Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

До суду 06.11.2017 року звернувся заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради, з позовом до [PERSON], Державного реєстратора Комунального підприємства « Реєстраційна служба Одеської області» [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача [PERSON] державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, із вимогами про скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації, проведену Департаментом ДАБІ в Одеській області від 30.06.2016 року №ОД 142161821384 щодо введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Художника Федорова, 35; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» [PERSON] від 04.09.2017 року ( індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 36937812 від 06.09.2017), на підставі якого за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по вул. Художника Федорова, 35 в м. Одесі; скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 04.09.2017 року за №22195246 про право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований у м. Одесі, вул. Художника Федорова, 35 ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1344390351101). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Київського районного суду від 26.07.2007 року у справі №2-5378/07, яке у подальшому було скасовано у звязку із ново виявленими обставинами та позов по справі залишено без розгляду, яким за [PERSON] було визнане право власності на земельну ділянку, розташовану по вул. Пархоменко ( наразі вул. Художника Федорова) №35 у м. Одесі, [PERSON] отримано державний акт на зазначену земельну ділянку а потім, на підставі договору дарування, земельна ділянка була відчужена [PERSON], у якої у подальшому на підставі договору купівлі-продажу придбана [PERSON]. Крім того, рішеннями Київського районного суду м. Одеси були скасовані державні акти видані на імя [PERSON] та [PERSON], та подано позов про витребування земельної ділянки на користь ОМР від [PERSON] Таким чином позивач наполягає на відсутності у відповідача [PERSON] правової підстави володіння та користування спірною земельною ділянкою; споруджений на даної земельної ділянці будинок є самочинним будівництвом, який збудовано на земельної ділянці яка не була відведена для будівництва; зазначений у декларації про готовність обєкта до експлуатації державний акт на момент прийняття декларації було скасовано а тому і реєстрація право власності на обєкт нерухомості є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.. Представник Одеської міської ради, в інтересах якої подано позов, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, подала письмовий відзив ( а/с 49), та у судовому засіданні наполягала на тому, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними враховуючи, що на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки були дотримані всі умови, необхідні для укладення такого договору; відсутні підстави для визнання збудованого будинку самочинним; не наведені докази у підтвердження вимог про недостовірні дані подані відповідачем під час реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації, а крім того, відсутня шкода Одеської міської раді, яка уклавши із [PERSON] договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси, фактично визнала легітимність володіння спірною земельною ділянкою відповідачем. Ухвалою суду від 08.11.2017 року було вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок , розташований по вул. художника Федорова, 35 у м. Одесі, що належить [PERSON] ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1344390351101 ) на земельній ділянці кадастровий номер 5110136900:41:008:0008 ( а/с 34). Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2007 року у справі №2-5378/07 задоволено позов [PERSON] до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеської регіональної філії Державного підприємства « Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та визнано право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1 га., яка розташована по вул. Пархоменка, 35 ( наразі вул. Художника Федорова) у місті Одесі. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.08.2008 року по вищевказаної справі було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення у звязку із ново виявленими обставинами та скасовано рішення від 26.07.2007 року, а справа призначена для подальшого розгляду. Ухвалою суду від 25.062008 року цивільна справа за позовом [PERSON] до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеської регіональної філії Державного підприємства « Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про визнання права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1 га., яка розташована по вул. Пархоменка, 35 ( наразі вул. Художника Федорова) у місті Одесі залишено без розгляду. На підставі вищезазначеного рішення суду від 25.06.2008 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. Зазначені обставини встановлені судом при розгляді цивільної справи №1512/2-2142/11 за позовом Одеської міської ради до [PERSON], третя особа [PERSON] Державного комітету України по земельних ресурсах у м. Одесі, про визнання незаконним та скасування державного акту, та зазначені у рішенні від 24.03.2011 року, яке набрало законної сили, а тому у відповідності до вимог ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, не доказуються при розгляді даної справи. На підставі договору дарування від 20.12.2007 року [PERSON] подарував вказану земельну ділянку своєї дружині [PERSON], яка отримала державний акт від 13.02.2008 року серії ЯД № 913076, на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, за адресою м. Одеса, вул. Пархоменка, 35, та отримала кадастровий номер земельної ділянки: 5110136900:41:008:0008. Рішенням Київського районного суду від 18.10.2011 року по справі №2-291/11 за позовом Одеської міської ради до [PERSON], 3-особа [PERSON], Державне підприємство « Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської територіальної філії було скасовано акт від 13.02.2008 року серії ЯД № 913076, на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, за адресою м. Одеса, вул. Пархоменка, 35, кадастровий номер земельної ділянки: 5110136900:41:008:0008, та зазначена земельна ділянка витребувана із чужого незаконного володіння [PERSON] ( а/с28). 25.02.2011р. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за р/н 335 (надалі - договір), придбала у власність у громадянки [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Художника Федорова, 35. Кадастровий номер земельної ділянки: 5110136900:41:008:0008, що, згідно п. 1 договору, підтверджується Витягом з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру № 10-2202/09 від 05.03.2010 року. Згідно другого абзацу п. 1 договору зазначена земельна ділянка належить продавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 913076, виданого відділом [PERSON] земельних ресурсів у місті Одеса 13.02.2008р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на і право користування землею, договорів оренди землі за № 010850500266. Цей акт виданий на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою 1.1. 20.12.2017р., р/н 14945. У абзаці 3 п. 1 договору та в доданому до договору Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 913076 зазначено, що цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки є: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір був зареєстрований в державному реєстрі правочинів в день його укладення за № 4346754 ( а/с 22). Відповідно до п. 2 договору продаж земельної ділянки вчиняється з розстроченням платежу за 880000,00 (вісімсот вісімдесят тисяч гривень 00 копійок), що на день підписання договору складає 110000 (сто десять тисяч) доларів США за офіційним курсом Банків України П долар 8 гривень). За домовленістю сторін встановлено такий порядок розрахунку між ними зі сплати ціни земельної ділянки: Продавець отримує від Покупця до оформлення цього договору 304000 (триста чотири тисячі) гривень, що складає 38000 (тридцять вісім тисяч) доларів США, а останні 576000 (п'ятсот сімдесят шість тисяч) гривень, що складає 72000 (сімдесят дві тисячі) доларів США Покупець зобов'язується сплатити Продавцю до 22 березня 2011 року, про що буде нотаріально оформлений договір про повний розрахунок. Сторони домовились про можливість дострокового повного погашення боргу за продану земельну ділянку. За придбану земельну ділянку [PERSON] повністю розрахувалася, що підтверджується Договором про повний розрахунок від 18.0.2011р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим за р/н 486 ( а/с 63). На підставі декларації про початок виконання будівельних робіт ( а/с 1160експертного звіту про розгляд проектної документації ( а/с 1200, темничних умов на водовідведення ( а/с 128), технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок ( а/с 129), технічних умов підключення до газопостачання (а/с 131), технічних умов проектування житлового будинку ( а/с 132 ), інженерно-геологічних умов будівництва ( а/с 146) було виготовлено робочий проект будівництва житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Художника Федорова, 35 (а/с 157). 30.06.2016 року Департаментом Державного Архітектурно-Будівельної Інспекції в Одеській області була видана декларація № ОД 142161821384 про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності індивідуального двохповерхового житлового будинку за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Художника Федорова, 35 ( а/с 69). На підставі зазначеної декларації державним реєстратором Комунального підприємства « Реєстраційна служба Одеської області» [PERSON] 06.09.2017 року прийнято рішення №36937812 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Художника Федорова, 35 ( а/с 21). При розгляді справи судом застосовано наступне законодавство: Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України ( далі ЦК) житловий будинок, будівля , споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною другою статті 331 ЦК встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно п. а) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу (в редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу від 25.02.2011р., надалі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. У відповідності до п. а) ч. 2 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою. Частиною 6 ст. 126 ЗК України встановлено, що при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі цього відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує і видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що була чинною на момент реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 30.06.2016р. № ОД 142161821384) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 461 був затверджений Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (надалі - Порядок). Згідно п. 17 Порядку (в редакції, що була чинною на момент реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 30.06.2016р. № ОД 142161821384) замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації: щодо об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку; щодо об'єктів, які належать до І - III категорії складності, за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку; щодо самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку. Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру (п. 18 Порядку). Частиною другою статті 39-1 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа , якій надає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. У відповідності до вимог ч.1,2 та 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу ( далі ЦПК) суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ( далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У даному випадку суд, при розгляді справи вважає наявні втручання держави у право відповідача на здійснення поваги до житла а також права мирно володіти своїм майном. Так Конституцією України у статті 41 визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яке набуто в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею Першою Протоколу № 1 до Конвенції встановлено, що кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно положень ч.1,2 статті 8 Конвенції органи державної влади не можуть втручатись у здійснення права на повагу до житла, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам,для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Наявність втручання у право власності відповідача [PERSON] як власника житлового будинку, яка зареєструвала своє право власності на новоутворене майно у відповідності до вимог ст. 331 ЦК судом вважається доведеним, враховуючи, що у позовних вимогах ставиться питання про скасування державної реєстрації права власності. Крім того, вважаючи, що ставиться питання про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок, суд приходить до висновку про наявність втручання у права особи на житло. Враховуючи наявність встановленого втручання судом встановлюється чи є таке втручання законним? Якщо так, то чи переслідує втручання законну мету; і якщо так, ·\~ чи є втручання необхідним у демократичному суспільстві (зокрема, чи було воно адекватною реакцією на суспільну необхідність, що не потребує зволікань)? Щодо законності втручання, суд виходить із наступного. Позовні вимоги стосуються скасування державної реєстрації права власності на збудований будинок у звязку із тим, що у декларації № ОД 142161821384 про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності індивідуального двохповерхового житлового будинку за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Художника Федорова, 35 виданої 30.06.2016 року Департаментом Державного Архітектурно-Будівельної Інспекції в Одеській області, на підставі якої було зареєстровано право власності на новоутворений обєкт нерухомості заявником ( відповідачем [PERSON]О.) були внесені недостовірні данні про наявність державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 913076, який на той момент був вже скасований рішенням суду від 18.11.2011 року, а тому новозбудований обєкт нерухомості є самочинним будівництвом на який неможливо отримати право власності. Як зазначено вище, законом визначено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа , якій надає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Таким чином право контролю за декларацією про готовність до експлуатації обєкта нерухомості і даних зазначених у декларації, а також і право скасування такої декларації законом уповноважено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ст.7 Закону «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою, Кабінетом Міністрів, Верховною радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, іншими органами в порядку, встановленому законодавством. Спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури, що діє на території м. Одеси, є інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області. Таким чином позов заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради про скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації, та похідні від цього вимоги про скасування державної реєстрації права власності, не основане на законі, тому що не орган місцевого самоврядування в особі Одеської міської ради а саме Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області є органом до компетенції якого відноситься питання скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації. Якщо прокурор вважає, що саме дії відповідного органа, або його бездіяльність призвела до порушення державних інтересів він вправі звернутись із відповідним позовом в інтересах цього орану. Необґрунтованість позовних вимог в інтересах органу місцевого самоврядування про скасування декларації про готовність об1єкту до експлуатації є підставою і для відмови у задоволенні позовних вимог, яки є похідними від зазначених вимог, а саме у скасування державної реєстрації права власності на підставі даної декларації та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для втручання у право вільного володіння , користування та розпорядження права власності [PERSON] з боку заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах Одеської міської ради та відсутність законних підставі для відповідного втручання у право на повагу до житла відповідача [PERSON], що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, суд, незважаючи на встановлення відсутності «законності» втручання вважає за необхідне проаналізувати також і наявність взагалі порушення права Одеської міської ради у звязку із державною реєстрацією права власності на новостворене нерухоме майно у вигляді житлового будинку за адресою м. Одеса, вул. Художника Федорова, 35. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При розгляді даного питання судом приймається до уваги той факт, що 31.08.2017 року виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення №320 « Про затвердження проекту договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м Одеси між виконавчим комітетом та [PERSON] при будівництві індивідуального двоповерхового житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. художника Федорова,35» на виконання якого між виконавчим комітетом ОМР та [PERSON] було укладено договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м Одеси. Вже під час розгляду даної справи з боку [PERSON] капітального будівництва ОМР, яке є виконавчим органом ОМР звернулось до [PERSON] із претензією щодо сплати останньою несплаченої суми на виконання умов зазначеного договору. Таким чином Одеська міська ради фактично визнала [PERSON] легітимним користувачем вищезазначеної земельної ділянки та власником новоутвореного обєкту нерухомості. Згідно наданої квитанції №1129208008 [PERSON] сплатила на виконання вищенаведеного договору 14636,00 грн. Дані обставини свідчать про відсутність у Одеської міської ради доведеного порушення прав, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи що суд, проаналізувавши наявні докази прийшов до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, судом приймається до уваги, що у відповідності до вимог ч.9 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному рішення зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідного рішення. У відповідності до вимог ч.1,2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані із розглядом справи, покладаються у разі відмові у позові на позивача. Таким чином судові витрати понесені позивачем у разі відмови у задоволенні позову не підлягають стягненню із відповідача. З боку відповідачів заяв про стягнення судових витрат не надходило. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed