Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON],та [PERSON], про стягнення боргу, згідно якого просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], борг в загальні сумі 72959.38 грн., який складається з суми боргу -65000 грн., індексу інфляції в сумі 6175 грн.. та 3% річних в сумі 1784.38 грн. А також стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 грн., незаконно отримані нею в якості погашення боргу від [PERSON], та [PERSON] посилаючись на наступне: з 12.11.1977 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] З жовтня 2000 року вони проживали однією сім»єю з [PERSON],. та їхніми дітьми в будинку [ADDRESS]. Спільне життя у них з [PERSON],. не склалось, а таму з 2011 року вони припинили шлюбні стосунки і з цього часу проживають окремо. 07.12.2012 року на прохання [PERSON],. він передав її рідній сестрі [PERSON], та чоловіку сестри [PERSON], за договором позики грошові кошти в сумі 120000 грн., з умовою повернути борг до 01.04.2014 року та зобов»язанням сплати 10% за користування грошовими коштами, а всього 132000 грн. Договір позики укладено в письмовій формі розпискою, яку власноручно підписали [PERSON] та [PERSON] В розписці зазначені також прізвище та ініціали [PERSON], але вона не підписувала розписку та взагалі при отриманні [PERSON] від нього грошей присутньою не була. При цьому в розписці зазначено, що боржники отримали в борг грошові кошти у [PERSON],, та [PERSON] До вказаного в розписці строку [PERSON], та [PERSON],, борг йому не повернули. Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 24.01.2014 року шлюб зареєстрований 12.11.1977 року між ним та [PERSON], розірвано. Після розірвання шлюбу він випадково знайшов вдома зазначену розписку по договору позики від 07.10.2012 року. Оглянувши розписку на зворотній стороні аркуша він виявив записи про повернення боргу [PERSON] Згідно розписки було повернуто: 12.05.2013 року -26000 грн.,31.05.2013 року -1000 грн., 12.06.2013 року -13000 грн.. 21.08.2013 року -10000 грн., 02.09.2013 року -5000 грн., 14.10.2013 року -12000 грн., а всього 67 000 грн. Повернення грошей підтверджується підписами [PERSON] Він цих грошей не отримував і про повернення боргу частинами дізнався лише тільки ознайомившись із записами на зворотній стороні розписки. В цей час з [PERSON], він однією сім»єю вже не проживє, а тому отримані гроші вона витратила на власні потреби. Так як згідно розписки [PERSON] та [PERSON] повинні були в строк до 01.04.2014 року повернути позичальникам йому та [PERSON], гроші в сумі 132000 грн., то він вважає. що кожному з них вони повинні були повернути 66000 грн. Таким чином перед [PERSON],, позичальники виконали свій обов»язок в повному обсязі. Крім того [PERSON], без його згоди отримала в якості погашення боргу на 1000 грн., більше ніж повинна отримати згідно розписки. Тому вважає, що дану суму [PERSON], повинна повернути йому, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також позивач пояснив, що грошові кошти в борг відповідачам [PERSON] він надавав свої особисті. Він жодного разу не був присутнім при поверненні частини боргу відповідачами [PERSON] і чи віддавали вони дані кошти [PERSON], йому взагалі невідомо. На час позики відповідачами [PERSON] грошових коштів він з [PERSON],. однією сім»єю вже не проживав. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував при цьому пояснив, що 07.10.2012 року він з дружиною позичив у сім»ї [PERSON] грошові кошти в сумі 120000 грн., на купівлю квартири донці. Гроші вони позичали у домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS]. Гроші їм давала [PERSON], так як вона завідувала грошима в сім»ї та вона ж писала і розписку. Позику вони зобов»язувались віддати до 01.04.2014 року. Вони четверо підписали розписку, взяли гроші та пішли додому. Їхньої доньки [PERSON] при цьому не було і вона розписку не підписувала. Її вписали в розписку в зв»язку з тим, що гроші позичали на купівлю квартири саме їй. Також у них було домовленість, що борг вони будуть повертати частинами. Починаючи з травня 2013 року вони почали повертати борг [PERSON]. Він разом з дружиною приходили до домоволодіння [PERSON] та віддавали гроші, про що робили відмітки в розписці. Ці відмітки робили їх дружини, так як грошами розпоряджаються вони. [PERSON], був присутнім в будинку, але поверненням грошей не цікавився і як правило грав на комп»ютері. Потім відносини між [PERSON], та [PERSON],. погіршились і в жовтні 2013 року він з дружиною вирішили повернути сім»ї [PERSON] борг повністю. Вони в жовтні місяці принесли 65000 грн., та віддали [PERSON] [PERSON]. при цьому присутнім не був. Так як це була остання сума то в розписці вони відмітки не зробили, так як боргу вже не існувало. Відповідач [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечувала, при цьому пояснила, що на час позики грошей [PERSON]. та [PERSON],. проживали разом однією сім»єю. У них на той час виникла потреба у купівлі квартири донці. Тому вона з чоловіком вирішили позичити кошти у сім»ї [PERSON], так як вони вже не раз позичали у них гроші при потребі. Спочатку вона поговорила з цього приводу з [PERSON], а та зі своїм чоловіком, і лише отримавши його згоду, [PERSON],. повідомила їм, що гроші їм позичать. 07.10.2012 року вона з чоловіком прийшли до домоволодіння [PERSON], [PERSON]. приніс їм гроші в сумі приблизно 80000 грн., але вони сказали, що цих коштів їм мало. Тоді [PERSON]. вийшов та приніс ще гроші, в загальній сумі стало 120000 грн. При цьому гроші мали затхлий запах та покрились пліснявою і вона ще зробила зауваження [PERSON], що гроші так не зберігають. [PERSON], написала розписку. Вони зобов»язувались повернути гроші за рік, але [PERSON], поставила їм строк до 01.04.2014 року, якщо у них будуть які труднощі з поверненням грошей. З травня 2013 року вони почали повертати гроші сім»ї [PERSON] частинами про що робили відмітки у розписці. Ці відмітки вони робили для того, щоб не заплутатись та знати яку суму ще потрібно повернути. [PERSON], був вдома коли вони повертали гроші, та добре знав про повернення позики. Потім в кінці 2013 року відносини між [PERSON]. та [PERSON],. погіршились і вона з чоловіком вирішили повернути всю суму позики. В жовтні місяці 2015 року вони прийшли та віддали [PERSON], залишок боргу повність в сумі 65000 грн. І так як борг був повернений вони відмітки про це не робили так як плутатись вже було ні в чому. [PERSON]. при цьому присутній не був, але він добре знав про повернення боргу. Коли між [PERSON]. та [PERSON], був розірваний шлюб [PERSON], почав вимагати повернути йому борг. При цьому говорив, що вона та її чоловік сплатять весь борг ще раз йому. А якщо платити вони відмовляються, то він найме братків, які виб»ють з них цей борг. Але коли [PERSON], з цього приводу звернулась до міліції, тоді він подав заяву про притягнення їх до кримінальної відповідальності за шахрайство. В зв»язку з чим і виникла необхідність написати розписку про повернення залишку боргу [PERSON], так як борг ними був сплачений в дійсності. Відповідач [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечувала, при цьому пояснила, що в 2012 році до неї звернулась її сестра [PERSON],. з чоловіком з проханням позичити гроші на купівлю квартири їхній донці в сумі 120000 грн. Але, так як на той час їй з чоловіком також потрібні були гроші, то вона сказала, що вони можуть позичити лише 80000 грн., але [PERSON],. сказала, що їм цих коштів мало і якщо вони позичать їм 120000, то вона віддасть гроші з відсотком, а саме 10%. [PERSON], це влаштувало, він вийшов з будинку та приніс суму, якої не вистачало. Гроші дійсно були затхлими та з пліснявою. Вона була дуже здивована, що її чоловік приховує від неї гроші. Вона написала боргову розписку та [PERSON] пішли додому, а них з [PERSON], виникла сварка з приводу приховання грошей. В квітні 2013 року вони почали переобладнувати магазин і [PERSON], сказав, щоб вона говорила сестрі, про повернення грошей. В травні 2013 року [PERSON] повернули їм частину боргу та потім періодично почали повертати борг частинами. Про що в розписці вони робили відмітки. Дані кошти пішли на переобладнання магазину, купівлю скутера для сина, на лікування [PERSON]. тобто на потреби сім»ї. Потім їх з чоловіком відносини погіршились, чоловік безпідставно чіплявся до неї, намагався бити, у неї погіршився стан здоров»я і вона прийняла рішення про розлучення та проживання окремо від відповідача. Про це знала її сестра і сестра з чоловіком вирішили повернути їм залишок боргу, принісши його в жовтні 2013 року. Так борг був повернутий повність то відмітки вони в розписці про вже не робили, так як не було потреби. [PERSON], при поверненні грошей не був присутнім, але знав про повернення боргу так як вона поклала гроші в портфель, в якому в них зберігались документи, і потім [PERSON]. забрав з цього портфеля всі документи. В тому числі і ті, що належать їй особисто та гроші і витратив їх на власні потреби. Після чого він почав погрожувати їй та її сестрі. Говорив, що він змусить сестру повертати борг в подвійному розмірі, найме братків, щоб вони вибили з них борг. В зв»язку з чим вона звернулась з заявою до міліції. Після того [PERSON], змінив свою тактику і подав заяву про притягнення до кримінальної відповідальності її сестру з чоловіком за неповернення боргу. При цьому подав копію лише першої сторінки розписки, ввівши в оману правоохоронні органи. Тоді і виникла потреба у написанні нею [PERSON],. розписки про повернення боргу в повному розмірі. Стверджує, що залишок боргу в сумі 65000 їй повернено і гроші вона залишила дома в портфелі та ними розпорядився [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому пояснив, що гроші в борг були взяті в сім»ї [PERSON] та повернені [PERSON] під час перебування їх у шлюбі. Тому підстави для стягнення грошових сум на повернення боргу з відповідачів відсутні. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступними підставами:. Судом встановлено, що [PERSON], та [PERSON],, перевали в зареєстрованому шлюбі з 12.11.1977 року по 24.01.2014 року, що підтверджується копією заочного рішення Верхньодніпровського районного суду від 24.01.2014 року та копією позовної заяви про розірвання шлюбу [PERSON],. до [PERSON] Згідно дослідженої в судовому засіданні розписки встановлено, що 07.10.2012 року відповідачі [PERSON],. та [PERSON], позичили у [PERSON],, та [PERSON]. гроші в сумі 120000 грн., під 10 % та зобов»язались повернути 132000 грн., до 01.04.2014 року, поставивши свої підписи в розписці. В розписці в якості позичальника, зазначена також [PERSON], але як встановлено в судовому засіданні вона при позиці грошей присутньою не була та розписки не підписувала. І сторони пояснили, що вписали [PERSON] в розписку лише тому що гроші позичались на купівлю квартири для неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові0 грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язуєьться повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Таким чином судом встановлено. що між сторонами був укладений договір позики. Сторонами якого є [PERSON], та [PERSON], ( боржники) та [PERSON], та [PERSON],. (кредитори). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мініму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики сторони написали розписку, якою визначили суму позики, плату ( відсоток) за користування грошими та строк повернення боргу. Тобто визначили істотні умови укладеного договору. На зворотній стороні розписки сторони вносили записи щодо сум, наданих боржниками [PERSON]. та [PERSON],. на повернення боргу. А саме зазначили загальну суму боргу. та вказували дату повернення частини боргу , суму , передану на повернення боргу, залишок боргу та підписи. Згідно розписки відповідачами [PERSON] та [PERSON], було повернуто: 12.05.2013 року -26000 грн., 31.05.2013 року -1000 грн., 12.06.2013 року -13000 грн.. 21.08.2013 року -10000 грн., 02.09.2013 року -5000 грн., 14.10.2013 року -12000 грн. Також в розписці напроти повернених сум проставлені підписи [PERSON],. та [PERSON] належність підписів саме [PERSON],. та [PERSON], відповідачі підтвердили в судовому засіданні, показавши де чий підпис. Згідно записів в розписці від 07.10.2012 року встановлено, що на погашення боргу відповідачі [PERSON] та [PERSON], сплатили 67000 грн. Залишок станом 15.10.2013 року склав 65000 грн. Таким чином на час розгляду справи згідно розписки від 07.10.2012 року залишок боргу відповідачів [PERSON]. та [PERSON],. перед [PERSON],. та [PERSON]. становить 65000 грн. При цьому суд критично ставиться до пояснень відповідачів про те, що вони повернувши остаток суми та вже не вносили записів про погашення боргу в повному об»ємі, так як до цього часу всі записи з приводу погашення боргу сторонами чітко проводились, та навіть вказувалось на що потрачені дані суми. Проте, в судове засідання відповідач [PERSON], надала розписку від 08.05.2014 року про те, що вона отримала від [PERSON], 16.10.2013 року залишок боргу в сумі 65000 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила, що дану суму їй дійсно було повернено [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Таким чином при наявності розписки від 08.05.2014 року та визнання відповідачем [PERSON], факту повернення залишку боргу, суд вважає встановленим факт повернення залишку боргу, але даний залишок боргу в сумі 65000 грн. повернений лише відповідачу [PERSON], в той час як гроші в борг згідно розписки від 07.10.2012 року [PERSON] та [PERSON],. позичали у [PERSON], та [PERSON] Так як в розписці не вказано в якій частині грошові кошти позичені [PERSON] та [PERSON], то суд виходить з того, що це були їх спільні гроші як подружжя і кожен із них має право на отримання грошових коштів в рівній частці. Посилання позивача [PERSON]. про те, що це були його особисті гроші ніякими доказами не підтверджені, тому суд вважає їх безпідставними. Як безпідставними суд вважає і посилання позивача про те, що з 2011 року вони припинили шлюбні відносини з [PERSON] Так як згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2014 року про розірвання шлюбу між [PERSON], та [PERSON], встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та спільне проживання 29.10.2013 року. При цьому цей термін встановлений судом виходячи саме з письмових заперечень [PERSON], який посилався на те, що сімені відносини між ним та [PERSON],. припинені лише в жовтні 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа. щодо якої встановлені дані обставини. Таким чином аналізуючи надані відповідачами докази, а саме розписку про повернення боргу та визнання цього факту відповідачем [PERSON], суд приходить до висновку, що залишок боргу був повернений відповідачами [PERSON], але лише відповідачу [PERSON] При цьому суд критично ставиться до вказаної в розписці дати повернення цього боргу, 16.10.2013 року. Так як виходячи із записів в розписці від 07.102.13 року відповідачі [PERSON] повертали борг невеликими сумами по зрівнянню із сумою боргу і як правило через один - два місяці після здійснення попереднього платежу. 14.10.2013 року відповідачі повернули сім»ї [PERSON] 12000 грн. І згідно розписки від 08.05.2014 року всього через два дні від попереднього платежу повертають майже половину боргу, при цьому не надавши ніяких доказів, що така сума у них була на той час. Тому визначення саме цієї дати в розписці від 08.05.2014 року відповідачі [PERSON],. та [PERSON], на думку суду, вказали лише для того, щоб зробити видимість про повернення боргу, коли [PERSON],. та [PERSON] ще перебували у шлюбі з метою уникнення відповідальності, особливо враховуючи той факт, що [PERSON],. та [PERSON], є сестрами. Позивач [PERSON], заперечує факт отримання цих грошей. При цьому відповідачі підтвердили і те, що при поверненні залишку боргу позивач [PERSON], присутнім не був. Доказів того, що відповідач [PERSON],. поклала цю грошову суму в портфель, де вона з позивачем зберігали документи, та заволодіння даними грошима позивачем відповідачкою [PERSON], не надано. Таким чином, отримавши дані кошти від сім»ї [PERSON], що відповідач [PERSON],. чітко підтверджує, вона заволоділа частиною цих грошових коштів, які належали [PERSON], а саме належною йому сумою 32000 грн. Відповідно вимоги про повернення частини боргу, яка належить позивачу [PERSON], повинні бути поставлені до відповідача [PERSON], а не до відповідачів [PERSON] про судом зверталась увага як позивача так і його представника, але клопотання про заміну неналежного відповідача за цими позовними вимогами відповідно до ст. 33 ЦПК України, ні позивач, ні його представник не заявили, продовжуючи настоювати на стягненні боргу з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає за потрібне відмовити у задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] та [PERSON],. на користь позивача [PERSON], залишку боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, як такі, що заявлені до неналежних відповідачів. Також суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], 1000 грн., як отриманих в якості погашення боргу [PERSON] та [PERSON] так як виходячи з наведеного вище аналізу наданих сторонами доказів борг в сумі 67000 грн. був повернений відповідачами [PERSON] [PERSON], та [PERSON], під час перебування їх у шлюбі. Тобто дані кошти надійшли до [PERSON], та [PERSON],. у спільну сумісну власність подружжя. Доказів того, що данини коштами розпорядився хтось один з них, привласнив їх собі, чи втратив на свої особисті потреби суду не надано. Навпаки в розписці є запис, що частина цих коштів витрачена на купівлю скутера, тобто на потреби сім»ї. Відповідно підстав для стягнення даної суми з відповідача [PERSON]. на користь позивача [PERSON]. суд не вбачає. Проте, так як сім»я [PERSON] розпалась, то сторонами можуть бути поставлені вимоги про розподіл майна на купівлю якого були витрачені дані кошти. Так як в задоволенні позовних вимог суд відмовляє в повному об»ємі, то, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесенні позивачем судові витрати в сумі 3000 грн.. за надання правової допомоги та 739 грн. 59 коп., за сплачений судовий збір відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають та покладаються на позивача [PERSON] .

Outcome: dismissed