Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просить витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь позивача транспортний засіб марки ВАЗ 2105, 1987 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі №ХТА210510Н0826820, реєстраційний номер [NUMBER], колір - синій; оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АХС № 043598 та ключі від даного транспортного засобу. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] на праві власності належить вищевказаний транспортний засіб. 24 липня 2007 року [PERSON] на підставі попередньо досягнутої усної домовленості з [PERSON] оформив на останнього нотаріальну довіреність, посвідчену держаним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровану у реєстрі за №3-1628, якою уповноважив [PERSON] розпоряджатися (у тому числі продати за суму та на умовах по його узгодженню експлуатувати) належним [PERSON] автомобілем марки ВАЗ 2105,1987 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі №ХТА210510Н0826820, реєстраційний номер [NUMBER]. Для цього [PERSON] надано право: представляти інтереси [PERSON] в органах нотаріату, комісійних магазинах, відповідних органах ДАІ або будь-яких інших установах, підприємствах, та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви (у тому числі заяви про належність [PERSON] цього автомобіля на праві особистої приватної власності); підписувати усі дозволені законом договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, одержати за результатом згаданих угод грошові суми та вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на 15 років і дійсна по 24 липня 2022 року з правом передоручення повноважень повністю чи частково іншим особам. 05 травня 2008 року [PERSON] в порядку передоручення оформив нотаріальну довіреність на свого брата відповідача [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за №1481, якою уповноважив [PERSON] експлуатувати та провадити поточний ремонт належного [PERSON] автомобіля марки ВАЗ 2105, 1987 року випуску, шасі №ХТА210510Н0826820, реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність видана строком до 15 травня 2015 року. Згідно умов довіреності, виданої в порядку передоручення, [PERSON] не набув будь-яких прав щодо розпорядження Транспортним засобом, однак після його отримання став ухилятися від спілкування зі своїм братом [PERSON], що в подальшому стало підставою для припинення дії довіреності від 05.05.2008. Факт припинення дії довіреності, посвідченої 05.05.2008 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за №1481, підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №28615547 від 26.03.2015. Після припинення дії довіреності від 05.05.2008 відповідач відмовляється повернути [PERSON] транспортний засіб, оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключі від транспортного засобу. У судове засідання позивач зявився, прохав задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на наведені у ньому підстави. Відповідач у судове засідання 24.04.2017 зявився, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на наведені у письмових запереченнях підстави, в яких зокрема зазначив про відсутність у нього спірного автомобіля. В судове засідання 24 липня 2017 року відповідач також зявився, надав заяву з проханням перенести судове засідання у звязку з поганим самопочуттям, однак жодних доказів з цього приводу не зазначив та покинув зал судових засідань, у звязку з чим суд, заслухавши думку позивача з цього питання, який не заперечував щодо продовження слухання справи у відсутності відповідача, ухвалив продовжити судовий розгляд у відсутності відповідача, на підставі наявних доказів у відповідності до ч. 5 ст. 169 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши доводи та міркування позивача, надавши оцінку наданим доказам, показам свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України, визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно із ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Згідно ст. 57 ЦПК України доказами\~\~є\~\~будь-які фактичні дані,\~\~на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність\~\~обставин,\~\~що\~\~обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 212 ЦПК України суд\~\~оцінює\~\~докази\~за своїм внутрішнім переконанням,\~\~що ґрунтується\~\~\~\~на\~\~всебічному,\~\~повному,\~\~об'єктивному\~\~та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден\~\~ доказ\~\~ не\~\~має\~\~для\~\~суду\~\~наперед\~\~встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів\~\~суд\~\~відображає\~\~в\~\~рішенні,\~\~в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Власником транспортного засобу марки ВАЗ 2105, 1987 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі №ХТА210510Н0826820, реєстраційний номер [NUMBER], колір - синій; є [PERSON],що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АХС 043598. 24.07.2007 [PERSON] надав [PERSON] довіреність, посвідчену держаним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровану у реєстрі за №3-1628, якою уповноважив [PERSON] розпоряджатися (у тому числі продавати за суму та на умовах по його узгодженню, експлуатувати) транспортний засіб марки ВАЗ 2105, 1987 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі №ХТА210510Н0826820, реєстраційний номер [NUMBER], колір синій, для чого надає право представляти його інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, відповідних органах, ДАІ або будь-яких інших установах, підприємствах, та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнанням (зміну типу і моделі автомобіля, кольору, заміна у встановленому порядку, інших деталей), ремонтом, проходженням технічного огляду; визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля; зняти автомобіль з обліку, якщо в тому буде потреба; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи; включаючи заяви (у тому числі заяви про належність йому цього автомобіля на праві особистої приватної власності), дублікат реєстраційного документа в разі його втрати, підписувати усі дозволені законом договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, одержати належні йому за результатами згаданих угод грошові суми та вчиняти всі інші юридично значимі дії, повязані з цією довіреністю. [PERSON] в свою чергу 05.05.2008 надав довіреність [PERSON] на право експлуатувати та провадити поточний ремонт належного [PERSON] транспортного засобу марки ВАЗ 2105, 1987 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі №ХТА210510Н0826820, реєстраційний номер [NUMBER], колір синій. Строк дії довіреності до 05.05.2015. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, вказана довіреність втратила свою чинність на підставі заяви від 26.03.2015. Як було встановлено з пояснень сторін, відповідач дійсно користувався зазначеним автомобілем. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] також встановлено, що відповідач неодноразово користувався зазначеним автомобілем. Так, свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що позивач часто бував вдома у сімї позивача, неодноразово бачив відповідача за кермом спірного автомобіля, останній раз 2 роки тому. Йому відомо, що батько сторін наказав своєму старшому сину - [PERSON] віддати у користування автомобіль братові [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що є колишньою дружиною позивача, офіційно шлюб з яким було розірвано у 2008 році, останній раз вона бачила автомобіль у 2010 році на випускному вечері їх доньки, автомобіль був у поганому стані. Відповідно до ч. 1\~ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. В ч. 3\~ст. 397 ЦК України передбачено, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до\~ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Підстави припинення права володіння передбачені в ч. 1\~ст. 399 ЦК України, зокрема зазначено, що право володіння припиняється у разі: відмови володільця від володіння майном; витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; знищення майна, а також в інших випадках, встановлених законом. Дія довіреності , видана позивачем на імя [PERSON], втратила чинність ще у березні 2015 року, однак транспортний засіб до цього часу не повернутий позивачеві. Відповідно до\~ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно із\~ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, оскільки було встановлено, що вказані позивачем у позовній заяві підстави повністю підтверджують його право на витребуване майно та наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном. Відповідно до ч. 1 ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено\~рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved