Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визначення часток у спільній сумісній власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що 14 квітня 1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів надано свідоцтво про право власності на житло у спільну сумісну власність за адресою: [ADDRESS], яка складається з двох кімнат житловою площею 30,1 кв.м., у тому числі одна кімната 19,2 кв.м., друга кімната 10,9 кв.м., кухні 8,2 кв.м., вбиральня 3,7 кв.м., коридору 6,3 кв.м. Зазначена квартири була передана їм згідно розпорядження органу приватизації № 38178 від 14.04.1994 року у приватну власність, відповідне право власності було зареєстровано в ОМБТІ та РОН від 04.05.1994 року за № 8-2695 та записано в реєстрову книгу № 81 пр., за реєстром № 1075, стор. 162. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для складання заповіту на свою частку майна на користь [PERSON], однак нотаріальною конторою було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для визначення часток у праві спільної власності, оскільки частки не визначені. Крім того, у вказаному свідоцтві про право власності вказано прізвище позивача як «Кокидько» в той час як відповідно до його паспорту він є «Кокідько». Саме ці обставини стали причиною звернення до суду. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просять ухвалити рішення, яким встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу а саме свідоцтва про право власності на житло у спільну сумісну власність за адресою: [ADDRESS] від 14.04.1994р. та визначити частки в спільній сумісній власності та встановити, за кожним із співвласників по 1/7 частині квартири [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій підтримали позовні вимоги, просили слухати справу у їх відсутність у заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не зявилися, сповіщалися належним чином. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 квітня 1994 року на ім.»я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло у спільну сумісну власність за адресою: [ADDRESS], яка складається з двох кімнат житловою площею 30,1 кв.м., у тому числі одна кімната 19,2 кв.м., друга кімната 10,9 кв.м., кухні 8,2 кв.м., вбиральня 3,7 кв.м., коридору 6,3 кв.м., загальна площа -48,3кв.м. Згідно розпорядження органу приватизації № 38178 від 14.04.1994 року у приватну власність, відповідне право власності було зареєстровано в ОМБТІ та РОН від 04.05.1994 року за № 8-2695 та записано в реєстрову книгу № 81 пр., за реєстром № 1075, стор. 162. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу (визначення) частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Тобто, передбачається, рівність часток у праві спільної сумісної власності. Крім іншого, як передбачено ст.372 ЦК України, майно, яке знаходиться у праві спільної сумісної власності може бути поділено між співвласниками за згодою між ними. Таким чином, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Що стосується розбіжностей у зазначенні прізвища позивача [PERSON], суд зазначає, що відповідно до копії паспорту, виданого 23.07.2013р. Малиновським РВ у м.Одесі ГУДМС України в Одеській області прізвище позивача читається як «Кокідько» , а в свідоцтві про право власності на житло від 14.04.1994р. на квартиру [ADDRESS] помилково вказано його прізвище як «Кокидько». Враховуючи встановлені факти, суд прийшов до висновку про те, що «Кокідько Євген Віталійович» та «Кокидько Євген Віталійович» є одна й таж особа. Посилаючись на зазначене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Виходячи з вказаних обставин, та

Outcome: approved