Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі - ТОВ «Фінпром маркет») про визнання виконавчого напису № 2424, вчиненого 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. (далі - виконавчий напис № 2424) таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовується тим, що приблизно 18 квітня 2021 року позивач за місцем роботи отримав постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15 квітня 2021 року. З цієї постанови [PERSON] стало відомо про відкрите відносно нього виконавче провадження під № 65096566 за виконавчим написом № 2424 про стягнення з нього в користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором в розмірі 31017,43 грн. Зазначає, що жодних кредитних договорів з відповідачем не укладав та не отримував від нього будь-яких коштів. Спірний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням умов щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а також з пропущенням трирічного строку з дня виникнення права вимоги, тому [PERSON] й заявлено позов до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, давав пояснення близькі за змістом до обгрунтувань позову. Крім того, з його пояснень слідує, що приблизно у 2013 році він брав кредит в ПАТ «Платинум Банк» однак повністю його погасив, тому будь-яка заборгованість ним оспорюється. Такий кредитний договір укладався ним в приміщенні банку без нотаріального посвідчення. Не визнається також [PERSON] заборгованість перед ТОВ «Фінпром маркет», оскільки кредиту в такому товаристві він не брав. Представник відповідача ТОВ «Фінпром маркет», будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав, тому судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Волинської області Остапенко Є.М. та Рожищенський районний відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Рожищенський РВ ДВС), будучи належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомляли. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Згідно з копією виконавчого напису від 17 липня 2020 року № 2424, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172 (далі -Перелік), запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» невиплачені в строк грошові кошти в розмірі 31017, 43 грн. за період з 24 листопада 2015 року по 17 липня 2020 року. У цьому ж виконавчому написі значиться про те, що ТОВ «Фінпром маркет» набуло права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору факторингу від 9 липня 2020 року № 20/ФК, якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 24 липня 2018 року №20182407-1/2 відступило право вимоги, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі договору факторингу № 20151125-Г від 25 листопада 2015 року відступило право вимоги за кредитним договором № 428/7746APLAPT6 від 6 червня 2013 року, укладеним між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] . З копії постанови заступника начальника Рожищенського РВ ДВС від 15 квітня 2021 року слідує, що у виконавчому провадженні під № 65096566 звернуто стягнення на доходи [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого напису № 2424 від 17 липня 2020 року про стягнення з останнього у користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 31017,43 грн. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону (в редакції чинній, на момент вчинення виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 17 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. До суду документів на підставі яких вчинено виконавчий напис № 2424 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., ТОВ «Фінпром маркет» не подано. З копії кредитного договору зі страхуванням життя позичальника № 428/7746APLAPT6 від 6 червня 2013 року слідує, що ПАТ «Платинум банк» надав [PERSON] грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, останній зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах та строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. Відомості про нотаріальне посвідчення вищевказаного кредитного договору у матеріалах справи, в тому числі, копії кредитного договору зі страхуванням життя позичальника № 428/7746APLAPT6, відсутні. У судовому засіданні позивач не визнав заборгованість вказану у виконавчому написі та зазначив, що не укладав нотаріально посвідчений кредитний договір з ПАТ «Платинум банк». Заперечень проти позову від відповідача до суду не надходило. З наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису № 2424 таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 908 грн. Також на відповідача слід покласти сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн.

Outcome: approved