Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області 6 вересня 2016 року звернувся [PERSON] (далі - позивач) із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. У належному йому будинку зареєстрована відповідач [PERSON], яка є його колишньою дружиною та була зареєстрована у вищевказаному будинку під час перебування у шлюбі. Однак за місцем реєстрації відповідач не проживає з березня 2015 року, місцем проживання її на даний час є м. Біла Церква Київської області. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою у належному позивачу будинку створює йому перешкоди, незручності у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном, а тому у зв'язку із викладеними обставинами позивач просить його позов задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів і підстав заявлених у позовній заяві. Відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на те, що місце реєстрації їй необхідне для здійснення своїх соціально-економічних прав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується: ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 31 липня 2006 року №2-395/06 згідно якої за [PERSON] визнано право власності на будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] /а.с. 7/; витягом про державну реєстрацію речових прав КП КОР «Білоцерківське міжміське БТІ» № 11781673 від 8 вересня 2006 року /а.с.8/; технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] /а.с. 9-12/. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 10 квітня 2015 року у справі №371/444/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с. 13/ Як вбачається із актів обстеження Юхнівської сілької ради від 19 серпня 2015 року №277 /а.с. 14/, від 24 вересня 2015 року №299 /а.с. 15/, від 21 жовтня 2015 року №342 /а.с. 16/, від 26 листопада 2015 року №407 /а.с. 17/, від 25 грудня 2015 року №458 /а.с. 18/, від 25 січня 2016 року №21 /а.с. 19/, від 23 лютого 2016 року №60 /а.с. 20/, від 25 березня 2016 року №88 /а.с.21/, від 28 квітня 2016 року №126 /а,с. 22/, від 25 травня 2016 року №155 /а.с. 23/, від 30 червня 2016 року №234 /а.с. 24/, від 28 липня 2016 року №288 /а.с. 25/, складених у присутності сільського голови с. Юхни - [PERSON], секретаря Юхнівської сільської ради - [PERSON], депутата с/р - [PERSON] та свідків - [PERSON], [PERSON], під час обстеження житлового будинку [ADDRESS] встановлено, що громадянка [PERSON] за даною адресою не проживає з березня 2015 року, спільного господарства із сім'єю, яка проживає за даною адресою, не ведуть. Згідно довідок виконавчого комітету Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області від 22 серпня 2016 року №261 та №264 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на даний час за вказаної адресою фактично проживають [PERSON] та [PERSON] /а.с. 26, 27/. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] після розірвання шлюбу з відповідачем позивач 4 липня 2015 року уклав шлюб з [PERSON] /а.с. 28/. З наданого відповідачем Акту опису спільних робіт за адресою: [ADDRESS] від 26 серпня 2015 року засвідченого виконкомом Юхнівської сільської ради Миронівського району, Київської області за №293 встановлено, який саме обсяг ремонтних робіт було проведено у вказаному будинку /а.с. 73/. З наданого відповідачем Акту опису спільного майна гр. [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 26 серпня 2015 року засвідченого виконкомом Юхнівської сільської ради Миронівського району, Київської області за №294 встановлено, яке саме майно на момент обстеження перебувало у вказаному будинку /а.с. 74/. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтями 58, 59 та 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За таких обставин, суд вважає, що докази подані відповідачем є неналежними та такими, що не спростовують доводів позивача. Допитані в судовому свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач з березня 2015 року у будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що її дочка відповідач у справі [PERSON], на даний час за місцем своєї реєстрації не проживає, однак там залишилися деякі її речі, зокрема, шафа, відповідач активно брала участь у ремонті будинку, а місце її реєстрації необхідне їй для реалізації своїх соціально-економічних прав. Правовідносини, які склалися між стронами, врегульовані ст. 391, 405 ЦК України. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки позивачу на праві власності належить вказаний будинок. Відповідач права власності на будь-яку частину будинку не має та в ньому не проживає з березня 2015 року. Наявність реєстрації відповідача у будинку за вказаною адресою чинить позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності майном. В даному випадку рішення суду про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп

Outcome: approved