Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. Дана позовна заява мотивована тим, що бабі позивача [PERSON] на праві власності належав житловий будинок, розташований в м. Словянську по вул. Курчатова, 50. 11.09.1999 року баба позивача померла. Батько позивача, [PERSON], син померлої, протягом шести місяців після смерті прияв спадщину, оскільки був спільно прописаний із спадкодавцем на час її смерті. 14.01.2001 року він, не оформивши своїх спадкових прав, також помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку № 50 по вул. Курчатова м. Словянська з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами. 12.07.2001 року, тобто протягом шести місяців після його смерті позивач подала до нотаріальної контори м. Словянська заяву про прийняття спадщини. Першою Словянською державною нотаріальною конторою 14.12.2016 року позивачу видане свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивачу належить 1/2 частка житлового будинку по вул. Курчатова, 50 м. Словянська. Рідний брат позивача, син спадкодавця [PERSON] був зареєстрований у спадковому домі разом із батьком на день його смерті, тому відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається таким, що прийняв спадщину. Однак за життя брат позивача не здійснив жодних дій для оформлення правовстановлюючих документів на спадковий будинок та помер 19.10.2011 року. Спадкоємцем першої черги спадкування після брата позивача є його рідний син [PERSON], який протягом шести місяців після смерті батька заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, будь-яки дій по оформленню спадкового майна на своє імя не здійснив та не збирається цього здійснювати. До теперішнього часу 1/2 частка у спадщині не оформлена та зареєстрована за бабою [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину ні брат позивача [PERSON] ні його син відповідач не отримали. Відповідач в будинку не мешкає, не зявляється в ньому, не утримує його, земельну ділянку біля будинку не використовує, комунальні платежі та плату за землю не здійснює та не претендує на його використання. Будинок в натурі не розділений, тому позивач користується ним в цілому. Позивач сама мешкає в даному будинку, робить його поточний тв. капітальний ремонт, здійснює щомісячні платежі за комунальні послуги та податки на землю, обробляє город. Позивач добросовісно заволоділа майном відповідача та продовжує відкрито безперервно володіти його нерухомим майном протягом шістнадцяти років, тому вважає що набула право власності на це майно (набувальна давність). Просить визнати за собою право власності на 1/2 частку житлового будинку № 50 по вулиці Курчатова в м. Словянську Донецької області з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами. Позивач, [PERSON], та її представник, [PERSON], в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, навели доводи аналогічні викладеним в позовній заяві, на задоволенні позову наполягали. Відповідач, [PERSON], належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є сусідом позивача, яку знає 10 років. Позивач постійно дбає про будинок по вул. Курчатова, 50. Раніше за цією адресою мешкали батьки позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він знав всю сімю позивача (батька та брата), які померли. Позивач весь час проживала з батьком за адресою: вул. Курчатова, 50, обробляла огород. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Словянською нотаріальною державною конторою 23.12.1980 року за № 7067, зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянська 05.01.1981 року, номер запису 213, [PERSON] належить 2/3 частки будинку за адресою: м. Словянськ, вул. Курчатова, 50. Інша 3/5 частка на вищезазначений будинок належить [PERSON] на підставі рішення Словянського міського народного суду від 05.07.1979 року № 2/1196-79, зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянська 17.10.1980 року. Згідно з Свідоцтвом про смерть серії І-НО № 428801 від 13.09.1999 року, [PERSON] померла 11.09.1999 року. Відповідно до листа Першої Словянської нотаріальної державної контори № 870/02-14 від 07.04.2017 року, після смерті [PERSON] у склад спадкового майна входить житловий будинок № 50 по вул. Курчатова м. Словянська. Згідно з Свідоцтвом про смерть серії І-НО № 519549 від 16.01.2001 року, [PERSON] помер 14.01.2001 року. Відповідно до листа Першої Словянської нотаріальної державної контори № 870/02-14 від 07.04.2017 року, після смерті [PERSON] у склад спадкового майна входить житловий будинок № 50 по вул. Курчатова м. Словянська, належний [PERSON], спадщину після якої [PERSON] прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Першою Словянською державною нотаріальною конторою 14.12.2016 року позивачу видане свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку по вул. Курчатова, 50 м. Словянська. Спадкоємцем вищезазначеного будинку є також [PERSON]. Згідно з Свідоцтвом про смерть серії І-НО № 590751 від 22.11.2011 року, [PERSON] помер 19.11.2011 року. Відповідно до повідомлення Першої Словянської державної нотаріальної контори від 07.02.2018 року, до майна померлого 19.11.2011 року [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до заяви [PERSON] від 03.11.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом рівненського міського нотаріального округу Рівненської області, [PERSON] не бажає приймати спадщину після свого померлого батька [PERSON] та не заперечує щоб спадщину прийняла [PERSON]. Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що факт добросовісного заволодіння, відкритого, безперервного володіння житловим будинком за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Курчатова, буд. 50, позивачем [PERSON] повністю доведений. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно за набувальною давністю, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, як роз'яснено в п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Пунктом 13 вищезазначеної постанови передбачена можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю згідно з положеннями статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Таким чином, оцінивши подані позивачем письмові докази та виходячи з вищенаведених законодавчих положень та роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved