Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

До суду 02 лютого 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири [ADDRESS] та визначення порядку користування зазначеною квартирою. 29 квітня 2015 року позивач подав уточнену позовну заяву про визнання за ним право власності в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] із зобовязанням державну реєстраційну службу та КП «ХМБТІ» зареєструвати право власності (а.с.53-56). 25 червня 2015 року позивач подав уточнену позовну заяву до [PERSON], треті особи: Харківська товарна біржа і орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання права власності [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] та визнання спільними кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] у розмірі 250\~000\~000 карбованців, де частина [PERSON] становить 125\~000\~000 карбованців, що були витрачені на придбання трьохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.81-82). 08 липня 2015 року представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.18), подав уточнену позовну заяву, в якій просив визнати право власності позивача [PERSON] на частку у 21/50 трьохкімнатної квартири [ADDRESS], згідно розміру грошового вкладу, внесеного до загальних коштів при купівлі зазначеної квартири, у розмірі 125\~000\~000 карбованців, що становить 21/50 частку від загальних коштів; та визнати спільними кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] у розмірі 250\~000\~000 карбованців, де частина [PERSON] становить 125\~000\~000 карбованців, що були витрачені на придбання трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених, позивач посилається на те, що 30 грудня 2014 року йому стало відомо, що він був власником половини двокімнатної квартири [ADDRESS]. 29.01.1994 року зазначена квартира була приватизована, та в результаті приватизації він та його мати [PERSON] набули право власності на цю квартиру у рівних частках. На той час він був малолітнім та проживав у цій квартирі однією сімєю разом зі своєю матірю, відповідачем у справі [PERSON] 23.12.1994 р. [PERSON] продала зазначену квартиру та в той же день 23.12.1994 р. на Харківській товарній біржі за отримані від продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] спільні грошові кошти придбала на своє імя трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], при цьому не внесла його, на той час малолітнього, [PERSON] в число співвласників квартири. Тим самим відповідач позбавила його права власності на частку квартири [ADDRESS]. Про порушення своїх прав він дізнався лише у грудні 2014 року, отримавши судову повістку з апеляційного суду Харківської області, і тоді же дізнався про існування позову [PERSON] до нього про позбавлення права користування житлом та виселення, при цьому [PERSON] завжди стверджувала, що він є співвласником спірної квартири. Спірна квартира [ADDRESS] є його єдиним житлом, де він проживав разом із матірю [PERSON] та відчимом [PERSON] з 1995 року і проживає на теперішній час. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.18), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.69,70), позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем був пропущений строк позовної давності звернення до суду, що встановлюється тривалістю у три роки, оскільки з 15.01.2001 року позивач досяг повноліття та з цього часу міг звернутися до суду, а позов подано лише 02.02.2015 року, про що виклав у письмовій заяві, при цьому пояснив, що відсутні підстави вважати, що позивач саме з 15.01.2001 року дізнався про порушення своїх прав. Треті особи: Харківська товарна біржа і орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], право власності було набуте шляхом приватизації, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право власності на житло, видане 27.01.1994 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (а.с.12). За рішенням виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м. Харкова Харківської області № 211/6 від 06.12.1994 р. затверджено рішення опікунської ради про дозвіл [PERSON] оформлення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]; дозволено [PERSON] від імені неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оформити договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 44,5 кв.м.; дозволено від імені неповнолітнього сина підписати договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири його матері [PERSON] (а.с.9). 23.12.1994 р. на Харківській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу № Н2-984, за яким [PERSON], яка діяла також від імені неповнолітнього [PERSON] на підставі рішення Московського РВК м. Харкова від 06.12.1994 р. № 211/6, і [PERSON] продали двокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 44,5 кв.м., за 250\~000\~000 карбованців, що підтверджується ксерокопією зазначеного договору (а.с.57). 23.12.1994 року на Харківській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу № Н-619, за яким [PERSON] придбала трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 40,1 кв.м., загальною площею 68,1 кв.м. за 300\~000\~000 карбованців, що підтверджується ксерокопією зазначеного договору (а.с.47). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 78 Кодексу про шлюб та сімю України, якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування. Відповідно до положень ст. 79 Кодексу про шлюб та сімю України у разі виникнення спільної власності батьків і дітей правовідносини щодо цієї власності регулюються на загальних підставах Цивільним кодексом Української РСР. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно листа КП «ХМБТІ» № 25-471 від 27.03.2015 року, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № Н-619, зареєстрованого на ХТБ 23.12.1994 р. (а.с.46). Таким чином, спірна квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] та зареєстрована на її імя, за кошти, отримані від реалізації квартири [ADDRESS], яка була спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] На час укладання зазначених договорів купівлі-продажу позивач [PERSON], [INFO] був малолітнім, йому виповнилося 11 років. Відповідно до положень ст. 372 ЦК України, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Договір купівлі-продажу спірної квартири [ADDRESS] був укладений без урахування інтересів позивача [PERSON], який на час укладання договору був малолітнім, було порушено його право власності. Посилання представника відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду є безпідставним, оскільки про порушення свого права позивач дізнався лише у грудні 2014 року, та підстав вважати, що позивач дізнався про порушення своїх прав з часу досягнення ним повноліття, з 15.01.2001 року, немає. Отже, судом встановлено, що кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири [ADDRESS] у розмірі 250\~000\~000 карбованців є спільними [PERSON] і [PERSON], де частина [PERSON], який був малолітнім на час продажу квартири, становить 125\~000\~000 карбованців, та були витрачені на придбання [PERSON] без урахування інтересів свого малолітнього сина трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Отже, [PERSON] належить 21/50 часток трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved