Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу в сумі 78000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідно до договору позики від 09.04.2015 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 3000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути йому за першою вимогою. Про що було складено відповідну розписку. На початку 2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути йому суму позики, проте відповідач зобовязання не виконав, що і стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що відповідно до договору позики від 09.04.2015 року позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 3000 доларів США та відповідач зобовязався повернути їх за першою вимогою позивача. Передача грошей відбулась 09.04.2015 року, що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та якості. Таким чином судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мініму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. На підтвердження зобов'язань з позики між позивачем та відповідачем було укладено договір позики в письмовій формі та відповідач [PERSON] власноручно написав позивачеві розписку від 09.04.2013 року, якою підтвердив факт отримання грошових коштів. Тобто договір укладений з дотриманням вимог ст. 1047 ЦК України в належній формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Як встановлено в судовому засіданні позивач свої обов'язки за договором позики виконав належним чином та передав відповідачеві в борг грошову суму 3000 дол. США, що підтверджується копією розписки. Згідно з умовами договору [PERSON] мав повернути борг [PERSON] за його вимогою. Тобтро строк виконання зобовязання за згодою сторін був визначений моментом предявлення вимоги позикодавцем позичальнику. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе обов'язки належним чином не виконав, в строк, визначений умовами договору суму позику позивачеві не повернув. Тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 3000 дол. США. Відповідно до ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином законом врегульовано, що грошові кошти підлягають поверненню в національній валюті відповідно до курсу, який існує на день платежу, а саме в сумі 78000 грн. Дана сума, на думку суду, і підлягає стягненню з відповідача як сума основного боргу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі та відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові по сплаті судового збору в сумі 780 грн.

Outcome: approved