Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

До Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] до Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на земельну частку (пай), згідно якої він перебував у трудових відносинах з КСП «Хлібороб» та був включений до списків членів КСП «Хлібороб», що мають право на земельну частку (пай) у колективній власності цього підприємства, які додані до Державного акту про право колективної власності на землю. Сертифікат на виділену позивачу земельну частку (пай) він не отримав, оскільки на період розпаювання були відсутні бланки сертифікатів та йому сказали, що як тільки вони з'являться сертифікат йому видадуть. Пізніше він виїжджав на заробітки в інші регіони країни, оскільки необхідно було утримувати свою велику родину (має 10 дітей народжених в період з 1993 р. по 2007 р.) Посилаючись на ст. 2 Указу Президента України від 10.11.1994 р. № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», Указ Президента України від 08.06.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. ст. 5, 9, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст.15, 328, 364 ЦК України позивач просить суд визнати за ним право на отримання земельної частки (паю) у розмірі 7,1 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району, Кіровоградської області і раніше належала КСП «Хлібороб». У судовому засіданні позивач та його представники підтримали позов повністю та просили суд його задовольнити. Представник відповідача Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач пропустив строки позовної давності без поважних причин. Представник відповідача Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач пропустив строки позовної давності без поважних причин. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач був членом колгоспу ім. Леніна з 25 лютого 1985 року, що підтверджується записами у трудовій книжці [PERSON], архівною довідкою від 04.04.2008 року (а.с.4). У подальшому [PERSON] з 31.12.1992 року по 1997 рік перебував у трудових відносинах з КСП «Хлібороб», що підтверджено показаннями свідків [PERSON], [PERSON], архівною довідкою від 26.08.2016 року, інформаційним листом Новомиргородської районної державної адміністрації (а.с.5, 71, 72). 20.02.1995 року КСП «Хлібороб» отримало державний акт на право колективної власності на землю. Крім того, у ході судового розгляду справи встановлено, що позивач не був включений до списку членів КСП, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю. Сертифікат на земельну частку (пай) він також не отримав. Згідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно до ст.ст.60, 10 ч.3 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з приписів Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95: абзацу 3 пункту 1 - Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості). абзацу 1 пункту 2 - Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського акціонерного товариства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку. Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), визначається списком, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, який у разі потреби уточнюється і підписується головами відповідної ради і підприємства. Зі змісту вказаних норм випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що член КСП, включений до списку, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Проаналізувавши встановлені у справі обставини та відповідні їм норми права, суд вважає, що ні позивач, ні його представники не надали суду належних доказів того, що [PERSON] має право на отримання земельної частки (паю) у розмірі 7,1 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Канізької сільської ради і раніше належала КСП «Хлібороб», оскільки позивач на момент передачі вказаному підприємству державного акта на право колективної власності на землю не був включений до списку, доданого до вказаного державного акта, що є обов'язковою умовою для отримання зазначеного право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed