Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

До Крюківського районного суду м.Кременчука звернувся позивач [PERSON] з позовом та прохав ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] втратившим право користування житлом за адресою м.Кременчук вул. Шевченко буд.№ 51 кв.№51. На обґрунтування заявлених вимог повідомив, що він є власником квартири [ADDRESS]. В належній йому квартирі також зареєстровано та проживають 6 чоловік , а саме він -позивач, дружина [PERSON], діти [PERSON],[PERSON], [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] [PERSON], будучи прописаним в квартирі №51 за адресою: м.Кременчук, вул. Шевченко буд.51 ,з 08 січня 2015 року по теперішній час не проживає в даній квартирі без поважних причин та не з*являється. Перешкод у користування квартирою відповідачу ніхто не чинив. На теперішній час відповідач в зазначеній квартирі не проживає, не сплачує за комунальні послуги, заважає користуватися власністю в повному обсязі . В судовому засіданні позивач позов підтримав, прохав суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про задоволення позову. Визнавши подані позивачем докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення розгляду справи. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В належній позивачу квартирі також зареєстровано місце проживання членів його сім*ї: дружини- Юсько Н.О., дітей - [PERSON],[PERSON], [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] Відповідач з 08 січня 2015 року і по теперішній час не проживає в даній квартирі без поважних причин. Перешкод у користування квартирою відповідачу ніхто не чинив. Щодо житла інтересу не проявляє та витрат на утримання житла не несе, оскільки добровільно понад 1 рік покинув житло. Факт не проживання відповідача [PERSON] з 08 січня 2015року, також підтверджується актом про не проживання відповідача [PERSON] , складеного ОСББ «Шевченко-51» 19.09.2016року, заявами свідків. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою ,що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. провадиться в судовому порядку тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки підставою та предметом спору щодо зняття відповідача з реєстрації є захист права власності, а не оскарження дій органу реєстрації на який покладено лише обовязок відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрації місця проживання та перебування особи, а також зняття з реєстрації, в тому числі і на підставі остаточного рішення суду, то рішенням суду щодо захисту порушеного права власності шляхом зняття особи з реєстрації не буде порушено прав і обовязків органу реєстрації. На даний момент відповідач не проживає у вказаній квартирі тривалий термін, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, тобто він вважається таким, що втратив право користування нею. Вимоги про примусове зняття [PERSON], [INFO] з реєстрації місця проживання, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial