Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 17 березня 2010 року між [PERSON] (далі за текстом позивач, позикодавець) та [PERSON] (далі за текстом відповідач 1, позичальник) було укладено договір позики грошових коштів (далі за текстом договір). Відповідно до п.1 договору позивач надав відповідачеві-1 безпроцентну позику у сумі 1\~200\~000,00 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок), що становить еквівалент 150\~000,00 (сто пятдесят тисяч) доларів США на дату укладення договору за курсом продажу Національного банку України, а відповідач-1 повинен був повернути таку ж суму грошових коштів до сімнадцятого березня дві тисячі двадцятого року. Згідно з п.2 договору сторони досягли домовленості про порядок повернення грошових коштів рівними частинами упродовж 10 (десяти) років не пізніше 17 (сімнадцятого) березня кожного року з кінцевим терміном повернення усієї суми позики до 17 березня 2020 року. Повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має становити еквівалент 150000,00 (сто пятдесят тисяч доларів США, 00 центів) доларів США. Тобто, кожного року не пізніше 17 березня відповідач повинен був віддавати позивачу 15000 (пятнадцять тисяч) доларів США. Згідно з п.5 договору сторони досягли домовленості, що у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення всієї частини позики, що залишилася з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також один процент річних від простроченої суми. Позивач умови укладеного договору виконав у повному обсязі: «17» березня 2010 р. надав відповідачу-1 позику у вигляді грошових коштів в сумі 1\~200\~000,00 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок): відповідно до п.1 договору його підписання є підтвердженням факту отримання зазначеної суми грошових коштів Позичальником. Проте в порушення умов договору, відповідач-1 не виконав свої зобовязання. Позичальник не виконав свого обовязку зі своєчасного повернення суми позики: відповідач не повернув жодну частину позиченої грошової суми. Відповідно до п. 5 договору у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення всієї частини позики, що залишилася з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також один процент річних від простроченої суми (розрахунок заборгованості по поверненню позики наведений у додатку №1 до цього позову). Відповідно до п.8 договору зазначений договір укладався зі згоди дружини позичальника, [PERSON], наданої чоловікові, [PERSON], на укладання договору позики грошових коштів, посвідченої [PERSON], приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області 12 березня 2010 року за реєстровим №427. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Відтак, у разі укладення договору («Договір» - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення/зміну або припинення цивільних прав та обов'язків) одним із подружжя в інтересах сімї (з метою використання одержаного за договором майна на потреби сім'ї) - цивільні права та обов'язки з цього договору виникають у сімї (у обох з подружжя), майно одержане за цим договором - за своїм правовим режимом відноситься до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя (ч.З ст.61 Сімейного кодексу України), а обов'язок виконання умов договору виникає солідарно у обох з подружжя. Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Зміст вищезазначених норм був розяснений позичальнику відповідно до п.13 договору. Частина 2 ст.73 СК України встановлює, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби. Частина 2 ст.73 СК України встановлює, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 13 травня 2015 року по справі №6-2145св15 (посилання в ЄДРСР - http://www.revestr.court.aov.ua/Review/44216791) звертає увагу на те, що у випадку доведення отримання коштів одним із подружжя і їх використання в інтересах сімї, вони є спільним майном подружжя, а обов'язок по поверненню коштів у такому випадку лежить на подружжі, як солідарних боржниках (ч. З ст. 61, ч. 4 ст. 65, ч. 2 ст. 73 СК України), тобто у разі їх неповернення вони відповідають солідарно. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд України у справах № 6- 27242св09, № 6-21952св10, 6-163цс12. Після 17.03.2010 року - дати укладення договору позики, відповідачем-1 був придбаний автомобіль Subaru Outback 2011 року (дата реєстрації у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів - 28.09.2012 року), що підтверджується електронним витягом з Єдиного державного реєстру МВС України (копія додається). Є підстави вважати, що зазначений транспортний засіб, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, був придбаний в інтересах сімї за кошти, одержані позикодавцем за укладеним договором позики. За таких обставин можна дійти до висновку, що зазначений договір створює обов'язки щодо повернення кредиту як для позичальника - [PERSON], так і для його дружини - [PERSON]. Нормами ст. 543 ЦК України передбачено, що при солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання як від усіх боржників разом, так і від кожного з них окремо, причому як повністю, так і в частині боргу. Згідно з нормами ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна його умов не допускаються. Оскільки заборгованість за договором позики не погашена, позивач звертається до суду з вимогою про солідарне стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] та його дружини [PERSON] Позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON], та [PERSON], на його користь суму позики у розмірі 3727500 (три мільйони сімсот двадцять сім тисяч пятсот) гривень 00 копійок, що станом на 30 серпня 2016 року еквівалентно 150000 (сто пятдесят тисяч) доларів США. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь один відсоток річних від простроченої суми у розмірі 11888 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 02 копійки. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], на його користь судові витрати у розмірі 6890,00 гривень. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявились по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала посилаючись на те, що відповідач брав позику не в інтересах сімї та розмір позики складає не суму, яка еквівалентна 150000 доларів США, а 1200000 гривень, яку і повинен повертати. Просила відмовити у задоволенні первісних позовних вимог. Відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, яку обґрунтував тим, що в позивач посилається на пункт 2 договору позики від 17 березня 2010 року, яким передбачено наступне: «Сторони досягли домовленості про порядок повернення грошових коштів рівними частинами упродовж 10 (десяти років) не пізніше 17 березня кожного року з кінцевим терміном повернення усієї суми позики до 17 березня 2020 року. Повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має становити еквівалент 150 000, 00 доларів США.»

Outcome: approved