Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 06 серпня 2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 77. Спільних дітей від шлюбу не мають. У шлюбі сторони прожили чотири роки, але останнім часом відносини між ними стали погіршуватися. На даний час сторони проживають одне від одного, сумісне господарство не ведуть та не мають наміру продовжувати спільне проживання, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об»ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 06 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 77, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Від шлюбу спільних дітей не мають. Судом встановлено, що у шлюбі сторони прожили чотири роки, але останнім часом відносини між ними стали погіршуватися. На даний час сторони проживають одне від одного, сумісне господарство не ведуть та не мають наміру продовжувати спільне проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, проживають за різними адресами. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач під час реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, питання про зміну її прізвища судом не вирішувалося. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, повязані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на відповідача, а витрати по сплаті судового збору на позивача, через те, що поведінка обох сторін свідчить про їх небажання продовжувати шлюбні відносини, тобто у розірванні шлюбу є вина обох сторін. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved