Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернулася позивач та просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, в будинку № 9 по вулиці Чкалова міста Миронівка Київської області, а також зобовязати його знятися з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що їй на праві власності належить будинок № 9 по вулиці Чкалова міста Миронівка Київської області. В цьому будинку зареєстрований колишній чоловік її матері [PERSON] - [PERSON], який з серпня 2010 року в будинку не проживає, проте залишається зареєстрованим в ньому. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Представник Миронівської міської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві міський голова [PERSON] просив розглядати справу у відсутності представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власниками будинку № 9 по вулиці Чкалова міста Миронівка Київської області, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 16 березня 2011 року серії ВР № 652706, посвідченого державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON],зареєстрованого у реєстрі за № 2-265 та витягом про державну реєстрацію прав від 27 травня 2011 року № 30115675 (а.с. 7-8). Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Аналогічне правило міститься в статті 150 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення осіб у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Відповідно до довідки виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області від 07 червня 2017 року № 02-50/1503 в будинку № 9 по вулиці Чкалова міста Миронівка Київської області зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а.с. 19). Згідно актів обстеження від 30 грудня 2016 року, 25 січня 2017 року, 20 лютого 2017 року, 24 березня 2017 року, 21 квітня 2017 року та 22 травня 2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] у будинку по вулиці Чкалова, 9 міста Миронівка Київської областіне проживає, особистих речей його не виявлено, спільного господарства з власником будинку, який проживає за даною адресою, не веде (а.с. 11-18). Таким чином судом встановлено, що відповідач понад рік (з серпня 2010 року по час розгляду справи 31 жовтня 2017 року ) відсутній без поважних причин за місцем своєї реєстрації в будинку № 9 по вулиці Чкалова міста Миронівка Київської області. Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження своїм майном. Відповідач, який без поважних причин був відсутній понад один рік у будинку за вказаною адресою втратив право на користування ним, а тому у позивача, як власника будинку, виникло право на звернення до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком № 9 по вулиці Чкалова міста Миронівка Київської області, який належить позивачу на праві власності. Цим правом позивач правомірно скористався у спосіб, передбачений ст. 405 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується. Отже, обов'язок відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Миронівської міської ради, щодо зняття з реєстрації відповідача на підставі рішення суду про виселення встановлений на законодавчому рівні та не потребує додаткового підтвердження у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: Київська область, місто Миронівка, вулиця Чкалова, 9, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 640 гривень, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 10 від 07 червня 2017 року. Понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial