overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 04 березня 2011 року з відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу дітей не мають. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та з жовтня 2011 року шлюбні відносини між ними припинені. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення про виклик до суду в газеті «Урядовий кур'єр». За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 04 березня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис № 38 від 04.03.2011 року та видано повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управляння юстиції у Київській області 18.06.2014 року Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони дітей не мають. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON], з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 05 лютого 2005 року з відповідачем по справі - [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та протилежні погляди на сімейне життя, подружньої зради. Вже протягом кількох місяці вони з відповідачем подружніх стосунків не підтримують та спільне господарство не ведуть. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, відновлювати стосунки з відповідачем наміру немає та на примирення не погоджується. Позивач в судовому засіданні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 05 лютого 2005 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 4 від 05 лютого 2005 року, про що видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.02.2005 року. Сторони мають від шлюбу двох дітей: неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про їх народження. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, визнання позову відповідачем, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати слід розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 06 вересня 2008 року з відповідачем - [PERSON] зареєстрував шлюб, від шлюбу мають малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через протиріччя поглядів на життя. З грудня 2013 року подружні стосунки між подружжям припинено та спільного господарства вони не ведуть, а тому позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судовому засіданні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 06 вересня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 258, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області. Від шлюбу у сторони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] . Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 06 липня 2013 року з відповідачем - [PERSON] зареєструвала шлюб, від зазначеного шлюбу дітей не мають. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через протиріччя поглядів на життя та несумісність характерів, відсутність взаємної любові та поваги. Подружні стосунки з відповідачем не підтримують, спільного господарства не ведуть, жовтня 2013 року проживають окремо. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 06 липня 2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 27 від 06 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 06 травня 1979 року з відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу мають двох повнолітніх синів 1979 року народження та 1984 року народження відповідно. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, втрату поваги один до одного та зловживання відповідачем спиртними напоями. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 06 травня 1979 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що Медвинською сільською радою Богуславського району Київської області видано свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER], зроблено запис № 23. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей, відповідно 1979 року та 1984 року народження зі слів позивачки. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 07.05.2011 року з відповідачем по справі - [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судовому засіданні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала, просила позов задовольнити, категорично заперечувала щодо будь-якого примирення з відповідачем, посилаючись на те, що останній застосовує до неї фізичну силу, влаштовує сварки та вона більше з цією людиною жити не може. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував, пояснив, що має намір змінитися. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 07 травня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київської області видано свідоцтво про шлюб [NUMBER], зроблено відповідний актовий запис № 72. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], зроблено відповідний актовий запис № 5, що зареєстрований Виконавчим комітетом Великодмитровицької сільської ради Обухівського району Київської області, дата видачі 30 серпня 2011 року. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 07 грудня 2012 року з відповідачем - [PERSON] зареєстрував шлюб, від шлюбу дітей не мають. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні інтереси, характери і погляди на життя, втрату почуття любові. Перебуваючи у шлюбі подружжя проживає окремо, а шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судовому засіданні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав та просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 07 грудня 2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, зроблено актовий запис № 13 від 07 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 07 жовтня 2006 року з відповідачем по справі - [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, втрату поваги один до одного. З відповідачем вони проживають окремо з травня 2015 року, спільного господарства не ведуть та шлюбні відносини припинили. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 07 жовтня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] зроблено відповідний актовий запис № 361. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] зроблено відповідний актовий запис № 22, що зареєстрований виконкомом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, дата видачі 26 червня 2008 року. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач [PERSON], з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 07 липня 2007 року з відповідачем по справі [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та протилежні погляди на сімейне життя, внаслідок чого систематично виникають сварки. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, відновлювати стосунки з відповідачем наміру немає. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 07 липня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб Савчинською сільською радою Сокальського району Львівської області, актовий запис № 2 від 07 липня 2007 року, про що видано Свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 053571 від 07.07.2007 року. Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved