Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 04 липня 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 06 жовтня 2001 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01\~червня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що з часу ухвалення рішення минуло сім років. За цей час вартість споживчого кошика зросла майже у три рази з 343 грн. до 940 грн., проте крім продуктів харчування суттєво зросла вартість одягу, взуття та інших необхідних речей для дітей. Прожитковий мінімум в Україні для дітей віком від 6 до 18 років визначений у 01 липня 2012 році 1144 грн., у 01 липня 2019 році 2118 грн. Зазначає, що з моменту ухвалення рішення у неї змінився матеріальний стан. У вересні 2018 року з посади методиста І категорії ЦПКПУ Азовського морського інституту Національного університету «Одеська морська академія» вона переведена на посаду диспетчера навчально-методичного відділу Азовського морського інституту Національного університету «Одеська морська академія», через що її заробітна плата зменшилась майже в двічі. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Уточнивши позовні вимоги, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 червня 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дітей: [PERSON] , [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на ј\~частини з усіх видів заробітків та доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття. 01 жовтня 2019 року відповідачем поданий відзив за первісними позовними вимогами, у подальшому 26 листопада 2019 року поданий відзив на уточнену позовну заяву, в якій відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на наступне. Вказує, що позивач не надала довідку про свій дохід за період з липня 2018 року по липень 2019 рік, а також доказів, що її місце роботи є єдиним джерелом доходу, який вона отримує. Доказів на підтвердження зміни її доходу через перевід на іншу посаду, тому вважає, що викладені доводи позивача у позовній заяві не підтверджені належними доказами. На його утриманні знаходиться троє дітей, дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також непрацездатний хворий батько. Доказів зміни матеріального стану позивачем суду не надано. Зазначає, що він не має місця роботи та стабільного заробітку і живе за рахунок своїх власних збережень та збережень своєї нинішньої дружини, накопичених за минулий період. Заборгованість за аліментами у нього відсутня. Окрім аліментів у добровільному порядку допомагає своїм донькам. На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 січня 2013 року № 2/263/183/2013 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 80000 грн., однак позивачем не зазначено, куди саме остання витратила зазначені грошові кошти. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09\~липня 2019\~року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Іванової Т.В., яка діє в інтересах [PERSON] , про закриття провадження у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 листопада 2019\~року заяву про уточнення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів прийнято до розгляду по суті. 06 грудня 2019 року представником позивача [PERSON] [PERSON] надана заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Щодо відзиву на уточнені позовні вимоги надала пояснення, в яких зазначила, що відповідач є працездатною особою. Представником відповідача не надано доказів, що [PERSON] має мінливий (нестабільний та нерегулярний) заробіток, навпаки надано копію трудової книжки, зі змісту якої убачається, що з 2013 року по червень 2019 року останній працював на керівних посадах, тому підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі немає. Щодо отримання позивачем грошових коштів у розмірі 80000 грн., зазначила, що вказані грошові кошти отримані у якості компенсації за Ѕ частину майна подружжя, та були витрачені на облаштування побиту її дітей, а відповідачу залишилось усе майно подружжя (квартира, автомобіль, меблі, побутова техніка). 06 грудня 2019 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити в їх задоволені. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 30 березня 2004 року серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що вчинений актовий запис № 347, батьки: [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 14 серпня 2007\~року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 952. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 червня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 15 травня 2012 року. Відповідно до Витягу з наказу директора Азовського морського інституту від 11 вересня 2018 року № 131вк, [PERSON] переведено з посади методиста 1 категорії ЦПКПУ, за її згодою, на посаду диспетчера навально-методичного відділу з 12 вересня 2018 року з посадовим окладом 2396 грн. за рахунок коштів спеціального фонду. З довідки про доходи, виданої Азовськими морським інститутом Національного університету «Одеська морська академія» [PERSON] О.І. працює у АМІ НУ «ОМА», на посаді диспетчера, за період з січня 2017 року по червень 2018 рік отримала дохід у розмірі 112176,19\~грн., з якого податок з доходів фізичних осіб склав 20191,72 грн. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видного Верданським відділом ВРАЦС в м. Москва від 21\~листопада 2013 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 21 листопада 2013 року перебувають у шлюбі, про що складений актовий запис №\~2529. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] народились діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , 27 травня 2019 року на підставі наказу від 27 травня 2019 року № 116-к трудовий договір з ним розірваний за ініціативи працівника. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 січня 2013\~року затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: ПАТ «Азовзагальмаш», про поділ спільного майна подружжя (провадження № 2/263/183/2013) та [PERSON] отримала від [PERSON] 80000 грн. у якості компенсації за Ѕ частку у визначеному майні, яке є спільною сумісною власністю. Мотиви суду. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17\~травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У той же час, як зазначено вище, суд при вирішенні спору про збільшення розміру аліментів повинен з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. Із установлених обставин справи необхідно дійти висновку, що у позивача погіршився матеріальний стан, на підставі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум складає 2118 грн., з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, слід дійти висновку, що належним та справедливим розміром аліментів на дітей є 1/4 частина доходу відповідача, відповідатиме інтересам дітей, і водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача. Аргументи відповідача, що він утримує двох непрацездатних батьків судом відхиляються, оскільки доказів, які б свідчили про такий обов`язок, матеріали справи не містять. При цьому, його батьки є пенсіонерами та відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» отримують пенсію від держави. Доводи сторони відповідача про те, що у нього на утриманні перебуває ще 3 дітей як підстава для відмови у позові, судом відхиляються, оскільки матеріали справи не містять доказів, що у цьому випадку у нього буде утримуватися понад 70 % із його доходів, як це визначено ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Визначений попереднім рішенням розмір аліментів на дітей не відповідає як приписам ч. 2 ст. 182 СК України, так і ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, оскільки є не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, і раніше визначений розмір одноособово покладає на позивача зайвий тягар по утриманню спільних дітей з відповідачем, що також не ґрунтується на змісті ст. 180 СК України. Рішенням суду вже присуджено стягнення аліментів з відповідача від дня пред`явлення позову. Суд вирішує питання про збільшення розміру аліментів. Рішення про збільшення розміру аліментів виконується з моменту набрання ним законної сили. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів. Тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved