Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON], в якому просив визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №85 по вулиці Кропивницького, буд. 24/26 у м. Одесі, а також просив судові витрати в розмірі 1704,80 гривень судового збору та витрати на правничу допомогу покласти на [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги таким. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстровані: [PERSON] (основний), [PERSON] (колишній квартиронаймач). На момент проживання в квартирі, відповідач, зі згоди позивача, був зареєстрований за цією адресою. Але після зміни місця проживання [PERSON] самостійно не оформив зняття з реєстраційного обліку. Тобто, за спірною адресою відповідач не проживає з кінця жовтня 2017 року. Оскільки позивач сплачує всі видатки по квартирі та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в його квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів. Відповідно до договору купівлі-продажу від 10 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №910, [PERSON] та [PERSON], продали, а [PERSON], купив квартиру [ADDRESS]. Право власності на вищезазначену квартиру за [PERSON] було зареєстровано, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5974170 від 10 липня 2013 року. На підставі довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28 березня 2018 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (основний), позивач по справі; [PERSON] (квартиронаймач), відповідач по справі. На момент проживання в квартирі, [PERSON], зі згоди [PERSON], був зареєстрований за цією адресою, відповідно до договору найму (оренди) квартири від 10 липня 2017 року. Але після зміни місця проживання [PERSON] самостійно не оформив зняття з реєстраційного обліку, відповідач [PERSON] не мешкає за адресою реєстрації з кінця жовтня 2017 року. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.\~391\~ЦК України,\~власник має\~право вимагати\~усунення перешкод\~у здійсненні\~ним права\~користування і\~розпоряджання своїм\~майном. Тому такими діями відповідачів порушені права та законні інтереси позивача у справі. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця житлова квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути визнаний особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим, та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №85 по вулиці Кропивницького, буд. 24/26 у м. Одесі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 704,80 гривень. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то вони не можуть бути стягнуті, оскільки позивачем до суду не надано договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved