Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

До Сватівського районного суду Луганської області звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона згідно договору купівлі - продажу від 24 грудня 2003 року є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В належному їй будинку зареєстрований її син - [PERSON] , [INFO] , який фактично не проживає за вказаною адресою з 2011 року. При зверненні до Сватівської міської ради з питання зняття з реєстрації [PERSON] їй було роз`яснено про необхідність особистої присутності особи, що знімається з обліку та її паспорту для відмітки про зняття з реєстрації. Речей відповідача у належному їй будинку немає, він не цікавиться його станом, з 2011 року він не сплачує комунальні платежі та не бере участь у ремонті будинку та його утриманні. У позасудовому порядку вони з ним дійшли згоди щодо зняття його з реєстрації, про що свідчить його нотаріальна заява від 15 листопада 2019 року про згоду, але відповідач не може прибути до м. Сватове для вирішення даного питання. У зв`язку з високою вартістю комунальних послуг вона опинилась у дуже скрутному матеріальному становищі, але при зверненні до управління соціального захисту Сватівської районної державної адміністрації щодо призначення житлової субсидії , було роз`яснено, що будуть враховані доходи усіх зареєстрованих на житловій площі осіб, а у разі відсутності інформації про такі доходи, обрахунок буде проведено у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на кінець періоду, за який враховується дохід. Врахування такої суми доходу суттєво вплине на розмір соціальної допомоги або взагалі на можливість її призначення. Реєстрація у будинку особи, яка фактично не проживає, порушує права власника, на розпорядження, володіння та користування належним на праві приватної власності майном. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого по [ADDRESS] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позов просить задовольнити (а.с.33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріали справи надана нотаріально посвідчена заява про те, що він не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації: [ADDRESS] , приймати участь у судовому засіданні не бажає (а.с.17). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , згідно договору купівлі - продажу будинку від 24 грудня 2003 року (а.с.6-8). Окрім позивача, в даному будинку зареєстрований її син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією домової книги та довідкою Сватівської міської ради № 9583 від 14 листопада 2019 року (а.с.12-13,15). Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Враховуючи те, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , суд приходить висновку, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved