Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи - [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Вказана квартира на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1997 року, виданого Слов`янською Державною районною електростанцією, згідно з розпорядженням (наказом) від 18.12.1996 року № 409 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», була передана у спільну сумісну власність членам сім`ї позивача, яка на той момент складалася з чотирьох осіб, а саме - позивачу, відповідачу та їхнім дітям [PERSON] та [PERSON] , кожному по ј частці квартири. У 2004 році позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, відповідач забрав своє особисте майно і вибув із зазначеної квартири та з того часу в квартирі не проживає. Дочка позивача та відповідача [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », після чого переїхала проживати до м. Києва, де проживає по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Син [PERSON] також виселився із спірної квартири. В квартирі залишилася проживати лише позивач, та всі витрати по утриманню житла [PERSON] несе самостійно. 08.09.2017 року відповідач [PERSON] , їх син [PERSON] та дочка [PERSON] уклали договір дарування, відповідно до якого відповідач [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] належні кожному з них ј частку квартири [ADDRESS] . Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права [PERSON] як власника квартири, оскільки вона змушена нести витрати на оплату комунальних послуг, які нараховуються на відповідача, та не може використати своє право на отримання субсидії. Син позивача та відповідача [PERSON] знявся з реєстрації у спірній квартирі, а відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, та оскільки [PERSON] більше не є власником частки вказаної квартири та не проживає в ній тривалий час, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий 06.09.2007 року органом 1401, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання поштовою кореспонденцією на адресу місця реєстрації відповідача судових викликів, своїм правом на надання відзиву не скористався, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використав, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1997 року, виданого Слов`янською державною районної електростанцією, згідно з розпорядженням (наказом) від 18.12.1996 року № 409, засвідченого державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області, в. о. державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори Донецької області, зареєстровано в реєстрі за № 1056, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. (а. с. 7) 08.09.2017 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування часток квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р., зареєстрований в реєстрі за № 1320, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] передали безоплатно у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняла у власність від дарувальників Ѕ частку квартири [ADDRESS] . (а. с. 8-11) Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 11-11/08-01/733 від 14.05.2020 року (а. с. 12), за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з акту від 04.10.2019 року № 3919, складеного керуючим справами Виконавчого комітету Миколаївської міської ради за підписом депутата [PERSON]. у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а. с. 13), відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований, але не мешкає у квартирі [ADDRESS] протягом п`ятнадцяти років. За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі [ADDRESS] не мешкає без поважних протягом п`ятнадцяти років, він не є членом сім`ї позивача, а також не є особою, які можуть бути прирівняні до членів сім`ї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, оскільки вони з позивачем припинили шлюбні відносини, відповідач не проживав постійно з позивачем за однією адресою, сторони не вели спільне господарство, а тому [PERSON] має бути позбавлений права користування житловим приміщенням, а саме - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , оскільки його право користування даною квартирою перешкоджає позивачу як власнику житла розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved