Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON], зареєстрована за адресою: 65012, [ADDRESS], до [PERSON], зареєстрованого за адресою: 67231, Одеська область, Іванівський район, с. Білка, вул. Стрікалова, буд. 15, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 35020,66 гривень, відшкодування судових витрат на проведення експертизи в розмірі 2500,0 гривень, та судового збору в розмірі 704,80 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги таким. 18 грудня 2017 року о 11 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Одесі по вул. Бабаджаняна, 44 в напрямку вул. Іцхака Рабіна, не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався в попутному напрямку в тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись та скоїв зіткнення з останнім, чим порушив п. 10.3 ПДР України. 01 березня 2018 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси [PERSON] визнано винним у настанні пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та вартість відновлювального ремонту відповідно до висновку №30139180 від 20 лютого 2018 року становить 35020,66 гривень. За складання висновку експерта позивач сплатила 2500,0 гривень. Тому, позивач вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні наполягав на позовній заяві, в подальшому надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, просив надати час для підготовки відзиву на позов. В подальшому в судове засідання не зявився, відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. 18 грудня 2017 року о 11 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Одесі по вул. Бабаджаняна, 44 в напрямку вул. Іцхака Рабіна, не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався в попутному напрямку в тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись та скоїв зіткнення з останнім, чим порушив п. 10.3 ПДР України. 01 березня 2018 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси [PERSON] визнано винним у настанні пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. На дату скоєння цієї пригоди сторони по справі не мали чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія САТ 221493 від 27 вересня 2013 року, отримав механічні пошкодження та вартість відновлювального ремонту відповідно до висновку №30139180 від 20 лютого 2018 року становить 35020,66 гривень. За складання висновку експерта позивач сплатила 2500,0 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 21 лютого 2018 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникання цивільних прав та обов'язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власника, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192\~ЦК. Наприклад,\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов'язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ такого\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі.\~Коли відшкодування\~шкоди в\~натурі неможливе,\~потерпілому відшкодовуються\~в повному\~обсязі збитки\~відповідно до\~реальної вартості\~втраченого майна\~на момент\~розгляду справи\~або виконання\~робіт,\~необхідних для\~відновлення пошкодженої\~речі.\~Як при\~відшкодуванні шкоди\~в натурі,\~так і\~при відшкодуванні\~реальних збитків\~потерпілий має\~право вимагати\~відшкодування упущеної\~вигоди.Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. Вина відповідача у спричинені майнової шкоди позивачу доведена. Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Винуватець події - [PERSON] з моменту ДТП не здійснив ніяких заходів щодо позасудового добровільного відшкодування заподіяного збитку. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану майнову шкоди в сумі 35020,66 гривень, судові витрати в сумі 3204,80 гривень, які складаються з судового збору в розмірі 704,80 гривень та витрат на проведення експертизи в розмірі 2500,0 гривень. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~повязаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved