Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

До суду звернувся позивач із вищевказаним позовом та уточнюючі позовні вимоги просив розірвати договір оренди землі від 14 серпня 2008 року та стягнути з відповідача\~на свою користь 44892,88 грн. заборгованості по орендній платі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, на те, що 14 серпня 2008 року між [PERSON] та відповідачем, укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Даний договір зареєстрований в Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державному підприємстві\~«Центр Державного земельного кадастру»\~про що, у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди зроблено відповідний запис № 040912100359. Відповідно до п. 2.2 договору оренди земельної ділянки, відповідач зобов'язаний проводити виплату орендної плати щороку, в розмірі 2000 грн., в грошовій, або натуральній формі не пізніш, як у термін від 15 серпня по 01 грудня кожного поточного року. 08.10.2013 року після смерті [PERSON], померлого 16 грудня 2012 року, спадкоємцем про право на спадщину за заповітом є [PERSON], [INFO]. З 2012 року і до часу звернення до суду відповідачем в порушення зобовязання за договором орендна плата не сплачується. Заборгованість по орендній платі станом на 18.06.2016 року складає 44892,88 грн., з розрахунку 2012 рік 16845,55 грн., 2013 рік 13383,33 грн., 2014 рік 9926,78 грн., 2015 рік 4737,22 грн. Несплата орендної плати відповідно до умов договору являється істотним порушенням договору оренди землі від 14.08.2008 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, оскільки [PERSON] орендна плата за договором оренди за період з 2012 по 2016 роки нараховувалась, але її ніхто не отримував. За даний період орендна плата позивачу виплачена, що підтверджується копією фіскальних чеків від 06.01.2017 року про поштовий переказ на суму 4784,59 грн., та від 07.09.2017 року про поштовий переказ на суму 14747,92 грн. Представники третьої особи - Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні даного спору покладались на розсуд суду (а.с. 81). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. В ході судового розгляду справи встановлено, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП КВ 008247 (а.с. 44) у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка загальною площею 6,710 га, на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. 14 серпня 2008 року між відповідачем та [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки розміром 6,710 га, який зареєстрований в Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державному підприємстві\~«Центр Державного земельного кадастру»\~27 лютого 2009 року за № 040912100359 (а.с. 3-5). Вказана в договорі земельна ділянка передана відповідачу 14 серпня 2008 року, що підтверджується актом - прийому передачі земельної ділянки (а.с. 6) і не заперечується сторонами. Тобто, позивач зі свого боку повністю виконав свої зобовязання за договором. Умовами договору від 14 серпня 2008 року передбачено наступне: - сплата орендної плати у грошовій формі у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі становить 2000 грн. (п. 2.2); - сплата індексації; - розмір орендної плати може бути змінений у випадку, передбаченому п. 2.2 цього Договору; - договір укладено терміном на 10 років. Правовідносини між сторонами регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі»,\~Земельним кодексом України\~та договором оренди. 26.12.2012 року помер [PERSON], та після його смерті позивач [PERSON], отримав свідоцтво на право на спадщину за заповітом (а.с. 8), а саме на земельну ділянку площею 6,710 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Право власності [PERSON], на дану земельну ділянку підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -1203596612016 від 08.07.2016 (а.с. 16-18). 12.12.2015 року позивач [PERSON], надав до СФГ «Кристал» заяву, згідно якої, просив вважати його стороною за договором земельної ділянки, у звязку з прийняттям спадщини (а.с. 39). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно вимог\~ст. 96 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України), землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати земельний податок та орендну плату. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату. Згідно\~ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про оренду землі», внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобовязаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, повязані з поліпшенням стану обєкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобовязаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у пятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25цьогоЗакону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д»\~ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже за змістом ст.ст.\~24,\~25,\~32 Закону України «Про оренду землі», ч. 1\~ст. 141 ЗК України, умов договору від 14 серпня 2008 року у разі невиконання орендарем обовязків, передбачених статтями\~24,\~25 Закону України «Про оренду землі»\~та умов договору оренди земельної ділянки, щодо систематичної несплати орендної плати в установлений договором строк, договір може бути достроково розірваний за рішенням суду. При розгляді справи встановлено, що відповідно до п. 4.1 договору за невиконання чи недостатнє виконання своїх обовязків за договором, сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства та цього договору. У даній справі позивач, як на підставу розірвання договору оренди посилається на систематичну несплату орендної плати. Проте суд звертає увагу на те, що, орендна плата нараховувалась на імя померлого 16.12.2012 року, [PERSON], за період з 2012 року по 2016 рік, але її ніхто не отримував (а.с.50,51,52,53,55). Позивач [PERSON], звернувся до СФГ «Кристал» з письмовою заявою про успадкування земельної ділянки лише 12.12.2015 року (а.с.39). Відповідно до ст.148-1 ЗК України (редакція від 16.06.2013 року) до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобовязана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, імя, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки. З 12.12.2015 року позивач відмовлявся від отримання орендної плати за 2015 рік до розгляду справи в суді, що підтверджується його заявою (а.с. 40). Однак, орендна плата за період з 2012 року по 2016 рік під час розгляду справи в суді сплачена, що підтверджується копією фіскальних чеків від 06.01.2017 року про поштовий переказ на суму 4784,59 грн.(а.с. 54), та від 07.09.2017 року про поштовий переказ на суму 14747,92 грн.(86). Отже, під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання позивача на систематичну не сплату орендарем орендної плати. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем права позивача не порушені і підстави для дострокового розірвання договорів оренди, в звязку з систематичною невиплатою орендної плати, відсутні. тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, то понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1102,40 грн., відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed