Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

До Першотравневого районного суду м. Чернівці за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 14.01.2013 року відповідач отримав у позику від [PERSON] грошові кошти у сумі 3\~000\~000 грн. які він зобов`язувався повернути [PERSON] .. 17.10.2019 року [PERSON] відступила борг за борговою запискою [PERSON] .. Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконує з посиланням на норми матеріального та процесуального права, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 3\~000\~000 грн.. Відповідачем відзиву на позов не надано. За клопотанням відповідача було призначено по справі почеркознавчу експертизу оскільки факт одержання позики та підпису боргової розписки відповідачем не визнається та заперечується. В судове засідання будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи позивач не з`явився. Представником відповідача адвокатом Ілащуком І.М. надано суду заяву про розгляд справи без їх участі. Просив відмовити у задоволенні позову. У відповідності до п.3 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи те, що позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності\~до ч.1,\~ч.2\~ст.89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що як на підставу своїх вимог позивач посилається на боргову розписку від 14.01.2013 року згідно якої [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 3\~000\~000 грн. та зобов`язався його погасити до 14.01.2018 року (а.с.2). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, обов`язковим реквізитом боргового документа є власноручний підпис боржника. Відповідно до Висновку експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/126-21/725-ПЧ від 10.03.2021 року, який надано на підставі призначеної судом почеркознавчої експертизи відповідно до ухвали від 25.02.2020 року, підпис від імені [PERSON] у борговій розписці від 14.01.2013 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Згідно ст. 110 ЦПК України Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89\~цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Враховуючи викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що відповідач не підписував боргової розписки від 14.01.2013 року про одержання 3\~000\~000 грн. у борг від [PERSON] , суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані із розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, сума сплачених витрат за проведення експертизи в розмірі 900 грн. 48 коп. підлягають стягненню з позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved