Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 03.08.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 17 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 14.01.2015 року за кредитним договором від 03.08.2011 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акцент-банк», та [PERSON], рахується заборгованість на загальну суму 25 509,64 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач через канцелярію суду надав заперечення проти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» та просив суд відмовити у задоволенні позову. Посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності та на положення ст. 617 ЦК України, зазначаючи, що на території проведення антитерористичної операції він займався підприємницькою діяльністю. Банком були помилково нараховані відсотки на всю суму кредитування, а не на залишок заборгованості за кредитним договором. Разом із цим, представником банку не надано детальний розрахунок пені та штрафу. В судове засідання, призначене на 07.08.2015 року, не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» до [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Акцент-банк» та [PERSON], 03.08.2011 року було укладено договір № ANE6CC9F1J0081 про отримання кредиту у розмірі 17 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.2.2. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Відповідно до п. 3.2.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних умов та тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Відповідно до п. 3.2.4. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник зобов'язується сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно тарифів, заяви та даних умов. Відповідно до п. 3.2.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів. Відповідно до п. 5.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п. 5.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором від 03.08.2011 року, згідно з якими заборгованість [PERSON] становить 25 509,64 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає: 2 668,77 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає: 1,85 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом складає: 3 026,56 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором складає: 18 121,52 грн.; заборгованість по штрафу у сумі 500 грн. (фіксована частина) та по штрафу у сумі 1 190,94 грн. (процентна складова). Частиною 1 статті 259 ЦПК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п. 5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 28.01.2015 року, суд дійшов висновку, що строк позовної давності, в межах якого позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав не пропущений. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Посилання відповідача на події та обставини, які звільняють його в порядку ст. 617 ЦК України від відповідальності, нічим не підтверджуються, у зв'язку із чим суд не приймає їх до уваги. Крім цього, відповідач посилався на те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором не правильний. В матеріалах справи наявний детальний розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 03.08.2011 року із зазначенням розрахунку по заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, заборгованості з комісії, заборгованості з пені та із штрафів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини. Проте, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що розмір заборгованості є неправильним суду не надано. Отже, суд вважає, що зазначена обставина також не може бути прийнята до уваги. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved