Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

До суду звернувся позивач із позовом до [PERSON] , треті особи - Рада опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. В обґрунтування позову зазначив, що з 10.09.2016 року перебував у шлюбі з [PERSON] , з якою мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.02.2018 року зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] , [INFO] . Визначено спосіб участі [PERSON] , як батька, у вихованні доньки з можливістю систематичних побачень а саме: один раз на тиждень в суботу з 11-00 до 14-00 години за місцем проживання чи перебування дитини в присутності матері дитини [PERSON] . 27.12.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду. Увесь час з моменту проживання дитини з відповідачем, відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні та вихованні дитини: уникає зустрічей, щоб мінімізувати спілкування позивача з дитиною, змінила номера контактних телефонів, що не дає можливості навіть в телефонному режимі дізнатися про стан здоров`я та самопочуття дитини. 04.06.2019 року позивач отримав відповідь Державної прикордонної служби України, в якій зазначається, що у період з 01.03.2019 року було здійснено перетин кордону донькою позивача [PERSON] , [INFO] . З моменту отримання даного листа та до сьогоднішнього часу позивачу не відомо про місце знаходження доньки, незважаючи на численні спроби знайти свою дитину. Державним виконавцем кілька разів накладалися штрафи на відповідача за невиконання без поважних причин рішення суду. До сьогоднішнього часу позивачу невідомо, де саме мешкає відповідач з донькою. З заяв відповідача, які містяться у матеріалах виконавчого провадження вбачається, що відповідач має намір вивезти доньку до тимчасово окупованої території Донецької області, звідки вона сама родом та де до сьогоднішнього дня відбуваються бойові дії. Позивачем підписано декларацію з лікарем для надання медичних послуг доньці за його місцем мешкання, а також зараховано до дошкільного закладу. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач вимушений звернутися до суду знову із даною позовною заявою. У зв`язку із зазначеним, позивач просив суд зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, визначити наступні способи участі позивача у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] : тиждень проживання доньки з відповідачем, тиждень проживання доньки із позивачем, спільний відпочинок з батьком протягом 2-3 тижнів літнього періоду, необмежене спілкування з донькою особисто; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з донькою або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; зобов`язати [PERSON] за два дні до дня зустрічі позивача з донькою, надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Ухвалою суду від 18.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Крім цього позивач просив визнати висновок Ради опіки та піклування по Хортицькому району м. Запоріжжя щодо розв`язання спору, недопустимим доказом, оскільки раніше він отримував лист від вказаного органу про те, що вони не мають повноважень щодо розв`язання спору у даній ситуації. Представник відповідача раніше надавав заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві. 27.07.2020 року представник відповідача направив до суду заяву про припинення представництва інтересів [PERSON] . Згідно до наявного у справі відзиву на позовну заяву, відповідач не чинить жодних перешкод у спілкуванні позивача з дитиною, вона повідомила адресу свого місця проживання, але позивач жодного разу не приїздив за вказаною адресою до своєї доньки. Представник третьої особи - ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області надав заяви про розгляд справи без його участі, просить прийняти рішення згідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району просив розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування, рішення прийняти в інтересах малолітньої дитини з урахуванням висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач з 10.09.2016 року перебував у шлюбі з [PERSON] . Під час перебування в шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.02.2018 року у справі № 323/2729/17 зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] ; визначено спосіб участі [PERSON] , як батька, у вихованні доньки [PERSON] , з можливістю систематичних побачень, а саме: один раз на тиждень в суботу з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. за місцем проживання чи перебування дитини в присутності матері дитини [PERSON] . Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.07.2018 року шлюб між сторонами розірвано. 27.12.2018 року [PERSON] звернувся до Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 323/2729/17, виданого Оріхівським районним судом Запорізької області від 23.05.2018 року. Постановою старшого державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Чернової Т.М. було відкрито виконавче провадження ВП № 57980242. Як видно із матеріалів виконавчого провадження, які були витребувані судом для розгляду даної справи, побачення позивача [PERSON] з донькою [PERSON] 01 лютого 2019 року, 09 лютого 2019 року були відкладені у зв`язку з хворобою відповідача [PERSON] . Згідно з актом державного виконавця від 23.02.2019 року, 23.02.2019 року побачення позивача [PERSON] з донькою [PERSON] не відбулося у зв`язку з тим, що [PERSON] проігнорувала попередження державного виконавця та покинула місце, визначене судом для спілкування батька з дитиною. 25.02.2019 року старшим державним виконавцем Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Черновою Т.М. за чинення перешкод та ухилення від виконання судового рішення була винесена постанова про накладення штрафу на [PERSON] 27.02.2019 року на адресу Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від [PERSON] надійшла заява про те, що на період перебування у декретній відпустці вона буде проживати за адресою: [ADDRESS] . Також 28.02.2019 року на адресу Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від [PERSON] надійшла заява про передачу виконавчого листа за місцем теперішнього проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] . 09.04.2019 року побачення позивача [PERSON] з донькою [PERSON] не відбулося у зв`язку з відсутністю [PERSON] та її доньки за місцем реєстрації та місцем проживання, що підтверджується актами державного виконавця від 09 квітня 2019 року. 10 квітня 2019 року від [PERSON] на адресу Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знову надійшла заява про передачу виконавчого листа за місцем теперішнього проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] . 02.07.2019 року начальником Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Соболєвою Н.І. була направлена на адресу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вимога виконавця з приводу перетинання [PERSON] кордону України за період з 01 лютого 2019 року, на яку надано відповідь від 18 липня 2019 року, про те, що остання перетнула державний кордон України на потязі № 74 напрямком Кривий Ріг - Москва 01 березня 2019 року, іншої інформації у вказаний період не має. 02.04.2019 року старшим державним виконавцем Оріхівського РВ ДВС у Запорізькій області Черновою Т.М. було направлено доручення до Сніжнянського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області з метою здійснення перевірки місця перебування/проживання [PERSON] та її малолітньої доньки. Згідно листа Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 12.04.2019 року, виконати вищевказане доручення не має можливості, оскільки на території м. Сніжне органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 16.07.2019 року Оріхівським РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області сторонам виконавчого провадження повідомлено, що 20 липня 2019 року, з метою перевірки виконання рішення суду сторонами виконавчого провадження, державним виконавцем буде здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] . Дане повідомлення було направлено сторонам виконавчого провадження за всіма відомими адресами. Як свідчать акти державного виконавця від 20.07.2019 року, старшим державним виконавцем Оріхівського РВ ДВС у Запорізькій області Черновою Т.М. 20.07.2019 року здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] . Боржник [PERSON] була відсутня за даними адресами, що унеможливлює проведення виконавчих дій з приводу виконання рішення суду. За невиконання без поважних причин рішення суду на [PERSON] постановою державного виконавця від 22.07.2019 року накладено штраф на користь держави в розмірі 3400,00 грн. 22.07.2019 року до Оріхівського відділення поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області державним виконавцем в порядку статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та в порядку статті 382 КК України направлено повідомлення про вчинення боржником [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України. Крім того, 22.07.2019 року старшим державним виконавцем Оріхівського РВ ДВС у Запорізькій області Черновою Т.М. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника [PERSON] у праві керування транспортними засобами до повного фактичного виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною згідно з виконавчим листом № 323/2729/17, виданим 23.05.2018 року Оріхівським районним судом Запорізької області за виконавчим провадженням № 57980242. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 25.07.2019 року тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 323/2729/17. 05.08.2019 року старшим державним виконавцем Оріхівського РВ ДВС у Запорізькій області Черновою Т.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 323/2729/17, виданого Оріхівським районним судом Запорізької області 23.05.2018 року у зв`язку з тим, що всі виконавчі дії, передбачені вимогами чинного законодавства, здійснено. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.10.2019 року відмовлено в задоволенні скарги [PERSON] на дії державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Чернової Тетяни Михайлівни. Як свідчать матеріали цивільної справи №323/2729/17, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 323/2729/17, виданого Оріхівським районним судом Запорізької області від 23.05.2018 року, постановою державного виконавця від 20.07.2020 року відновлено. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України). Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України»). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України»). Суд, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням на предмет їх належності, достовірності та достатності, приходить до висновку, що [PERSON] , незважаючи на наявність рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.02.2018 року, яким був визначений спосіб участі позивача у спілкуванні з дочкою - [PERSON] та її вихованні, чинить [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною і ці обставини підтверджуються у своїй сукупності наданими позивачем письмовими доказами. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Оскільки [PERSON] перешкоджає позивачу спілкуватися з їх дитиною, на рішення суду, яким встановлений спосіб такого спілкування, не зважає, тому суд вважає ефективним способом захисту батьківських прав [PERSON] зобов`язання відповідачки усунути перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Щодо позовних вимог щодо визначення способів участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. До участі у справі залучено в якості третіх осіб як органи опіки та піклування - Раду опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області та Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Хортицькому району. Рада опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області не надала суду письмових висновків щодо розв`язання спору. Згідно до висновку органу опіки та піклування в особі Районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради від 03.08.2020 року, 15.07.2020 року спеціалістами відділу обстежені умови проживання [PERSON] , про що складено відповідний акт, згідно до якого в чотирьохкімнатній квартирі створені належні умови. Враховуючи, що [PERSON] разом з дитиною на території Хортицького району м. Запоріжжя не проживає, здійснити обстеження умов проживання її та дитини не є можливим. Також в органу опіки та піклування відсутня можливість дослідити ставлення матері до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, стан здоров`я дитини. Враховуючи вищевикладене, згідно з протоколом засідання комісії з питань захисту прав дитини від 30.07.2020 року №18, орган опіки та піклування районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради дійшов висновку про такий спосіб участі [PERSON] в житті малолітньої доньки: один раз на тиждень в суботу з 11-00 до 14-00 години за місцем проживання чи перебування дитини в присутності матері дитини [PERSON] , встановлений рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.02.2018 року. Як видно із матеріалів справи, фактично обстежити умови проживання відповідача, з якою проживає дитина, не є можливим, оскільки згідно до відомостей Ради опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, [PERSON] фактично на території смт. Комишуваха не проживає, фактично проживає в м. Сніжне Донецької області, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень. У рішенні ЄСПЛ від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, однак, не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права за статтею 8 Конвенції. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, п. 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), § 90, Ignaccolo-Zenide, § 94, обидва цитовані вище Plaza v. Poland, № 18830/07, п. 71, 25 січня 2011 р., І Manic, наведене вище, § 102, з подальшими посиланнями на нього). Зважаючи на малолітній вік доньки сторін, суд вважає, що відсутні підстави для зміни існуючого графіку спілкування та зустрічей батька з дитиною. Визначений судом графік побачення батька з донькою відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Спосіб участі позивача у вихованні дитини шляхом визначення проживання доньки тиждень із матір`ю, а тиждень із батьком, з огляду на малолітній вік дитини, суд не вважає таким, який буде в інтересах дитини. Суд не погоджується із посиланням позивача на те, що наданий органом опіки та піклування висновок не є належним доказом, оскільки згідно до п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Отримати письмовий висновок органу опіки та піклування про способи участі одного з батьків у вихованні дитини за місцем проживання дитини не є можливим у даній справі, оскільки згідно до наявних відомостей, відповідач із донькою [PERSON] фактично не проживає на території Запорізької області, а знаходиться на території м. Сніжне Донецької області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім цього, згідно до ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Отже, відсутні підстави для визнання висновку органу опіки та піклування недопустимим та недостовірним доказом. Таким чином, з огляду на наявність судового рішення, яким визначено спосіб участі батька, встановлено графік систематичних зустрічей позивача із донькою, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial