Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, у розмірі 1000 грн., щомісяця. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач в добровільному порядку аліменти на утримання сина не надає, син потребує матеріальної допомоги оскільки продовжує навчання в Млинівському державному технолого-економічному коледжі 1 рівня акредитації на денній формі навчання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог частково, а саме в розмірі по 300-400 грн., щомісячно, зазначив, що не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання в тому розмірі, який визначила позивач. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, доводи сторін викладені у заявах по суті справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-ГЮ №001921, виданого 17.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO], зазначено матір [PERSON], батьком [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія І-ГЮ №004899 виданого 09.09.2016 року, [PERSON] змінив імя на [PERSON]. Згідно довідки №515 від 25.10.2018 року виданої [PERSON], останній є студентом 4 курсу спеціальності «компютерна інженерія» Млинівського державного технолого-економічного коледжу 1 рівня акредитації денної форми навчання. Навчання розпочато 01.09.2015, та закінчиться 30.06.2019 року. Так, відповідно до\~статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі\~статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів, суд враховує позицію позивача, щодо способу стягнення аліментів, а саме у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Щодо розміру аліментів, суд зазначає наступне. Відповідач є особою працездатного віку, однак відомостей про його офіційне працевлаштування чи інформації про те, чи має відповідач можливості надавати сину матеріальної допомоги суду не надано. Також відповідач надав суду копію судового наказу від 07.12.2018 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем жодними належними доказами не обґрунтовано визначену суму аліментів, а саме в розмірі по 1000 грн., щомісячно. Відповідно, при визначенні розміру аліментів, суд враховує добровільну згоду відповідача на сплату аліментів на повнолітнього сина в розмірі не більше 400 грн., щомісячно, та наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає достатнім стягувати із відповідача аліменти в розмірі по 400 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення [PERSON] навчання, але не більш ніж до досягнення сином 23 років. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial