Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова 11.01.2020 року надійшла позовна заява позивача [PERSON] до ФОП [PERSON] , в якій позивач просить суд розірвати договір (індивідуальний номер замовлення) FC 00051 від 13.11.2019 року між позивачем та відповідачем; стягнути з відповідача за користь позивача передплату за договором у розмірі 11 297,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за порушення прав споживача у розмірі 8 472,75 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду за порушення прав споживача у розмірі 5 000,00 грн. та покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 13.11.2019 року позивачем було укладено Договір (індивідуальний номер замовлення) FC 00051 з ФОП [PERSON] , відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за максимальними розцінками Виконавця (п. 1.1 зазначеного Договору), тобто виготовити металопластикові вікна. Адресою виконавця за договором визначено: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 26, офіс 1 «Maximus».В день укладення Договору, тобто 13.11.2019 року, позивачем було сплачено завдаток у розмірі 5 000,00 грн., передбачений п.п. 2.2 та 3.1.1 Договору. Залишок коштів згідно з умовою п. 3.1.1. Договору повинен був позивачем сплачений протягом 20 днів з дня внесення завдатку. Зазначений залишок сплачений позивачем 15.11.2019 року, тобто, через два дні після внесення завдатку. Кошти сплачені позивачем через банківський термінал, який був в офісі виконавця. Відповідно до умов п. 3.2. Договору виконавець зобов`язується передати у власність замовника готові вироби протягом 21 робочого дня з моменту сплати замовником їх повної вартості. Тобто, кінцевим терміном передачі позивачу вікон є 16.12.2019 року. Станом на час подання позовної заяви вироби (вікна) виконавцем замовнику не передані. На неодноразові телефонні дзвінки представники офісу виконавця відповідали обіцянками привезти вікна, але обіцянки так і не виконали. Більше того, перед укладанням договору, позивач цікавилася, чи будуть вікна до Нового Року, їй відповідали, що дають стовідсоткову гарантію, що встановлять ці вікна ще до середини грудня. В результаті, сплативши значну для позивача суму коштів, позивач не лише не отримала бажаного результату, а ще й вимушена була терпіти значні моральні страждання у зв`язку з тим, що її обдурили та вона вимушена зустрічати Новий Рік зі старими вікнами часів початку минулого століття. На теперішній час позивач не має бажання співпрацювати з такими нечесними виконавцями послуг і хоче повернути свої сплачені кошти. Отже, посилаючись на положення ч.2 ст. 693 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач вважає, що відповідач повинен сплатити на користь позивача окрім вартості виробів, ще й неустойку: починаючи з 17.12.2019 року по момент подання позовної заяви, що складає: (11 297 : 100 х 3) х 25 = 8 472,75 грн. Також позивач вказує, що внаслідок порушення її прав протиправною поведінкою відповідача, їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем її законних претензій по виконанню договору, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, а відповідно, і до душевних страждань через неможливість користуватись придбаним майном, яке позивачу не було передане з вини відповідача. Такі душевні страждання відповідно до ст. 23 ЦК України також підлягають відшкодуванню відповідачем, а, враховуючи їх тривалість та вперте невизнання відповідачем її прав, як споживача і надалі, невиконання вимог законодавства по відновленню прав позивача, остання вважає, що розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди повинен становити 5 000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.01.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи, а також надала клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, яке задоволено судом. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.08.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові доказам, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 13.11.2019 року між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] було укладено Договір індивідуальний номер замовлення FC 00051 з Додатком №1 до договору №00051, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за максимальними розцінками Виконавця (п. 1.1 зазначеного Договору), тобто виготовити металопластикові вікна (а.с.7-9). Адресою виконавця за договором визначено: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 26, офіс 1 «Maximus». Відповідно до умов пунктів 1.2-1.4 Договору замовник зобов`язується оплатити та прийняти Вироб та роботу відповідно до умов цього Договору. Якість Виробу, який поставляється за цим Договором, повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для цього виду виробів. Загальна площа виробу становить 3,236 кв.м. Згідно з умовами п. 2.1, 2.2., 2.3 Договору вартість Виробів складає 11 297 грн., завдаток 5 000 грн., борг до передачі у власність 6 297 грн. Відповідно до п. 3.1. Договору Замовник зобов`язується оплатити вартість Виробів, що становить 11 297 грн. В день укладення Договору, 13.11.2019 року, позивачем[PERSON] було сплачено завдаток у розмірі 5 000,00 грн., передбачений п.п. 2.2 Договору, що підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.10). Залишок коштів згідно з умовою п. 3.1.1. Договору повинен був позивачем сплачений протягом 20 днів з дня внесення завдатку. Зазначений залишок у розмірі 6 297,00 грн. сплачений позивачем 15.11.2019 року, що підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» та записом на самому договорі (а.с.7,10) Відповідно до умов п. 3.2. Договору Виконавець зобов`язується передати у власність Замовника готові вироби протягом 21 робочого дня з моменту сплати Замовником їх повної вартості. Зобов`язання виконавця за договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів (пункт 3.9 Договору). Акт прийому-передачі виробів за даним договором суду сторонами не надано. Разом з тим на підтвердження неотримання від відповідача виробів за спірним договором позивачем надано лист замірів та акт прийому-передачі виробів, складені на виконання іншого договору, укладеного між [PERSON] та іншим виконавцем ФОП [PERSON] 10.08.2020 року по встановленню пластикових вікон та комплектуючих та демонтажу дерев`яних вікон. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконати роботу (стаття 865 ЦК України). Статтею 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо (стаття 873 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 5,6 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» також встановлено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. За правилами ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до вимог п.2 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень ; - у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що на виконання умов договору №FC 00051 від 13.11.2019 року відповідачем Фізичною особою-підприємцем [PERSON] не було передано у власність замовника (позивача) виготовлені ПВХ конструкції належного розміру (площі) та у встановлений пунктом 3.2 Договору строк. Акт прийому-передачі виробів між сторонами не підписано до цього часу. У спорах про захист прав споживачів тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, лежить на виконавці робіт. Відповідачем не надано до суду доказів належного виконання в обумовлений сторонами строк обов`язків за Договором №FC 00051 від 13.11.2019 року. Натомість позивачем надано докази виготовлення та встановлення вікон іншим виконавцем на день розгляду даної справи. Отже суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договору, повернення сплачених позивачем за Договором №FC 00051 від 13.11.2019 року коштів є обґрунтованими та такими, що відповідають законодавству, тому підлягають задоволенню, у зв`язку з чим з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути передплату (сплачену позивачем вартість виробів та робот) за договором №FC 00051 у розмірі 11 297, 00 грн. Крім того у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань за договором №FC 00051 з вини відповідача, яким не доведено протилежне, на підставі положень ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі трьох відсотків від вартості роботи (послуги), вартість якої становить 11297, 00 грн., за кожен день прострочення, починаючи з 17.12.2019 року (після спливу 21 робочого дня з моменту сплати замовником повної вартості 15.11.2019 року) і до дня звернення з даним позовом (25 днів). Отже розмір неустойки, що підлягає стягненню, складає (11 297 : 100 х 3) х 25 = 8 472,75 грн. Разом з тим, вимогу про відшкодування моральної шкоди позивачу суд вважає необґрунтованою, оскільки позивач не надала суду жодних доказів, які свідчили б про наявність моральної шкоди, яку позивач вважає спричиненою відповідачем в результаті невиконання зобов`язань за договором, отже позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди за порушення прав споживача у розмірі 5000, 00 грн. задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати у справі відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позивач при зверненні до суду за одну вимогу немайнового характеру та вимоги майнового характеру мала б сплатити 1681,60 грн. (840,80 грн. х. 2). Відтак, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681, 60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial