Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Моторного (транспортного) страхового бюро України з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 86 950,13 грн. та судові витрати в розмірі 869,50 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16.07.2011 року з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER], була скоєна ДТП. Позивач вказує, що вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Харківського районного суду Харківської області від 20.12.2011 року. В результаті ДТП були пошкоджені автомобілі «Форд» та «VOLKSWAGEN». Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб «Форд» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить їй на праві власності, відповідно до висновку експерта складає 44 340,15 грн. , в тому числі 20% ПДВ. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб «VOLKSWAGEN» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить на праві власності [PERSON], відповідно до висновку експерта складає 146 337,43 грн. На дату скоєння ДТП [PERSON] не виконав вимогу Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власники пошкоджених автомобілів [PERSON] та [PERSON] 16.01.2012 року звернулися до МТСБ з заявами про отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану їм відповідачем. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. У зв'язку з настанням ДТП МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 36 950,13 грн. У зв'язку з настанням ДТП МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 50 000,00 грн. Як зазначає позивач, МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, однак витрати компенсовані не були. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на лютий 2015 року складає 86 950,13 грн., у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача А.В. Чишинська, яка діє на підставі довіреності №34/20-15 від 05.01.2015 року, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та додаткові матеріали, позовні вимоги підтримала, прохала, в разі повторної неявки відповідача, задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала ( а.с.28 -29, 30-91). Відповідач [PERSON], в судове засідання неодноразово не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення повістки ( а.с.23,94,95), причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає необхідним провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами, проти чого не заперечував і позивач по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 16.07.2011 р., [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], рухався по автодорозі «під`їзна автодорога до аеропорту м. Харкова зі сторони Києва», зі сторони с. Високий в напрямку с. Пісочин на території Харківського району Харківської області зі швидкістю 70 км/год. Під час руху в районі 7км + 80м. [PERSON] грубо порушив п.п.1.5, 2.3б ,10.1, розділ 34 «Правил дорожнього руху України» виїхав за зустрічну полосу руху та допустив зіткнення з автомобілями якій рухався назустріч, та допустив зіткнення з автомобілем «Форд» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Харківського районного суду м. Харкова від 20.12.2011 року, [PERSON]. було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, але в силу ст.1 п. «в», ст..6 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року від кримінальної відповідальності був звільнений (а.с.5) Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільна відповідальність водія [PERSON] яка керувала автомобілем «Форд» державний номерний знак [NUMBER] , на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », згідно поліса № RUS/010/04957902 (а. с. 53). Цивільна відповідальність водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно поліса № RUS/004/04440149 (а. с. 52). Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, якi здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової вiдповiдальностi власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової вiдповiдальностi власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непiдприємницькою (неприбутковою) органiзацiєю i здiйснює свою дiяльнiсть вiдповiдно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб «ВАЗ» державний номерний знак [NUMBER] ,що перебував під керуванням [PERSON], не застраховано відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат з централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб «Форд» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить їй на праві власності, відповідно до висновку експерта №8761 від 30.08.2011 року складає 44 340,15 грн. , в тому числі 20% ПДВ ( а.с.60-73). Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб «VOLKSWAGEN» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить на праві власності [PERSON], відповідно до висновку експерта №760 від 30.08.2011 року складає 146 337,43 грн. ( а.с.76-90). 16.01.2012 року, [PERSON] та [PERSON] звернулися до позивача з заявами про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження їх транспортних засобів внаслідок ДТП, яке сталося 16.07.2011 року ( а.с.6,7). Відповідно до наказу МТСБУ № 718 від 02.03.2011 року, фінансове управління МТСБУ було зобов'язано сплатити на рахунок [PERSON] 36 950,13 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП. (а.с. 11) Відповідно до наказу МТСБУ № 722 від 02.03.2011 року, фінансове управління МТСБУ було зобов'язано сплатити на рахунок [PERSON] 50 000,00 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП. (а. с. 10) Страхове відшкодування в сумі 36 950,13 грн. було перераховано Моторним (транспортним) страховим бюро України [PERSON], що підтверджується довідкою №1 від 22.02.2012 року та копією платіжного доручення № 1037 від 03.03.2012 року. (а.с. 12,14) Страхове відшкодування в сумі 50 000,00 грн. було перераховано Моторним (транспортним) страховим бюро України [PERSON], що підтверджується довідкою №1 від 22.02.2012 року та копією платіжного доручення № 1033 від 03.03.2012 року. (а.с. 13,15) Згідно ст. 38.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як встановлено судом, [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.2ч.1 ст38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України обґрунтовані відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved