Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . 08 квітня 2019 року за позивачем було визнано рішенням суду право власності на житловий будинок, що належав її матері. Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області по справі № 179/382/19 від 08 квітня 2019 року набрало законної сили 10 травня 2019 року. Вказаним рішенням суду встановлено, що позивач має право на спадкування за законом і є спадкоємицею першої черги, адже в день смерті матері проживала з нею та доглядала її. У грудні 2019 року позивач дізналася про існування земельної ділянки, що належала її матері відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 142849 від 15 липня 2002 року. Отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки втрачено оригінал правовстановлюючого документу. Позивач вважає, що має право спадкувати земельну ділянку своєї матері, тому звертається до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,910 га, кадастровий номер 1222382500:01:001:0734, по праву спадкування за законом. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі, не заперечує проти позовних вимог. Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю позивача (а. с. 13, 18-19). У відповідності до ч. 2 ст. 1220 ЦК України , часом відкриття спадщини є день смерті особи. [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 14). Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтями 1296, 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. З листа Магдалинівської державної нотаріальної контори від 09.04.2020 року вбачається, що відсутня спадкова справа після [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 45-46). Крім того, в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що є обов`язковою умовою для звернення до суду для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Суд не вбачає підстав для вирішення питання про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки вказаний спір може відбуватися лише після винесення обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві.

Outcome: dismissed