Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

До суду 18.02.2021 року надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якій заявник просить встановити факт того, що заявник є сином [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх доводів зазначає, що він є сином [PERSON] , однак у його документах та документах батька, який помер [INFO] , є розбіжності у прізвищах. Також вказує, що батько помер на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим [PERSON] необхідно звернутись до суду із заявою про встановлення факту смерті свого батька, проте у нього виникли перешкоди у здійсненні права на подачу заяви про встановлення факту смерті батька, оскільки його прізвище у паспорті різниться із прізвищем батька. Вважає, що помилки у прізвищі (« [PERSON] » та « [PERSON] ») виникли при отриманні ним і батьком паспортів, однак тоді вони не звернули на це увагу. Встановити факт родинних відносин потрібно для подальшого звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України та звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2021 заяву передано для розгляду судді Губській Я.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, до суду 18.02.2021 подав заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи без його особистої участі на підставі наявних у справі доказів, зазначив, що заяву підтримує та просить задовольнити. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило, пояснення по суті заяви подано не було. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що заявник має анкетні дані - [PERSON] , [INFO] за даними паспорта (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , « [PERSON] » та « [PERSON] » - російською мовою, є батьками « [PERSON] » - російською мовою, [INFO] (а.с. 10). [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме у [ADDRESS], у віці 78 років. [PERSON] померла [INFO] у [ADDRESS], у віці 74 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.25). Вивченням наданих заявником доказів також встановлено, що паспортні дані заявника (сторінка 11) містять відмітку про місце його реєстрації: [ADDRESS] з 10.08.1998 по 09.04.2002. Згідно з записом про реєстрацію місця проживання [PERSON] , останній також був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1-1070, [PERSON] на праві приватної власності належало домоволодіння [ADDRESS] . Зі сторінки 12 копії паспорта [PERSON] вбачається, що у вказаному домоволодінні зареєстроване його місце проживання з 09.04.2002 року по теперішній час. Також заявником надано суду копію сторінок домової книги, початої 06.01.1970 року, за адресою домоволодіння: [ADDRESS] , яка містить інформацію про осіб, які проживали за вказаною адресою домолодіння (а.с.20-22). При цьому, перший запис книги містить інформацію про [PERSON] , [INFO] , а третій - про « [PERSON] » - російською мовою, з поміткою син. Проаналізувавши надані заявником докази в обґрунтування своїх доводів в сукупності, суд приходить до висновку, що розбіжності у написанні прізвища у вищезазначених документах виникли в результаті вільного перекладу, зробленого з російської мови на українську. Пунктом 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Слід зазначити, що родичами, в розумінні Цивільного процесуального кодексу є, зокрема, чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка. Положеннями п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно роз`яснень, що містяться у п. 2 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що встановлення даного факту необхідно заявнику [PERSON] для подальшого звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши всі надані сторонами докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, доведеною дослідженими доказами та такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved