Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Межівська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що з відповідачем [PERSON] перебував у шлюбі від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Згодом рішенням суду шлюб було розірвано. З відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей, втім [PERSON] має заборгованість з їх виплати в сумі 23026,92 гривень. Заочним рішенням суду визначено проживання дітей разом з батьком - позивачем [PERSON] Відповідач ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, матеріально не утримує. Єдині кошти, які були сплачені на виплату аліментів були 8000,00 гривень із земельного паю. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та змінити розмір аліментів. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та згідний на заочний розгляд справи. Згідно судового доручення, пов`язаного з викликом, врученням та відібранням пояснень по справі, відповідач до Кривоозерського районного суду Миколаївської області не з`явилася, про поважні причини неявки не повідомлено. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Третя особи у судове засідання не з`явилася, надано суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , виданих виконавчим комітетом Слов`янської сільської ради Межівського району Дніпропетровській області 10 липня 2006 року та 20 липня 2010 року, актовий запис №8 та №17, [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , батьком яких записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Заочним рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/1060/16-ц від 24 січня 2017 року підтверджується визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Межівської селищної ради №87 від 03 грудня 2018 року неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку в [PERSON] від народження. На прийом до лікаря, медичні огляди та необхідні щеплення здійснюються в супроводі батька. Довідкою виконавчого комітету Слов`янської сільської ради №610 від 06 грудня 2018 року підтверджується, що [PERSON] проживає разом з дітьми по [ADDRESS] , які знаходяться на його утриманні та має позитивні характеризуючи дані як з місця роботи так і з місця проживання. Згідно довідок про доходи ТОВ «Агрофірма «Зоря» №56 та №57 від 06 грудня 2018 року [PERSON] отримав у 2017 та 2018 роках за рахунок аліментів утриманих із орендної плати по 3984,75 гривень. Довідкою в.о.начальника Межівського РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області №204 від 19 грудня 2018 року підтверджується наявність заборгованості [PERSON] з виплати аліментів, яка станом на 01 грудня 2018 року становить 23026,92 гривень. Згідно характеристик Слов`янської середньої загальноосвітньої школи I-III ступенів №344 та №345 від 06 грудня 2018 року [PERSON] є ученицею 7 класу, загальний розвиток нижчий середнього, врівноважена, спокійна, доброзичлива, бере участь у позаурочних заходах. [PERSON] є учнем 3 класу, здібний, однак не завжди виконує накази вчителя, має слабке здоров`я. Мати дітей до школи не з`являється, коштів на харчування не здає, вихованням дітей займається батько, який цікавиться успіхами неповнолітніх, а також бере активну участь в облаштування класних кімнат. Актом обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON] від 10 грудня 2018 року підтверджується проживання ним по [ADDRESS] , [ADDRESS] разом з донькою Єлизаветою та сином [PERSON] . Працює газоелекторозварювальником в ТОВ «АФ «Зоря», помешкання відповідає нормам, діти доглянуті, тримає підсобне господарство. Згідно заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які посвідчені секретарем виконкому Слов`янської сільської ради, останні є сусідами [PERSON] , підтверджують несплату аліментів [PERSON] , яка вихованням дітей не займається та не відвідує їх. З характеристики виконкому Слов`янської сільської ради №104/02-10 від 19 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] на території сільської ради не проживає, місце перебування невідоме. З часу вибуття участі у вихованні її двох малолітній дітей не приймала. Згідно довідки органу опіки та піклування Слов`янської сільської ради №367/02-10 від 09 липня 2019 року [PERSON] неодноразово звертався до органу опіки та піклування з питання невиконання батьківських обов`язків [PERSON] та щодо негативного її впливу на спільних дітей з її боку. Висновком органу опіки та піклування Межівської РДА Дніпропетровської області №53-501/0/312-19 від 10 липня 2019 року підтверджується, що [PERSON] вихованням дітей не займається, їхнім здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, турботи не виявляє, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Встановлено, що обов`язки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини відповідачем не виконується. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей і як наслідок необхідність застосування до неї на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі №6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст.360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають повному задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved