Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

До суду 11.12.2018 року звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання та утримання неповнолітньої дитини. Посилається на таке. 08.10.2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від цього шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Починаючи з червня 2018 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, проживають окремо, малолітній син проживає разом з нею, спору про його місце проживання не має. Полягає, що в майбутньому відповідач буде ухилятись від сплати аліментів, тому вирішила звернутися до суду. Вказує, що відповідач не працевлаштований, тому розмір аліментів просить стягнути в твердій грошовій сумі. Для забезпечення гармонійного розвитку дитини вважає достатнім розмір аліментів в сумі 3000 грн. Також зазначає, що у звязку з малим віком дитини вона не має змоги працювати. Вона з сином проживає в орендованій квартирі, просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в сумі 2000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Додатково позивач пояснила, що з серпня 2018 року відповідач добровільно сплачує аліменти щомісяця в сумі 2000-2500 грн., в грудні 2018 року виплатив 4500 грн. Відповідач позов визнав частково. Погодився сплачувати аліменти на дитину в сумі 1500 грн., а на дружину в сумі 1000 грн. Пояснив, що в грудні 2018 року він дійсно надав позивачці аліменти в сумі 4500 грн., оскільки дитина хворіла, тому була потреба у додаткових витратах. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що батьком малолітнього [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON], матірю позивачка [PERSON] (свідоцтво про народження І-ЖС №334111, а.с.10). Сторони визнають та не оспорюють, що дитина [PERSON] проживає з матірю позивачкою [PERSON] На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка та відповідач зазначили, що відповідач офіційно не працює, позивачка просила стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі, тому є підстави визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, що відповідач як один з батьків, працездатного віку, має надавати допомогу на утримання дитини у розмірі, не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 р.» прожитковий мінімум для дитину віком до 6 років складає 1626 грн. Враховуючи, що позивачка не працює у звязку з малим віком дитини, а відповідач інших утриманців не має, за станом здоровя на обліку в закладах охорони здоровя не перебуває, тобто має можливість сплачувати аліменти в сумі 1626 грн., що перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти в сумі 1626 грн., які підлягають індексації, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що позивач не працює, але навчається, при цьому відповідач не виконує свій обовязок по утриманню дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, а тому має можливість надавати визначену законодавством допомогу дружині. Беручи до уваги розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, а також беручи до уваги, що розмір доходу та витрат відповідача, відповідно до ст.. 182 СК України, \~в суді не встановлений, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача та встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років розмірі 1000 грн., починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років, в решті позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Позивачка була звільнена законом від сплати судового збору, тому слід стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial