Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

До Кодимського районного суду Одеської області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [INFO] в м.Донецьк помер її батько [PERSON] . Про факт смерті [PERSON] свідчить лікарське свідоцтво про смерть №72 від 27.05.2019 року та свідоцтво про смерть, видане 28.05.2019 року Куйбишевським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Оскільки ця територія є тимчасово окупованою, то видані там документи не мають юридичної сили і факт смерті [PERSON] підлягає встановленню в судовому порядку, що потрібно заявнику для реєстрації смерті батька на території України та подальшого отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразка. У зв`язку з цим, заявник просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого по [ADDRESS] , який помер [INFO] в м.Донецьк. В судове засідання заявник не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій вона просить розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положення ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №72 від 27.05.2019 року, [PERSON] помер [INFO] , причина смерті - набряк головного мозку геміплегія, віддалені наслідки інфаркту мозку. Факт смерті [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 28.05.2019 року Куйбишевським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із змінами, м.Донецьк віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказане розпорядження набрало чинності 07.11.2014 року. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, у справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. З урахуванням вищенаведеного, суд не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, підтверджених наданими заявником письмовими доказами, стосовно того, що [PERSON] дійсно помер [INFO] в м.Донецьк. Задоволення заявлених вимог [PERSON] має юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації смерті батька на території України та отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка сталась в м.Донецьк. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved