Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] міської ради Донецької області про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 02 травня 2017 року померла його мати [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим 11.05.2017 р. [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 400. Після її смерті відкрилась спадщина, у вигляді житлового будинку № 27 по вул. Панфілова в м. Покровськ Донецької області, надвірних споруд і будівель, які належали спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-123. Батько позивача помер 21 квітня 2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим 21.04.2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис за № 380. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги вказаного спадкового майна за законом, відповідно до ст.1261 ЦК України. У встановлений ст. 1270 ЦК України строк, позивач не звернувся до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини та про отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки фактично прийняв спадщину. На день смерті спадкодавця він проживав разом з ним, користувався і користується до теперішнього часу спадковим майном, \~ \~ \~ \~що підтверджується довідкою Комунальної установи [PERSON] координаційний комітет самоорганізації населення від 12.01.2018 p., вих. № 9600. У встановлений ст. 1270 ЦК України він не звертався в нотаріальні органи з заявою про відмову від спадщини. Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Однак, відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею, йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 лютого 2018 року в. о. державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріусом позивачу було відмовлено, оскільки він не звертався у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 51058070 від 26.2.2018 р. Підтвердження факту постійного проживання спадкодавця разом із спадкоємцем на день смерті немає, оскільки він не був зареєстрований за адресою проживання спадкодавця. Таким чином, позивач не прийняв спадщину у встановленому законом порядку, умови для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦІ 1К України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи викладене позивач просить суд встановити факт його постійного проживання разом з матірю [PERSON] за адресою: вул. Панфілова, буд.27 в м. Покровськ Донецької області на день її смерті 02 травня 2017 року. Визнати за ним право власності на житловий будинок №27 по вул. Панфілова в м. Покровськ Донецької області. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, на задоволенні заявлених вимог наполягали. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, справу просили розглянути на розсуд суду (а.с.30). Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. 02 травня 2017 року померла мати позивача [PERSON], свідоцтво про смерть якої видано [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 11 травня 2017 року, актовий запис № 400 (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 27 по вул. Панфілова в м. Покровськ Донецької області, надвірних споруд і будівель, які належали спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-123 (а.с.7). 21 квітня 2003 року помер батько позивача [PERSON], свідоцтво про смерть якого було видано відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції в Донецькій області 21 квітня 2003 року, актовий запис №380 (а.с.5). Таким чином, позивач відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги на вказане спадкове майно. У встановлений статтею 1270 ЦК України строк, позивач не звернувся до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини та про отримання свідоцтва про право на спадщину, заяви про відмову від спадщини не подавав. Відповідно довідки №9600 від 12.01.2018 року, виданої Комунальною установою [PERSON] координаційний комітет самоорганізації населення, [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], фактично проживав за адресою: [INFO] разом з матірю [PERSON] з 06.06.2008 року по день її смерті 02.05.2017 року (а.с.12). Постановою державного нотаріуса Шахтарської державної нотаріальної контори [PERSON], в.о. державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори Донецької області від 26.02.2018р. у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті 02 травня 2017 року [PERSON], відмовлено, у звязку з пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.13). У відповіді Першої покровської державної нотаріальної контори від 05.05.2018 року зазначається, що після смерті [PERSON], померлої 02 травня 2017 року, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51799382 від 04.05.2018 року, спадкова справа не відкривалась. Коло спадкоємців невідомо (а.с.37-42). У відповіді Шахтарської державної нотаріальної контори від 08.05.2018 року зазначається, що згідно інформації, що міститься в інформаційній довідці зі Спадкового реєстру, спадкова справа до майна померлої 02.05.2017 року [PERSON] не заводилася. відомостей про відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину не мають (а.с.31-36). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що є знайомими позивача. Позивач проживав [INFO] разом зі своєю матірю, доглядав за нею, вели спільне господарство. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст.315 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім'єю. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. \~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає заявлені вимоги про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до\~ст.328\~ЦК України,право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування обґрунтованими, законними та такими, що підлягають повному задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved