Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], ПАТ «Чорноморська транспортна компанія», третя особа - [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та просить суд, згідно останніх уточнень, стягнути солідарно з відповідачів на її користь вартість відновлювального ремонту у розмірі 22885,47 грн., різницю вартості автомобіля до та після ДТП у розмірі 17186 грн., безумовну франшизу, яка передбачена полісом АІ/5102067 від 14.04.2015р., на яку зменшено суму страхової виплати в розмірі 500 грн., вартість проведення автотоварознавчої експертизи та комісії банку в розмірі 4003,24 грн., вартість калькуляції пошкоджень ТОВ «АДІС-Авто» в розмірі 400 грн., вартість поштових повідомлень у розмірі 174 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати в розмірі 1949,99 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.07.2015р. позивачка, керуючи автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності, рухаючись по вул. Степовій в напрямку вул. [PERSON] о 11.10 год. з її автомобілем зіткнувся маршрутний автобус «Богдан», н/з [NUMBER], який належить [PERSON], за кермом якого знаходився [PERSON] Зіткнення відбулося внаслідок неуважності водія маршрутного автобуса «Богдан» н/з [NUMBER], який, при перестроюванні у крайню ліву смугу, не пересвідчився у вільному пересуванні по сусідній смузі у тому ж напрямку, чим порушив п.п. 10.3 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.08.2015р. [PERSON] визнано винним у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення. В результаті ДТП автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON], отримав технічні пошкодження. ГРУ ПрАТ «УПСК» було відшкодовано частково завдану матеріальну шкоду в розмірі 13120,77 грн., обґрунтовуючи дану суму листом № 208 від 30.09.2015р., для проведення відновлювальних робіт. За даних обставин позивач була вимушена звернутися до суду з заявленими вимогами. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, сповіщені належним чином. Відповідач ПАТ «Чорноморська транспортна компанія», надала до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими що не відповідають нормам чинного законодавства. Актом огляду, який був погоджений з позивачем, було проведено огляд пошкодженого автомобіля за участю позивача, будь-яких заперечень та зауважень з боку останньої не було, тому ПрАТ «УПСК» була розрахована вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням експлуатаційного зносу в сумі 16344,92 грн. За результатами розгляду страхового випадку ПрАт «УПСК» було складено розрахунок страхового відшкодування, який підлягає виплаті страхувальнику, розмір якого становить 13120,77 грн. за вирахуванням франшизи в розмірі 500 грн., та ПДВ в розмірі 2274,15 грн. 02.11.2015р. зазначене відшкодування було виплачене позивачу в повному обсязі. Посилання позивача на калькуляцію, складену ТОВ «АДІС-Авто», не може бути прийнято до уваги, оскільки ТОВ «АДІС-Авто» не відноситься до суб'єктів оціночної діяльності. Крім того, підстави, зазначені позивачем, щодо визначення розміру моральної шкоди є необґрунтованими та незаконними. Також було повідомлено, що 13.03.2012р. між [PERSON] (власник ТЗ) та ПАТ «Чорноморська транспортна компанія» було укладено договір оренди, відповідно до якого було передано у користування, останнього ТЗ «Богдан» р/з ВН0861АА, яким було скоєно ДТП, строк дії договору до 13.03.2015р., тобто на дату скоєння ДТП договір оренди закінчив свою дію. Просить суд позов задовольнити частково, а саме в частині виплати франшизи в розмірі 500 грн. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 11.07.2015р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності, під керуванням [PERSON] та маршрутним автобусом «Богдан», н/з [NUMBER], який належить [PERSON], за кермом якого знаходився [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль під керуванням позивача, було пошкоджено. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, що підтверджується копією постанови Овідіопольського районного суду Одеської області по справі № 509/3423/15-п від 07.08.2015 року (а.с. 7). Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Внаслідок ДТП автомобіль під керуванням позивача отримав механічні пошкодження, та за висновком № 17-41, складеного 22.02.2017р. судовим експертом ОНДІСЕ [PERSON], вартість матеріальної шкоди (збитку), завданої власнику автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, 2007 року випуску, р/н [NUMBER] становить 25730,35 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, 2007 року випуску, р/н [NUMBER], який необхідно зробити для повернення стану, який існував до моменту ДТП, яка сталася 11.07.2015р., на момент складання висновку становить 36006,24 грн., ринкова вартість автомобіля визначено в розмірі 299606 грн. - без пошкоджень та 282420 грн. який ремонтувався після ДТП і на якому була пошкодження лакофарбова поверхня повністю однієї із сторін автомобіля. (а.с. 177-183). Транспортний засіб «Богдан», реєстраційний номер [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди, був застрахований у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до Полісу № АІ/5102067 від 14.04.2015р. обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого та встановлений розмір франшизи в розмір 500 грн. (а.с. 76) Згідно свідоцтва від 12.03.2010р. про реєстрацію транспортного засобу марки «Богдан» р/н [NUMBER], 2005 року нежить [PERSON] (а.с. 87) Відповідно до договору оренди від 13.03.2012р. [PERSON] надала ПАТ «Чорноморська транспортна компанія» в платне орендне користування транспортний засіб «Богдан» А09201, випуску 2005 року, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], договір укладений на термін три роки з 13.03.2012р. до 13.03.2015р. (а.с. 74-75) Як вбачається з тимчасового реєстраційного талону [NUMBER] від 04.05.2016р., автомобіль марки «Богдан», 2005 року випуску, р/н [NUMBER], з датою реєстрації 06.05.2011р. видано на ім'я організації ПАТ «Чорноморська транспортна компанія». (а.с. 87) Відповідно до руху коштів по рахунку з 01.08.2015р. по 05.11.2015р., вбачається, що 02.11.2015р. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено суму страхового відшкодуванню [PERSON] в розмірі 13120,77 грн. (а.с. 14) Згідно з вимогами ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Нормами ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Норми ст. 1194 ЦК України вказують на те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Згідно довідки ПАТ «Чорноморська транспортна компанія» [PERSON] на підставі договору надання послуг з ПАТ «Чорноморська транспортна компанія» [PERSON] з 18.11.2013р. по 31.05.2015р. виконував роботи по перевезенню пасажирів; з 01.06.2014р. він зарахований до штату водієм автотранспортних засобів автогосподарства (наказ про зарахування 103-ОК від 01.06.2015р.) та працює по теперішній час. (а.с.145) Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ПАТ «Чорноморська транспортна компанія». Відповідно до роз'яснень, викладених в Пленумі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в п. 6 зазначено, що «особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2. Правил дорожнього руху України)». Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов'язків. За даних обставин, ПАТ «Чорноморська транспортна компанія», являється особою, яка повинна відшкодовати шкоду, завдану її працівником - [PERSON], який виконував свої трудові обов'язки та яка складає 22885, 47 грн. ( 36006,24 - 13120,77 = 22885,47). Вимоги позивача щодо стягнення різниці ринкової вартості автомобіля до та після ДТП в розмірі 17186 грн., є безпідставними, оскільки дана сума входить до суми, якою визначено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Що стосується вимог позивача щодо стягнення суми франшизи, суд зазначає, що згідно статті 9 Закону України «Про страхування» - франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до статті 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Листом № 208 від 30.09.2015р. [PERSON] повідомлено, про виплату їй страхового відшкодування в розмірі 13120,77 грн., без урахування франшизи на підставі ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір франшизи встановлений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є доведеним та підлягає відшкодуванню в розмірі 500 грн. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачеві було спричинено моральну шкоду, що виразилась в душевних стражданнях у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу, вимушених змінах в її житті внаслідок неможливості використання автомобіля після його пошкодженя. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, глибину душевних та психічних страждань позивача, при визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем до відшкодування сума моральної шкоди в розмірі 5000 грн. не відповідає обставинам справи й ступіню її моральних страждань, у зв'язку з чим підлягає стягненню в меншому розмірі, а саме в сумі 1000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 289,63 грн., вартості проведення експертизи в розмірі 4003,24 грн., вартість калькуляції в розмірі 400 грн., вартість поштових відправлень в розмірі 174 грн., які позивач сплатив, про що свідчать квитанції, які є в матеріалах справи. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial