Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

До суду 16 червня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON] про усунення [PERSON] від права на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO], третя особа - Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло р. № 5А-02-226857 від 05.09.2002 р. її мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS], право власності було набуте шляхом приватизації. За життя [PERSON] заповідала належну їй квартиру їй, позивачці. Проте, на момент смерті її мати перебувала у шлюбі з відповідачем, який є непрацездатним в силу свого віку, а тому він відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у розмірі 1/8 від спадщини матері, оскільки крім неї (доньки) та відповідача (чоловіка) ще є два спадкоємця першої черги, два її сини: [PERSON] і [PERSON], тобто 1/16 частки квартири [ADDRESS]. Відповідач від надання допомоги своїй дружині, яка через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, ухилявся. В 2011 році [PERSON] перенесла інсульт та відповідно до висновку лікарської комісії потребувала постійного стороннього догляду та нагляду. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2012 р. матір визнано недієздатною та над нею встановлено опіку і призначено опікуном її, позивачку, мати проживала за місцем її мешкання за адресою: [ADDRESS], та виключно нею здійснювався догляд за нею, а також її матеріальне утримання та лікування. Відповідач до опікунської ради ні разу не звертався, бажань щодо здійснення опіки над дружиною не виявляв, долею та потребою у догляді за нею не цікавився. Ухвалою суду від 25.07.2014 року з числа учасників розгляду справи виключено третю особу - Одинадцяту Харківську державну нотаріальну контору та залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] і [PERSON] (а.с.90). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на те, що у 2011 році її мати [PERSON] перенесла інсульт, після якого у матері права сторона була паралізована, мати не в змозі була нічого самостійно робити, після лікарні мати постійно проживала разом з нею та перебувала під її доглядом, з 06.08.2012 року вона була призначена опікуном над [PERSON], її чоловік, відповідач у справі, жодного разу ні в лікарню, ні до матері після лікарні не приходив, не цікавився її станом, перешкод у спілкуванні та відвідуванні дружини відповідачу ніхто не чинив, відповідач міг би приходити та доглядати її, проте на протязі трьох років до самої смерті матері ухилявся від догляду за нею, не знаходив часу, сам відповідач до лютого 2014 року працював вантажником, зловживає алкоголем, через що вчиняв скандали. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.82-85), в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на те, що були факти насильства зі сторони відповідача до своєї дружини [PERSON], за інформацією опікунської ради [PERSON] долею та потребою у догляді за [PERSON] не цікавився. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважав доцільним задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що померла [PERSON] є його матір'ю, відповідач пиячив, влаштовував матері скандали, не піклувався про свою дружину, не відвідував її в лікарні, ні потім коли хворіла, відразу з лікарні після інсульту [PERSON] відвезли до сестри, позивачки у справі, яка і піклувалась про мати, перешкод у спілкуванні відповідача з [PERSON] не чинили, оскільки будь-яка увага з його сторони була б матері на користь. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважав доцільним задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що померла [PERSON] є його матір'ю, відповідач працював вантажником у його дружини - вивозив товар з контейнера вранці та завозив у вечорі, тобто займався тяжкою працею, зі слів матері відповідач бив її, мати до смерті чотири рази була на лікуванні у лікарні, і відповідач жодного разу її не відвідував. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.86), в судове засідання повторно не з'явились, про час і місце розгляду справу сповіщені належним чином, причину неявки суду не повідомили, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. До початку судового розгляду 03 липня 2014 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачка не дозволяла йому бачитися з дружиною, яка після інсульту жила у позивачки, від надання допомоги своїй дружині він не ухилявся, а навпаки здійснював таку допомогу шляхом постійної оплати за комунальні послуги, які надавалися житлу, що перебувала у їх з дружиною спільній сумісній власності, а також він здійснював оплату за користування стаціонарним телефоном, який оформлений на дружину, крім того, він матеріально допомагає своєму сину - інваліду, і не міг допомагати своїй хворій дружині, опікуном якої є її дочка (а.с.45-47). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли з приводу права спадкування після померлої [PERSON] між дочкою померлої [PERSON] та чоловіком померлої [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло р. № 5А-02-226857 від 05.09.2002 р. квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON], право власності було набуте шляхом приватизації (а.с.15,16). За заповітом від 29.04.2009 року, зареєстрованого за р. № 8-745, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої ХДНК Литвиненко Ю.Ю., [PERSON] заповідала належну їй квартиру [ADDRESS] своїй дочці [PERSON] (а.с.14). [INFO] [PERSON] померла (а.с.10). Відповідно до положень ст. ст. 370, 372 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с.12), який в силу свого віку - 70 років, є непрацездатним, та у відповідності до ч.1 ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті його дружини [PERSON] у розмірі 1/8 від спадщини, оскільки крім позивачки (дочки) та відповідача (чоловіка) ще є два спадкоємця першої черги, два сини: [PERSON] і [PERSON] (а.с.37,39), тобто на 1/16 частки квартири [ADDRESS]. У відповідності до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч.6 ст. 1224 ЦК України положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Правовою підставою для застосування частини 5 статті 1224 ЦК України є сукупність таких обставин: 1.спадкоємець за законом ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві; 2.спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. 3.спадкодавець потребував допомоги. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги і піклування. При цьому слід враховувати поведінку особи, яка не надавала допомоги, розуміння та усвідомлення нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Той факт, що спадкодавець [PERSON] через свій похилий вік і тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані та потребувала допомоги підтверджується наступними доказами. Згідно виписок з історії хвороби, [PERSON] неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні, а саме, з 06.08.2011 року по 20.08.2011 року та з 05.10.2011 року по 22.10.2011 року (а.с.17,18). Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова у справі № 2018/5399/2012 від 06.08.2012 року [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проживає за адресою: [ADDRESS] визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено [PERSON] її опікуном (а.с.21). Згідно висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 23.08.2013 року хвора [PERSON], яка є інвалідом І групи безстроково внаслідок психічного розладу, проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], за станом психічного здоров'я потребує постійного стороннього догляду та нагляду довічно (а.с.19). Той факт, що [PERSON] ухилявся від надання допомоги своїй дружині [PERSON], яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, проте розумів про необхідність надання такої допомоги та мав можливість її надавати, підтверджується наступними доказами. Згідно повідомлення Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 23.05.2014 р., 20.06.2011 року за вчинення насильства в сім'ї було притягнуто до адміністративної відповідальності гр. [PERSON], [INFO] за ст. 173-2 КУпАП (а.с.29). Згідно характеристики Московського РВ ГУМВС України в Харківській області на [PERSON], останній за місцем мешкання по [ADDRESS] характеризується негативно, неодноразово надходили скарги і заяви від дружини [PERSON] відносно [PERSON] за фактом сімейних скандалів, за що останній притягувався до відповідальності (а.с.25). Як вбачається з подання опікунської ради адміністрації Київського району Харківської міської ради про доцільність встановлення опіки і призначення [PERSON] опікуном [PERSON] від 22.03.2012 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з нею за цією адресою зареєстрований та проживає її чоловік [PERSON], проте через хворобу [PERSON] фактично проживає за адресою своєї доньки [PERSON] по [ADDRESS]. Стосовно [PERSON] опікунська рада вважає, що він не може бути опікуном [PERSON], так як його поведінка та інтереси суперечать інтересам [PERSON], яка внаслідок тяжкої хвороби потребує постійного стороннього догляду, чоловік не виявив бажання і не надав письмової заяви про призначення його опікуном та за інформацією Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області [PERSON] за місцем свого проживання має незадовільну характеристику, неодноразово дружина зверталася до міліції з приводу сімейних скандалів (а.с.22-23). Згідно листа опікунської ради адміністрації Київського району Харківської міської ради від 27.05.2014 року, [PERSON] здійснювала догляд за хворою матір'ю [PERSON] за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], забезпечувала її засобами реабілітації, постійно здійснювала взаємодію з медичними закладами для проведення необхідних медичних оглядів, купувала необхідні ліки, продукти харчування, тощо, [PERSON] з 06.08.2012 р. по [INFO] свої опікунські обов'язки стосовно недієздатної [PERSON] здійснювала належним чином. [PERSON] долею та потребою у догляді за [PERSON] не цікавився (а.с.27). Після смерті [PERSON] витрати по організації та проведенні її поховання було здійснено її дочкою [PERSON] (а.с.32). Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 15 СК України сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Той факт, що відповідач [PERSON] постійно сплачував за комунальні послуги, які надавалися житлу, що перебувала у їх з [PERSON] спільній сумісній власності, а також здійснював оплату за користування стаціонарним телефоном, який оформлений на дружину, не може свідчити про факт надання допомоги дружині, яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, а також про його догляд за нею та піклування. У наданих суду письмових запереченнях проти позову відповідач не заперечував той факт, що він не відвідував дружину у лікарні та після її виписки з лікарні. Отже, з часу визнання [PERSON] недієздатною та до самої її смерті, з 06.08.2012 р. по [INFO] відповідач жодного разу не відвідував та не доглядав її, не цікавився її станом та потребами, доказів, що йому створювали в цьому перешкоди суду не надав. Твердження відповідача, викладені у письмових запереченнях проти позову, про те, що єдиним його доходом є пенсія у розмірі 1200 грн., та він здійснює матеріальну допомогу сину-інваліду [PERSON], який є інвалідом ІІІ групи (а.с.52), не може свідчити про те, що він з поважної причини не виконував свій сімейний обов'язок по догляду та піклуванню за дружиною. Отже, судом встановлений факт, що [PERSON] протягом часу з 06.08.2012 року по день смерті дружини - [INFO] ухилявся від надання допомоги [PERSON], яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved