Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

До суду 07.12.2020 року надійшов [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] із 29 червня 2002 року по 25 січня 2005 року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , який на теперішній час проживає з нею. На даний час дитина є повнолітнім та продовжує навчатись на 3му курсі денної форми навчання в ВСП «Училище №3 Національного університету «Одеська Юридична Академія» за професією моторист-матрос. Посилалась на те, що у зв`язку з навчанням на денній формі навчання, [PERSON] не має можливості працевлаштуватися. Посилалась на те, що відповідач працює в ГУМВС України в Одеській області та має постійний заробіток, а тому на думку позивача є спроможним утримувати їх спільну дитину на час її навчання. За викладеного, просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 від усіх доходів щомісяця, починаючи із дати подання позову і до закінчення дитиною навчання, чи до досягнення [PERSON] 23-х років. Ухвалою суду від 14.12.2020 року позов був залишений без руху. Недоліки позову позивач усунув 21.12.2020 року. На виконання вимог ч.10 ст. 185 ЦПК України 22.01.2020 року судом було отримано відповіді щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 23.12.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи 19.01.2021р. був відкладений на 16.02.2021р.. У зв`язку з перебування судді у відпустці, розгляд справи 16.02.2021 року був відкладений на 01.03.2021 року. У судове засідання 01.03.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від відповідача до суду надійшла заява, згідно якої позов визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 50% від мінімального прожиткового мінімуму на повнолітню дитину станом на 2021 рік. Посилався на те, що в нього на утриманні є ще одна дитина, на яку стягнуто аліменти на утримання за судовим наказом. Додатково зазначив, що в листопаді та грудні 2020 року сплачував аліменти добровільно. Надав довідку про заробітну плату та не заперечував проти розгляду справи без фіксації. Згідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням викладеного, зважаючи на обізнаність сторін про існування відповідного спору, суд вважає за можливе вирішити спір по суті за відсутності сторін, сповіщених належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. На вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення, тобто 09.03.2021 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2002 року по 25 січня 2005 року, про що свідчать: довідка Першого відділу РАЦС Приморського районного управління юстиції №4/73 від 25.01.2006 року та свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.04.2005 року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , який на теперішній час проживає разом з позивачем. На даний час дитина сторін є повнолітнім та навчається на денній формі навчання в ВСП «Училище №3 Національного університету «Одеська Юридична Академія» за професією моторист-матрос, про що свідчить довідка директора ВСП «Училище №3» від 02.11.2020 року №420. Згідно даної довідки, [PERSON] навчається на 3-му курсі, строк навчання закінчується 27 червня 2021 року. Також судом встановлено, що відповідач перебуває в іншому шлюбі з [PERSON] та має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25.07.2019 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.12.2011 року). Згідно судового наказу, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області 09.02.2021 року (справа №511/154/21), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви, з 01.02.2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто [INFO] . Згідно довідки про доходи від 05.02.2021 року, [PERSON] працює в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області на посаді старшого інспектора та його заробіток за період із 8/2020 по 1/2021 року склав 102 470, 50 грн. (без урахування сум утримань та аліментів). Згідно платіжних доручень від 27.11.2020 року та від 26.12.2020 року, відповідач перерахував на користь [PERSON] кошти на суму по 3000 грн. (згідно заяви відповідача в якості аліментів на утримання сина). Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). А статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: - походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; - продовження ними навчання; - потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладене, позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання сина на час його навчання у розмірі 5000 грн. щомісячно, чим не виконано вимоги ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вбачає, що батько проживає окремо від сина, матеріальної допомоги на період навчання сина не надав, за виключенням листопада та грудня 2020 року. Між тим, судом враховується рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини та з огляду на викладене приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Суд враховує необхідність у матеріальній допомозі повнолітньої дитини, в тому числі і оплати на навчання, на транспорт, потреби у належному харчуванні та інше, то вважає за можливе стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 від усіх доходів щомісяця, починаючи із дати подання позову до закінчення дитиною навчання (тобто до 27.06.2021 року). Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачка у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 840,80 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved