Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа Покровська міська рада. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно до заповіту, посвідченого Першою красноармійською державною нотаріальною конторою 12 грудня 1995 року за реєстром 2568, спадкоємцем майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, призначено [PERSON] . На підставі вказаного заповіту, державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори Шиленко С.В. 30 березня 2004 року було видано Свідоцтво про право на спадщину на квартиру розташованої за адресою: [ADDRESS] , розміром 34,1 кв.м. Виконуючи вимоги вказані в ст. 1299 ЦК України, заявник звернувся до органу реєстрації нерухомого майна, який діяв на той час. 05.05.2004 року Красноармійським бюро технічної інвентаризації заявнику було видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 3501133 від 5.5.2004року де в графі «власники» вказано [PERSON] . Після цього заявник володів вказаною квартирою на протязі тривалого часу, так як знав що це його власність і він може нею володіти, користуватися та розпоряджатися згідно до своїх конституційних прав. Користуючись своїм правом розпорядитися своєю власністю на свій розсуд, заявник з метою укладення договору купівлі - продажу квартири, звернувся до нотаріуса, але у нього не прийняли документи на тій підставі, що як у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори Шиленко С.В. від 30 березня 2004 року так і у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Красноармійським Бюро технічної інвентаризації 05.05.2004 року неправильно вказано ім`я заявника, замість правильного запису імені « [PERSON] » було записано з свідоцтва про народження яке було заповнено на російській мові « [PERSON] ». При отриманні паспорта в органах міграційної служби прізвище, ім`я та по батькові вказано - [PERSON] . З вказаним питанням заявник звернувся до державного нотаріуса в усній формі, але йому було рекомендовано звернутися до суду з визнанням належності право установчих документів. Заявник просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за заповітом , виданого державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори Шиленко С.В. від 30 березня 2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-234 на ім`я [PERSON] ; Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Красноармійським бюро технічної інвентаризації 05.05.2004 року на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 11.02.2021 року заяву залишено без руху та надано час заявнику для усунення недоліків. Ухвалою суду від 04.03.2021 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Від заінтересованої особи - Покровської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника міської ради та винести рішення на розсуд суду. Заявник до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на своїх вимогах наполягає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Паспорт громадянина України [NUMBER] видано на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.03.2004 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , 1994 року народження (а.с.5). Належність даної квартири [PERSON] підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3501133 від 05.05.2004 року (а.с.6). Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вирішуючи питання про встановлення даного юридичного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, факт належності заявнику правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності за законом, виданого державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори Шиленко С.В. від 30 березня 2004 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-234 на ім`я [PERSON] ; Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Красноармійським бюро технічної інвентаризації 05.05.2004 року на ім`я [PERSON] , підтверджується співпадіннями особистих даних, зазначених у паспорті громадянина України, копії РНОКПП, які додані до матеріалів справи та в яких збігається прізвище, ім`я, по батькові, дата, місяць та рік народження заявника. Заявник звернулась із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа з метою належного оформлення своїх прав на майно та вільного розпорядження ним. Встановлення даного факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки невідповідність в написанні прізвища заявника в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права на належне розпорядження своїми правами, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності заявнику правовстановлюючих документів. На підставі ст.ст. 293, 315 ЦПК України,

Outcome: approved