Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернувся представник позивача та просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування жилим приміщенням в будинку під [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку крім позивача зареєстровані ще наступні громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачі зареєстровані у зазначеному будинку, проте не проживають у вказаному будинку. Позивач у серпня 2019 року звернулася до відповідачів, щоб вони знялися з реєстрації в добровільному порядку, оскільки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 05 травня 2009 року не проживають за місцем реєстрації, однак відповідачі вказану пропозицію відхилили. Факт реєстрації відповідачів у будинку позивача перешкоджає позивачу реалізувати її право на розпорядження власністю. У судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала просили їх задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на ті обставини, що з 2009 року почалися виникати конфліктні ситуації в результаті чого відповідач [PERSON] була змушена залишити зі своїми дітьми будинок позивача, оскільки остання заперечувала проти їхнього проживання без реєстрації. Вони часто приїзджали, обробляли город, поралися по господарству, підтримували родинні відносини. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] також повідомили, що тимчасово влаштувалися на проживання в село Яхни у знайомих де і залишилися проживати без реєстрації. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зареєстрованого Владиславською сільською радою Миронівського району Київської області 28 жовтня 1999 року (а. с. 9). Згідно рішення Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області від 01 березня 2004 року вулицю Польову перейменовано на вулицю академіка Кириченка (а.с. 10). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135525286 власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] являється [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки виконавчого комітету Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області від 18 жовтня 2019 року № 762 про те, що після перепису населення в 2001 році, нумерація будинку, який належить [PERSON] , розташований в [ADDRESS] , змінено з № 9 на № 14 (а.с. 16). Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб. Аналогічне правило міститься в статті 150 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення осіб у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Таким чином позивач як власник будинку під [ADDRESS] має право вчиняти будь-які дії щодо розпорядження цією квартирою, у тому числі вимагати зняття із реєстрації місця осіб, які там зареєстровані. Відповідно до довідки виконавчого комітету Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області від 04 жовтня 2019 року № 711 в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживають з 05 травня 2009 року (а.с. 14). Згідно довідки виконавчого комітету Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області від 16 жовтня 2019 року № 737, [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] з 01 березня 1979 року по даний час. Таким чином судом встановлено, що відповідачі відсутній за місцем своєї реєстрації в будинку [ADDRESS] . Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження своїм майном. Відповідачі, які були відсутні понад один рік у будинку за вказаною адресою втратили право на користування ним, а тому у позивача, як власника будинку існує право на звернення до суду з позовом про визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] , який належить позивачу на праві власності. Цим правом позивач правомірно скористався у спосіб, передбачений ст. 405 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які відповідно до закону забороняють визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком, який на праві власності належить аозивачу. Суд не бере до уваги доводи відповідачів, щодо відсутності в них іншого житла, оскільки із матеріалів справи вбачається, що вони проживають в [ADDRESS] (а.с. 64, 77, 78, 87, 88, 97). Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 768 гривні 40 копійок, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 36 від 17 жовтня 2019 року. Понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved