Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

До суду звернувся представник позивача з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить призначити відповідачу щомісячну виплату аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 25% від заробітної плати. В обґрунтування позову вказує, що позивач [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі [PERSON] 27.02.2013 позивач звернулася до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом про сплату аліментів. Рішенням від 16.05.2013 позовні вимоги задоволено, відповідачу було присуджено щомісячне стягнення коштів в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на утримання дочки, проте відповідач аліменти не сплачує. Також вказує, що у звязку зі складною економічною ситуацією в країні, значною інфляцією та суттєвим подорожчанням товарів та послуг, витрати на утримання, навчання та розвиток дитини значно зросли і становлять набагато більше, суми присудженої судом і навіть теоретично не зможуть виправити і без того скрутне становище, позивач сама покриває всі витрати на дитину, піклуючись про її матеріальний, духовний та фізичний достаток, а тому вважає, що суму аліментів потрібно збільшити. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 29.09.2010, батьками якої є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.4/. Згідно виконавчого листа №280/419/13-ц від 16.05.2013, виданого Коростишівським районним судом Житомирської області, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 27.02.2013 та до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість боржника по аліментам станом на 01.12.2016 становить 27042,86 гривень /а.с.3/. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2, 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі за № 6-143цс13. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 статті 182 Сімейного кодексу України). Суд враховує положення статті 27 Конвенції «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно якої держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. У силу вимог статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно із частиною 1 статті 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом враховуються роз'яснення, що наведені у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15 травня 2006 року, згідно яких у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved