Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності, на підставі договору купівлі - продажу від 06.12.2011 року належить житловий будинок [ADDRESS]. В даному житловому будинку зареєстрована колишня дружина і мати їх сина [PERSON], однак з 25 червня 2017 року вона в даному будинку не проживає, особистих речей в будинку не має. Реєстрація відповідача у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних витрат та він позбавлений можливості використати своє право на отримання субсидії. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] просив задовольнити позов, посилаючись на те, що він проживає у вказаному житловому будинку, несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням йому необхідно для оформлення субсидії. Відповідач є його колишньою дружиною, яку він зареєстрував за своїм місцем проживання після розлучення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що вона є колишньою дружиною позивача, позивач зареєстрував відповідача в будинку, що належить їм на праві власності без її згоди, на даний час їй відомо, що відповідач хворіє, але вона пообіцяла влітку знятися з реєстрації добровільно. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі - продажу від 06.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.С., та зареєстрованого за № 3097, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] Право власності позивача на вищезазначений будинок зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] у КП «БТІ» м. Слов'янська. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 12.12.2018 року видно, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], 1/2 частка зазначеного житлового будинку належить [PERSON] на праві приватної власності. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачу на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку. Відповідач по справі [PERSON] з 20.06.2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], про що свідчить запис з домової книги. Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов домогосподарства, складеного комісією у складі депутата селищної ради від 20.11.2018 року, [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично не проживає за місцем реєстрації з червня 2017 року по теперішній час. Отже, відповідач [PERSON] не проживала за адресою позивача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником будинку, право користування якого позивач просить позбавити відповідача є він та третя особа у справі - [PERSON], яка заперечує проти задоволення позову. Вирішуючи питання щодо можливості задоволення позовних вимог [PERSON], суд приймає до уваги доводи позивача щодо того, що він як співвласник майна, за власною ініціативою зареєстрував за своїм місцем проживання відповідача, третя особа - [PERSON] до реєстрації відповідача [PERSON] в належному їй нерухомому майні жодного відношення не мала, про що вона безпосередньо зазначила в судовому засіданні, в теперішній час у зв'язку з реєстрацією відповідача позивач вимушений нести витрати на оплату комунальних витрат, позбавлений можливості використати свої право на отримання субсидії, та доходить до висновку, що відмова в задоволенні позову, з урахуванням позиції співвласника майна - [PERSON], буде суперечити інтересам позивача та порушуватиме його право власності, гарантоване Конституцією України. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved