Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

До суду 24 лютого 2014 року з позовною заявою звернувся ПАТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 839/4/27/38/8-292 від 04 квітня 2008 року - трикімнатну квартиру загальною площею 64,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON], в рахунок погашення заборгованості у розмірі 704\~533 грн. 97 коп. за договором кредиту № 839/3/27/38/8-256, укладеним 04 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2014 року в задоволенні позову ПАТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.01.2015 року, ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2015 року зазначене рішення суду залишено без змін. Постановою Верховного суду України від 25.11.2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2014 р., ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20.01.2015 року, ухвалу Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2015 року скасовано, і справу передано на новий розгляд. 09 грудня 2015 року до суду на новий розгляд надійшла зазначена цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.04.2008 р. між АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] був укладений договір кредиту №839/3/27/38/8-256 на поточні потреби, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 50\~000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних, з щомісячним погашенням основної заборгованості по 595,23 доларів США, кінцевим терміном погашення кредиту 03.04.2015 року (п.1.1.). [PERSON] взяв на себе зобовязання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобовязань у визначений термін (п.п.3.3.8., 3.3.9.). Станом на 22.07.2013 року [PERSON] більш ніж 60 днів були порушені зобовязання за договором кредиту, тому у відповідності п.4.5. договору кредиту строк користування кредитом вважається таким, що сплив та [PERSON] зобовязаний протягом одного робочого дня повністю погасити кредит, сплатити відсотки та нараховані штрафні санкції. Відповідно до п.4.2. договору кредиту у разі прострочення позичальником строків повернення кредиту та строків сплати процентів, визначених п.п. 1.1., 2.4., 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. цього договору, він сплачує позивачу пеню у розмірі 1 відсотку від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Згідно п.4.3. договору кредиту у разі порушення позичальником п.3.3.2.-3.3.15 договору кредиту він повинен сплатити позивачу штраф у розмірі три відсотки від суми кредиту, визначеного п.1.1. цього договору, за кожен випадок. Станом на 22.07.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 704\~533 грн. 97 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 361573 грн. 59 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 250540 грн. 74 коп.; пеня у розмірі 68440 грн. 64 коп.; штраф у розмірі 23\~979 грн. В якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат в день укладення договору кредиту, між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 839/4/27/38/8-292 від 04.04.2008 року. Відповідно до п.1.1 цього договору предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею кв. м. 64,7, що на праві власності належить [PERSON] \~Відповідно до п.4.1. іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.4.5.1. іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (п.п.4.6.2. п.4.6.). В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.56), в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем пропущені строки звернення до суду, а саме, відповідно до п.4.5. договору кредиту у разі порушення позичальником обовязків, визначених п.п.3.3.7., 3.3.8. цього договору більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит, сплатити проценти та нараховані штрафні санкції. позичальником [PERSON] були порушені обовязки, визначені п.п.3.3.7., 3.3.8. договору кредиту, зокрема, використовувати кредит лише на цілі, визначені п.1.2. цього Договору (п.3.3.7.). Позичальник брав кредит з метою придбати нерухоме майно квартиру, що встановлено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.09.2015 року № 643/612/15-ц, проте протягом 60 календарних днів з дня укладання договору кредиту квартира [PERSON] не була придбана, що є порушенням умов договору кредиту, та як наслідок, строк виконання основного зобовязання закінчився після спливу цих 60 календарних днів у 2008 році, та також з цього часу закінчився строк дії іпотечного договору, а позивач звернувся з позовом до суду лише 24.02.2014 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 04.04.2008 р. між АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] був укладений договір кредиту №839/3/27/38/8-256, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 50\~000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних, з щомісячним погашенням основної заборгованості, кінцевим терміном погашення кредиту 03.04.2015 року (п.1.1.). Як зазначено у п.1.2. договору кредиту, кредит наданий позичальнику на поточні потреби. [PERSON] взяв на себе зобовязання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобовязань у визначений термін (п.п.3.3.8., 3.3.9.). Відповідно до п.4.2. договору кредиту у разі прострочення позичальником строків повернення кредиту та строків сплати процентів, визначених п.п. 1.1., 2.4., 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. цього договору, він сплачує позивачу пеню у розмірі 1 відсотку від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Згідно п.4.3. договору кредиту у разі порушення позичальником п.3.3.2.-3.3.15 договору кредиту він повинен сплатити позивачу штраф у розмірі три відсотки від суми кредиту, визначеного п.1.1. цього договору, за кожен випадок (а.с.4-7). Позичальник [PERSON] зобовязання за договором кредиту належним чином не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості, в звязку з чим станом на 22.07.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 704\~533 грн. 97 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 361573 грн. 59 коп., з яких: 99916 грн. 58 коп. сума строкового кредиту, 261657 грн. 01 коп. сума простроченого кредиту; заборгованість за відсотками у розмірі 250540 грн. 74 коп., з яких: 201031 грн. 78 коп. сума строкових відсотків, 49508 грн. 96 коп. сума прострочених відсотків; пеня у розмірі 68440 грн. 64 коп.; штраф у розмірі 23\~979 грн. (а.с.10). 14.06.2010 року АКБ СР «УКРСОЦБАНК» змінив найменування на ПАТ «УКРСОЦБАНК» (а.с.12). В якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] 04.04.2008 року був укладений іпотечний договір № 839/4/27/38/8-292. Відповідно до п.1.1 цього договору предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею кв. м. 64,7, що на праві власності належить [PERSON] \~Вартість предмета іпотеки за згодою сторін визначена у розмірі 378750,00 гривень, що в еквіваленті складає 75000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору іпотеки (п.п.1.3.). Відповідно до п.4.1. іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.4.5.1. іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (п.п.4.6.2. п.4.6.). Відповідно до п.6.3. іпотечного договору цей договір діє до припинення основного зобовязання. Суд вважає посилання представника відповідача щодо пропущення позивачем строку звернення до суду безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до п.1.2. договору кредиту від 04.04.2008 р. кредит надавався позивальнику на поточні потреби. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.09.2015 р. № 643/612/15-ц, яким у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «УКРСОЦБАНК» про визнання кредитного договору № 839/3/27/38/8-256 від 04.04.2008 р. недійсним, було відмовлено, встановлено, що кредит надавався [PERSON] на придбання квартири. Пунктом 1.1.1. договору кредиту визначений кінцевий термін погашення кредиту - 03 квітня 2015 року. Згідно п.7.3. договору кредиту цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. Відповідно до п.6.3. іпотечного договору від 04.04.2008 р., укладеному між позивачем і [PERSON], цей договір діє до припинення основного зобовязання. Отже, сторонами встановлений строк дії іпотечного договору до припинення основного зобовязання за договором кредиту, тобто 03 квітня 2015 року. Таким чином, позивачем при зверненні 24.02.2014 року з позовом до суду строки позовної давності не були порушені. Позивачем позичальнику [PERSON] та іпотекодавцю [PERSON] надсилалися повідомлення про існування заборгованості за договором кредиту з вимогою погасити заборгованість, які були залишені без задоволення (а.с.88,89). Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.ст.1050, 1054 ЦК України, в разі порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» та ст.589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Положенням ст. 41 Закону України «Про іпотеку» передбачена реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Згідно п.п.4.6.2. п. 4.6. іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України та стягує на користь позивача з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 3441,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved