Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

До звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] (а.с.3-4) в якому мотивуючи тим, що вона є власником кімнати [ADDRESS] [ADDRESS], а відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні власністю, просить суд: - зобов'язати [PERSON],[INFO] рокум народження, [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] народження, [PERSON],[INFO], такими що втратили право користування житловим приміщенням-кімнатою з місцями загального користування [ADDRESS]. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити (а.с.37). У судове засідання не з'явились відповідачі, які були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи (а.с.39), від них не надійшло повідомлення про причини неявки. Так як відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи та від них не надійшло повідомлень про причини не явки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві приватної власності належить кімната з місцями загального користування за [ADDRESS] (а.с.11-12,13,14). Згідно довідки ЖЕД-3 в кімнаті зареєстровані: [PERSON], [INFO] (син позивача), [PERSON] [INFO] (невістка), [PERSON], [INFO] (внучка) та [PERSON], [INFO] (внук)(а.с.22). Рішенням Іллічівського міського суду від05.02.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.22). Із заяви [PERSON] слідує, що він, його колишня дружина та їхні діти у кімнаті [ADDRESS] не проживають (а.с.30). Згідно ст.42 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ч.1 ст. 321 ЦК України передбачено, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1384-IV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду(визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до правил ст.ст. 71,72 ЖК України наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців. Враховуючи, що [PERSON] визнав позов, а [PERSON] не є членом сім'ї позивача, та вони тривали час не проживають в кімнаті [ADDRESS] то суд приходить до висновку, що позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаною кімнатою підлягає задоволенню. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрацію місця проживання та місця перебування осіб здійснює орган реєстрації. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На день розгляду справи жодних підстав для зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] визначених в ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», судом не встановлено, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Outcome: partial