Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до ПАТ «СК «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Просить стягнути з відповідача суму належного страхового відшкодування в розмірі 15000 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.08.2019 року, близько 02-ї годин 00 хвили, [PERSON] , керуючи автомобілем марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Чернігів - Городня - Сеньківка зі стороні смт. Седнів у напрямку м. Чернігів в районі 19 км + 950 м, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . В наслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. 04.01.2021 року до відповідача [PERSON] була подана заява про виплату страхового відшкодування. З урахуванням наданих до заяви на виплату страхового відшкодування документів, розмір страхового відшкодування склав 30\~000,00 грн. Відповідач здійснив виплату частини страхового відшкодування, а саме: 11.02.2021 року в сумі 15000 грн. 00 коп. Проте інша частина відшкодування в сумі 1500,00 грн. не була перерахована (сплачена). \~ \~ \~ \~Відповідач надав відзив у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що всі свої зобов`язання перед позивачем виконано, а саме виплачено позивачу страхове відшкодування 1\\2 частину. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали заяву про можливість розгляду справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судовому засідання в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини пішохода [PERSON] та послався на відповідний висновок викладений у постанові Верховного суду від 10 квітня 2020 року у справі № 532/1374/18. Суд вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке. Судом по справі встановлено, що 12 квітня 2019 року між АТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № АО/3279828, за яким забезпеченим є транспортний засіб Renault Megane державний реєстраційний номер [NUMBER] 12.08.2019 року, близько 02-ї годин 00 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Чернігів - Городня - Сеньківка зі стороні смт. Седнів у напрямку м. Чернігів в районі 19 км + 950 м, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. \~ \~ \~ \~ \~За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019270000000400 за ч. 2\~ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого Національної поліції у Чернігівській області кримінальне провадження № 12019270000000400 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України. У цій постанові зазначено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стало порушенням пішоходом [PERSON] ряду правил дорожнього руху України, що стало умовою виникнення та причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП. 15 серпня 2019 року водій [PERSON] звернувся до АТ «СК «Країна» із повідомленням про ДТП. 02 грудня 2019 року АТ «СК «Країна» отримано заяву на виплату страхового відшкодування, підписану Позивачем (батьком загиблого), в якій останній просив здійснити на його користь страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою в розмірі 50 076,00 грн. До вказаної заяви також надав повідомлення про ДТП, копії свідоцтва про смерть [PERSON] , постанови про закриття кримінального провадження, свідоцтва про народження [PERSON] , довідки про склад сім`ї, паспорту та ідентифікаційного коду [PERSON] , заяви про відмову від отримання виплати на користь [PERSON] , лист із реквізитами для зарахування грошових коштів, копії ордеру на представлення інтересів, посвідчення адвоката. Відповідно до постанови Слідчого управління ТУ НП у Чернігівській області про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2019 року, в даній дорожній обстановці водій [PERSON] правил дорожнього руху, які б знаходилися в прямому причинному зв`язку з настанням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, не порушував та діяв у відповідності з останніми, причиною ДТП стало невиконання пішоходом [PERSON] вимог п.п. 1.3., 1.5., 4.З., 4.4., 4.14 а), 4.14 б) Правил дорожнього руху України. Як вбачається з вищезазначеного, саме пішохід [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, яка мала місце 12 серпня 2019 року, що стало умовою виникнення та причиною настання даної ДТП і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП, що було встановлено в ході досудового слідства та відображено у Постанові Слідчого управління ГУ НП у Чернігівській області про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2019 року. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, у даному випадку за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями відповідальними є декілька осіб: [PERSON] , як особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, - на підставі ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України та пішохід [PERSON] , який порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 4.З., 4.4., 4.14 а), 4.14 а), б) Правил дорожнього руху України та чия вина встановлена Постановою про закриття кримінального провадження Слідчого управління ГУ НП у Чернігівській області від 31 жовтня 2019 року. У відповідності до п. 36.3 ст. 36 Закону у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Отже, розмір страхового відшкодування має бути розраховано АТ «СК «Країна» шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на два. 15 травня 2020 року АТ «СК «Країна» отримано заяву Позивача від 12 травня 2020 року, до якої останній долучив довіреність від 24 квітня 2020 року, яка надає йому право на отримання страхового відшкодування, належного [PERSON] (матері загиблого). 19 березня 2020 року АТ «СК «Країна» прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування, пов`язаного із завданням моральної шкоди, на користь Позивача, затверджено страховий акт № 25/55214/Ж/3.2.29. Цього ж дня АТ «СК «Країна» переказало за банківськими реквізитами Позивача затверджене страхове відшкодування в розмірі 12 519,00 грн. з розрахунку: (50 076,00 грн. /2) / 2 = 12 519,00 грн., де: 50 076,00 грн. - загальний розмір моральної шкоди, розрахований відповідно до ст. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 2 - кількість осіб, які мають право на отримання моральної шкоди ( [PERSON] - батько померлого, [PERSON] - мати померлого); 2 - кількість осіб, відповідальних за заподіяння шкоди відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи те, що АТ «СК «Країна» було прострочено виплату страхового відшкодування, виплачено [PERSON] пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 130,66 грн. 12 червня 2020 року АТ «СК «Країна» прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування, пов`язаного із завданням моральної шкоди (частина, від якої [PERSON] відмовилася на користь Позивача), затверджено страховий акт № 25/55214/Ж1/3.2.29. 15 червня 2020 року АТ «СК «Країна» переказало за банківськими реквізитами Позивача затверджене страхове відшкодування в розмірі 12 519,00 грн. (аналогічний розрахунок як при виплаті страхового відшкодування від 19 березня 2020 року). 04 січня 2021 року Позивач звернувся до АТ «СК «Країна» із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити на його користь доплату страхового відшкодування у зв`язку із понесенням витрат на спорудження надгробного пам`ятника з урахуванням раніше здійснених АТ «СК «Країна» виплат. 18 січня 2021 року АТ «СК «Країна» отримано заяву Позивача від 12 січня 2021 року з проханням здійснити страхове відшкодування на вказані реквізити. До заяви долучив оригінал товарного чеку від 28 червня 2020 року про спорудження та встановлення надгробного пам`ятника на загальну суму 30 000,00 грн. 11 лютого 2021 року АТ «СК «Країна» прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування на користь Позивача, затверджено страховий акт №25/55214/Ж/ Д/3.2.29. 12 лютого 2021 року АТ «СК «Країна» переказало за банківськими реквізитами Позивача затверджене страхове відшкодування в розмірі 15 000,00 грн. з урахуванням зменшення його розміру у зв`язку із обопільною виною учасників ДТП. Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Для визначення умов та підстав настання цивільно-правової відповідальності особи, необхідним є звернення до Цивільного кодексу України, а сам до глави 82. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже, причинний зв' язок між протиправним діянням заподіювача шкоди і шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Так, для об`єктивного та повного з`ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди є необхідним дослідження постанови про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2019 року. Описова частина вказаної постанови містить: «12.08.2019, близько 02 години 00 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі «Чернігів - Городня - Сеньківка» зі сторони смт. Седнів, Чернігівського району, Чернігівської області у напрямку м. Чернігів, в районі 19 км + 950 м, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події. ... Продовжуючи рух, в якусь мить він ( [PERSON] ) побачив, що на проїзній частині, а саме на його смузі лежить якась перешкода для руху. Що це було саме, він вказати не може. Побачивши вказану перешкоду, він навіть не встиг загальмувати, оскільки відстань з моменту виявлення перешкоди до неї не була великою, і уникнути на неї наїзду він не зміг. Безпечний об`їзд перешкоди він також не міг здійснити, оскільки по зустрічній смузі рухався йому на зустріч їхав автомобіль, а праворуч було узбіччя. При судово-токсилогічній експертизі крові у трупа гр. [PERSON] , виявлено етанол в концентрації 2.7 г/л, що у живої людини може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння. Відповідно до висновку експерта № 96-МК від 01.10.2019 при дослідженні в ультрафіолетових променях ділянок видимої люмінесценції на даному одязі не відмічається. 13.08.2019 зі свідком [PERSON] , проведено слідчий експеримент з метою відтворення обстановки події дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму ДТП» № 400 від 24.10.2019 в умовах місця події водій автомобіля марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , рухаючись зі швидкістю 90 км/ч з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді лежачого пішохода [PERSON] не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований автомобіль до місця наїзду на лежачого пішохода. На підставі вищевикладеного, проаналізувавши показання свідків, висновки експертиз, зафіксовану інформацію під час огляду місця ДТП, слідство прийшло до висновку, що в даній дорожній обстановці водій [PERSON] правил дорожнього руху, які б знаходились в прямому причинному зв`язку з настанням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди не порушував та діяв у відповідності з останніми. Натомість пішохід [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.3. (Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими), 1.5. (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), 4.3 (За межами населених пунктів пішоходи, які рухаються узбіччям чи краєм проїзної частини, повинні йти назустріч руху транспортних засобів), 4.4. (У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху), п. 4.14 (пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частини, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, Правил порожнього вуху, що стало умовою виникнення та причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП. Дослідивши всі обставини провадження, оцінивши показання свідків та потерпілих, висновки експертиз, зафіксовану інформацію під час огляду місця ДТП, речі і документи, які стосуються цього провадження у їх сукупності та взаємозв`язку, слідство приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з порушенням ПДР пішоходом [PERSON] » Таким чином, пішохід [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння своїми діями самостійно створив небезпеку для свого життя, яка унеможливила відвернення негативних наслідків. Водій автомобіля марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] у даній дорожній обстановці діяв у повній відповідності з вимогами ПДР України. Варто враховувати, що ділянка автодороги, якою він рухався, мала по одній полосі для руху в кожному напрямку, ліворуч від нього на зустрічній полосі рухався автомобіль, а праворуч - знаходилось узбіччя, при з`їзді на яке могло бути завдано шкоди пасажирам зазначеного автомобіля, темну пору доби, відсутність освітлення на дорозі. Зазначене у сукупності вказує на повну неможливість уникнення водієм [PERSON] наїзду на пішохода [PERSON] . Обов'\~язок відшкодувати\~завдану шкоду\~виникає у\~її завдавача\~за умови,\~що дії\~останнього були\~неправомірними,\~між ними\~і шкодою\~є безпосередній\~причинний \~зв`язок\~та вина\~зазначеної особи.\~Відсутність складу\~злочину,\~наприклад,\~у разі\~закриття кримінального\~провадження за\~правилами КПК\~України не\~означає відсутність\~вини для\~цивільно-правової\~відповідальності.\~При цьому\~постанова про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК України. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 травня 2020 року у справі №490/10025/17 (провадження №51-6116км19) - «Водій може розраховувати на те, що певний вид небезпеки не виникне внаслідок того, що всі учасники дорожнього руху дотримуються правил. Наприклад, водій, який розпочинає рух на перехресті на відповідний сигнал світлофора або регулювальника, вправі розраховувати, що протягом певного часу водії, яким проїзд заборонений, не розпочнуть рух і не створять перешкод для руху його автомобіля. За певних обставин це може позначитися на здатності водія своєчасно виявити небезпеку та відреагувати на неї, а відповідно, за певних обставин зняти з нього відповідальність за наслідки ДТП. Таким чином, основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити». Згідно правового висновку Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 532/1374/18 (провадження №61- 4281св19) - «Відсутність у особи технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з пішоходом не залежало від нього, при усій обачливості його дій та/або поведінки. Останній не міг передбачити таку подію або передбачив проте не міг її відвернути». Враховуючи бездіяльність пішохода [PERSON] , яка виражалась у створенні небезпеки як для нього самого, так і для інших учасників дорожнього руху, сприяла настанню шкоди та перебуває в повному причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП. Перебування пішохода [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння, відсутність на його одязі світловідбиваючих елементів, знаходження його саме посеред смуги руху, а не узбіччі, призвели до завдання йому тілесних ушкоджень, які згодом призвели до смерті. Отже, відсутність у водія [PERSON] технічної можливості уникнути ДТП, протиправності його дій, неможливість ідентифікувати пішохода [PERSON] як людину, яка знаходиться на проїзній частині, скерувати автомобіль ліворуч чи праворуч задля уникнення наїзду, відсутність освітлення на дорозі, нічну пору доби тощо, з одного боку, та перебування пішохода [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння прямо на смузі для руху, без світловідбиваючих елементів на одязі, порушення низки інших вимог ПДР України, вказують на спільну відповідальність як водія [PERSON] , так і пішохода [PERSON] , за наслідки, що настали внаслідок ДТП. \~ \~ \~ \~Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а позов не підлягає задоволенню, тому судовий збір слід віднести за рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed