Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернулася позивачка, [PERSON], із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те що, між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину. Подружні стосунки між сторонами були припинені через втрату взаєморозуміння. На примирення не згодна. Спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю не має. У зв'язку з викладеним, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву в якій просила розглянути справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази у справі суд встановив: З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 12 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 серпня 2006 року, про що зроблено відповідний актовий запис №449, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, що сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені з березня 2018 року, спільне господарство сторони не ведуть. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ст. 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, у поданих до суду письмових заявах не зазначали про надання подружжю строку для примирення. Спору про поділ спільного майна подружжя та місця проживання дитини між сторонами на час розгляду даної справи немає. Неповнолітня дитина залишається проживати з позивачкою. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved