Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся представник [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяни Іванівни, [PERSON] , про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав, скасування записів про державну реєстрацію прав, витребування майна із чужого незаконного володіння, здійснення державної реєстрації, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сол-Проперті». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 травня 2008 рок між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1135146300, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у іноземній валюті в сумі 53980 доларів США зі сплатою 13,5 % річних, строком до 28.05.2029 року, 27 травня 2008 року позивач на підставі Договору купівлі-продажу набув у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,1 кв.м. та передав її в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитом за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. У подальшому АТ «УкрСиббанк відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки. Про заміну кредитора позивачу стало відомо 03.04.2018 року, коли до його квартири прийшли представники Кей-Колект з метою вселення у квартиру. Згідно до отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідні зміни щодо власника нерухомості були внесені до державного реєстру 21.03.2018 року державним реєстратором КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу - Мельник Т.І. У якості підстави виникнення права власності зазначено: договір іпотеки, серія та номер 2504, виданий 27.05.2008 року, видавник: нот. Савченко С.В. , вимога про усунення порушення основного зобов`язання, серія та номер 01/11/17/735997, виданий 01.11.2017 р., видавник ТОВ «Кей-Колект», рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 0407314847043, виданий 26.12.2017 р., видавник Укрпошта. 15.05.2018 року ТОВ «Кей-Колект» на підставі Договору Купівлі-продажу квартири відчужило квартиру ТОВ «СОЛ-ПРОПЕРТІ». В свою чергу ТОВ «СОЛ-ПРОПЕРТІ відчужило спірну квартиру [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 24.05.2018 р. Отже, станом на день звернення до суду з позовом, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Позивач вважає, що реєстрація права власності на нерухоме майно за ТОВ «Кей-Колект» відбулось з порушенням встановлених правил та процедур, в тому числі, з пропуском строку позовної давності, з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», без оцінки вартості предмета іпотеки, окрім того, квартира на момент відчуження була під арештом, і як наслідок спірна квартира була незаконно набута у власність ТОВ «Кей-Колект», та в подальшому відчужена. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяни Іванівни від 21 березня 2018 року, індексний номер рішення 40240311 про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру за адресою [ADDRESS] ; скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1512428651101), вчинений державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяною Іванівною 21 березня 2018 року (номер запису про право власності: 25357106); витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) квартиру за адресою [ADDRESS] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н. А. від 24 травня 2018 року, індексний номер рішення 41275603 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] ; здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] за позивачем. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 17.09.2019 року позовна заява була залишена без руху. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 17.09.2019 року заява представника позивача про забезпечення позову була повернута заявнику. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 30.09.2019 р. по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 23.10.2019 р. Також, задоволено клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 30.09.2019 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено будь-яким будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 30.09.2019 року вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 20.02.2020 року (протокольною) по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.03.2020 року. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Представник ТОВ «Кей-Колект» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав до суду відзив, в якому вказав, що в Договорі про іпотеку №2504 від 27.05.2008 року містилось застереження про задоволенні вимог Іпотекодержателя», а тому на момент прийняття оскаржуваного рішення державним реєстратором окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя не вимагався. Окрім того, зазначили, що позивачу була направлена письмова вимога про усунення порушень основного зобов`язання, яка позивачем було отримано. Щодо дотримання вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зазначили, що спірна квартира була придбана за кредитні кошти, у позивача на момент придбання іпотечної квартири було постійне проживання у місті Котовськ (Подільськ). Щодо арешту на квартиру зазначили, що наявність арешту на іпотечному майні не могла бути підставою для відмови реєстрації права власності за іпотекодержателем, окрім того, арешт був накладений в інтересах ПАТ «УкрСиббанк», тобто іпотекодержателя. Щодо оцінки майна зазначили, що у переліку документів необхідних для проведення державної реєстрації на предмет іпотеки, оцінка майна не вимагається. Щодо пропуску строку позовної давності зазначили, що сплив строку позовної давності на стягнення заборгованості не свідчать про відсутність права на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно до Договору іпотеки, а тому строк позовної давності не пропущений. Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. в судове засідання не з`явилась, по місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Представник [PERSON] - адвокат Павел О.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, надала до суду відзив, в якому вказала, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, оскільки державна реєстрація право власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» була проведена правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства, у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у державні реєстрацій прав власності за ТОВ «Кей-Колект». Стосовно витребування майна з чужого володіння зазначають, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки позивач на даний час не є власником спірного майна, та не має жодної з правомочностей, які притаманні праву власності. Представник ТОВ «Сол-Проперті» в судове засідання не з`явився, по місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» 27 травня 2008 року був укладений договір про надання споживчого кредиту №11351463000, відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 53980,00 доларів США, що на дату укладення договору становило 261 803 грн. 00 коп., зі сплатою 13,5 % річних строком повернення не пізніше 28.05.2029 року шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів в розмірі 650 доларів США, а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі. За користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50 % річних, кредит надано на купівлю нерухомості, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 21-28). 27 травня 2008 року позивачем за 261 803 грн. 00 коп. було придбано у власність квартиру за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу, посвідченого 27.05.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., реєстр. №2499 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Договором купівлі-продажу. (а.с.18-20 т.1). Також 27 травня 2008 року між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений Договір Іпотеки, відповідно до якого позивач передав в іпотеку вказану квартиру в забезпечення виконання своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором (а.с. 154-155, т.1). Позивач зареєстрував своє місце проживання у вказаній квартирі 06 травня 2009 року, що підтверджується копією довідки №Д5-110219-ф/л від 16.07.2019 року виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради (а.с.43 т.1) 12 грудня 2011 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого на користь ТОВ «Кей-Колект» було відступлено право вимоги до позивача за укладеним між ним та банком кредитним договором та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, що підтверджується копією вказаних договорів (а.с. 110-117, т.2), відомості про заміну іпотекодержателя внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з вказаного реєстру (а.с. 26зв., т.2). З копії реєстраційної справи на квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 24-36, т.2) вбачається, що 21 березня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т. І., право власності на вказану квартиру зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (рішення про реєстрацію прав № 40240311 від 21.03.2018 року). Реєстрацію права власності було здійснено на підставі договору іпотеки, вимог про усунення порушень основного зобов`язання від 01.11.2017 року вих. № 01/11/17/735997, рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення № 04073 14847043 та № 0407314847051. В подальшому, 15 травня 2018 року між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Сол-проперті» було укладено договір купівлі продажу вказаної квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., реєстр. № 6822, право власності було зареєстровано за покупцем, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 152, т.1) та інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 86, т.2). 24 травня 2018 року ТОВ «Сол-Проперті» було відчужено вказану квартиру на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., за реєстр. № 2325, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 14-15, т.2), право власності на придбану квартиру було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 101, т.2). Відповідно до п. 4.1., 4.5. укладеного між позивачем та АКІБ «Укрсиббанк» договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або на підставі позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку», або з інших передбачених законодавством України підстав. Звернення стягнення на предмет іпотеки з застосування позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього Договору. Відповідно до розділу 5 вказаного договору «Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя», сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача Іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; або отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі окремого договору про задоволення вимог Іоптекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Позасудове врегулювання може бути застосовано Сторонами у будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на Предмет Іпотеки. (а.с.155 т.1) Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент укладення іпотечного договору), іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Законом України від 25.12.2008 року № 800-VI, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» було викладено в новій редакції, відповідно до якої Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Після набуття чинності вказаним Законом сторони відповідні зміни до договору іпотеки щодо включення до нього відповідного застереження не внесли, договір про задоволення вимог іпотекодержателя між сторонами договору іпотеки не укладався. За таких обставин правові підстави для реєстрації права власності на передану в іпотеку квартиру за собою на підставі укладеного іпотечного договору у ТОВ «Кей-Колект» були відсутні. Посилання Банку на те, що положення розділу 5 договору іпотеки є самостійною підставою для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя відхиляються судом, оскільки вказані положення договору іпотеки не є застереженням в розумінні ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції Закону України від 25.12.2008 року № 800-VI, а лише передбачають один із можливих способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд також погоджується з доводами сторони позивача щодо неврахування державним реєстратором положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, який набув чинності 07 червня 2014 року. Так, підпунктом 1 пункту 1 вказаного Закону передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Передана в іпотеку позивачем квартира зазначеним вимогам відповідає, оскільки виступає як забезпечення наданого позивачу банківською установою-резидентом кредиту в іноземній валюті, використовується ним як місце постійного проживання, що підтверджується копією довідки №Д5-110219-ф/л від 16.07.2019 року виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради (а.с.43 т.1), відомості про належність позивачу на праві власності іншого нерухомого майна відсутні, площа квартири не перевищує 140 кв. м. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. З матеріалів реєстраційної справи вбачається, що для здійснення реєстрації права власності на спірну квартиру ТОВ «Кей-Колект» було подано державному реєстратору вимоги про усунення порушень основного зобов`язання від 01.11.2017 року вих. № 01/11/17/735997, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 04073 14847043 та № 0407314847051 (а.с. 34-36, т.2). З вказаних повідомлень про вручення вбачається, що відправником поштового відправлення не є ТОВ «Кей-Колект», а є ТОВ «Інфідіс», у зв`язку із чим суд критично сприймає твердження представника ТОВ «Кей-Колект» про направлення відповідних вимог на адресу позивача. За таких обставин, суд доходить висновку, про відсутність правових підстав для реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» та про наявність у державного реєстратора підстав для відмови у проведенні такої реєстрації. Відповідно до ч. ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема у спосіб відновлення становища, яке існувало до порушення. Скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності передбачено ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є ефективним способом поновлення права власності позивача на належне йому майно, оскільки відповідно до п. 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 р. (із змінами), у Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позову в частині вимог про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1512428651101), вчинений державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяною Іванівною 21 березня 2018 року (номер запису про право власності: 25357106). Таким чином, ТОВ «Кей-Колект» не мало права на подальший продаж спірної квартири, оскільки реєстрація права власності за ним відбулась з порушенням закону, права власності на спірну квартиру не набуло, а відтак подальші правочини, спрямовані на відчуження спірного майна, є недійсними, оскільки вчинені з порушенням вимог ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 658 ЦК України. За таких обставин позивач має право вимагати витребування належного йому майна у вигляді спірної квартири від відповідача [PERSON] на підставі ст. 388 ЦК України, оскільки спірна квартира вибула з його володіння поза його волею, й позов в цій частині підлягає задоволенню. Водночас, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяни Іванівни від 21 березня 2018 року, індексний номер рішення 40240311 про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру за адресою [ADDRESS] та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н. А. від 24 травня 2018 року, індексний номер рішення 41275603 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] , оскільки рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому пред`явлення вимог про скасування такого рішення не є ефективним способом захисту порушених прав. Такий висновок суду відповідає висновкам, викладеним, зокрема, в постанові Великої палати Верховного суду від 20 листопада 2019 року по справі № 802/1340/18-а. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині здійснення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за позивачем, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суду не надано право здійснювати державну реєстрацію права власності, й суд не вправі перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного реєстратора. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% суми позову, але не менше 0,4 та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня року, в якому подається заява, за подання позову немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму. Відповідно до ч. 3 ст. 6 вказаного Закону, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Станом на 01 січня 2019 року відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу встановлено в сумі 1921 грн. 00 коп. Позовні вимоги містять одну вимогу майнового характеру щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, та 4 вимоги немайнового характеру. Ціна позову, визначена позивачем, складає 300 000 грн. Таким чином, загальна сума судового збору, що підлягає покладенню на сторони, складає 6073 грн. 60 коп. (3000 грн. + 4*768,40 грн.). При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2705 грн. 20 коп., ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 30.09.2019 року позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання вимоги майнового характеру в сумі 2600 грн. до ухвалення судового рішення по справі. Враховуючи задоволення позову в частині витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування запису про реєстрацію права власності ТОВ «Кей-Колект», а також ті обставини, що до порушення прав позивача призвели неправомірні дії ТОВ «Кей-Колект», суд доходить висновку про стягнення з нього в дохід держави судового збору в сумі 2600 грн. 00 коп. та недоплаченого позивачем при поданні позову судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., а разом - 3368 грн. 40 коп., й на користь позивача частину сплаченого ним судового збору за подання позову - в сумі 400 грн. 00 коп. Враховуючи відмову в задоволенні позову в частині немайнових вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав та здійснення державної реєстрації прав, судовий збір в сумі 2305 грн. 20 коп. (768 грн. 40 коп. *3) покладається на позивача. Також суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 30 вересня 2019 року по цивільній справі № 521/15271/19, оскільки наявність таких заходів після набрання законної сили рішенням суду є перешкодою для виконання рішення в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Outcome: partial