Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 05 січня 2021\~року надійшла позовна заява АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 2 550,64\~грн., а також судовий збір у розмірі 2102\~грн. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що на АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» покладені завдання здійснювати постачання (розподіл) електричної енергії споживачам. Відповідач - [PERSON] до 2019 року була власником приміщення за адресою: [ADDRESS] . АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» здійснювало постачання електричної енергії відповідачу, а відповідач споживав електричну енергію для задоволення власних побутових потреб. На період виникнення заборгованості позивач мав зобов`язання по відношенню до відповідача щодо поставки електричної енергії, а відповідач щодо сплати її вартості, та такі взаємовідносини були врегульовані Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Відповідач споживав, але не сплачував вартість електричної енергії, у зв`язку з чим станом на 01\~березня 2018 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2\~550,64 грн. Посилаючись на положеннями ст. ст. 11, 14, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 625 ЦК України, Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999\~року № 1357, позивач просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 лютого 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10 червня 2021 року вирішено провести заочний розгляд указаної цивільної справи. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій не заперечувала проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що відповідач [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , була користувачем електроенергії та на її ім`я в період з 22 квітня 2015\~року по 02 травня 2019 року був відкритий особовий рахунок №\~ [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за спожиту електричну енергію за період з 01 грудня 2016 року по 01 березня 2018 року становить 2550,64\~грн. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 червня 2021\~року будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Мотиви суду. З огляду на період, за який позивач нарахував заборгованість, застосуванню підлягають саме положення нормативних актів, які діяли в указаний період, що відповідає змісту ст. 58 Конституції України. Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН). За змістом статей 6, 526, 626-631 ЦК України, договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно з п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 48 ПКЕЕН визначено, що побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Згідно зі ст.\~901\~ЦК України за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, виконати роботу, сплатити послуги тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту енергію за особовим рахунком №\~ [NUMBER] споживача [PERSON] становить 2 550,64 грн., яка утворилась за період з 01 грудня 2016 року по 01\~березня 2018 року. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач у судові засідання не з`являлася, не заперечувала факт споживання електричної енергії, не спростовувала розрахунок та розмір заборгованості, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача або доказів добровільної сплати заборгованості. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як наголошено у Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Враховуючи викладене, суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. і такий у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved