Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та матеріального еквівалента моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У своїй позовній заяві позивач вказує, що 05 травня 2013 року близько 00 год. 15 хв. у с. Погарщина Лохвицького району Полтавської області, [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ-2108, д.н.з. [NUMBER], рухаючись із перевищенням встановленої швидкості руху по зустрічній смузі дороги та без ввімкненого на автомобілі світла в темну пору доби, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на нього та [PERSON]. Причиною ДТП та наслідків, що від неї настали, він вважає, були порушення Правил дорожнього руху з боку водія [PERSON] Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності. Після ДТП він тривалий час знаходився на лікуванні та поніс матеріальні затрати на загальну суму 11170,06 грн., які відповідачем були частково відшкодовані, а саме у розмірі 8137,47 грн. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодовувати іншу частину матеріальних затрат на лікування в розмірі 3032,59 грн., тому він звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути із відповідача на його користь матеріальні збитки в сумі 3032,59 грн. Окрім того, позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача матеріальний еквівалент моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 50000 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача [PERSON] матеріальних збитків в сумі 3032 гривень 59 коп., підтримав та просив задовольнити, а також подав заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення матеріального еквівалента моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 50000 гривень. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав, суду пояснив, що в даний час проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, порушеному по факту ДТП, яка сталася за його участю 5.05.2013 року. Ні підозру, ні обвинувачення йому не пред'являлися органами досудового розслідування. Сам він не визнає себе винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, а тому не визнає і позовних вимог позивача щодо стягнення з нього матеріальних збитків у розмірі 3032,59 грн. Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Статус» у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності представника страхової компанії. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 16.04.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення матеріального еквівалента моральної шкоди в сумі 50000 гривень за клопотанням позивача залишено без розгляду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 5.05.2013 року в с. Погарщина Лохвицького району Полтавської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю водія автомобіля ВАЗ 2108 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та водія мопеда [PERSON], в результаті якої позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Відповідно до повідомлення слідчого СВ Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській області за № 681 від 18.02.2014 року значиться, що у провадженні Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській області, дійсно знаходяться матеріали кримінального провадження № 1201210230000223 за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 травня 2013 року в с. Погарщина Лохвицького району Полтавської області, за участю [PERSON] та [PERSON] 07 серпня 2013 року [PERSON] залучений до даного кримінального провадження в якості потерпілого. Підозра по даному кримінальному провадженню нікому не пред'являлася. Згідно повідомлення Лохвицького РВ УМВС України в Полтавській області за № 844 від 04.03.2014 року також значиться, що [PERSON] за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05 травня 2013 року, до адміністративної відповідальності не притягувався. Частиною 2 статті 1187 передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У відповідності до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 05 травня 2013 року в с. Погарщина Лохвицького району Полтавської області є наслідком взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки (мопеда та автомобіля). Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Тобто, у разі заподіяння шкоди взаємодією кількох транспортних засобів, шкода відшкодовується на загальних підставах, з урахуванням вини. Отже, за цих обставин обов'язок відшкодування шкоди покладається на того володільця джерела підвищеної небезпеки, з вини якого заподіяно шкоду. Якщо винні обидва володільця джерел підвищеної небезпеки, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини кожного. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін на інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На даний час докази вини відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 05 травня 2013 року в с. Погарщина Лохвицького району Полтавської області відсутні, оскільки її обставини встановлюються Лохвицьким РВ УМВС України в Полтавській області, а тому немає підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заявленої позивачем.

Outcome: dismissed