Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської області, про визначення місця проживання дитини шляхом надання дозволу на реєстрацію малолітньої дитини. Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами. 17.12.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1733. Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси, від 14.03.2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Як вказала позивач, після розірвання шлюбу з відповідачем відносини вона не підтримує, у зв`язку з чим у неї виникли труднощі щодо реєстрації місця проживання доньки. [PERSON] стверджує, що вона зверталася з відповідними листами до відповідача щодо надання ним дозволу на реєстрацію місця проживання доньки [PERSON] разом з матір`ю, але [PERSON] на вказані листи не відреагував. Також, позивач вказала, що з метою реєстрації дитини за її адресою: [ADDRESS] , вона звернулася до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, однак 29.01.2018 року отримала відмову, з підстав відсутності згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини. Враховуючи викладене, з урахуванням уточнень, остаточно позивач просила суд визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] за адресою реєстрації матері шляхом надання дозволу на реєстрацію доньки за адресою реєстрації матері без згоди батька [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. (а. с. 32) Відповідач в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав відзив на позов, в якому просив суд розглянути справу без його участі (а. с. 80 82). Крім того, у відзиві відповідач вказав, що у сторін відсутній спір щодо місця проживання дитини, а викладені в позові обгрунтування щодо його відмови отримати лист від [PERSON] не відповідають дійсності. Відповідач вказав, що він розуміє те, що найкращим місцем проживання дитини є місце проживання матері і він не має наміру діяти всупереч інтересам дитини, а тому він не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом із матір`ю та не заперечує проти реєстрації дитини за її адресою. Представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав пояснення щодо позову, в яких вказав, що чинним законодавством не передбачено можливості здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини на підставі рішення суду про надання дозволу на реєстрацію її місця проживання за певною адресою разом з матір`ю без згоди батька (а. с. 42 45). Представник Відділу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до суду не з`явився, будь яких заяв чи клопотань до суду не надав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 17.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси, від 14.03.2017 року (а. с. 10). Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). 29.01.2018 року з метою реєстрації дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою реєстрації матері: [ADDRESS] , [PERSON] звернулася до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою (а. с. 11). Як вбачається зі змісту зазначеної заяви, в.о. адміністратора Департаменту надання адміністративних послуг ОМР [PERSON] у здійсненні реєстрації місця проживання було відмовлено, у зв`язку з тим, що «особа не подала необхідних документів (відсутня згода батька на реєстрацію місця проживання дитини» (а. с. 11, з. б.). Згідно наявних в матеріалах справи доказів, [PERSON] зверталася з листом до [PERSON] щодо надання ним дозволу на реєстрацію місця проживання доньки [PERSON] разом з матір`ю (а. с. 36 38), але вказаний лист повернувся на адресу відправника «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 38, з. б.). Відповідно до змісту заяви [PERSON] , [INFO] , посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Божемовською Н.В. (реєстраційний номер 709), [PERSON] не заперечує проти реєстрації місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] та надає згоду зареєструвати місце проживання доньки за адресою: [ADDRESS] (а. с. 94). Статтею 153 СК України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України,\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до\~ст. 157 Сімейного Кодексу України,\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Так, 11 липня 2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виключні обставини, бути розлучена\~з матір`ю. Як встановлено судом, відповідач не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом із матір`ю [PERSON] (а. с. 82). Враховуючи викладене, дослідивши докази в їх сукупності, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в частині визначення місця проживання разом із матір`ю, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню. Разом з тим, стосовно заявленої позивачем вимоги про надання дозволу на реєстрацію за адресою матері без згоди батька, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постанови КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», від 2 березня 2016 р. № 207, реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Також, згідно абз. 14 п. 18 зазначеної Постанови КМУ № 207, від 2 березня 2016 р., у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як вже було зазначено судом, [PERSON] не заперечує проти реєстрації дитини за адресою [PERSON] , на підтвердження чого матеріали справи містять заяву [PERSON] , [INFO] , посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Божемовською Н.В. (реєстраційний номер 709) (а. с. 82, 94). З огляду на наведене, позовні вимоги щодо надання дозволу без згоди батька, на реєстрацію дитини за адресою матері [PERSON] , задоволенню не підлягають. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial