Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту, що має юридичне значення. У своєму позові [PERSON] посилалася на те, що після смерті її бабусі [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], згідно до заповіту від 01.03.2000р. [PERSON] заповіла належну їй частину квартири позивачці. 31.10.2014р. позивачка отримала відмову державного нотаріуса П'ятої одеської державної контори у прийнятті спадщини, тому що шестимісячний строк для прийняття спадщини був пропущений. Позивачка вказує, що згідно свідоцтва про право власності від 12.01.2000р. вказана квартира належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. 21.04.2000р. державним нотаріусом була зроблена відмітка на свідоцтві про право власності на житло від 12.01.2000р., що П'ятою одеською державною конторою за № 3-1399 посвідчено договір дарування 1/2 частини квартири, вказаної в цьому документі, від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] При оформленні права власності на свої ім'я дарованої частки, позивачці було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду, тому що у її прізвищі були розбіжності у літерах: так у договорі дарування прізвище позивачки було зазначено як [PERSON], а у паспорті [PERSON]. Рішенням суду від 20.08.2005р. встановлений юридичний факт належності позивачці правовстановлюючого документу - договору дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS], від 21.06.2000р. Позивачка вказує, що вона проживає у зазначеній квартирі, сплачувала та сплачує всі комунальні витрати по квартирі, несе інші трати по утриманню квартири. Позивачка дуже тяжко перенесла смерть бабусі, багато часу займає догляд за свекрухою [PERSON], яка хворіє, та не має можливості себе обходити, тому багато часу забирає її догляд, готування та покупка харчів. Позивачка зазначає, що поки вона збиралась звернутися до нотаріально контори для оформлення спадщини, з'ясовувала, що їй потрібно буде звернутися до суду, тому що у заповіті ті ж самі розбіжності у її прізвищі, що і призвело до пропуску строку, встановленого законом для подачі заяви для прийняття спадщини. Посилаючись на викладене, позивачка просила визначити їй додатковий строк терміном три місяці для подання заяви до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року а також встановити юридичний факт належності позивачці правовстановлюючого документу - заповіту від 01.03.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №9-658, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Димерлій О.М. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позовної заяви. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.01.2000р. виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, зазначено, що квартира у [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, зареєстрованого в органах КП «БТІ та РОН м.Одеса» 16.02.2000р. Згідно до договору дарування від 21.04.2000р. [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] 21.04.2000р. державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори була зроблена відмітка на свідоцтві про право власності на житло від 12.01.2000р., що П'ятою одеською державною нотаріальною конторою за №3-1399 посвідчено договір дарування 1/2 частини квартири, вказаної в цьому документі, від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] Судом встановлено, що у зв'язку з втратою паспорту та видачею нового, прізвище позивачки у паспорті зазначено як «[PERSON]», а у договорі дарування «[PERSON]». Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 20.08.2005р. був встановлений юридичний факт належності позивачці правовстановлюючого документу - договору дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS], від 21.06.2000р. У тексті рішення суду зазначено, що всі письмові докази у їх сукупності підтверджують наявність помилки у написанні прізвища позивачки у договорі дарування від 21.06.2000р. Згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» від 26.09.2005р. вбачається, що [PERSON] належить 1/2 частка квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності згідно договору дарування р№ 3-1399 від 21.04.2000р. Згідно до свідоцтва про смерть, виданого 30.01.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актова запис № 1156 вбачається, що [INFO]р. [PERSON] померла. Згідно до заповіту від 01.03.2000р. [PERSON] заповіла належну їй частину квартири [ADDRESS] [PERSON], тобто позивачці. Згідно до паспортних даних [NUMBER] вбачається, що прізвище позивачки записано як «[PERSON]». Паспорт виданий 18.03.2014р. Малиновським РВ у м.Одесі ГУДМС в Одеській області. Враховуючи, що паспорт позивачці виданий 18.03.2014р. у суду є всі підстави вважати, що договір дарування був складений на підставі старого паспорту, який був втрачений позивачкою, та у якому прізвище позивачки було «[PERSON]», у новому паспорті прізвище позивачки зазначено, як «[PERSON]». Всі письмові докази у їх сукупності, що є в матеріалах справи підтверджують наявність помилки у написанні прізвища позивачки у заповіті від 01.03.2000р., тому у суду є всі підстави вважати, що [PERSON] належить правовстановлюючий документ - заповіт від 01.03.2000р., а прізвище позивачки «[PERSON]» записано згідно до даних втраченого паспорту. З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі до П'ятої одеської державної нотаріальної контори. Згідно до відповіді від 31.10.2014р. вбачається, що позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини до майна, яке належало [PERSON], померлої [INFO]р. Позивачка вважається такою, що не прийняла спадщину. В судовому засіданні встановлено, та підтверджується допитаними у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON], що позивачка проживала спільно з бабусею за вказаною адресою на час відкриття спадщини, сплачувала та сплачує комунальні витрати по квартирі, смерть бабусі тяжко перенесла, та крім того займалася доглядом за хворою свекрухою [PERSON], що потребувало багато часу. Враховуючи те, що позивачка спільно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відмову від спадщини за заповітом не заявляла, а навпаки звернулася до суду з вказаним позовом, встановлений законом строк пропустила з об'єктивних причин, суд вважає причину пропуску шестимісячного терміну для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини поважною, та вважає можливим визначити позивачці додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Після дослідження матеріалів справи, враховуючи встановлені факти, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки відповідають і не суперечать зібраним по справі доказам та підлягають задоволенню. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved