Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області у квітні 2017 року звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності до [PERSON] міської ради, посилаючись на те. Що йому належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.1992 року. Оригінали правовстановлюючих документів на зазначену квартиру зберігались у цій квартирі. Під час проведення АТО у квітні липні 2014 року внаслідок влучення під час артилерійського обстрілу квартира та весь багатоквартирний житловий будинок повністю згоріли та були зруйновані, у тому числі згоріли правовстановлюючі документи. 22 липня 2014 року КП «БТІ» виготовлено копію технічного паспорту на вищезазначену квартиру та надало завірену копію вищезгаданого договору купівлі продажу. Зазначає, що [PERSON] міська рада також надала завірену копію зазначеного договору за яким позивач є власником квартири з 1992 року. Вказує на те, що діючим законодавством України передбачено повний порядок оформлення дублікатів правовстановлюючих документів та їх Державної реєстрації. Зазначає, що складнощі в оформленні належного дублікату полягають у тому, що на даний час не існує [PERSON] селищної ради згідно постанови Верховної Ради України № 1246-ІV від 18 листопада 2003 року селищу Миколаївка було надано статус міста, тому на даний час відсутній орган який посвідчував первинний правовстановлюючий документ. Зазначає, що при зверненні до відділу реєстрації речових прав власності на нерухоме майно Словянської міської ради отримав відмову від державного реєстратора з тих підстав, що подані документи не відповідають вимогам діючого законодавства України. У звязку з вищенаведеним єдиним способом отримати правовстановлюючий документ на зазначену квартиру це є звернення до суду за визнанням права власності. З огляду на викладене просив суд ухвалити рішення яким визнати за ним, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) право приватної власності на двокімнатну квартиру загальною площею47,3 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м № 1 в будинку № 22 по вул. Синецького м. Миколаївка Словянського району Донецької області. Позивач [PERSON], та його представник [PERSON], який діє на підставі ордеру серії АА № 081668, а також витягу з договору про надання юридичних послуг від 28 березня 2017 року, будучи належним чином повідомленими про час та дату судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися, до суду надали заяви якими просили суд розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Словянського району Донецької області [PERSON], який діє на підставі довіреності від 01.03.2017 року , належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, якою просив розгляд справи проводити без участі представника [PERSON] міської ради. Рішення по справі просив ухвалити у відповідності до чинного законодавства. Суд, відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами, та у межах заявлених вимог. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]М\~ підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини: Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 1 ЦПК України визначені завдання цивільного судочинства як справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивачу [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу від 20 жовтня 1992 року зареєстрованого в реєстрі за № 1080 та посвідченого [PERSON] селищною радою належить квартира [ADDRESS], що підтверджується Договором від 20 жовтня 1992 року , а також Договором купівлі продажу від 20 жовтня 1992 року (а.с.13,14-15) Вказане вище підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» № 3465-3/0.45 від 14 грудня 2016 року (а.с. 16) Указом в. о. Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато проведення антитерористичної операції (АТО), яка станом на сьогоднішній день проводиться на території Донецької та Луганської областей, у тому числі у м. Миколаївка та м. Словянськ Донецької області. Влітку 2014 року в період проведення антитерористичної операції внаслідок влучення під час артилерійського обстрілу квартира та весь багатоквартирний житловий будинок повністю згоріли та були зруйновані, у тому числі згоріли й правовстановлюючі документи, вказане підтверджується Актом про пожежу від 08 серпня 2014 року, Актом технічного огляду житлового будинку та саме вказаної квартири [ADDRESS] від 14 серпня 2014 року, а також довідкою Словянського МВ ГУ МВС України в Донецькій області яка надана позивачу для відновлення документів. (а.с.17,18,19) 22 липня 2014 року КП «БТІ» виготовлено копію технічного паспорту на вищевказану квартиру, оригінал якої було досліджено у судовому засіданні та копію залучено як доказ до матеріалів цивільної справи ( а.с. 21-24) Позивач [PERSON] звернувся до відділу державної реєстрації речових прав власності на нерухоме майно Словянської міської ради з заявою про проведення державної реєстрації права власності квартири № 1 розташованої в будинку № 22 по вул.. Синецького м. Словянська м. Миколаївка Донецької області. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки подані ним документи не відповідають вимогам на та заявлене право не підлягає державній реєстрації, вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено видачу дублікату тільки на державні акти на право власності чи постійне користування земельною ділянкою.(а.с.20) Згідно приписів ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 р. за № 1952- ІV , який набув законної чинності з 01.01.2013 р., функції державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від реєстраторів бюро технічної інвентаризації перейшли до державних реєстраторів відділу Словянської міської ради та нотаріусів. Відповідно до вказаного Закону, до Постанови КМУ від 25.12.2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за державною реєстрацією має право звернутись власник або належним чином уповноважена особа з оригіналом правовстановлюючого документу, право на вказану квартиру в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та в державному реєстрі речових прав власності та їх обтяжень, не зареєстровано. Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України). Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Основні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Таким чином, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Фактично [PERSON] є власником квартири № 1, розташованої в будинку № 22 по вул.. Синецького м. Миколаївка, однак через проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, а також у м. Миколаївці вказана квартира та документи, які в ній перебували, було знищено, внаслідок чого у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який би міг підтвердити право власності за ним. Виходячи з вищенаведеного, з огляду на перелічені обставини справи закон прямо не забороняє суду ухвалити рішення щодо визнання за позивачем права власності на квартиру, що створене на законних підставах, оскільки зробити це у іншій спосіб є неможливим, тому право позивача є порушеним і підлягає захисту. На підставі викладеного, та

Outcome: approved