Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просили усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , яка є власністю позивачів та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою, а також зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] , виданого 29.06.99 року Центром приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради. Вказали, що одним із співвласників на час видачі свідоцтва про право власності був [PERSON] , який помер [INFO] та після смерті якого позивачами отримано спадщину на ј частину, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07.02.2019 року приватним нотаріусом ХМНО за реєстраційним № 492. Зазначили, що у вказаній квартирі 27.10.2005 року зареєстрований [PERSON] , який не відносився до їх сім`ї, та отримав право реєстрації, як за місцем проживання, тимчасового користувача (наймача) на підставі усної угоди про оренду житла та втратив строк своєї дії, відповідно до положень ч. 1 ст. 821 ЦК України - 26.10.2010 року, іншого договору найму (оренди) не укладалось. Позивачі вказали, що між ними та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини, які стосуються оренди їх квартири. З часу укладення цього усного договору, відповідач [PERSON] періодично мешкав у їх квартирі, у минулі роки довгий час не проживав, а проживати почав з початку дій обмежень, пов`язаних з карантином. За час реєстрації та тимчасового проживання, [PERSON] обов`язки квартиронаймача, які випливають з правову сутності договору найму житлового приміщення останнім не виконувались та не виконувався обов`язок із сплати комунальних послуг. Таким чином, позивачі вважали, що відповідач [PERSON] як фактичний наймач (орендар) житла, понад встановлені законодавством України максимальні (граничні) строки договору найму житла, користується їх власністю, чим порушує їх Конституційне право. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивачі не з`явились, про місце, дату і час слухання справи повідомлені своєчасно і належним чином. Позивачем [PERSON] , яка є представником позивачів [PERSON] , [PERSON] та її представника - адвоката Чепенка О.І. надійшла заяву, в якій вони просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Представник третьої особи Департамент реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, подав суду пояснення, в яких просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.06.1999 року, реєстраційний № [NUMBER] , виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Виконавчого комітету Головного управління економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ХМНО Жиляєвою Н.В. зареєстрованим в реєстрі за № 492 від 07.02.2019 року (а.с.5,6). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) вбачається, що в квартирі за вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). При цьому, відповідач [PERSON] за зареєстрованою адресою фактично не проживає, перешкод у проживанні відповідача за вказаною адресою не чинилось з боку позивачів. За час відсутності відповідач не цікавився житлом, не сплачував комунальні послуги, не приймав участі в ремонті. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть. Таким чином, приймаючи до уваги викладене, а також наявність у позивача непорушного права власності, наданого Конституцією України, порушення цього права з боку відповідача [PERSON] шляхом не здійснення дій по зняттю з реєстраційного обліку в спірній квартирі, суд прийшов до висновку про задоволення даного позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, суд не вирішує питання про зняття з реєстрації місця проживання у квартирі [ADDRESS] відповідача [PERSON] виходячи з положень ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно якого органом, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи з 04.04.2016 року є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської селищної або міської ради. Враховуючи, що Харківською міською радою створено Департамент реєстрації, який є самостійним виконавчим органом міської ради, основними завданнями якого, відповідно до Положення про Департамент реєстрації Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 року № 7/15 - є, зокрема, реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб; формування та ведення Реєстру територіальної громади міста Харкова, тому до повноважень суду не належить вирішення питання про зняття з реєстрації особи. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved