Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 25.05.2017 звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначаючи, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Відповідач матеріально не допомагає та не приймає участі у вихованні дитини, у звязку з чим позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів та просить стягувати на утримання сина аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.05.2017 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 19.12.2033 року. В судове засідання позивачка не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, а саме рекомендованою кореспонденцією. Суд, у звязку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі, актовий запис № 13266 від 29.12.2015 року. В силу статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розяснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи встановлений законом обовязок батьків утримання неповнолітньої дитини, відсутність даних щодо наявності у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, суд вважає за можливим визначити розмір належних до сплати аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 29.12.2033 року. В силу ч.1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved