Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 25 листопада 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольської міської ради, Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якій позивач просить суд: визначити [PERSON] додатковий строк протягом трьох місяців, з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] у м. Донецьку Донецької області померла його дружина - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із недоотриманої пенсії. Інших спадкоємців за законом, крім позивача, у [PERSON] немає. 09 серпня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. для прийняття спадщини, але нотаріус повідомив йому про те, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений. Оскільки у позивача не було свідоцтва про смерть спадкодавця, таке він отримав лише 02 серпня 2019 року, вважає, що саме такі обставини є поважними причинами пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити. Позивач надав до суду клопотання про розгляд цивільної справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради Кравченко О.О. позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні з підстав вказаних у відзиві. Третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. - у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Судом досліджуються саме представлені письмові докази, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] . Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Приморським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 02 серпня 2019 року, [PERSON] померла [INFO] , про що складений актовий запис № 731. 09 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . 09 серпня 2019 року приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. повідомив [PERSON] про те, що з наданих ним документів вбачається, що ним порушений строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, тому нотаріус не має можливості відкрити спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Проводячи оцінку аргументів сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, враховуючи, що саме свідоцтво про смерть [PERSON] видане лише 02 серпня 2019 року, у зв`язку з тим, що така померла у м. Донецьк Донецької області, який відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для задоволення позову у заявлений позивачем спосіб. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17. У справі встановлено, що 17 липня 2019 року закінчився строк для подання заяви про прийняття спадщини, однак з документів наявних у матеріалах справи вбачається, що [PERSON] померла у м. Донецьк Донецької області, тобто на території, яка є тимчасово непідконтрольною органам державної влади України. Для встановлення факту смерті останньої позивач, мав звертатися до суду, а свідоцтво про смерть [PERSON] видане Приморським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області лише 02 серпня 2019 року. З викладеного вбачається, що причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори було те, що померла проживала на тимчасово непідконтрольній території України, а також те, що позивач мав можливість отримати свідоцтво про смерть останньої лише 02 серпня 2019 року, тому необхідно дійти висновку, що строк пропущений позивачем з причин, які не залежали від його волі. Стосовно того, чи є інші спадкоємці померлої [PERSON] , то з матеріалів цивільної справи не вбачається факт звернення інших осіб до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За наведених обставин та норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що у позивача як спадкоємця були обґрунтовані перешкоди для подання заяви, тому позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували доводи позивача, впливали на законність і обґрунтованість його вимог суду не представлено. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради, Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Outcome: approved