Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], від імені та в інтересах якої діє її мати [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №17 по пр. 50-річчя Перемоги, 36/6 в м. Мелітополі Запорізької області. Позовна заява обґрунтовується тим, що позивачу на праві власності належить квартира №17, розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пр. 50-річчя Перемоги, 36/6. Раніше у вказаній квартирі проживала дочка позивача [PERSON] із онукою [PERSON] Однак, з 2014 року її онука разом зі своєю мамою виїхали до АР Крим та не проживають у зазначеній квартирі. [PERSON] була знята з реєстрації за вказаною адресою. Факт реєстрації відповідача [PERSON] порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним їй майном, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради у судове засідання не зявилась, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] від імені та в інтересах якої діє її мати [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомої суду причини, на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою та копіями документів, направлених відповідачеві за місцем її проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, на якому мається відмітка поштового відділення про повернення: «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.4 ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON], від імені та в інтересах якої діє її мати [PERSON], вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та третьої особи про розгляд справи за їх відсутністю та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1996 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2009 року №1-2576 належить квартира №17 по пр. 50-річчя Перемоги, 36/6 в м. Мелітополі Запорізької області (а.с.11,12). Вказаний факт також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру № 17 будинку 36/6 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі (а.с.13). Згідно копії паспорту [PERSON], 15.03.2014 року була знята з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], пр. 50-річчя Перемоги, 36/6 кв. 17 (а.с. 7-10). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 05.01.2017 року №33 [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованою за адресою: [INFO], пр. 50-річчя Перемоги, 36/6 кв. 17 (а.с.15). Згідно довідки старшої по будинку, підпис якої завірено директором КП «Житломасив», [PERSON] та [PERSON] в квартирі № 17 будинку №36/6 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області фактично не проживають з 2014 року (а.с.16). Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з 2014 року та по теперішній час, відповідач [PERSON] в квартирі № 17 будинку №36/6 по проспекту 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області не проживає, її речей та іншого майна в квартирі немає, претензій щодо проживання в спірній квартирі відповідач не предявляє, до квартири не зявляється. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved