Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказує, що 12 грудня 2003 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, втрату почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Тому просить розірвати шлюб. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також пояснив, що примирення з відповідачем не можливе, оскільки, відповідач перебуваючи в стані алкогольного спяніння висловлювався на адресу позивачки нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. В звязку з чим вона викликала поліцію, тому надання строку на примирення суперечить її інтересам та примирення не можливе. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що відповідач на розірвання шлюбу не згоден, просив надати термін на примирення. Судом встановлено, що сторони перебувають в юридичному шлюбі, зареєстрованому 12 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 409. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, надання строку для примирення є недоцільним з огляду на відносини, що склалися на даний час між подружжям. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, а також те, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.104,\~110-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved