Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про повернення грошових коштів за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 02.07.2014р. відповідач взяв в борг у нього грошові кошти у розмірі 13 000 дол.США, які зобов'язався повернути в строк до 15.09.2014р., що підтверджується розпискою. Однак відповідач до теперішнього часу взяті на себе зобов»язання не виконав, отримані у позику гроші не повернув. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 15.10.2014р. сума боргу становить 168 352,67 грн. Позивач зазначив, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання з 15.09.2014р. по 20.10.2014р. (35 днів). Виходячи із розрахунку (168 325,67 х 3% / 360 х 35), відповідач також має сплатити 3% річних за період прострочення позики за період з 15.09.2014р. по 20.10.2014р., що становить 491,03 грн. Зазначені обставини змусили позивача звернутися з цим позовом до суду. Таким чином позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики, яка відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 15.10.2014р. становить 168 352,67 грн., а також 3% річних за період прострочення позики за період з 15.09.2014р. по 20.10.2014р., що становить 491,03 грн. та витрати, пов'язані з оплатою судового збору. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у його відсутності про що надав письмове клопотання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача надав суду заяву про відкладення слухання справи у зв»язку з неможливістю з»явитися в судове засідання, однак доказів, підтверджуючих поважність причини своєї неявки, суду не надано. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України, оскільки суд вважає причини неявки представника відповідача неповажними.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 02.07.2014р. відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти у розмірі 13 000 дол.США, які зобов'язався повернути в строк до 15.09.2014р., що підтверджується розпискою. Позичальник в зазначений строк суму боргу в розмірі не повернув, зобов'язання щодо позивача в повному обсязі не виконав. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 15.10.2014р. сума боргу становить 168 352,67 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві туку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вимогами частини 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчений передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Як вбачається зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання з 15.09.2014р. по 20.10.2014р. (35 днів). Виходячи із розрахунку (168 325,67 х 3% / 360 х 35), відповідач також має сплатити 3% річних за період прострочення позики за період з 15.09.2014р. по 20.10.2014р., що становить 491,03 грн. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відноситься судовий збір, сума якого становить 1688,44 грн., згідно до квитанції, що є в матеріалах справи. За таких підстав суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] про повернення грошових коштів за договором позики задовольнити.

Outcome: approved