Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернулася позивач та просила суд визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим будинком № 50 по вулиці Леніна в селі Пустовіти Миронівського району Київської області. Позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що їй на праві приватної власності належить будинок № 50 по вулиці Леніна села Пустовіти Миронівського району Київської області. В цьому будинку зареєстровані її неповнолітні внуки [PERSON] та [PERSON]. З 2012 року відповідачі разом із своєю матірю (невісткою) [PERSON] в будинку не проживають, проте залишаються зареєстрованими в ньому. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказала, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Законний представник відповідачів у судове засідання не зявилася, клопотання про розгляд справи за її відсутності не надала, про час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом оголошення у пресі в офіційному печатному органі газети «Урядовий курєр» (випуск № 65 від 06 квітня 2017 року). Представник органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, на судове засідання не зявилася, подала клопотання, у якому просила судовий розгляд проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечила. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в судове засідання не зявилася законний представник відповідачів, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, позивач в заяві про розгляд справи за її відсутності не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ст. ст. 224 - 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власниками будинку № 50 по вулиці Леніна села Пустовіти Миронівського району Київської області, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 липня 2013 року № 7005951, виданого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] (а.с. 13). Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Аналогічне правило міститься в статті 150 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення осіб у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Рішенням Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області від 25 грудня 2015 року № 37-3-VII, вулицю Леніна села Пустовіти перейменовано на вулицю [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до довідки виконавчого комітету Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області від 26 грудня 2016 року № 680 в будинку по вулиці Івана Франка, 50 села Пустовіти Миронівського району Київської області зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов, відповідачі не проживають у будинку по вулиці Івана Франка, 50 села Пустовіти Миронівського району Київської області з 22 січня 2016 року по 23 грудня 2016 року. Будь-які особисті речі, які б могли підтверджувати проживання відповідачів у зазначеному будинку відсутні (а.с. 20-32). Факт не проживання відповідачів у вказаному будинку з листопада 2012 року підтверджується рішенням Миронівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року у цивільній справі ЄУН 371/ 1521 /14-ц. Таким чином судом встановлено, що відповідачі понад рік (з 22.01.2016 року по час розгляду справи 04.05.2017) відсутні без поважних причин за місцем своєї реєстрації в будинку № 50 по вулиці Івана Франка села Пустовіти Миронівського району Київської області. Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідачі, які без поважних причин були відсутні понад один рік у будинку за вказаною адресою втратили право на користування ним, а тому у позивача, як власника будинку, з 22 січня 2017 року виникло право на звернення до суду про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком № 50 по вулиці Івана Франка села Пустовіти Миронівського району Київської області, який належить позивачу на праві приватної власності. Цим правом позивач правомірно скористалася у спосіб, передбачений ст. 405 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто, у випадку незгоди законного представника відповідачів із цим рішенням, вона має змогу звернутися до Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд цього рішення. На підставі ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved