Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 08 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № В04-0091/Т/107758 про відкриття та обслуговування кредитного ліміту (овердрафту) по картковому рахунку, згідно з умовами п. 1.1.1 якого позивач зобов'язався відкрити відповідачу картковий рахунок № [NUMBER], на умовах тарифного пакету «Кредитка VARUS плюс» та згідно п. 1.1.2 видати відповідачу платіжну картку типу Visa Classik з встановленим лімітом у сумі 2000,00 гривень. Згідно п. 3.3 Кредитного договору кінцева дата погашення заборгованості за кредитом 07 вересня 2012 року. Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі, відкривши Відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] та згідно п. 1.1.2 видав Відповідачу платіжну картку типу Visa Classik. Відповідач використав кредитні кошти з карткового рахунку за допомогою платіжної карти шляхом зняття готівкових коштів в банкоматах банку. В порушення умов Кредитного договору Відповідач не здійснив погашення Кредитного ліміту (Овердрафту) та не сплатив проценти за користування Кредитним лімітом в обумолений договором строки, тобто до 08 вересня 2012 року. Оскільки відповідач взяті на себе договірні зобов'язання належним чином не виконує, позивач звернувся до суду із позовною вимогою про розірвання кредитного договору № В04-0091/Т/107758 від 08 вересня 2011 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «АктаБанк» та [PERSON] та стягнення з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором № В04-0091/Т/107758 від 08 вересня 2011 року в розмірі 1669 (одна тисяча шістьсот шістьдесят дев'ять) гривень 72 копійок. Також представник позивача просив суд покласти на відповідача судові витрати. 29 квітня 2014 року сторони в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином. Докази належного повідомлення відповідача про дати судового розгляду містяться в матеріалах цивільної справи (а.с. 37, 39). В той же день до суду від представника позивача надійшло письмове клопотання, відповідно до якого останній просив суд задовольнити позов в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку та просив суд розглянути справу за його відсутністю (а. с. 40, 41). З огляду на таке, суд вирішує справу за відсутністю учасників цивільного процесу та враховуючи ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Судом, у судовому засіданні, у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 09 вересня 2011 року між позивачем - ПАТ «АктаБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № В04-0091/Т/107758, згідно з умовами п. 1.1.1 якого позивач зобов'язався відкрити відповідачу картковий рахунок № [NUMBER], на умовах тарифного пакету «Кредитка VARUS плюс» та згідно п. 1.1.2 видати відповідачу платіжну картку типу Visa Classik з встановленим лімітом у сумі 2000,00 гривень (а. с. 7-9). Факт виконання банком взятих на себе зобов'язань та фактичного надання обумовленої договором суми кредиту в розмірі 2000,00 гривень підтверджується заявою розпискою [PERSON] про отримання ПІН-конверту до платіжної картки, яка наявна в матеріалах справи (а. с. 12). В свою чергу, у відповідності до п. 3.4 Кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитним лімітом. Згідно п. 3.5 Кредитного договору проценти за користування кредитним лімітом відповідач зобов'язався сплачувати щомісячно у строк до 16-00 годин 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані. Відповідно до п. 3.6 Кредитного договору поверненя кредитного ліміту (Овердрафту) та відсотків за ним здійснюється шляхом зарахування на картковий рахунок Клієнта заробітньої плати, готівкових коштів, внесених в касу Банку або до програмно-технічнихкомплексів самообслуговування банку, а також безготівкового переказу коштів, здійсненого за визначеними договором реквізитами. Згідно п. 3.3 Кредитного договору кінцева дата погашення заборгованості за кредитом 07 вересня 2012 року. Викладені обставини підтверджуються копіями відповідних документів, які містяться в матеріалах цивільної справи. Відповідно до п. 4.4.19 Кредитного договору, у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового виконання ним всіх своїх зобов'язань та розірвати договір в судовому порядку (а. с. 8 зв.). Статтями 212, 611, 651 ЦК України, щодо зобов'язань, строк яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобов'язується повернути кредитору суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування кредитом, інші зобов'язання за кредитним договором або розірвати договір у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконує належним чином взяті на себе договірні зобов'язання за кредитним договором від 08 вересня 2011 року № В04-0091/Т/107758. На підтвердження невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором позивач надав до суду виписку розрахункового рахунка останнього (а. с. 13, 14). Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої станом на 25 листопада 2013 року склав 1669,72 гривень, де прострочена заборгованість за тілом кредиту - 902,20 гривень; по сплаті відсотків - 765,72 гривень (за період з 14 листопада 2011 року по 25 листопада 2013 року); пеня за прострочення строків погашення кредиту - 1,79 гривень (за період з 26 листопада 2012 року по 25 листопада 2013 року); по комісії за розрахунково-касове обслуговування - 0,01 гривень. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором від 25 листопада 2013 року, станом на 25 листопада 2013 року (а. с. 6). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі у відповідності до ст. 1054, 1055 ЦК України. Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати строкового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст. 549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України). Нормою ст. 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором від 08 вересня 2011 року № В04-0091/Т/107758, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем даного кредитного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) у сумі 229,40 гривень, сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням (а. с. 4). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved