Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 23.01.2007 року звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданою ДТП, посилаючись на те, що внаслідок винних дій відповідача - [PERSON] 11 вересня 2006 року відбулося ДТП. Наслідком ДТП стало пошкодження автомобіля позивача, відповідно йому була завдана матеріальна шкода в сумі 4 493 (чотири тисячі чотириста девяносто три) грн., моральна шкода у розмірі 5 000 (пять тисяч) грн., які він просив стягнути з відповідача. Крім того, позивач просив стягнути судовий збір у розмірі 89 (вісімдесят девять) грн., 50 (пятдесят) коп., кошти за експертний висновок - 254 (двісті пятдесят чотири) грн., 04 (чотири) коп. та 14 (чотирнадцять) грн., 22 (двадцять дві) коп. за відправку телеграми, а всього 9 850 (девять тисяч вісімсот пятдесят) грн., 76 (сімдесят шість) коп. (а.с. 4 - 5). Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2007 року (головуючий суддя - Дрішлюк А.І.), ухваленим у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяною дорожньо- транспортною пригодою та моральної шкоди, позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі (а.с. 121 -122). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.10.2007 року (головуючий суддя - Дрішлюк А.І.), заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 02.07.2007 року залишено без задоволення (а.с. 139 -140). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.02.2008 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 02.07.2007 року (головуючий суддя - Дрішлюк А.І.) скасовано, справу направлено на новий розгляд (а.с. 169 - 170). Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 18.03.2008 року (суддя - Целух А.П.) було відкрито провадження у справі (а.с. 171). В процесі судового розгляду [PERSON] звернувся з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди (а.с. 180 - 183). Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 08.11.2010 року (головуючий суддя - Целух А.П.) позов [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди було залишено без розгляду (а.с. 230). Представник позивача надав суду заяву від 05.11.2010 року вх.№ 36893 в якій просив провести судове засідання без його участі. Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань щодо розгляду справи у їх відсутності або про відкладення судового засідання не подавали. Заперечень на позов не надходило. Суд, у звязку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача та її представника, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні 11 вересня 2006 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Ніссан», держаний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності, не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21093», державний номер [NUMBER] під керуванням позивача, [PERSON]. Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси Вербицької Н.В. по адміністративній справі № 3 - 32511/06 від 13 листопада 2006 року провадження по справі про залучення [PERSON] до адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП - припинено у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, проте судом в постанові була встановлена вина [PERSON] (а.с. 117). Постановою Апеляційного суду Одеської області від 19.07.2007 року, апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11.11.2006 року /суддя - Вербицька Н.В.) залишено без змін (а.с. 132). Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси Непорада О.М. по адміністративній справі № 3 - 11335/08 від 4 квітня 2008 року припинено провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 183 - 184). Постановою Апеляційного суду Одеської області від 24.11.2009 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 04.04.2008 року скасовано, визнано [PERSON] винними в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в звязку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення, [PERSON] від адміністративного покарання - звільнено (а.с. 223 - 224). Згідно з ч. З, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, ДТП, що відбулось 11 вересня 2006 року є наслідком дій [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, при цьому сума матеріальної шкоди завданої внаслідок аварійного пошкодження автомобіля склала, за висновком № 11399 спеціаліста - автотоварознавця автотоварознавчої експертизи Одеського науково- дослідницького інституту судових експертиз - фізичною особою [PERSON] від 01.11.06 року 4 493 (чотири тисячі чотириста девяносто три) грн. Вартість проведеної експертизи склала 254 грн. 04 коп. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки мала місце взаємодія джерел підвищеної небезпеки, то згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, при цьому шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, обовязок щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди позивачу повинен бути покладений на відповідача. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд вважає, що на відповідача також повинен бути покладений обовязок відшкодування моральної шкоди виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає компенсації в розмірі 5 000 грн., і ця моральна шкода згідно зі ст. 23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його автомобіля внаслідок неправомірної поведінки відповідача, що суттєво порушило звичайний життєвий уклад позивача, його нормальні життєві звязки, та зумовило необхідність прийняття додаткових заходів для нормалізації його життя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved