Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

До Катеринопільського районного суду Чрекаської області надійшла зазначена позовна заява, яка мотивована тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу будинку від 16.06.2021 року, укладеного між громадянкою [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Цвєтковою Н.В. й зареєстрованого у реєстрі за № 176. Речове право позивача на вказаний будинок зареєстровано в Державному реєстрі прав за реєстраційним № 42561137 16.06.2021 року, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав № 262100666 від 17.06.2021 року. Після придбання вказаного будинку у власність, позивач разом зі своєю дружиною, [PERSON] , переїхали в нього проживати і зареєстрували своє місце проживання за даною адресою. Позивач також зазначає, що відповідно до Довідки виконкому Єрківської селищної ради № 1375 від 10.09.2021 року, на даний час у вказаному будинку, крім нього з дружиною, зареєстровані члени сім`ї попередньої власниці будинку: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які з листопада 2010 року у вказаному будинку не проживають і їх місце знаходження не відоме, що перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав власника домоволодіння, зокрема у оформленні субсидії за комунальні послуги, в зв`язку з чим просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги уточнив, просив залишити позовну вимогу щодо зняття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з реєстрації за місцем проживання без розгляду та визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом, а саме, житловим будинком [ADDRESS] , проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. В судове засідання призначене на 04.11.2021р. та 23.12.2021р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позов не подали, у зв`язку із чим, суд, відповідно до ст. ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Виконавчим комітетом Єрківської селищної ради Звенигородського району Черкаської області до суду подано заяву, згідно якої Єрківська селищна рада не має заперечень по справі № 698/716/21, просить розглядати справу без участі представника третьої особи. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 47 Конституції України закріплено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Нормами ст. 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз правових норм статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач довів. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила жиле приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Указане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до якого у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 22.11.2018 року у справі № 760/13113/14-ц, нагадав, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК Української PCP, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Окрім того, суд бере до уваги, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мак Кенн проти Сполученого Королівства» від 13.05.2008 року пункт 50, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02.12.2010 року). Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року). З наявної у матеріалах справи копії Договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.06.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Цвєтковою Н.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 176, встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 262100666 від 17.06.2021 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON] , номер запису про право власності 42561137 від 16.06.2021 року. Відповідно до довідки № 1375 від 10.09.2021 року, виданої виконкомом Єрківської селищної ради, в будинку [ADDRESS] на даний час зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Із довідки № 1381 від 14.09.2021 року, виданої виконкомом Єрківської селищної ради вбачається, що в будинку [ADDRESS] громадяни [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані, але з листопада місяця 2010 року по даний час фактично не проживають у житловому приміщенні. Згідно Акту від 13.09.2021 року про встановлення факту відсутності особи по зареєстрованому місцю проживання встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактично починаючи з 01.11.2010 року та на момент складання вказаного Акту не проживають за зареєстрованим місцем проживання. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] пояснили, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] більше вісьми років в будинку не проживають, виїхали в Росію на постійне місце проживання, речей які належать цим людям вони в будинку не бачили. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачи не є власниками будинку, не є членом сім`ї позивача, не мешкає без поважних причин в житловому приміщенні, що належить на праві власності позивачу, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визнавши відповідача - [PERSON] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] , оскільки реєстрація відповідача по справі чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю, яку він придбав, оскільки із припиненням права власності особи на квартиру, втрачається й право користування жилим приміщенням. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є власниками будинку, не є членами сім`ї позивача, понад встановлений законом строк без поважних причин не проживають в житловому будинку, що належить на праві власності позивачу, із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не зверталися, обов`язок по сплаті комунальних послуг не несуть, відтак останні втратили право користуватися цим житлом, що дає підстави суду визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, Ураховуючи викладене та

Outcome: approved