Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить: виділити йому в натурі частинужитлового будинку, господарських будівель та споруд за варіантом №1 судової будівельно-технічної експертизи за №286/293/02-2016 від 19 лютого 2016 року, як співвласнику №2 45/100 частини домоволодіння, що знаходяться в селі Антонівка Коростишівського району Житомирської області по вулиці Центральна, 11; виділити йому в натурі для доступу до вищезазначеної частини будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку кадастровий номер 1822583003:02:011:0041, що в селі Антонівка Коростишівського району Житомирської області по вулиці Центральна, 11, за першим варіантом розподілу земельної ділянки судової земельно-технічної експертизи №286/293/02-2016 від 19 лютого 2016 року як другому співвласнику, а саме: земельну ділянку площею 508кв.м. (що на схемі зображена під №2) та земельну ділянку площею 742кв.м. (що на схемі зображена під №3), в тому числі земельну ділянку під №2-1 загальною площею 3,9кв.м., що передається з обмеженим використанням співвласнику №1 для обслуговування та поточного ремонту господарських будівель; виділити йому в натурі за першим варіантом розподілу земельної ділянки кадастровий номер 1822583003:011:0042, що в селі Антонівка Коростишівського району Житомирської області по вулиці Центральна, 11, для ведення особистого селянського господарства як співвласнику №2 (що на схемі зображена під №2) площею 1557,5кв.м. В обґрунтування позову вказує, що йому на праві власності належить ? частка домоволодіння, що знаходиться в селі Антонівка Коростишівського району Житомирської області по вулиці Центральна, 11. Також йому належить ? частина земельних ділянок для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства. Інша частина домоволодіння та земельних ділянок належить відповідачу. У позасудовому порядку сторонам не вдається домовитися щодо поділу житлового будинку та встановлення порядку користування земельними ділянками. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому вказав, що заперечує проти задоволення позовних вимого, вважає прийнятними для відповідача другий варіант поділу житлового будинку, господарських будівель та споруд та відповідний варіант поділу земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд як співвласнику 2. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані. Також пояснила, що жодний з запропонованих варіантів не є прийнятним, однак не заперечує проти другого варіанту поділу житлового будинку, господарських будівель та споруд та відповідного варіанту поділу земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд як співвласнику 2. Допитаний у судовому засіданні судовий експерт [PERSON] пояснив, що при огляді був присутній позивач, потім прибув відповідач, останній був присутній до кінця проведення огляду. Зі слів свідка, зі сторони відповідача не було згоди щодо варіантів поділу господарських будівель та споруд, під час огляду запитував у сторін можливі для них варіанти поділу, у свою чергу сторони не вказали варіанти по поділу земельних ділянок, питання та пропозиції не надходили. Свідок також вказав на те, що у запропонованих варіантах є відступи від ідеальних часток та ступінь зносу будинку встановлювався візуально. Будучи допитаним у якості свідка [PERSON] пояснив, що проводив дослідження, будинок відноситься до шостої групи класів, варіанти, викладені у висновку експерта [PERSON], порушують права співвласників, реальний ступінь зносу будинку не відповідає, викладеному у висновку. За словами свідка, достатньо хоча б 2,5м для проїзду. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19 лютого 2011 року державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРЕ №713146. Спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], яка померла 14 грудня 2009 року є її діти: [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Спадщина, на яку в указаних частках видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,5615га, що знаходиться в селі Антонівка Коростишівського району Житомирської області, вулиця Центральна, 11, що належала померлій на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД №551892, 551893, виданих Квітневою сільською радою 18 листопада 2008 року, зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010821100227, 010821100228, кадастрові номери: 1822583003:02:001:0041, 1822583003:02:001:0042. У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до частин 1, 2 статті 364 Цивільного кодексу України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Позивач по даній справі просить виділити йому в натурі частку, що є меншою, аніж його частка у спільній частковій власності без виплати йому компенсації відповідачем. Під час вирішення спорів даної категорії суди повинні враховувати роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 Цивільного кодексу України та роз'яснень, що містяться в п.п. 6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності припиняється, і при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». За роз'ясненнями, які містяться у пункті19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» (із змінами) у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Відповідно до висновку судового експерта [PERSON] №286/293/02-2016 від 19 лютого 2016 року розподіл житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по вулиці Центральній, 11 в селі Антонівка Коростишівського району Житомирської області на окремі ізольовані квартири відповідно до ідеальних часток співвласників у розмірі ? та ?, не вбачається можливим. Експертом запропоновано три варіанти поділу житлового будинку та господарських будівель, три варіанти поділу земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд до відповідної частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також один варіант поділу земельної ділянки площею 0,3115га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Запропонований експертом перший варіант поділу житлового будинку, господарських будівель та споруд та відповідний варіант поділу земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд передбачає відступ від ідеальних часток співвласників. Однак позивач просить виділити йому в натурі частину житлового будинку, господарських будівель та споруд та відповідну частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що відповідає арифметичній частці 45/100, тобто менше, аніж його частка у спільній частковій власності, без виплати грошової компенсації відповідачем. Відповідно до статті 365 Цивільного України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Положеннями пункту 4 частини 1 статті 365 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-68цс14, яка згідно зі ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користуванням майном, яке перебуває у спільній частковій власності. Суд приходить до висновку, що за умови припинення права власності співвласника на частку в спільному майні, шкода як для позивача, так і для відповідача не буде істотною, оскільки позивач просить виділити йому частину меншу, аніж його частка у спільному майні, без виплати компенсації. На підстави викладеного,

Outcome: approved