Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

До Савранського районного суду Одеської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що 28.04.2003р. між сторонами зареєстровано шлюб. Шлюб перший. Сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] р. н. та [PERSON], [INFO] р. н.. Сторони припинили шлюбні відносини. Причинами припинення шлюбних відносин стали сварки, конфлікти, непорозуміння, несумісність характерів, різні поглади на життя. Сторони неодноразово припиняли сімейні відносини, позивач неодноразово намагався відновити відносини, але стосунки не покращились, а навпаки погіршились і сторони вирішили офіційно припинити шлюбні відносини. На даний час шлюб носить формальний характер, позивач категорично не згоден на примирення та не заперечує щодо того аби діти після розірвання шлюбу між сторонами, проживали з [PERSON]. Позивач вважає, що причин відновити стосунки немає, та не немає причин що перешкоджають розірванню шлюбу. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про неможливість явки в судове засідання та розгляд справи за його відсутності. Згоден на заочний розгляд справи вразі неявки в судове засідання відповідача (а. с. 14). Відповідач [PERSON] 19.06.2014 року в судове засідання повторно не з'явилася будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 12; 13; 15). Про причини неявки суд не повідомила та не надала заяв про відкладення розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивачки, викладену нею у заяві, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. 28.04.2003р. між сторонами зареєстрований шлюб (а. с. 5). Сторони припинили шлюбні відносини. Причиною припинення шлюбних стосунків стали постійні непорозуміння між сторонами, різні погляди на життя, несумісність характерів та неможливість налагодження сумісного проживання. Станом на час подачі позовної заяви сторони не ведуть спільного господарства, а шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд прийшов до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, шлюб носить формальний характер і перешкод для його розірвання немає. З урахуванням інтересів малолітніх дітей суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про визначення місця проживання дітей є обґрунтованою та не порушує прав та інтересів дітей та сприятиме більш ефективному їх вихованню та розвитку. На підставі викладеного,

Outcome: approved