Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

До Краматорського суду надійшов позов позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними заповіту . В позовній заяві зазначено, що [INFO] року померла його сестра [PERSON] у віці 56 років. При житті вона 16 липня 2014 року склала заповіт на користь відповідача на квартиру [ADDRESS] . Після смерті сестри він мав намір отримати свою частину спадщини, але взнав про наявність вищевказаного заповіту. Цей договір вважає недійсним, оскільки починаючи з літа 2014 року вона тяжко хворіла. Вона також неодноразово лікувалася в різних медичних установах, вона була хвора на рак. За п'ять днів до смерті , а саме 16 липня 2014 року [PERSON] склала заповіт, у якому заповіла все своє майно своєму співмешканцю [PERSON]. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Задорожним Дмитром Володимировичем. Позивач вважає, що заповіт є недійсним, бо у зв'язку з її захворюванням та згідно з призначенням лікарів вона отримувала наркотичні анальгетики ( морфін), що пов'язано з вираженим больовим синдромом, про що вказується у виписці з її історії хвороби Він вважає, що [PERSON] через хворобу не сприймала дійсність та не могла в повній мірі розуміти свої дії та керувати ними. Відповідач скористувався її станом і було складено заповіт. Просить суд визнати заповіт недійсним. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову. В судове засідання відповідач не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення представників позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно до статті 216 ЦК України. Правові наслідки недійсності правочину 1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 2. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. 3. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Згідно до статті 225 ЦК України. Правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними 1. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. 2. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. 3. Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв'язку із вчиненням такого правочину. Згідно ч.1 ст 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є правочином, тому до нього застосовуються загальні положення про правочин та положення про їх недійсність. Відповідно до ч. 3 ст 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 с. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «»Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, правила ст 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК України суд відповідно до ст 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово - психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. В судовому засіданні представник позивача не заявляв клопотання про призначення експертизи, мотивуючи тим, що відповідач не надав своїх заперечень проти позову, бо усвідомлює що померла на час складання заповіту була тяжко хвора і приймала ліки, які унеможливлювали її нормальний стан. Згідно до ст 1257 ЦК України - заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог його форми та посвідчення, є нікчемний. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Позивач обґрунтував позов тим, що внаслідок незадовільного стану здоров'я [PERSON] у зв'язку з загальним захворюванням на момент складання заповіту вона не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. Право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. У судовому засіданні свідки [PERSON] суду пояснила, що вона провідувала [PERSON] в лікарні в липні 2014 року, [PERSON] себе погано почувала, не могла розмовляти, не впізнавала нікого, після розмови з лікарем, вона зрозуміла, що хвора була в дуже поганому стані, бо її робили уколи дуже сильними від болю ліками. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він розмовляв 15 липня 2015 року з [PERSON] і вона його не впізнала по телефону, вона не могла розмовляти і телефонної розмови не вийшло. В судове засідання позивачами надано медичну картку померлої , з якої вбачається, що у неї був рак головки підшлункової залози, вона отримувала лікування - наркотичні анальгетики починаючи від 2 разів на добу до 5 разів на добу починаючи з 10.07.2014 року і дата смерті 21 липня 2014 року. 16 липня 2014 року в день складання заповіту [PERSON] отримала 5 уколів морфію, в10 год.10 хв., 14 год.00хв.,17год.15 хв.,21год.30 хв.,23 год.55хв..Згідно до копії заповіту, він був складений о 14 год.10 хв., тобто через 10 хвилин після прийняття наркотичного уколу(морфін). За таких підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню і крім того на користь позивача з відповідача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір 243 грн.60 коп.

Outcome: approved