Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «Страхова компанія «Уніка» з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 23 лютого 2017 року між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір АК/2705201 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль Hyundai Santa Fe державний номерний знак [NUMBER] . 05 червня 2017 року на 770 км 500 м а/ш М-06 «Київ-Чоп» відповідач, керуючи забезпеченим транспортним засобом Hyundai Santa Fe державний номерний знак [NUMBER] , перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху в його автомобілі від`єдналось колесо, яке в подальшому пошкодило транспортний засіб ВАЗ 211440 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються довідкою УПП у м. Ужгород, Мукачево №3017206377429841 від 28.07.2017 року та постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року у справі №521/11215/17. На підставі вищезазначених документів, заяви [PERSON] про виплату матеріального збитку від 29.08.2017 року, звіту №17106 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19 серпня 2017 року, акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) №00226841 від 28 серпня 2017 року та страхового акту №00226841 від 14 вересня 2017 року ПрАТ «СК «УНІКА» виплачено страхове відшкодування в розмірі 18170 грн., що підтверджується платіжним дорученням №039501 від 21 вересня 2017 року. У зв`язку з вищевикладеним, приймаючи до уваги те, що визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», після виплати страхового відшкодування, набуває права зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування 18170,00 грн. Добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає, що підтверджується листом від 15.11.2017 року, який було надано у відповідь на заявлену на його адресу претензію вих. №875 від 25 жовтня 2017 року. За даних обставин позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 18170 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.01.2019р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте надав до суду письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з позовними вимогами не згоден, оскільки відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER] від 06.09.2002 р. та власником транспортного засобу Hyundai Santa Fe державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до п. 13.1, ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 р. № 1961 - IV, учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Тобто, відповідач належить до окремої категорії осіб, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 р. № 1961-IV. Позивачем були внесені завідомо неправдиві відомості у п. 6 полісу АК/2705201 від 23.02.17 р. обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - у графі де зазначається пільговий документ страхувальника було невірно вказано посвідчення «учасника війни», замість учасника бойових дій, що призвело до невірного розрахунку та сплати відповідачем страхового платежу, який не мав під собою жодних правових підстав. На відповідний відзив представником позивача було подано відповідь, в якій зазначає, що відповідач, як особа, що належить до окремої категорії громадян щодо якої встановлено соціальну пільгу, звільнений від обов`язку укладання полісу страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, але не позбавлений права на укладання такого полісу, оскільки особа, яка наділяється тією чи іншою пільгою чи правом, самостійно на власний розсуд вирішує чи слід їй використовувати цю пільгу чи право. Страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а значить у разі якщо особа, що належить до окремої категорії громадян щодо якої встановлено соціальну пільгу та яка звільнена від обов`язку укладання такого полісу, звернеться до страхувальника з заявою про укладання полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, Страховик не має права відмовити такій особі в укладанні зазначеного полісу страхування. Крім того зазначає, що окрема категорія громадян - учасники бойових дій, до яких належить відповідач, звільняється від обов`язку щодо укладання полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, але не позбавлена права на укладання такого полісу. Після укладання зазначеного полісу АК/2705201 Страховик (Позивач) та Страхувальник (Відповідач) набули певні права та обов`язки, передбачені Законом №1861, серед яких є право Страховика на подання регресного позову до Страхувальника, у тому числі й у відповідності до підпункту г) пункту 38.1.1. ст. 38 Закону 1961, згідно до якого Страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до Страхувальника забезпеченого транспортного засобу, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 лютого 2017 року між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір АК/2705201 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль Hyundai Santa Fe державний номерний знак [NUMBER] . Транспортний засіб марки Hyundai Santa Fe державний номерний знак [NUMBER] на праві власності зареєстровано за [PERSON] , що не спростовується сторонами у справі. 05 червня 2017 року на 770 км 500 м а/ш М-06 «Київ-Чоп» [PERSON] , керуючи забезпеченим транспортним засобом Hyundai Santa Fe державний номерний знак [NUMBER] , перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху в його автомобілі від`єдналось колесо, яке в подальшому пошкодило транспортний засіб ВАЗ 211440 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2017р. [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 8) Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 05.06.2017 року є доведеною, та не підлягає доказуванню. На підставі заяви [PERSON] , про виплату матеріального збитку від 29.08.2017 року, звіту №17106 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19 серпня 2017 року, акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) №00226841 від 28 серпня 2017 року та страхового акту №00226841 від 14 вересня 2017 року ПАТ «СК «УНІКА» виплачено страхове відшкодування в розмірі 18170 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 039501 від 21 вересня 2017 року. (а.с. 9,10-12,22,23,24) Згідно підпункту г) пункту 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року Страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до Страхувальника забезпеченого транспортного засобу, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. [PERSON] являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 06.09.2002 р. (а.с. 54) Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідач, як особа, що належить до окремої категорії громадян щодо якої встановлено соціальну пільгу, звільнений від обов`язку укладання полісу страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, але не позбавлений права на укладання такого полісу, оскільки особа, яка наділяється тією чи іншою пільгою чи правом, самостійно на власний розсуд вирішує чи слід їй використовувати цю пільгу чи право. У разі, якщо особа яка має право на зазначену пільгу цим правом скористалась та не уклала поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу з певним Страховиком, то відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є така особа, проводить МТСБУ у порядку, визначеному Законом №1361. Якщо особа, яка має право на зазначену пільгу, цим правом не скористалась та добровільно за власним бажанням звернулась до Страховика та уклала з ним поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, то відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є така особа, проводить Страховик, з яким такий поліс укладено, у порядку, визначеному Законом №1961. Після укладання зазначеного полісу АК/2705201 Страховик (ПАТ «Страхова компанія «Уніка») та Страхувальник ( [PERSON] ) набули певні права та обов`язки, передбачені Законом №1861, серед яких є право Страховика на подання регресного позову до Страхувальника, у тому числі й у відповідності до підпункту г) пункту 38.1.1. ст. 38 Закону 1961, згідно до якого Страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до Страхувальника забезпеченого транспортного засобу, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що відшкодування шкоди власнику пошкодженого транспортного засобу під час ДТП, вчиненої з вини [PERSON] , як особи - учасника бойових дій, який керував власним транспортним засобом, проводить МТСБУ у порядку визначеному зазначеним Законом. Але, як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] добровільно уклав з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» страховий поліс (договір) АК/2705201 23.02.2017р., хоча на підставі ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від обов`язку укладення відповідного договору страхування звільнений, даний договір не оскаржувався, своєї дії не втратив, а таким чином являється обов`язковим до виконання усіма учасниками відповідних правовідносин, наявність відповідної пільги не звільняє осіб від виконання умов договору. Таким чином після укладення [PERSON] страхового полісу, набув відповідної цивільно-правової відповідальності, оскільки у відповідності до ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа - учасник бойових дій набуває лише права на укладення договору, обов`язку на укладення договору страхування на нього не покладено, скориставшись своїм право, [PERSON] свідомо став учасником відповідних правовідносин та набув відповідних обов`язків, від яких був звільнений. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів в розмірі 18170 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 1762 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved