Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом, а саме: кімнатою [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказує, що 13.09.2010 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу [PERSON] продав, а він придбав у власність кімнату [ADDRESS]. Вказаний договір є чинним, ніким не скасований та невизнаний судом недійсним не був, а тому на сьогодні він є власником вказаної кімнати. Позивач як власник квартири звернувся до відповідачів щодо їх добровільного зняття з реєстрації у вказаній кімнаті, однак вони відмовилися й чинять перешкоди у користуванні. Відповідачі вселились у спірну квартиру і зареєструвалися у ній з дозволу попереднього власника, вони не є членами його сім'ї, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, пояснили, що оскільки договір купівлі-продажу не визнаний недійсним, не скасований, то позовні вимоги слід задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказали, що позивач не є власником майна, позовні вимоги необґрунтовані, спірне житло повернуто з незаконного володіння, після набрання рішенням законної сили [PERSON] добровільно повернув ключі від кімнати. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що 13 серпня 2010 року за договором купівлі-продажу кімната [ADDRESS] була відчужена [PERSON] на користь позивача [PERSON] За [PERSON] 06.09.2010 зареєстровано право власності на вказану нерухомість. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2014 скасовано рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.10.2014 та відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: орган опіки і піклування Коростишівської районної державної адміністрації, управління міграційної служби у Житомирській області про визнання правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормами статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов'язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об'єктами власності. Власність зобов'язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків. Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов'язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об'єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. У статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З роз'яснень, які містяться у пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 05 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Аналіз наведених норм права свідчить, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав, позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном. Коростишівським районним судом Житомирської області 14 січня 2016 року ухвалено рішення у справі №280/819/15-ц про задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи - Коростишівська міська рада, [PERSON] про витребування майна. Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 22 березня 2016 року залишено без змін, а ухвалою ВССУ від 06.06.2016 відмовлено у відкритті касаційного провадження /а.с.108-112/. Відповідно до вищевказаного рішення витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату [ADDRESS], тобто на теперішній час позивач [PERSON] не є власником спірної кімнати. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності спірна житлова кімната [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] /а.с.132/. Отже, позивачем не доведено, що він є власником спірної кімнати, а тому позовні вимоги є необґрунтованими й у їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed