Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

До суду в інтересах позивача [PERSON] звернулась адвокат Осадча Л.С. з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.06.2014 [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду - з 15.04.2014 до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] . Згідно судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.06.2020 з позивача на користь [PERSON] стягують аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, починаючи стягнення 25.05.2020 року і до повноліття дитини. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Станом на сьогоднішній день, позивач не має постійного місця роботи, отримує тимчасові непостійні заробітки. У зв`язку з накопиченням заборгованості по аліментах, з метою її погашення передав у власність сина [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] , оскільки інших варіантів для погашення заборгованості не мав. Зазначений факт підтверджується договором про погашення заборгованості за рахунок нерухомого майна, посвідченим 31.10.2019 року приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Я.І., реєстровий номер 2544. На сьогодні у позивача відсутнє будь-яке нерухоме і рухоме майно. Натомість, відповідач [PERSON] володіє на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належать: 1/2 частина земельної ділянки, загальною площею 2,7503 га., кадастровий номер 7121587400:06:001:0057 за адресою: [ADDRESS] , яку вона здає в оренду; 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] [ADDRESS] . Інша частина квартири належить їх спільному з Позивачем сину. Крім того, [PERSON] та [PERSON] офіційно працевлаштовані. У зв`язку з відсутністю у Позивача, на сьогоднішній день, постійного місця роботи та стабільних заробітків, під час примусового виконання рішень про стягнення аліментів державні виконавці відповідно до вимог чинного законодавства проводять розрахунки сум аліментів, які підлягають до сплати на підставі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір середньої заробітної плати постійно збільшуються, а отже і збільшуються суми аліментів, необхідні до сплати. Так, на даний час на користь [PERSON] щомісячно стягуються аліменти в розмірі близько 2 625,00 грн., а на користь [PERSON] - близько 3500,00 грн. Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. В даному випадку, з позивача стягуються аліменти в розмірі 7/12 від середньої заробітної плати по регіону, що перевищує 60% заробітку (доходу). Враховуючи інтереси дітей та матеріальні можливості батька, виходячи з принципів справедливості, добросовісності, розумності сплата аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде справедливим балансом між захистом прав дітей та батька. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/4913/20. Ухвалою суду від 13.08.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача Осадча Л.С. підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 12.03.2021 подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про причину неявки суду не повідомила, була належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки не повідомила. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Як встановлено судом, рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.06.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6). Судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.06.2020 з позивача на користь [PERSON] стягують аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину (а.с.7). Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання своїх дітей, так як сплачувати їх у визначеному судом розмірі не має можливості, оскільки офіційного не працевлаштований та не має стабільного заробітку, а розмір аліментів розраховується з середньої заробітної плати для даної місцевості, внаслідок чого утворюється заборгованість, для погашення якої був змушений передати у власність сина [PERSON] Ѕ частину квартири. На сьогодні іншого рухомого та нерухомого майна у нього не має. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З досліджених доказів судом встановлено, що з моменту ухвалення рішення про стягнення із позивача аліментів, його матеріальне становище змінилося. Згідно договору про погашення аліментної заборгованості за рахунок нерухомого майна від 31.10.2019 позивач [PERSON] на умовах погашення заборгованості по сплаті аліментів, яка виникла в період з 01.07.2014 по 01.08.2019 в сумі 75269,13 передав у власність сина [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] .. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.07.2020 іншого нерухомого майна, яке б перебувало у власності [PERSON] не має. За змістом ст.141СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п.п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України). Відсутність постійного місця роботи, передача майна в рахунок погашення аліментної заборгованості та відсутність у власності будь-якого іншого рухомого чи нерухомого майна, впливає на здатність платника аліментів сплачувати їх у визначеному судами розмірі, а тому на думку суду є достатнім доказом зміни матеріального стану позивача. З урахуванням майнового стану позивача, майнового стану відповідачів, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача за рішеннями суду, необхідно зменшити до 1/6 частини його заробітку (доходу), що дасть можливість сплачувати їх щомісячно. Крім того, при вирішенні справи суд враховує, що відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Визнання відповідачкою [PERSON] заявлених до неї позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, а тому є підставою для задоволення позову. Що стосується відповідача [PERSON] , то нею не використана можливість надання відзиву на позовну заяву, для спростування обставин на які посилається позивач. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, та приймаючи до уваги матеріальне становище сторін й виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved