Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами з [PERSON], який помер [INFO] року, зацікавлена особа - [PERSON]. Вказана заява обґрунтована тим, що заявник є сином померлого та спадкоємцем першої черги. Іншим спадкоємцем є сестра заявника - [PERSON]. Посилався на те, що після смерті батька відкрилась спадщина, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Заявник звернувся до нотаріуса Першої одеської нотаріальної контори для оформлення спадщини. Однак, йому було роз'яснено, що для отримання спадкового майна необхідно підтвердити факт родинних відносин, оскільки в правовстановлюючих документах, які в нього є, не можна довести родинний зв'язок в нотаріальній конторі при отриманні свідоцтва про прийняття спадщини. Вказував, що від народження [PERSON] отримав прізвище матері - [PERSON]. Згідно Свідоцтва про народження, батько заявника зазначений як [PERSON]. У 1998 році батьки заявника розлучилися. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу, прізвище батька зазначено як [PERSON] Згідно Свідоцтва про народження померлого, його прізвище зазначено як [PERSON] Однак, згідно паспорту померлого, його прізвище зазначено як [PERSON] Згідно Пенсійного посвідчення, прізвище померлого зазначено як [PERSON]. Також, з метою виправлення помилки у Свідоцтві про народження заявника, він звертався до Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про внесення змін до актового запису про народження, однак йому було відмовлено, згідно Висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану. За вказаних обставин звернувся до суду з відповідною заявою. Ухвалою суду від 27.11.2017 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 15.03.2018 року було витребувано з Першої Одеської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №190/2017, заведену відносно майна померлого [INFO] року [PERSON]. У судовому засіданні заявник [PERSON] подану заяву та обставини, якими вона обґрунтована, підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник заявника - [PERSON] подану заяву та обставини, якими вона обґрунтована, підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, пояснив, що [PERSON] є батьком заявника, що підтверджується матеріалами справи та доказами наданими у ході судового розгляду, зокрема спадковою справою №190/2017, заведену відносно майна померлого [INFO] року [PERSON]. Встановлення відповідного факту необхідно для оформлення прав на спадщину. У судове засідання не з'явилася зацікавлена особа - [PERSON], причини неявки не повідомила, хоча була повідомлена належним чином у встановленому порядку про час, дату та місце судового засідання, чим позбавила суд можливості вислухати її думку по суті. Заяв про розгляд справи за її відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою зацікавленої особи та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу за її відсутністю, згідно ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали даної справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та зроблено актовий запис №4927. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно померлого, зокрема, на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира належала померлому - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 2006 року № 8-І9348, вданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради. З витребуваної судом копії спадкової справи №190/2017 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що заявник 08 червня 2017 року звернувся до державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини після померлого 27.10.2017 року звернулась також [PERSON]. Проте, державним нотаріусом повідомлено про необхідність надання доказів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] та роз'яснено право заявника на звернення до суду для встановлення факту родинних відносин з померлим. Таким чином, заявник позбавлений можливості оформити свідоцтво на спадщину у нотаріуса, тобто він має право на звернення до суду. З наданих суду матеріалів судом встановлено, що прізвище заявника у свідоцтві про народження серії [NUMBER] записане «[PERSON]», батьками заявника вказано: батько «[PERSON]» та мати «[PERSON]». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], між батьками заявника було розірвано шлюб та прізвище померлого зазначено як «[PERSON].». Згідно свідоцтва про народження померлого серії [NUMBER] від 12 жовтня 1965 року, його прізвище зазначено як «[PERSON]». Між тим, згідно паспорту [NUMBER], виданого Шевченківським ВМ Приморського ВМ УМВС України в Одеській області, 05 березня 2004 року, прізвище померлого зазначено як «[PERSON]». Згідно пенсійного посвідчення Серії [NUMBER], прізвище батька заявника зазначено як «[PERSON].». Згідно Висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 06.10.2017 року, заявнику було відмовлено Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у внесенні змін до актового запису про його народження, зокрема, у виправленні прізвища батька з «[PERSON]» на «[PERSON]». Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що вона є матір'ю заявника, а батьком заявника був [PERSON]. З 19.08.1983 року вона з померлим перебували у шлюбі, який 15.07.1998 року було розірвано, після чого, заявник отримав прізвище матері. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою заявника, та проживає із ним на одному поверсі за адресою: [ADDRESS]. Вона знала померлого протягом багатьох років та знає заявника від народження. Підтвердила той факт, що у заявника та померлого були відносини як у батька до сина. Також, заявник проживав разом із батьком до його смерті. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1258 ЦПК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Зміст статті 89 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За наданими матеріалами суд вбачає, що заявник є сином померлого [INFO] року [PERSON], між тим відрізняється написання прізвищ батька заявника у свідоцтві про народження заявника та паспорті батька заявника «[PERSON].» та «[PERSON].». Отже, через відмінності в написанні прізвищ у заявника виникли труднощі в оформлення прав на спадщину. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що родинні стосунки заявника як сина з померлим [PERSON], який є його батьком, підтверджені за розглядом справи та заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. За розглядом справи на виконання положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, заявником надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту родинних відносин є необхідним заявнику для виникнення у нього права на спадщину та оформлення у подальшому свідоцтва на спадщину, з урахуванням викладеного приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON].

Outcome: approved