Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 15 березня 2017 року звернулася [PERSON] з позовом до Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 11 січня 2016 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,0455 га, розташована на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №056266, виданим Куйбишевською райдержадміністрацією Запорізької області 16 вересня 2003 року. Після звернення до нотаріуса з метою оформлення спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, про що оформлено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 22 січня 1992 року народилася [PERSON] у батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ІV-ЖС №341897 (а.с. 8). [PERSON] народився 04 червня 1964 року у батьків [PERSON] та [PERSON], про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 6-7). 12 травня 2004 року [PERSON] помер, про що свідчить Свідоцтво про смерть, видане відділом ЗАЦС міста Серпухова Головного Управління ЗАГС Московської області РФ (а.с. 5). [PERSON] померла 11 січня 2016 року у віці 74 років, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області 19 січня 2016 року видане свідоцтво про смерть І-ЖС №342661 (а.с. 4). За життя розпорядженням голови Куйбишевської державної адміністрації від 04 березня 2003 року №77 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку №91 площею 7,0455 гектарів, яка розташована на території Смирновської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та видано Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП №056266, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №91 16 вересня 2003 року (а.с. 9). [PERSON] звернулася до Куйбишевської державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом [PERSON] було зареєстровано спадкову справу щодо померлої [PERSON] №58540230, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.02.2016 року (а.с. 11). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №42864637 від 05.02.2016 року інформація про заповіти [PERSON] в спадковому реєстрі відсутня (а.с. 12). 15 березня 2017 року державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 7,0455 га, розташовану на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на земельну ділянку, про що оформлено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є онукою та єдиною спадкоємицею померлої 11 січня 2016 року [PERSON]. Інформації щодо звернень інших осіб у встановлений законом термін із заявою про прийняття спадщини матеріали спадкової справи не містять. За статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України). За таких обставин позивачка має право на спадщину після померлої [PERSON], зокрема на зазначену земельну ділянку. Відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та законними. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд, враховуючи вищевказані обставини справи, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову. При цьому, позивач у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб.

Outcome: approved