Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

До Сватівського районного суду Луганської області звернулися позивачі [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Сватівська міська рада Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку також з 12.12.2019 зареєстрована [PERSON] , яка з січня 2020 року по тепер за вказаним місцем реєстрації не проживає. Зі слів позивачів остання проживає на окупованій території, де саме - їм не відомо, так як зв`язок з нею відсутній. Наявність зареєстрованої особи у будинку позивачів порушує їх право власності, вони позбавлені можливості у повній мірі використовувати своє право власності. Відповідач виїхала в добровільному порядку та не проживає у зазначеному будинку. Просять усунути їм перешкоди у користуванні будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягали, просили задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог п. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 56). Третя особа - представник Сватівської міської ради Луганської області в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також подав пояснення щодо позову, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , оскільки, реєстрація місця проживання відповідачки в грудні 2019 була здійснена за згодою позивачів, та реєстрували відповідачку, на думку представника, як члена сім`ї, адже договір найму між ними не укладався, і тепер безпідставно стверджують, що відповідачка перешкоджає у володінні та розпорядженні їх майном (а.с. 31-32). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що ні одного разу не бачили [PERSON] та підтвердили, що вона не проживала в цьому будинку жодного дня. Знали, що остання тільки зареєструвалася в ньому. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали, а також, враховуючи те, що заперечень проти заочного вирішення справи від позивача не надходило, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 2203681744240 згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно копії домової книги та довідки Сватівської міської ради Луганської області від 27.08.2020 № 5808 в даній квартирі зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.14-17). Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом. Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст. ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження поважності причин не проживання у приміщенні. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні інші домовленості щодо користування житлом (суду не надано доказів на підтвердження їх наявності), враховуючи, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідача у житловому будинку понад шість місяців, не надано доказів щодо поважних причин такої відсутності, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідача такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. Водночас, в іншій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд приймає до уваги норми діючого законодавства, а саме ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», згідно положень якої зняття з реєстрації місця проживання відбувається, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщення. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації у вказаному житловому приміщенні. Як вбачається з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути суму сплаченого судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial