Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 01 лютого 2016 року надійшла вищевказана позовна заява. Позивач в позовній заяві та його представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 0213/08/03-ENfvW від 29 липня 2008 року, укладеного з ПАТ «Банк Форум», між цими ж сторонами 29 липня 2008 року був укладений іпотечний договір № 07-699/08, предметом якого є квартира № 1, розташована в будинку № 2 по вул. Севастопольській у м. Дніпропетровськ. Оскільки даний договір, на думку позивача, суперечить діючому законодавству України, а саме: пунктами 2.3 та 3.4.7 договору передбачено право іпотекодержавтеля на задоволення його вимог за рахунок іншого майна іпотекодавця у разі, якщо коштів від реалізації предмета іпотеки буде не достатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя позивач завернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати вказаний іпотечний договір недійсним, зобовязати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно внести відомості про зняття заборони відчуження майнових прав, припинення іпотеки та зняття обтяження майнових прав на предмет іпотеки; судові витрати покласти на відповідача (а. с. 4-7). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволенні у повному обсязі, посилався на їх необґрунтованість та безпідставність, надав письмові заперечення проти позову, в яких також просив суд застосувати строк позовної давності до даного спору (а. с. 23-25). Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 0213/08/03-ENfvW від 29 липня 2008 року, укладеного з ПАТ «Банк Форум», між цими ж сторонами 29 липня 2008 року був укладений іпотечний договір № 07-699/08, предметом якого є квартира № 1, розташована в будинку № 2 по вул. Севастопольській у м. Дніпропетровськ (а. с. 8-9, 10). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. 257 ЦК України строк загальної позовної давності становить 3 роки. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача, приймаючи до уваги, що іпотечний договір іпотечний договір № 07-699/08 був укладений 29 липня 2008 року, а до суду за захистом своїх прав шляхом визнання договору недійсними [PERSON] звернувся лише у лютому 2016 року, тобто через 7 років та 8 місяців після підписання спірного договору, враховуючи, що протягом цього час позивач жодного разу не ставив під сумнів дійсність оспорюваного правочину та не зазначає про причини пропуску строків позовної давності, суд дійшов висновку, що позивачем по даній справі був пропущений трирічний строк для звернення до суду з даною позовною заявою, у звязку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає, що витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed