Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулись позивачі із вищезазначеним позовом, та, згідно останньої редакції позовних вимог, просили розірвати договори про навчання, стягнути збитки в розмірі 18000 гривень на користь [PERSON], в розмірі 18000 гривень на користь [PERSON], 36000 гривень на користь [PERSON], крім того, у судовому засіданні просили стягнути з відповідача компенсацію за заподіяння моральних страждань. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивачі посилались на ту обставину, що є батьками учнів, які навчались в Приватному навчальному закладі «Загальноосвітня школа І ступеня ім. Теофіла Ріхтера». Між позивачами та відповідачем були укладені договори про навчання та надання додаткових освітніх послуг від 01.09.2015 року та від 04.04.2016 року. В листопаді до класу учнів був зарахований учень [PERSON], який своєю поведінкою перешкоджав в отриманні відповідної освіти з боку дітей позивачів. Однак, керівництвом школи не здійснено жодних заходів для усунення вказаних перешкод та виконання умов укладених договорів. Крім того, позивачі зазначають про систематичну відсутність важливих учбових занять, а саме: заняття з української мови і фізичної культури. Незважаючи на неодноразові звернення батьків, вказані недоліки не були усунуті. Посилаючись на істотні порушення умов договору, позивачі просили розірвати укладені договори, стягнути з відповідача на користь [PERSON] збитки в розмірі 18000 гривень, на користь [PERSON] 18000 гривень, на користь Саркісян 36000 гривень. Крім того, просили стягнути з відповідача компенсацію за заподіяння моральних страждань, а також судові витрати. У судових засіданнях позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], представник позивачів [PERSON], повністю підтримали уточнені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволенні позову, зазначив, що позовні вимоги не обґрунтовані, відповідач повністю дотримується виконання навчальних планів згідно нормативних документів МОН України. Представник третьої особи до суду не зявився, заперечень проти позову не надав. Просив розглянути справи за відсутністю представника Департаменту, про що надав відповідну заяву. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 01.09.2015 року між [PERSON], [PERSON] та Приватним навчальним закладом «Загальноосвітня школа І ступеня ім. Теофіла Ріхтера» були укладені договори про навчання та надання додаткових освітніх послуг, згідно умов яких, школа зобовязана забезпечити учням [PERSON], [PERSON], необхідні умови для отримання знань, умінь, навичок, визначених Державним стандартом початкової освіти; забезпечити початкову освіту дітей на підставі навчальних планів згідно з нормативними документами Міністерств освіти і науки України, забезпечити навчально-виховний процес педагогічними працівниками відповідної кваліфікації, обґрунтованими методиками для якісного засвоєння програм державного рівня. 04.04.2016 року договори про навчання та надання додаткових освітніх послуг були укладений також і з [PERSON], стосовно надання послуг з навчання учням [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту від 06.04.2016 року, складеного [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що в школі 06.04.2016 року були відсутні заняття, заміни вчителів, що відсутні, також немає. Відповідно до табелів навчальних досягнень учнів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за 2014-2015 роки, відсутні бали за навчання української мови та фізичної культури. Відповідно до акту від 08.04.2016 року батьків учнів 2-го класу Приватного навчального закладу «Загальноосвітня школа І ступеня ім. Теофіла Ріхтера», 08.04.2016 року о 12 годині 45 хвилин зафіксований факт відсутності уроку української мови, згідно затвердженого розкладу занять. Крім того, відповідно до листа Департаменту освіти і науки від 17.06.2016 року, судом встановлено, що у звязку зі зверненням батьків учнів другого класу шкоди, Департаментом освіти і науки облдержадміністрації була створена комісія. За результатами роботи комісії виявлені недоліки в організації навчально-виховного процесу в школі. У судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти наявності труднощів в організації навчального процесу та не надав доказів відсутності порушень умов договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач дійсно порушив умови п.п. 3.1, 3.2 договорів про навчання. Крім того, судом встановлено, що згідно з характеристикою [PERSON], який також навчався у 2 класі вищезазначеної школи, складеної класним керівником [PERSON] 15.03.2016 року, вбачається, що [PERSON] систематично порушує дисципліну, кожний урок кричить, голосно розмовляє, шумить. На зауваження не реагує, на уроках відволікає інших учнів. Судом встановлено, що позивачі неодноразово звертались до адміністрації Приватного навчального закладу «Загальноосвітня школа І ступеня ім. Теофіла Ріхтера» з заявами про усунення перешкод в навчальному процесі, які створює вказаний учень, що підтверджується відповідними зверненнями наявними в матеріалах справи. Разом з тим, відповідно до п.1.4. договорів про навчання та надання додаткових освітніх послуг від 01.09.2015 року, відрахування зі шкоди здійснюється за рішенням [PERSON] школи у випадках колективної заяви батьків однокласників учня або за клопотанням про виключення не менше трьох педагогів з причин систематичного порушенням учнем норм поведінки в класі. Аналіз вказаного положення договору свідчить про те, що передбачена процедура відрахування учнів є обовязковою як стосовно дітей особи, з якою укладений вказаний договір, так й стосовно інших учнів. Відповідачем не надав доказів ініціювання питання щодо відрахування вказаного учня у встановленого договором порядку, що свідчить про порушення його умов з боку відповідача. Відповідач не надав жодного належного доказу на спростування вищезазначених доказів та обставин, у звязку з чим, суд вбачає наявність підстав для розірвання договорів між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд вважає, що відповідач істотно порушив умови договорів в частині невиконання п.п. 1.4, 3.1; 3.2, а відтак вважає за доцільне розірвати вказані договори. Крім того, судом при задоволенні вказаної позовної вимоги враховується, що на теперішній час діти позивачів [PERSON], [PERSON] навчаються в іншому учбовому закладі, а саме в Харківському приватному навчально-виховному комплексу «Гімназія ОЧАГ» Харківської області, що підтверджується довідками № 21, 98. Відмовляючи в іншій частині позовної заяви, суд виходить з наступного. насамперед з її безпідставності. Так, згідно ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Таким чином, позивач при розірванні договору має право на відшкодування збитків. Відповідно до ст. 22 ЦК України, \~збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку з і знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Разом з тим, згідно позовних вимог, позивачі просять стягнути плату за договорами про навчання, що не є збитком в сенсі ст.22 ЦК України. Будь-яких доказів понесених збитків позивачі не надали. Посилання на факт витрачання грошових коштів на репетиторів для усунення недоліків навчального процесу, не підтвердні жодним доказом. Таким чином, позовні вимоги в цієї частині не підлягають задоволенню. Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає, що згідно зі статтею 23 ЦК України, моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, з огляду на припис ст.23 ЦК України, суд зазначає, що порушення договірного зобовязання не є підставою для відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, суд також відмовляє в задоволенні вказаної позовної вимоги. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовна вимоги про розірвання договорів була задоволена, стягненню з відповідача підлягає сума судового збору, що сплачена за відповідну вимогу. В іншій частині, суд відмовляє в задоволенні стягнення суми сплаченого судового збору з відповідача.

Outcome: partial