Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» про зміну формулювання та дати звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Позивач посилається на те, що 05 травня 2008 року він був прийнятий на роботу в ТОВ «Агро-Овен», на посаду першого заступника генерального директора. 02.08.2010 року [PERSON] був переведений на посаду директора заводу зі зберігання та переробки картоплі ТОВ «Агро-Овен». В квітні 2015 року позивач вирішив звільнитися з займаного місця роботи за особистими мотивами, що було повязано з вихованням в сім'ї малолітньої дитини. З метою звільнення з місця роботи 03 квітня 2015 року [PERSON] направив на адресу ТОВ «Агро-Овен» заяву про звільнення з посади директора заводу зі зберігання та переробки картоплі ТОВ «Агро-Овен», датовану 02.04.15 року. Заява про звільнення була обґрунтована вимогами щодо неможливості продовжувати роботу через виниклу необхідність догляду за малолітньою дитиною, та відповідно висунута вимога про звільнення в строк не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання заяви. Зазначена заява про звільнення була направлена через ДП «Укрпошта», цінним листом з описом вкладення та була отримана ТОВ «Агро-Овен» 07 квітня 2015 року. Враховуючи вимоги законодавства, вимога звільнити позивача в строк на протязі пяти календарних днів, повинна була в обовязковому порядку виконана посадовими особами ТОВ «Агро-Овен». Крім того, в заяві про звільнення було висунуто прохання вислати трудову книжку поштою з доставкою та описом вкладення на адресу місця проживання [PERSON] Незважаючи на той факт, що строк для звільнення позивача фактично сплив 12 квітня 2015 року, видача трудової книжку на його адресу відповідачем не здійснювалася. На момент написання позивачем заяви про звільнення та отримання даної заяви посадовими особами ТОВ «Агро-Овен», [PERSON] фактично на робочому місці не перебував, так як починаючи з 02.04.15 року хворів. 22.04.2015 року, на адресу позивача надійшов лист ТОВ «Агро-Овен», згідно якого [PERSON] повідомлялось, що він 01, 15 та 16 квітня 2015 року начебто був відсутній на робочому місці, без поважної причини і без повідомлення директора департаменту АПК ТОВ «Агро-Овен» [PERSON], про що складено [PERSON] щодо відсутності на робочому місці, та звільнено з посади директора заводу зі зберігання та переробки картоплі ТОВ «Агро-Овен» 16.04.2015 року, про що зроблено запис у трудовій книжці. Аналізуючи зміст вищезазначеного поштового повідомлення ТОВ «Агро-Овен», беззаперечно вбачається, що посадовими особами, було умисно вчинено дії, направлені на фальсифікацію обставин виконання трудових обовязків позивачем, з метою штучного створення умов, для звільнення за прогул, що не відповідає дійсності. Так, згідно повідомлення в поштовому листі ТОВ «Агро-Овен» вих. № 54 від 16.04.15 року зазначено, що [PERSON] 01 квітня 2015 року без пояснення причин і без повідомлення керівництва, був відсутній на робочому місці, про що складено відповідний акт. Зазначений документ містить завідомо неправдиві відомості, так як 01.04.2015 року позивач перебував на робочому місці у визначений трудовим розпорядком час. 01.04.2015 року [PERSON], згідно вказівки директора департаменту АПК TOB «Агро- Овен» [PERSON], проводилась передача товарно-матеріальних цінностей по заводу з переробки картоплі на адресу комірника [PERSON] Даний факт мав місце за участі працівників ТОВ «Агро-Овен» [PERSON], [PERSON], [PERSON] та підтверджується складеним письмовим актом передачі, датованим 01.04.2015 року. 15 та 16 квітня 2015 року, тобто дат, які вказані як дати прогулу місця роботи, в силу попередньо написаної заяви про звільнення за власним бажанням, отриманої ТОВ «Агро-Овен» 07.04.15 року, вже станом на 12.04.2015 року позивач повинен був звільнений з місця роботи за власним бажанням. 05.05.2015 року на адресу позивача, надійшла його трудова книжка. Оглянувши записи в трудовій книжці [PERSON] було встановлено, що під № 10 від 16.04.2015 році вказано наступну підставу звільнення: «Звільнений з роботи за прогули без поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України, наказ від 16.04.2015 року № 87-к». Позивач не погоджується з визначеним ТОВ «Агро-Овен» формулюванням звільнення та вважає, що звільнення з ТОВ «Агро- Овен» повинно бути обґрунтоване ст. 38 КЗпП України «Звільнений роботи за власним бажанням» Позивач вважає, що відповідач зобовязаний виплати на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який обчислюється періодом з 17.04.2015 року (дата звільнення позивача згідно даних трудової книжки) до 05 травня 2015 року(день фактичного отримання [PERSON] трудової книжки, після неодноразових вимог), тобто 18 днів. Крім того, у звязку з затримкою у видачі трудової книжки з очевидної вини відповідача, днем звільнення з місця роботи повинно вважатися 05 травня 2015 року. Позивач вважає, що протиправними діями відповідача, йому було спричинено моральну шкоду, що виявляється в сильних душевних хвилюваннях з приводу неправомірного винесення наказу про звільнення за негативними обставинами, а саме за прогули, у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації. Позивач на протязі майже семи років постійно працював в ТОВ «Агро-Овен» на керівних посадах, та вказаний період часу одного разу не допускав порушення трудової дисципліни та ніколи не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Протиправне звільнення за негативними обставинами, та розповсюдження даної інформації серед великої кількості працівників ТОВ «Агро-Овен» безперечно підірвало авторитет [PERSON], в тому числі серед кола осіб, з якими він спілкується, що беззаперечно викликало в позивача тривалі переживання, душевні хвилювання, систематичне та тривале погіршення настрою і депресивний стан. Враховуючи вказані обставини, позивач вважає, що незаконними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. Таким чином, позивач звертається до суду та прохає: змінити формулювання звільнення позивача з посади директора заводу зі зберігання та переробки картоплі ТОВ «Агро-Овен», вказавши формулювання звільнення - за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України; зобов'язати відповідача змінити дату звільнення позивача з посади директора заводу зі зберігання та переробки картоплі ТОВ «Агро-Овен» з 16 квітня 2015 року на 05 травня 2015 року, тобто день видачі трудової книжки; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 17 квітня 2015 року по 05 травня 2015 року; стягнути з ТОВ «Агро-Овен» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що позивач був відсутній на робочому місці 01 квітня 2015 року більше трьох годин поспіль, у звязку із чим його було звільнено за прогули без поважних причин. Представник відповідача вважає, що позивача було звільнено у відповідності до вимог законодавства, оскільки відсутність позивача на робочому місці була зафіксована у табелі відпрацьованого робочого часу та відповідному акті про відсутність на робочому місці. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зазначили, що вони працювали разом з позивачем на одному підприємстві, також пояснили, що 01.04.2015 року вранці бачили позивача на підприємстві. Акт щодо відсутності позивача на робочому місці 01.04.2015 року був складений, у звязку із тим, що [PERSON] не був присутній безпосередньо на своєму робочому місці в адміністративній будівлі. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. 05 травня 2008 року позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Агро-Овен», на посаду першого заступника генерального директора. 02.08.2010 року [PERSON] був переведений на посаду директора заводу зі зберігання та переробки картоплі ТОВ «Агро-Овен», згідно записів у трудовій книжці серії АК № 110443 (а. с. 20-21). 01.04.2015 року [PERSON], проведено передачу товарно-матеріальних цінностей по заводу з переробки картоплі на адресу комірника [PERSON], за участю працівників ТОВ «Агро-Овен», що підтверджується відповідним актом передачі. У вказаному акті міститься запис [PERSON] щодо приходу товарів від ТОВ «Гермес» о 13 год. 15 хв. та залишку товарно-матеріальних цінностей станом на 15 год. 30 хв. (а. с. 15). Частиною 1 статті 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, зокрема догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. 03 квітня 2015 року [PERSON] направив на адресу ТОВ «Агро-Овен» заяву про звільнення з посади директора заводу зі зберігання та переробки картоплі ТОВ «Агро-Овен» з вимогами щодо неможливості продовжувати роботу через виниклу необхідність догляду за малолітньою дитиною, та висунута вимога про звільнення в строк не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання заяви. До заяви додане свідоцтво про народження сина позивача - [PERSON], [INFO]. Крім того, в заяві позивач прохав вислати поштою з доставкою та описом вкладенням на його адресу (а. с. 6-7) Зазначена заява про звільнення була направлена через ДП «Укрпошта», цінним листом з описом вкладення та була отримана ТОВ «Агро-Овен» 07 квітня 2015 року (а. с. 8). У відповідності до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 р. (далі Інструкція): 4.1. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. 4.2. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. 22.04.2015 року, на адресу позивача надійшов лист ТОВ «Агро-Овен», згідно якого [PERSON] повідомлялось, що він 01, 15 та 16 квітня 2015 року був відсутній на робочому місці, без поважної причини, про що складено [PERSON] щодо відсутності на робочому місці, та звільнено з посади директора заводу зі зберігання та переробки картоплі ТОВ «Агро-Овен» 16.04.2015 року, про що зроблено запис у трудовій книжці (а. с. 12). Пунктом 4 частини 1 статті 40 КзПП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. 05.05.2015 року на адресу позивача, надійшла його трудова книжка. Згідно записів у трудовій книжці [PERSON], під № 10 від 16.04.2015 р. зазначено підставу звільнення: «Звільнений з роботи за прогули без поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України», наказ від 16.04.2015 року № 87-к» (а. с. 18). Відповідно до ч. 4 ст. 40 КзПП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за\~пунктом 5\~цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами трудових спорів», правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Позивач у період з 14 квітня 2015 року по 24 квітня 2015 року (включно) був тимчасово непрацездатним, що підтверджується листком непрацездатності серії АГС № 156020 від 14 квітня 2015 року, виданого Магдалинівською ЦРБ (а. с. 31). Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що ТОВ «Агро-Овен» було у порушення вимог законодавства видано наказ № 87-к від 16.04.2015 р. про звільнення позивача з роботи за прогули без поважних причин (а. с. 30), оскільки на підставі написаної заяви про звільнення за власним бажанням, отриманої відповідачем 07.04.15 року, станом на 12.04.2015 року позивач повинен був звільнений з місця роботи за власним бажанням, а також не враховано недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності. Суд не бере до уваги акти про відсутність позивача на робочому місці 01, 15 та 16 квітня 2015 року (а. с. 76, 91-92), як докази обґрунтованості та правомірності звільнення позивача за прогули, оскільки допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт перебування позивача на підприємстві 01 квітня 2015 року, що також підтверджується актом передання товарно-матеріальних цінностей від 01 квітня 2015 року. Акти про відсутність позивача на робочому місці 15 та 16 квітня 2015 року складені після отримання відповідачем заяви про звільнення, яке повинно відбутися 12 квітня 2015 року, відповідно до вимог ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Крім того, вказані акти складені у період тимчасової непрацездатності [PERSON], що не допускається. У відповідності до ст. 43 Конституції України гарантує кожному громадянину захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним змінити формулювання звільнення позивача з посади директора заводу зі зберігання та переробки картоплі ТОВ «Агро-Овен», вказавши формулювання звільнення - за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України та зобов'язати відповідача змінити дату звільнення позивача з посади директора заводу зі зберігання та переробки картоплі ТОВ «Агро-Овен» з 16 квітня 2015 року на 05 травня 2015 року, у день видачі трудової книжки. Частиною 5 статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Оскільки з вини відповідача затримано видачу трудової книжки позивачеві, відповідач повинен виплати позивачеві середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 17.04.2015 року до 05 травня 2015 року, з дня звільнення до дняотримання позивачем трудової книжки, що становить 18 днів. Крім того, у звязку із затримкою у видачі трудової книжки з вини відповідача, днем звільнення з місця роботи повинно [PERSON] необхідно вважати - 05 травня 2015 року. Крім того, згідно\~ст. 237-1 КЗпП України\~- відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що звільненням [PERSON] у порушення вимог законодавства, відповідачем було завдано йому моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях, у зв'язку з порушенням його трудових прав, втрати нормальних життєвих зв'язків, здійснення ним додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 2\~000 грн., що відповідає принципам розумності та справедливості. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 974 грн. 40 коп., виходячи з двох вимог немайнового характеру та двох вимог майнового характеру.

Outcome: partial