Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 27.08.2019 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову відзначено, що неповнолітній син сторін проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на утриманні позивача. Відповідач працює та отримує заробітну плату, проте коштів на утримання сина не надає, в той час як позивач змушена працювати на двох роботах, щоб забезпечити себе та сина. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2019 року провадження у справі було відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 28.10.2019 року. У судове засідання учасники справи не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. [PERSON] подав заяву, якою визнав позовні вимоги про стягнення аліментів повністю, просив розглядати справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 16 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим було складено відповідний актовий запис №271 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 19 липня 2012 року у батьків: [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим. З довідки ОСББ «Дніпро-125/1» №17 від 01.04.2018 року вбачається, що [PERSON] разом з сином [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Твердження позивача про те, що вона працює на двох роботах підтверджується довідкою ТОВ «Ангиомд» №1/2-2019 від 12.08.2019 року та довідкою ТОВ «Сонет-М» №15 від 12.08.2019 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказів того, що у відповідача є інші утриманці та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, також доказів того, що відповідач не може надавати сину матеріальну допомогу, та про наявність інших істотних обставин, суду надано не було, відповідач визнав позовні вимоги. Тож, виходячи з письмових доказів, враховуючи визнання позову, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього [PERSON] підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме 27.08.2019 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, звільнення позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved