Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у серпні 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] (далі [PERSON]О.) до Приватного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод» (далі ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод») про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, одноразової допомоги у розмірі трьох тарифних ставок (окладів) у звязку із звільненням на пенсію, згідно із протоколом від 07 серпня 2017 року передано для розгляду судді Ходаківському М.П. Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебувала у трудових відносинах із ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод» та наказом підприємства від 15 березня 2017 року була звільнена за власним бажанням. Внаслідок захоплення влади так званою ДНР на території міста Донецька та певних районів Донецької області керівництво відповідача змушено було припинити господарську діяльність, залишити своє майно. У травні 2017 року [PERSON] звернулася на адресу відповідача із заявою про здійснення повного розрахунку із нею та виплати належних сум грошових коштів, проте така заява відповідачем була проігнорована. У звязку із зазначеним позивач просила з урахуванням уточнень, озвучених у судовому засіданні, стягнути із відповідача на корить позивача заборгованість із заробітної плати за березень 2017 року; стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати за час щорічної відпустки; стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку; стягнути із відповідача на користь позивача одноразову допомогу у розмірі 3-х тарифних ставок (окладів) у звязку із звільненням на пенсію по досягненні пенсійного віку як робітнику, який на час звільнення має безперервний стаж роботи від 30 років, відповідно до п. 7.2 Розділу 7 колективного договору ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод». Позивач у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень, зазначених у судовому засіданні, підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення у повному обсязі, посилаючись на відсутність вихідних даних щодо проведення/не проведення розрахунку із позивачем при її звільненні через відсутність доступу до майна та документації підприємства внаслідок незаконних дій групи осіб. Представник відповідача також зазначила, що ані підтвердити, ані спростувати доводи позивача щодо не проведення із нею розрахунку при звільненні не може у звязку із відсутністю доступу до необхідних документів. Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, з 27 липня 1970 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах із ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод» та наказом останнього № 166-л від 15 березня 2017 року була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці позивача, копію якої долучено до матеріалів справи (а.с. 11-14). ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод» 15 березня 2017 року за № 1025 було видано наказ, згідно із яким підприємство повідомило своїх співробітників про факт втрати з 15 березня 2017 року керівництвом підприємства контролю за його діяльністю, у звязку із чим заінтересованим особам у подальшому співробітництві із ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод» на території України, підконтрольній державній владі, запропоновано зявитися за визначеною адресою у визначені дату та час, факт неприбуття розцінюватиметься як відмова у подальшому співробітництві та трудовий договір із такими співробітниками буде розірвано (а.с. 24). Судом також встановлено, що за заявою ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод» до Єдиного реєстру досудових розслідувань Бахмутовським ВП ГУ НП в Донецькій області були внесені відомості щодо захоплення невідомими особами так званої «ДНР» адміністративної будівлі ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод» (а.с. 59). 15 травня 2017 року [PERSON] звернулася на адресу відповідача із заявою про надання письмового повідомлення про належні їй до виплати при звільненні сум грошових коштів та здійснити повний розрахунок, а також надати копію наказу про звільнення (а.с. 25, 26). Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до положень ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Положеннями ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасові обмеження прав і свобод громадян. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких є м. Маріуполь, м. Макіївка, м. Єнакієве. Крім того, прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО. Так, наказом Служби безпеки України № 33/6/а від 07 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» визначені такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення, як Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року. За відповідними фактами Бахмутським відділом поліції Головного управління Національної поліції у Донецькій області дійсно розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017050150000803 за ст. 341 КК України (а.с. 59). Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, захоплення підприємств тощо. Для надання відповідної оцінки ситуації, що склалася у діяльності ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод», останній звернувся із відповідним запитом до Торгово-промислової палати України, висновком якої від 15 травня 2017 року було підтверджено існування форс-мажорних обставин, які роблять неможливим виконання ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод» передбачених ст. 47 та ст.116 КЗпП України зобов'язань щодо здійснення розрахунку у день звільнення (а.с. 62-90). Даний висновок Торгово-промислової палати України ґрунтується на тому, що після 15 березня 2017 року (дати фактичного захоплення невстановленими особами виробничих потужностей) відповідач фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних, та інше, що підлягають до виплати на користь робітників у день звільнення. Як встановлено рішенням господарського суду Донецької області від 16 червня 2017 року «в поясненнях Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» без номеру та дати, які надійшли на адресу суду 12.06.2017р. та в силу норм ст. 32 Господарського процесуального кодексу України є доказами у справі, підтверджено, що трудові книжки, табелі обліку робочого часу працівників, штатний розклад, дані щодо розрядів робітників (накази, розпорядження), тарифні ставки та інші первинні документи, необхідні для нарахування заробітної плати та всіх інших платежів, що належать до виплати працівникам при звільненні зберігались в бухгалтерії Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» в адміністративній будівлі підприємства за адресою: м.Єнакієве, просп. Металургів, 9», «Отже, в даному випадку, враховуючи загальновідомі обставини, пояснення сторін, суд вбачає, що з боку відповідача відсутня протиправна поведінка щодо зобовязань з надання трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, компютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням обліку трудових взаємовідносин з працівниками для виконання позивачем своїх обовязків за договором №15000453 від 01.04.2015р.» Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Дослідивши письмові докази надані позивачем, а також документи, що були надані в обґрунтування правової позиції відповідача, суд виходить з того, що сторони не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження нарахування та невиплати заробітної плати позивачу за відпрацьований час, до того ж відсутня будь-яка бухгалтерська документація на підтвердження наявності такої заборгованості, з якої суд мав би можливість перевірити розрахунок чи розрахувати грошові суми до стягнення. Відповідач з об'єктивних причин позбавлений можливості підтвердити або спростувати розмір заборгованості перед позивачем. За таких обставин не можливо зробити беззаперечний висновок щодо наявності заборгованості по заробітній платі перед позивачем, середнього заробітку та відповідно наявності заборгованості із компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Що стосується позовних вимог про стягнення одноразової допомоги у розмірі 3-х тарифних ставок (окладів) у звязку із звільненням на пенсію по досягненні пенсійного віку як робітнику, який на час звільнення має безперервний стаж роботи від 30 років, відповідно до п. 7.2 розділу 7 Колективного договору ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод», суд також не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки в обґрунтування доводів позову у даній частині позивачем було надано колективний договір на 2012 рік щодо Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», в той час як відповідачем у даній справі є Приватне акціонерне товариство «Єнакіївський металургійний завод», у звязку із чим, а також ураховуючи, що спір між сторонами виник у 2017 році, а вказаний колективний договір датований 2012 роком, не можливо встановити, що колективний договір ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод» станом на 2017 рік містить відповідний пункт щодо виплати працівнику одноразової допомоги у розмірі 3-х тарифних ставок (окладів) у звязку із звільненням на пенсію по досягненні пенсійного віку як робітнику, який на час звільнення має безперервний стаж роботи від 30 років. Крім того, з вищезазначених підстав у суду відсутні дані про щомісячну заробітну плату позивача, у звязку із чим встановити розмір 3-х тарифних ставок (окладів) позивача також не вбачається можливим. Судом також визнано недоцільним зобовязання відповідача надати довідку про середньомісячну заробітну плату позивача, інформацію про нараховані їй та належні до виплати суми грошових коштів та наказу про звільнення, про витребування яких позивач просила у позовній заяві, оскільки у відповідача відсутні з вищезазначених причин вихідні дані для надання такої інформації та документів. Ураховуючи результат розгляду даної цивільної справи, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підстав для стягнення судових витрат немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed