Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до Запорізької міської ради, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора, про визначення часток на квартиру за співвласниками на праві спільної сумісної власності та визнання права власності на Ѕ частку квартири на праві спільної сумісної власності в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивача. Померла « [INFO] [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Першою запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за законом згідно із ст.1261 Цивільного кодексу України була заведена спадкова справа № 344/2014 після померлої [INFO] [PERSON] . Крім позивача інших спадкоємців, передбачених ст.1261 Цивільного кодексу України, немає. Спадкоємців, передбачених ст.1266 Цивільного кодексу України, немає. Спадкоємців за заповітом також немає. До складу спадкового майна за законом входить частка у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] . Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] на праві спільної сумісної власності, позивачу Першою запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 жовтня 2019 року №2390/02-31. Із листа Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 15.05.2019 року № 4807 вбачається, що спадкодавцю [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 19 грудня 2000 року Відкритим акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 25.05.2011 року в книзі: 270, номер запису: 37965, реєстраційний номер: 31052453, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 25.05.2011 №30082033. Вищезазначений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно у позивача відсутній. Крім того, неможливо отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 19 грудня 2000 року Відкритим акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», про що свідчать наступні документи: лист від 05.07.2019 року №011-0567 Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» з актом прийому-передачі документів на приватизовані квартири житлового фонду ВАТ «ЗАлК»; лист від 28.01.2019 року №01-32/Г-0042 Державного архіву Запорізької області та моя заява до МКП «Основаніє» №б/н від 28.10.2019 року з відміткою про її одержання 30.10.2019 року, яка до теперішнього часу залишена без відповіді. Посилаючись на те, що в інший, позасудовий спосіб, захистити майнові права спадкоємця неможливо, позивач просить суд визнати частки на квартиру [ADDRESS] за співвласниками, належні їм на праві цільної сумісної власності, виходячи з рівності часток, а саме за співвласником [PERSON] , [INFO] , що була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] , 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 19 грудня 2000 року Відкритим акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 25.05.2011 року в книзі: 270, номер запису: 37965, реєстраційний номер: 31052453; за співвласником [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 19 грудня 2000 року Відкритим акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 25.05.2011 року в книзі: 270, номер запису: 37965, реєстраційний номер: 31052453. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 64,12 кв.м., житловою площею 44,40 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої « [INFO] [PERSON] - матері. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача надав відзив на позов, відповідно до якого не заперечував щодо можливості задоволення позовних вимог. Просив розглянути справу за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи в судове засіданні не з`явився. Надав заяву щодо слухання справи за його відсутності. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши заяви сторін по суті справи, надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що спадкодавцю [PERSON] та позивачу належала на праві спільної сумісної власності частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 19 грудня 2000 року Відкритим акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 25.05.2011 року в книзі: 270, номер запису: 37965, реєстраційний номер: 31052453, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 25.05.2011 №30082033. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Постановою від 19 жовтня 2019 року №2390/02 Першою запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] матері позивача [PERSON] на праві спільної сумісної власності, у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно. Згідно із ст. 355 Цивільного кодексу України поняття і види спільної власності - це майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а згідно ст.1220 ЦК України встановлено, що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини. Згідно ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом, право на спадкування мають особи, які визначені у заповіті. За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). За правилами статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Як роз`яснено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постанова нотаріуса про відмову видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті, якою завершена процедура нотаріального розгляду його заяви про це, перешкоджає позивачу захистити спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за ним права власності на успадковану частину квартири, що відповідає приписам ст. 16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивач не заявляв про розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved