Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: Селищенська сільська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. З заяви вбачається, що заявник є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте зареєструвати своє право у встановленому порядку не має можливості, оскільки наявні розбіжності у написанні по батькові заявника у правовстановлюючому документі на землю та в його паспорті. З огляду на викладене заявник просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа - державного акта на право приватної власності на землю від 31.03.2001 серії ЧР 9-14-100, виданого на підставі рішення виконкому Кошмаківської сільської Ради народних депутатів від 20.03.2001 № 8, щодо земельної ділянки площею 1.9592 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кошмаківської сільської ради. Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, проте звернулися з заявою про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому підтримали заяву та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник Селищанської сільської ради в судове засідання не з`явився. До матеріалів справи надійшла заява про здійснення розгляду без участі представника, щодо задоволення заявлених вимог не заперечували. Від ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» надійшло клопотання, з якого вбачається, що вимоги вважають правомірними, просять задовольнити. Судовий розгляд просять проводити без участі їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступного. [PERSON] з 1968 року і до виходу на пенсію в 2005 році працював в колгоспі «Україна» (в його різних організаційних формах) с. Кошмак Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, і був членом цього колгоспу, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника № [NUMBER] (а.с. 10-15). Після розпаювання земель колективної власності [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) із земель КСП «Україна» в адміністративних межах Кошмаківської сільської ради. На підставі рішення виконкому Кошмаківської сільської Ради народних депутатів від 20.03.2001 № 8, [PERSON] , в обмін на сертифікат на право на земельну частку (пай), було видано державний акт на право приватної власності на землю від 31.03.2001 серії ЧР 9-14-100, відповідно до якого [PERSON] належить земельна ділянка площею 1.9592 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кошмаківської сільської ради. Після виділу земельної ділянки в натурі заявник надав її в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай» (ТОВ НВФ «Урожай»), що підтверджується договором оренди землі від 23.01.2008 (а.с.16-20). Договір було укладено строком на 15 років. [PERSON] подав до ТОВ НВФ «Урожай» заяву, у якій просив укласти договір оренди на новий строк. У відповідь орендар відмовив та надав роз`яснення, що у паспорті заявника та у державному акті на земельну ділянку наявні розбіжності у написанні по батькові заявника. Так, у паспорті вказано « [PERSON] », натомість у державному акті « [PERSON] ». Указані розбіжності унеможливлюють реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі на ім`я заявника, що, у свою чергу, не надає можливості зареєструвати договір оренди землі у встановленому законом порядку (а.с. 21). [PERSON] 18.03.2021 звернувся до Селищенської сільської ради, як до правонаступника Кошмаківської сільської ради, яка видала державний акт на право приватної власності на землю серії ЧР 9-14-100, з проханням виправити допущену помилку щодо по батькові заявника (а.с. 22). У відповідь Селищенська сільська рада своїм листом від 22.03.2021 №422 повідомила про неможливість внесення виправлень у державний акт, а також неможливість видачі дубліката цього акта, оскільки така процедура законодавством не передбачена (а.с. 23). З метою виправлення помилково зазначеного у державному акті по батькові [PERSON] звернувся з заявою до відділу у Корсунь-Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (а.с. 24). У відповідь зазначений відділ Держгеокадастру своїм листом від 19.03.2021 № 54/166/-21 рекомендував заявнику звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності державного акта як правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Зазначали, що на підставі рішення суду буде виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та буде надано витяг із ДЗК з правильними відомостями (а.с. 25). З матеріалів справи вбачається, що у належних [PERSON] документах неодноразово допускалося різне написання його по батькові. Так, у свідоцтві про народження [NUMBER] - указано « [PERSON] » (а.с. 27); у атестаті №102 тракториста - « [PERSON] » українською мовою та « [PERSON] » російською мовою (а.с. 30); у військовому квитку [NUMBER] по батькові зазначено російською мовою « [PERSON] » (а.с. 31), у трудовій книжці колгоспника - « [PERSON] » (а.с. 10); у свідоцтві водія [NUMBER] - російською мовою як « [PERSON] » (а.с. 28); у свідоцтві про одруження [NUMBER] по батькові записано « [PERSON] » (а.с. 29), у свідоцтві про народження дочки заявника [PERSON] по батькові заявника вказано « [PERSON] » (а.с. 32). Вищезазначене свідчить про неодноразове допущення працівниками відповідних державних установ помилок у написанні по батькові заявника при оформленні різних документів останнього. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що в державному акті на право власності на землю від 31.03.2001 серії ЧР 9-14-100 також допущена помилка у написанні по батькові власника земельної ділянки(а.с. 9). За вищевикладених обставин відсутні сумнівів у належності спірного державного акта на землю саме заявнику. Внести виправлення до вищевказаного Державного акта на право приватної власності на землю органом, який видав цей акт, чи отримати новий правовстановлюючий документ на земельну ділянку, у якому по батькові [PERSON] було б вказано правильно, неможливо, оскільки відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Крім того, з 23.08.2013 втратив чинність наказ Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», який регулював, у тому числі, порядок видачі дублікатів державних актів при втраті або псуванні оригіналу. Вищевикладене позбавляє заявника можливості виготовити технічну документацію з землеустрою щодо належної йому земельної ділянки, що, у свою чергу, унеможливлює подальшу реєстрацію земельної ділянки в ДЗК та в реєстрі Речових прав. [PERSON] , як власник землі, позбавлений права вільно розпоряджатися належним йому майном, у том числі укладати договір оренди. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5«Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд дійшов висновку що заявником така вимога виконана, а надані ним письмові докази в повній мірі доводять як факт належності [PERSON] спірного державного акта, так і факт неможливості внесення до нього виправлень. З огляду на викладене заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, отже судові витрати суд залишає за заявником.

Outcome: approved