Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернулася [PERSON] з позовом до Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 1» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Управителем багатоквартирного будинку, в якому розташована квартира позивача є відповідач. Відповідач надає позивачу житлово-комунальні послуги, у тому числі виконує роботи з ремонту комунікацій будинку. Квартира позивача знаходиться на другому поверсі двоповерхового будинку. 01.11.2019 р. відбулось залиття квартири позивача, з приводу чого було складено акт та було підтверджено співробітниками відповідача, що квартира затоплена в наслідок пориву на магістралі опалення на горищі. Згідно оцінки, проведеної ТОВ Агентство нерухомості «Дісконт» вартість затрат для відновлення пошкоджень, спричинених внаслідок залиття водою приміщення квартири позивача складає 71503 грн.: ремонтно-будівельні роботи - 38888 грн., електромонтажні роботи - 10434 грн., ремонт меблів - 17496 грн., ремонт блоку комп`ютера - 4685 грн. Вартість оцінки склала 2500 грн., які позивач включає до суми, завданої відповідачем шкоди. Також, позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 грн. В мотивування зазначає, що завдана йому моральна шкода складається із моральних страждань, пов`язаних з пошкодженням його власності та погіршення стану здоров`я. Разом з позивачем проживає троє неповнолітніх дітей, молодшому на час залиття було 4 місяці, позивачка була вимушена переїхати до родичів, тому що неможливо було проживати в квартирі. Позивач постійно перебуває у стресовому стані. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якими зазначив, що КП «ЛЖЕК № 1» є управителем будинку, в якому знаходиться квартира позивача відповідно до Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком в місті Лисичанську за № 1/144 від 03.08.2018 р. (далі - Договір), укладеного між відповідачем та від імені співвласників багатоквартирного будинку - начальником управління з питань виконання політики Лисичанської міської ради в галузі ЖКГ, оскільки співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] протягом року з дня набрання чинності ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VII від 14.05.2015 р. не прийняли рішення про форму управління своїм будинком. Тобто відповідач надає позивачу житлові-комунальні послуги відповідно до умов Договору та відповідно до Правил з надання послуг управління багатоквартирним будинком, затверджених Постановою КМУ № 712 від 05.09.2018 р. Згідно акту від 07.03.2012 р. внутрішньо будинкових мереж опалення та гарячого водопостачання передано від ДП «Лисичанська ТЕЦ» до КП «ЛЖЕК №1». Відповідно до Акту прийняття в управління будинку № 9 процент зносу системи централізованого опалення складає 30 відсотків. Відповідач стверджує, що в його обов`язки входить поточний ремонт внутрішньо будинкових та відповідно до встановлених тарифів та затвердженої періодичності надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснює тільки поточний ремонт спільного майна співвласників і ремонт запланований на 2019 рік було перевиконано на 96,2 відсотки порівняно з запланованим, капітальний ж ремонт внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку проводиться управителем багатоквартирного будинку за рішенням співвласників багатоквартирного будинку та в межах виділених ними коштів. Крім того, відповідач не заперечує, що 01.11.2019 р. о 19:30 на аварійно-диспетчерську службу надійшло телефонне повідомлення про порив магістралі на горищі будинку № 9 , в проміжок часу з 19:30 до 20:30 аварійної служб ою відповідача система теплопостачання будинку № 9 було перекрито, воду злито з системи. 04.11.2019 р. ремонтною службою відповідача було замінено аварійну ділянку магістралі теплопостачання будинку № 9 . Також, відповідач зазначає, що система теплопостачання будинку № 9 у період з 15.10.2019 по 04.11.2019 р. знаходилась під опресуванням (заповнена водою без подання), а запуск системи центрального теплопостачання відбувся 05.11.2019 р. Відповідач вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених збитків, а саме експертного висновку, а наданий позивачем звіт про оцінку вартості збитків неможливо віднести до висновку експерта. В судове засідання сторони з`явились. Представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити зі підстав, викладених в позові. Представник відповідача просив суд частково задовольнити позовні вимоги, а саме в сумі 5000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив. Згідно договору дарування від 21.05.2004 р. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.14). З акту затвердженого начальником ЛКП ЖЕК № 1 від 04.11.2019 р. (а.с.18), що в результаті огляду квартири, який проводився за зверненням [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що причиною залиття вищезазначеної квартири є порив на магістралі опалення на горищі. На момент огляду встановлено: в кухні - на стелі, площею 3,5 кв. м шпалери мокрі, на підлозі лінолеум мокрий, залитий водою, кухонні меблі мокрі; в коридорі - на стелі, площею 7,2 кв. м шпалери мокрі та частково відшаровані від штукатурки, меблі залити водою; в спальні - стеля, площею 18 кв. м залита водою, на стіні шпалери мокрі с частковим відшаруванням штукатурки, на підлозі лінолеум, ДВП- мокрі, меблі та системний блок - мокрі. Через намокання електропостачання в квартирі відсутнє. Зі звіту ТОВ Агентство по нерухомості «Дисконт» про оцінку шкоди внаслідок затоплення квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] від 30.11.2019 р., виконаному на замовлення [PERSON] оцінщиком [PERSON] вартість затрат для відновлення пошкоджень, спричинених внаслідок залиття водою приміщення квартири позивача складає 71503 грн.: ремонтно-будівельні роботи - 38888 грн., електромонтажні роботи - 10434 грн., ремонт меблів - 17496 грн., ремонт блоку комп`ютера - 4685 грн З рахунку ТОВ АН «Дисконт» та квитанцій (а.с. 5) встановлено, що позивачкою сплачено послуги з оцінки завданої шкоди у розмірі 2500 грн. 03.08.2018 р. між співвласниками багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в особі начальника управління з питань виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства Саханя В.Г., який діє на підставі рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 30.07.2018 р. № 325 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків» з однієї сторони, та Комунальним підприємством «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 1» (далі - КП ЛЖЕК № 1» укладено договір згідно якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю зазначену послугу (а.с.а.с. 39-40). Згідно акту прийняття в управління багатоквартирного житлового будинку (додаток до договору № 1/144 від 03.08.2018 р. (а.с.41) технічний стан будинку задовільний, відсоток зношеності системи опалення складає 30 відсотків. З переліку складових послуг та періодичності їх надання (додаток до договору 1/144 № 2) (а.с.42) управитель надає послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання - за потребою; поточного ремонту внутрішньо будинкових систем гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання - 6 відсотків. З акту КП «ЛЖЕК № 1» осіннього технічного огляду будівлі за адресою: [ADDRESS] від 10.10.2019 р. (а.с.45) внутрішньо будинкові комунікації в задовільному стані. Також, з наданих відповідачем планів поточного ремонту житлового фонду та звітів про його виконання (а.с.а.с.47-66) відповідачем періодично виконувався поточний ремонт будинку [ADDRESS] , а саме 10.04.2019 р. (а.с.52), 20.10.2016 р. (а.с.57), 28.05.2018 р. (а.с.61), 04.11.2019 р. (а.с.64). З журналу аварійних заявок (а.с.67) встановлено, що 01.11.2019 р. прийнято повідомлення з номеру [NUMBER] , що в квартирі [ADDRESS] , відбувся порив на горищі системи опалення. Згідно п. 6 Договору № 1/144 від 03.08.2018 р. (а.с.а.с.39-40), управитель будинку зобов`язаний надавати Послугу своєчасно та належної якості з дотриманням вимог, правил утримання будинків та прибудинкових територій…; забезпечувати належне утримання спільного майна Будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог договору про надання послу з управління будинком…; інформувати співвласників будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна. Відповідно до п. 20 даного Договору, управитель несе відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну співвласників в розмірі та порядку, що визначаються законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції чинній на час виникнення оспорюваних правовідносин (далі - Закон) послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Частиною 4 статті 8 Закону встановлено, що Управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний у тому числі: 1) забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; 2) від імені співвласників багатоквартирного будинку вживати заходів для забезпечення захисту спільного майна багатоквартирного будинку від протиправних посягань та стягнення з осіб, винних у знищенні, пошкодженні або викраденні спільного майна, відшкодування завданих збитків; 4) інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону, споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна). Відповідно до пункту 9 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених Постановою КМУ від 05.09.2018 р. № 712 (далі - Правила), послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до п. 11 Правил, у разі коли це визначено договором управління, управитель здійснює обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем електропостачання та газопостачання за рахунок коштів співвласників. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76, 80 ЦПК України. Отже, виходячи із наведеного, саме відповідач як управитель багатоквартирного будинку та відповідно до умов договору, повинен нести відповідальність за спричинення шкоди власникові квартири у будинку. Верховний Суд в постанові від 21.02.2018 р. у справі №381/1957/15 висловив правову позицію, що аналогічні спірним правовідносини є деліктними. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Із врахуванням визначених цивільним процесуальним законодавством принципів змагальності й диспозитивності саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу. Відповідачем не доведено, що шкода, заподіяна позивачам внаслідок залиття квартири, заподіяна не з його вини. Технічний стан будинку не підтримувався у належному стані, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів повноцінного виконання зобов`язань відповідачем по утриманню будинку. Документально підтверджено, що залиття квартири позивача сталося через зношеність та неналежний технічний стан внутрішньо будинкової системи опалення, що призвело до пошкодження внутрішнього оздоблення квартири, у зв`язку з цим позивачам спричинена майнова шкода, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Таким чином позивачем доведена, а відповідачем не спростована завдана шкода, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та бездіяльність, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, тому суд приходить до висновку, що відповідальність за завдану позивачу майнову шкоду внаслідок залиття його квартири з причини неналежного утримання даху будинку несе КП «ЛЖЕК № 1». Досліджені судом докази та встановлені фактичні обставини справи належним чином підтверджують факт спричинення шкоди позивачу, внаслідок бездіяльності КП «ЛЖЕК № 1» щодо несвоєчасного проведення ремонтних робіт, а й в повній мірі дають підстави вважати, що між шкодою та діями КП «ЛЖЕК № 1» є безпосередній причинний зв`язок. Отже, в даному випадку наявні всі необхідні елементи складу цивільного правопорушення, що свідчить про можливість настання цивільно-правової відповідальність відповідача у справі, а тому матеріальна шкода, заподіяна майну позивачів, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Оскільки відповідачем не надано доказів на спростування суми збитків, завданих позивачу, суд задовольняє позов в частині відшкодування матеріальних збитків, завданих залиттям квартири в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає вартість оціночних робіт в сумі 2500 грн., оскільки ці витрати підтвердженні належними доказами - квитанцією (а.с.5). В частині стягнення моральної шкоди позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної моральної шкоди, регулюються ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зі змісту яких випливає, що моральна шкода компенсується лише винною особою. Згідно роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, з урахуванням вимог позивача в частині стягнення на його користь моральної шкоди, яка завдана внаслідок залиття належної йому на праві власності квартири, та пов`язана з розладом нормального життя позивача, нервовою напругою та переживаннями, пов`язаними з необхідністю проведення відновлюваного ремонту квартири, витратою часу на проведення обстеження квартири для визначення розміру матеріального збитку, зверненням до суду за захистом порушених прав, неможливістю врегулювання питання мирним шляхом, повторності завдання шкоди за аналогічних обставин - суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральна шкода у розмірі 3 000 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 1681,60 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу позивачем надано договір на правову допомогу від 28 січня 2020 року, який у Додатку № 1 містить розрахунок з описом наданих послуг, та квитанцію про сплату [PERSON] 4000 грн. за надання правової допомоги згідно договору 28 січня 2020 року. Тому, позовна вимога, щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, то ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору за подання позову понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1377,49 (77003/94003*1681,60). На підставі викладеного, ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.ст.1, 13, 15, 21, 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.2, 2.4, 2.4.1, 4.4.1, 4.4.2, 4.4.8 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, п.12 Правил користування приміщення житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року №572 в редакції ПКМУ від 24.01.2006 року №45,

Outcome: partial