Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 04.02.2016 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що 31.08.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільно страхування від нещасних випадків. 25.08.2013 року стався страховий випадок, в результаті якого позивачу встановлено 3-тю групу інвалідності. Позивач звернувся до відповідача за отриманням суми страхової виплати в розмірі 50\~000 грн., однак отримав відмову, яку вважає неправомірною та просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму страхової виплати. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, в письмових запереченнях зазначає, що рішення про відмову прийнято правомірно, підстави для задоволення позову відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.08.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільно страхування від нещасних випадків №НВ/0036927/1602/12. Позивач зазначає, що зокрема підтверджується і епікрізом, виданим КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги», що 23.08.2013 року отримав травму правого колінного суглобу, виходячи із транспорту, та знаходився на амбулаторному лікуванні з 26.08.2013 року по 29.09.2013 року. 22.01.2014 року за результатами наданих позивачем документів, відповідачем було складено страховий акт №2300020251 та визнано подію травмування, яка призвела до тимчасового розладу здоровя, страховим випадком, в результаті чого призначено та виплачене страхове відшкодування в розмірі 5000 грн. Згідно відповіді КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» вбачається, що рішенням МСЕК №1 позивача визнано інвалідом 3-ї групи від загального захворювання строком на 1 рік з 30.09.2014 року ( до 01.10.2015 року). Позивачеві видано довідку серії 10 ААВ про встановлення 3-ї групи інвалідності від 30.09.2014 року. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифікату). Згідно розділу 2 договору страховими випадками є події, передбачені цим договором, що сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору та підтверджені документами, виданими компетентними органами і з настанням яких виникає обовязок страховика здійснити страхову виплату відповідно до умов договору. Смерть застрахованої особи або встановлення їй інвалідності внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період дії договору, визнається страховим випадком, якщо інвалідність встановлена протягом строку, що не перевищує один рік від дня настання нещасного випадку, незалежно від дати закінчення дії договору. Таким чином, судом встановлено, що страховий випадок стався 23.08.2013 року, а інвалідність позивачеві встановлена лише 30.09.2014 року, тобто після сплину річного терміну, що фактично позбавляє позивача отримання суми страхового відшкодування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Додатково суд зазначає, що 08.09.2012 року позивачем було укладено договір добровільного страхування з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», однак жодною із сторін не заявлено будь-яких вимог, повязаних з наявністю двох договорів страхування, тож суд не вбачає підстав для надання правової оцінки даній обставині.

Outcome: dismissed