Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON], зареєстрована за адресою: 65031, [ADDRESS], до [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2013 року, справа №1519/12637/2012, з [PERSON], на користь [PERSON], було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 500,0 грн. щомісяця, починаючи з 11 липня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] наступним чином: Стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх його доходів щомісячно, але не менще ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до повноліття дитини - до [INFO] посилаючись на те, що розмір аліментів призначений за рішенням суду є меншим ніж встановлений законом відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України та не є достатнім для утримання дитини.За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що з 25 серпня 2001 року по 21 вересня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 грудня 2005 року, запис №593, де батьками зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2013 року по справі №1519/12637/2012, з [PERSON], на користь [PERSON], було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 500,0 грн. щомісяця, починаючи з 11 липня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За матеріалами справи згідно довідки ТОВ «Кофіті» від 26 вересня 2018 року за №26/09-2018, вбачається, що [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 02 січня 2017 року по 04 листопада 2019 року, згідно наказу №02/01-2017 від 02 січня 2017 року. ТОВ «Кофіті» з 02 січня 2017 року по 26 вересня 2018 року не нараховувало та не виплачувало доходу. Згідно довідки про отримання аліментів від 25 вересня 2018трноку за №7335, вбачається, що [PERSON] дійсно отримує аліменти від [PERSON] за період з 11 липня 2012 року по 29 вересня 2018 року включно, згідно виконавчого листа №2/521/977/13 від 17 квітня 2013 року виданого Малиновським районним судом м. Одеси. На утриманні позивачки перебуває [PERSON], [INFO], можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням цього суд має задовольнити позовні вимоги позивача. Змінюючи розмір стягнення аліментів, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст. 180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2018 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік». З огляду на такі положення закону про державний бюджет, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини (який на момент ухвалення рішення дорівнює 1944 грн.), суд має вимоги про зміну аліментів задовольнити, змінивши їх до ? частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від дня набрання рішенням законної сили й до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. При постановленні рішення судом врахований стан здоров'я і матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, та встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розміру ставок судового збору, підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (704,80 грн.). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved