Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просила суд: поділити майно, яке є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, виділивши позивачу: пральну машину «SAMSUNG WF 1802 XEY», холодильник «Whirlpool» CAS0705, дитяче ліжко, спальний гарнітур (діжко, 2 тумбочки, шафа, комод, дзеркало), виділивши відповідачу: мікрохвильову піч «Scarlett», газову плиту, шкіряний диван, 2 тумби, стіл навісний, дитячу спальню, кухонний гарнітур, крісло-ліжко, шафу-купе. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 04 грудня 2019 року рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Під час спільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбане майно, а саме: пральна машина «SAMSUNG WF 1802 XEY», холодильник «Whirlpool» CAS0705, дитяче ліжко, спальний гарнітур (ліжко, 2 тумбочки, шафа, комод, дзеркало), мікрохвильова піч «Scarlett», газова плита, шкіряний диван, 2 тумби, стіл навісний, дитяча спальня, кухонний гарнітур, крісло-ліжко, шафа-купе. Вартість указаного майна визначена звітом Центру експертних послуг. Посилаючись на указані обставини та положення ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 70 СК України, позивач просила позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на її користь судові витрати у сумі 1840,80 грн. (а. п. 4-5). Відповідач своїм правом на подачу до суду відзиву на позов не скористався, надав суду заяву, в якій зазначив, що не визнає позовні вимоги, оскільки на теперішній час проживає разом із позивачем в одній квартирі, запропонований [PERSON] варіант поділу майна неможливий до продажу указаної квартири і він погодиться на будь-який поділ після продажу такої (а. п. 50). Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності її та її представника адвоката Гайдарова С.В., в якій вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі (а. п. 51). Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 травня 2020\~року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленнями (викликом) сторін, призначені у справі судові засідання, роз`яснено сторонам право і строки для подачі відзиву на позов та відповіді на відзив (а. п. 45). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є поділ майна подружжя. Судом установлені наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2019 року розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області 28 жовтня 1995\~року, актовий запис №\~1469. Рішення набрало законної сили 08\~січня 2020 року (а. п. 6). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним відмітками у паспортах громадян України серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а. п. 7, 9). Відповідно до звіту ПП «Центр експертних послуг» від 03 березня 2020 року станом на дату складання звіту ринкова вартість пральної машини «SAMSUNG WF 1802 XEY» 2016 року виготовлення/придбання становить 3\~000 грн., холодильника «Whirlpool» CAS0705 2015 року виготовлення/придбання - 4\~800 грн., мікрохвильової печі «Scarlett» 2002 року виготовлення/придбання 1\~000 грн., газової плити 2002 року виготовлення/придбання 2\~800 грн., спального гарнітура (ліжко, 2 тумбочки, шафа, комод, дзеркало) 2008 року виготовлення/придбання 39\~800\~грн., шкіряного дивана 2012\~року виготовлення/придбання 5\~999 грн., 2-х тумб 2018 року виготовлення/придбання 500 грн., столу навісного 2018 року виготовлення/придбання 1\~000\~грн., дитячої спальні 2002 року виготовлення/придбання 3\~500 грн., кухонного гарнітура 2004 року виготовлення/придбання 2\~800 грн., дитячого ліжка 2008 року виготовлення/придбання 5\~000 грн., крісла-ліжка 2017 року виготовлення/придбання 3\~200 грн., шафи-купе 2014 року виготовлення/придбання 7\~000 грн. (а. п. 10-43). Мотиви суду. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007\~року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка визначено у статті 57 цього Кодексу. Так,\~наявний у\~матеріалах справи\~звіт про\~оцінку нерухомого\~майна підтверджує\~придбання спірного\~майна в\~період шлюбу\~сторін,\~а саме:\~з 28\~жовтня 1995\~року по 08 січня 2020\~року (день набрання чинності судового рішення про розірвання шлюбу). Відповідачем будь-яких доводів про те, що спірне майно (або його частина) є його особистою приватною власністю не заявлено та доказів такого не представлено. Отже, за відсутності спростування [PERSON] належними доказами презумпції права спільної сумісної власності подружжя, указане спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна кожного із подружжя є рівними. Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав а професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання. Відповідно до ст. 12 цього Закону документом, який підтверджує вартість майна та виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна. На підтвердження доводів позовної заяви про ринкову вартість спірного майна позивачем надано суду звіт про оцінку майна ПП «Центр експертних послуг» від 03 березня 2020 року, складений суб`єктом оціночної діяльності, який діяв на підставі сертифікату від 25 травня 2018\~року № 424/18, виданого Фондом Державного майна України, з якого вбачається вартість майна, яке позивач просить виділити їй, а саме: пральної машини «SAMSUNG WF 1802 XEY» 2016 року виготовлення/придбання становить 3\~000 грн., холодильника «Whirlpool» CAS0705 2015 року виготовлення/придбання - 4\~800 грн., дитячого ліжка 2008 року виготовлення/придбання 5\~000 грн., спального гарнітура (ліжко, 2 тумбочки, шафа, комод, дзеркало) 2008 року виготовлення/придбання 39\~800\~грн. Тобто, варіант поділу майна, запропонований позивачем, з урахуванням вартості спірного майна визначеної звітом про оцінку, передбачає виділення позивачу майна загальною вартістю 52\~600\~грн., а відповідачу майна на суму 27\~799 грн., що порушує засади рівності часток майна подружжя та не відповідає вимогам ст. 70 СК України. При цьому позивачем не обґрунтовано саме такий спосіб поділу майна, не наведені підстави для відступлення суду від засади рівності часток подружжя. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, не запропонував будь-якого свого варіанта поділу указаного майна, проти вартості спірного майна, визначеного звітом наданим позивачем, заперечень не висловлював, тому судом такий приймається. Із наданого позивачем звіту про оцінку майна вбачається, що найдорожчим об`єктом є спальний гарнітур вартістю 39\~800 грн. Вартість усього іншого майна у цілому складає 40\~599 грн. У зв`язку з чим, з метою забезпечення дотримання рівних часток між сторонами пропорційно до вартості таких, суд вважає за доцільне в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за відповідачем право власності на спальний гарнітур та мікрохвильову піч, загальна вартість яких становить 40\~800 грн., а позивачу - все інше спірне майно, вартість якого становить 39\~599 грн., тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Такий поділ майна відповідатиме засадам рівності часток майна подружжя, а також забезпечуватиме не тільки інтереси колишнього подружжя, а їх спільної дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Розподіл судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволені судом частково, в порядку поділу майна визнано право власності на майно вартістю 39\~599 грн., тобто позов задоволено на 75,3 відсотки, виходячи з розрахунку (39\~599 х 100% : 52 600), де 52 600 грн. - вартість майна, яке позивач просила виділити їй у позовній заяві. В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору у сумі 840,80\~грн. (а. п. 2) та послуг з оцінки спірного майна у сумі 1\~000 грн. (а. п. 43), що відноситься до судових витрат, пов`язаним з розглядом справи. Відповідно розмір судових витрат пропорційно задоволеним вимогам складає грн., виходячи із розрахунку (1\~840,8 х 75,3% : 100) = 1 385,8 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial