомив, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу без його участі. Представник третьої особи Словянського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважає що даний позов задоволенню не підлягає у звязку з його недоведеністю. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання та зазначив, що він в 2013 році працював слідчим Словянського МВ, вносив відомості до ЄРДР на підставі заяви [PERSON] та проводив досудове розслідування, пізніше кримінальне провадження було надіслано до Сватівського відділу поліції. Справа стосувалася корпоративних прав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, судом встановлено наступне. Ухвалою слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2013 року задоволена скарга потерпілого у кримінальному провадженні № 12012050510000851 [PERSON] та зобовязано слідчого СВ Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] допитати у присутності [PERSON] з фіксацією процесуальної дії за допомогою технічних засобів свідка [PERSON] На виконання даної ухвали слідчого судді слідчим СВ Словянського МВ ГУМВС України в Донецької області [PERSON] був проведений допит свідка [PERSON], що підтверджується відповідним протоколом допиту від 01.05.2013 року, однак, [PERSON] відмовився від дачі показань відносно себе, скориставшись ст. 63 Конституції України та відмовився від фото-відео фіксації. Дана відмова свідка від дачі показань, на думку суду, не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки згідно з вимогами ч. 2 ст. 66 КПК України свідок зобовязаний давати правдиві показання під час досудового розслідування та судового розгляду та може бути притягнений за відмову від дачі показань до кримінальної відповідальності, оскільки ст. 63 Конституції України передбачає звільнення від відповідальності за відмову давати показання або пояснення тільки щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Таким чином, суд погоджується із ствердженням позивача щодо того, що дана Ухвала слідчого судді виконана не була. Ухвалою слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2013 року задоволена скарга потерпілого у кримінальному провадженні № 12012050510000797 [PERSON] та зобовязано слідчого СВ Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] в розумний строк допитати присутності потерпілого [PERSON] під відеозапис свідка [PERSON]. На виконання даної ухвали слідчого судді слідчим СВ Словянського МВ ГУМВС України в Донецької області [PERSON] був проведений допит свідка [PERSON], що підтверджується відповідним протоколом допиту від 24.09.2013 року, однак, [PERSON] відмовився від дачі показань відносно себе та його відносин із [PERSON], скориставшись ст. 63 Конституції України. При цьому [PERSON] присутній не був. Відповідно до Протоколу допиту свідка від 31 січня 2013 року [PERSON] був допитаний в якості свідка 31.01.2013 року, тобто до моменту звернення [PERSON] зі скаргою до слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області. В даному випадку, суд також погоджується із ствердженням позивача, що свідок був зобовязаний надавати показання, оскільки ст. 63 Конституції України передбачає звільнення від відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Отже, ухвала слідчого судді фактично не виконана. Ухвалою слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня задоволена скарга потерпілого [PERSON], зобовязано слідчого СВ Словянського МВ [PERSON] в розумний строк допитати у присутності потерпілого [PERSON] з застосуванням технічних засобів фіксації свідка [PERSON] На виконання даної ухвали слідчого судді слідчим СВ Словянського МВ ГУМВС України в Донецької області [PERSON] був проведений допит свідка [PERSON], що підтверджується відповідним протоколом допиту від 24.09.2013 року, однак, [PERSON] відмовилася від дачі показань відносно себе та її відносин із [PERSON] відповідно до 63 Конституції України, при цьому не зазначивши, що вона є близьким родичем, та кому саме. Отже, суд доходить до висновку, що свідок був зобовязаний надавати показання, оскільки ст. 63 Конституції України передбачає звільнення від відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, та вважає, що ухвала слідчого судді фактично не виконана. Ухвалою слідчого судді Словянського міськрайонного суду донецької області від 27 березня 2013 року задоволена скарга потерпілого [PERSON] у кримінальному провадженні № 12012050510000797 від 09 грудня 2012 року, зобовязано слідчого СВ Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області лейтенанта міліції [PERSON] в розумний строк допитати свідка [PERSON] у присутності потерпілого [PERSON] Відповідно до протоколу допиту свідка від 24.09.2013 року, останній також відмовився давати показання відповідно до ст. 63 Конституції України, не зазначивши при цьому, кому саме він є близьким родичем, виходячи з чого суд доходить до висновку, що ухвала слідчого судді не виконана. Ухвалою слідчого судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2013 року задоволена скарга потерпілого у кримінальному провадженні № 12012050510000797 від 09 грудня 20121 року, зобовязано в розумний строк провести слідчу дію, а саме допит свідка [PERSON] у присутності потерпілого [PERSON], однак, відомостей про допит даного свідка після задоволення скарги [PERSON] кримінальне провадження не містить, у звязку з чим суд доходить до висновку, що ухвала слідчого судді фактично не виконана. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктивного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а саме: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1167 України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування (їх посадової чи службової особи) при здійснені ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України). Однак, положення ст.ст. 1173, 1174 ЦК України не можуть бути застосовані раніше, ніж позивач вичерпає всі можливі заходи, що передбачені законодавством України, для захисту своїх прав та законних інтересів. Тільки у випадку неспроможності захистити та відновити права і охоронювані законом інтереси громадянина, у такого громадянина виникає право вимоги до держави. В судовому засіданні не встановлено фактів незаконного засудження, притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу відносно позивача, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження наявності моральних страждань та переживань. Крім того, як встановлено в судовому засіданні кримінальне провадження № 12012050510000851 від 10.12.2012 року закрито 21 серпня 2013 року, про що слідчим винесена відповідна постанова, яка згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена та скасована слідчим суддею, за наявності підстав. Однак, своїм правом на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження позивач не скористався. Також, в судовому засіданні встановлено що досудове розслідування у кримінальному провадженні кримінальному провадженні № 1201205039000290 від 06.12.2012 року в теперішній час не завершено. Отже, позивач не скористався всіма можливими заходами, що передбачені законодавством України, для захисту своїх прав та законних інтересів. Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed