Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. 17.12.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог наведено, що [PERSON] з квітня 2011 року і до сьогодні без реєстрації шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану перебуває у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , спільно проживає однією сім`єю із нею. [PERSON] має двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що [PERSON] народився [INFO] , тобто під час перебування позивача у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] та проживання з нею однією сім`єю у будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , її сестрі - [PERSON] та їх матері [PERSON] . Позивач вказує, що він із [PERSON] веде спільний побут, спільне господарство, має взаємні права та обов`язки, здійснює спільне виховання та утримання дітей, спільно з дітьми проводить дозвілля. При цьому, увесь цей час він вважає себе батьком [PERSON] , вказує, що піклується про нього та як може сприяє його розвитку та добробуту. З посиланням на свідоцтво про народження від 20.11.2018 року серії [NUMBER] , видане повторно, у позові наведено, що батьком [PERSON] . вказаний [PERSON] , який був офіційним чоловіком [PERSON] на той час. Зазначається також, що на момент народження [PERSON] його мати, [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , але сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися з квітня 2011 року. Вони припинили спільно проживати, не вели спільних побуту та господарства, не спілкувалися. Позивач вказує, що лише у липні 2018 року він від [PERSON] дізнався про те, що у дійсності біологічним батьком [PERSON] є він. З посиланням на заяву [PERSON] від 26.01.2015 року, справжність підпису якого посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Коноваленко В.В., зареєстровано в реєстрі за № 22, позивач вказує, що [PERSON] відмовився від утримання та виховання малолітнього сина [PERSON] та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. На думку позивача, це вказує на те, що [PERSON] не визнає себе батьком [PERSON] , фактично відмовився від нього. Позивач вважає, що порушено його право на батьківство стосовно [PERSON] , тому що [PERSON] не міг бути батьком дитини, адже ця дитина не зачата у шлюбі з ним і вона не може походити від подружжя, а дійсним батьком дитини є позивач. Водночас, [PERSON] не повідомила про це ані органу державної реєстрації актів цивільного стану, ані [PERSON] З огляду на викладене вище, з посиланням на ст.ст. 3, 4, 7, 50, 125, 128, 129 СК України позивачем заявлено позовну вимогу про визнання його батьком [PERSON] . Крім того, посилаючись на ч. 1 ст. 134 СК України, Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, позивач наполягає, що до актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , мають бути внесені зміни, а саме виключені відомості про [PERSON] , як батька дитини, та зазначені відомості про дійсного біологічного батька - [PERSON] , у зв`язку з чим заявлено позовну вимогу про зобов`язання Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису від 22.02.2012 року № 1562 про народження [PERSON] , [INFO] , виключивши з нього відомості про [PERSON] , громадянина України, [INFO] , як батька [PERSON] , [INFO] , та зазначивши [PERSON] батьком [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача просив провести судове засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області надав до суду пояснення, у яких заперечень відносно вимог позивача не мав, зазначивши, однак, що не є належним відповідачем по справі, та просив розглянути справу без його присутності. Відповідач - [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, у якому визнав повністю позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначивши, що він не є батьком [PERSON] , [INFO] , а також просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Третя особа - [PERSON] надала суду пояснення, у яких позов підтримала, підтвердила його підстави, та просила задовольнити позовні вимоги, та розгляд справи здійснювати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з квітня 2011 року без реєстрації шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану перебуває у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , [INFO] , спільно проживає однією сім`єю із нею за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] [PERSON] має двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] (згідно зі свідоцтвом про народження від 21.01.2004 року серії [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (згідно зі свідоцтвом про народження від 20.11.2018 року серії [NUMBER] , виданим повторно). [PERSON] народився [INFO] , тобто під час перебування позивача у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] та проживання з нею однією сім`єю. Судом також встановлено, що на момент народження [PERSON] його мати, [PERSON] , перебувала у шлюбі із [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 18.11.2000 року Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 59, та розірваний на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.01.2012 року у справі № 2425/2011 р., що набрало законної сили 27.01.2012 року. У свідоцтві про народження від 20.11.2018 року серії [NUMBER] , виданому повторно, батьком [PERSON] вказаний [PERSON] . Запис про батька здійснена органом державної реєстрації актів цивільного стану згідно зі ст. 133 СК України, відповідно до якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. З квітня 2011 року [PERSON] [PERSON] та [PERSON] припинили спільно проживати, вести спільний побут та господарство, що не заперечується учасниками справи. Згідно із заявою [PERSON] від 26.01.2015 року, справжність підпису якого посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Коноваленко В.В., зареєстровано в реєстрі за № 22, [PERSON] відмовився від утримання та виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи спір суд приймає до увагу, що [PERSON] підтверджує те, що він не є батьком [PERSON] [INFO] , та на підставі ч. 2 ст. 49 ЦПК України визнає позовні вимоги повністю. Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018 року № 591/6441/14-ц робить висновок, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» робить висновок, що на сьогоднішній день аналіз ДНК є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства конкретної дитини і його доказова цінність істотно перевищує будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування їх близьких відносин (рішення від 07.05.2009 року). Згідно із висновком спеціаліста комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 12.04.2019 року № 6 судово-медичного молекулярно-генетичного дослідження зразків рідкої крові у зв`язку із встановленням біологічного батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з імовірністю 99,9999 %; таким чином, батьківство практично доведене. Таким чином, вказаний висновок підтверджує біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON] , що також визнається його матір`ю, [PERSON] . Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із ч. 3 ст. 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно із ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 50 СК України чоловік має право на батьківство. Згідно із ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно з ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах порушено право [PERSON] на батьківство стосовно [PERSON] , тому що, як встановлено судом, [PERSON] не є батьком дитини, а біологічним батьком цієї дитини є позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно із пп. 20 п. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно із пп. 2.13.1. п. 2.13. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до пп. 2.16.4. п. 2.1.6 цих Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, підставою для внесення змін до актових записів є рішення суду, а заявлені вимоги про встановлення факту батьківства не зачіпають права та обов`язки органу реєстрації актів громадянського стану. Таким чином, суд приходить до висновку, що до актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , мають бути внесені зміни, а саме виключені відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини, та зазначені відомості про дійсного біологічного батька - [PERSON] , [INFO] . Водночас, суд відхиляє доводи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про те, що він не є належним відповідачем у справі, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділ державної реєстрації актів цивільного стану є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Відповідно до п. 2.18. Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу. Спірний актовий запис цивільного стану згідно із визначеними законодавством повноваженнями відділу державної реєстрації актів цивільного станузнаходиться в Одеському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що не заперечується останнім. При цьому, суд також виходить з того, що відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню, зокрема, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, що унормовано ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов`язання Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису від 22.02.2012 року № 1562 також підлягає задоволенню. Суд приймає до уваги, що думка дитини при вирішенні цього спору не враховується, у зв`язку з тим, що вибирати собі батьків в силу сутності та змісту батьківського правовідношення дитина не може, що вказує на відсутність підстав для залучення дитини до справи. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є встановлення правовідношення. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, підлягає задоволенню як законний та обґрунтований. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved