Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому вказувала, що вона з 11.02.1995р. знаходиться у шлюбі з відповідачем, від якого є двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За час шлюбу сторони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] (колишня вул.Івана і [PERSON]) в м.Одесі, яка була оформлена на відповідача та в якій вони проживають. Відповідач звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом про розірвання шлюбу. У зв»язку з викладеним, позивачка, посилаючись на те, що діти залишилися проживати з нею, а відповілач не сплачує на їх утримання аліменти, просила визнати за нею право власності на ? частини квартири №13 у будинку №57 по вул [PERSON] (колишня вул. Івана і [PERSON]) в м.Одесі, яка складається в цілому з однієї житлової кімнати житловою площею 15,2кв.м., загальною площею 26,2кв.м. та стягнути з відповідача судові витрати. В подальшому позивачка зменшила розмір позовних вимог та просила визнати за нею право власності на ? частину квартири №13 у будинку №57 по вул [PERSON] (колишня вул. Івана і [PERSON]) в м.Одесі, яка складається в цілому з однієї житлової кімнати житловою площею 15,2кв.м., загальною площею 26,2кв.м. та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовну заяву та просив визнати за позивачкою право власності на ? частину квартири №13 у будинку №57 по вул [PERSON] (колишня вул. Івана і [PERSON]) в м.Одесі, яка складається в цілому з однієї житлової кімнати житловою площею 15,2кв.м., загальною площею 26,2кв.м. та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач та його представник не заперечували проти задоволення вказаних позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову про поділ майна подружжя.. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 11 лютого 1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження від 11.02.1995р. Від шлюбу народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За час шлюбу сторони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] (колишня вул.Івана і [PERSON]) в м.Одесі, яка складається в цілому з однієї житлової кімнати житловою площею 15,2кв.м., загальною площею 26,2кв.м., про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 07.04.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] (реєстровий номер 1-647). Вказана квартира була оформлена та зареєстрована на відповідача, що підтверджується штампом Одеського міжміськбюро технічної інвентаризації та в якій сторони проживають, про що свідчить довідка про склад сім»ї та реєстрацію №1308 від 12.10.2015р.. На даний час відповідач подав до Малиновського районного суду м.Одеси позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, що сторонами не заперечується. Відповідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно положень ст.ст. 69-71 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Таким чином, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] (колишня вул.Івана і [PERSON]) в м.Одесі, придбана в період шлюбу сторін, вона є спільною сумісною власнстю подружжя, а тому позивачка має право на ? частину цієї квартири. Оскільки відповідач не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірної квартири, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі. Що стосується стягнення з відповідача судового збору суд зазначає наступне. При подачі позову, в якому позивачка просила визнати за нею право власності на ? частини квартири №13 у будинку №57 по вул [PERSON] (колишня вул. Івана і [PERSON]) в м.Одесі, була зроблена оцінка спірного майна, вартість якого складала 295783грн. Позивачкою сплачено судовий збір в сумі 2218,37грн. В подальшому нею було зменшено розмір позовних вимог і вона просила визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири. У відповідності до вимог п.1 ч.ч.1,2,3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Таким чином, оскільки вартість ? частини квартири складає 147891,50грн. а 1% від цієї суми складає 1478,92коп. суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 1478,92коп. та роз»яснює, що позивачка має право звернутися до суду з клопотанням про повернення переплаченого нею судового збору в сумі 739,46грн.

Outcome: approved