Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на ? частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті 26 січня 2013 року його матері [PERSON] [PERSON] зазначає, що він змушений у судовому порядку просить визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті його матері, оскільки не може це зробити через нотаріальну контору. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої він не має правовстановлюючого документа щодо права власності [PERSON] на спірну частину квартири, що не зареєстроване за останньою в органах, які здійснюють державну його реєстрацію. Сторони у судове засідання не зявились. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. За викладених обставин, суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що 26 січня 2013 померла [PERSON], що підтвердилось копією свідоцтва про смерть (а. с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, в тому числі і на ? частки квартири [ADDRESS]. Факт належності [PERSON] ? частки квартири [ADDRESS] встановлений рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2014 року (а. с. 11), у звязку з чим, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Згідно копій постанов Першої Житомирської державної нотаріальної контори за № 1404/02-31 від 16.09.2013 та за № 175/02-31 від 25.03.2016, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Відповідно копій паспорта та технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі, а також є власником її частини. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї, в звязку з чим суд дійшов до висновку про те, що [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] 25 березня 2016 року Першою Житомирською державною нотаріальною конторою, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] вдруге було відмовлено. Так, як ним не надано правовстановлюючих документів на спірну частину квартири і право власності на неї не зареєстровано за померлою в органах, які здійснюють державну його реєстрацію, згідно довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради за № 4194 від 14.08.2013. Таким чином, виникла ситуація при якій, через неможливість провести реєстрацію на померлу особу в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається за підставами, що не заборонені законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав до обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки встановити право власності на нерухоме майно через нотаріальну контору неможливо, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про визнання за ним права власності на вказану частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Такий спосіб захисту прав позивача відповідає вимогам статті 16 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved