Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

До суду звернувся представник позивача з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20107 гривень 10 копійок. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до укладеної [PERSON] угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17.08.2016 відповідач отримала кредит у розмірі 13446 гривень 47 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у такому порядку починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 02.05.2017 утворилася вищевказана заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви позичальника від 19.11.2012 ПАТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 17.08.2016 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано [PERSON] угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. [PERSON] угода укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за кредитним договором №SAMDN52000070419410 від 19.11.2012, а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до пункту 2.1 даної [PERSON] угоди банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 13446 гривень 48 копійок на строк 12 місяців з 17.08.2016 по 17.08.2017 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі у сумі 13446 гривень 48 копійок, в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,083% у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у встановлені в заяві, Умовах та правилах строки. Дата останнього погашення заборгованості за кредитом не може бути 31.08.2017. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 02.05.2017 складає 20107 гривень 10 копійок, а саме: 12294 гривні 45 копійок - заборгованість за кредитом, 1093 гривні 13 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2950 гривень 62 копійки - заборгованість за пенею та комісією, 3768 гривень 90 копійок - штрафу відповідно до пункту 2.2 [PERSON] угоди /а.с.4/. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положенням частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи викладене, та відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такого висновку дійшов Верховний Суд України, висловивши правову позицію із цього питання, зокрема у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, яка відповідно до положень статті 3607 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Отже суд вважає за можливе відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні його вимог в частині стягнення штрафу, тому з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 16338 гривень 20 копійок. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 600 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial