Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулося ТОВ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача Зікунова Н.А., яка діє на підставі довіреності від 20.12.2011 року, підтримала заявлені позовні вимоги, суду пояснила, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 17.02.2006 року було укладено договір б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 9300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. У порушення умов договору та чинного цивільного законодавства відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. За судовим наказом від 05.12.2008 року, винесеним Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області, з відповідача [PERSON] було стягнуто заборгованість за згаданим вище договором в сумі 7311,07 грн. Відповідачем стягнута заборгованість не погашена. Станом на 30.11.2013 року за відповідачем утворилася нова заборгованість в сумі 24213,42 грн., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 22584,21 грн. та штрафів у сумі 500,00 грн. та 1129,21 грн. Просила стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також судові витрати. Зазначила також, що на її думку немає підстав для застосування строку позовної давності. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 05.03.2014 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, просив суд відмовити у задоволенні позову через пропущення позивачем строку позовної давності. Крім того зазначив, що після закінчення строку дії кредитної картки, яку відповідач [PERSON] отримала при укладанні договору 17.02.2006 року, нову картку вона не отримувала. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не оспорювалося сторонами, що 17.02.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 9300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На підставі цього договору, який складається із заяви разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, відповідач отримав кредитну карту №41496058301040630. За судовим наказом №2-Н-118/08, виданим 05.02.2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області з [PERSON] було стягнуто на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7311,07 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15,00 грн. та судовий збір в сумі 37,00 грн. Судовий наказ набрав законної сили 21.02.2008 року. Відповідно до листа ВДВС Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області від 01.04.2014 року №12491 судовий наказ №2-Н-118 від 05.01.2008 року, виданий Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області, надійшов на виконання до ВДВС 25.03.2008 року, 19.11.2009 року зазначений наказ був повернутий стягувачу згідно з п. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що стягувач не авансував витрат на виготовлення технічної документації, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення виконавчого документу, що підтверджується копією постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП №6851810 від 19.11.2009 року. Станом на 30.11.2013 року за відповідачем по кредитному договору від 17.02.2006 року утворилася заборгованість у сумі 24213,42 грн., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1129,21 грн. - штраф (процентна складова). При розрахунку враховано, що за рішенням суду з відповідача вже було стягнуто заборгованість у сумі 7311,07 року. Ці обставини не піддавалися сумніву сторонами в судовому засіданні. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1 ,5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле МОNТН). Останній платіж по картці здійснено в 11.04.2008 року, а дія картки закінчилась у лютому 2009 року. Позивачем не доведено факту отримання відповідачем нової картки з новим строком дії, хоча і надано документи на підтвердження того, що нова картка була перевипущена. Таким чином, судом встановлено, що перебіг позовної давності за вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 17.02.2006 року переривалася при пред'явленні позивачем до суду заяви про видачу судового наказу та в подальшому при оплаті [PERSON] частини заборгованості за договором в сумі 300 грн. 11.04.2008 року, тобто з 11.04.2008 року перебіг позовної давності почався заново. Позивачем позов, що розглядається, пред'явлено до суду 22.01.2014 року, тобто більше ніж через три роки після початку перебігу нового строку позовної давності. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем позов до суду пред'явлено вже після спливу строку позовної давності, тому, враховуючи наявність заяви представника відповідача про застосування строку давності, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed