Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

До Рівненського міського суду 13 січня 2016 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням Рівненського міського суду № 569/4462/15-ц від 19 червня 2015 року та стягнутих на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на дату винесення рішення про стягнення аліментів, він мав нерегулярний, мінливий дохід, частину якого позивач отримував в натурі, добровільно сплачував аліменти в розмірі 1500 грн. протягом 8 місяців. Проте, з листопада 2015 року [PERSON] розірвав стосунки з попереднім роботодавцем, де працював не офіційно, з цього часу до тепер не працевлаштований, ніяких доходів не отримує, оскільки не має можливості влаштуватись на роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним для утримання себе і доньки, сплати аліментів відповідно до рішення суду. Матеріальний його стан не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. на дитину щомісячно та вважає наявними передбачені ст. 192 СК України підстави для зменшення розміру аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі з 1500 грн., до 600 грн., до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням рішення суду законної сили, щомісячно. Згідно заперечень відповідача на позовну заяву, позовні вимоги вважаються безпідставними. Зазначено, що відповідач є моряком і ходить у море на тривалі терміни в 6-7 місяців, із травня по листопад місяці, а в міжсезоння знаходиться дома 5-6 місяців в с. Бронники Рівненського району, де має власний будинок. Виходячи із прибутку за період сезону, відповідач має великий дохід, приблизно 750 доларів США, що по курсу долара становить 19500 грн. на місяць, які були ним зароблені за період з травня по листопад 2015 року. Аліменти в сумі 1500 грн. із цієї суми складають всього 1/13 частку від його щомісячного доходу. При визначенні розміру аліментів судом враховано надана на ухвалу суду відповідь від 27.04.2015 року №19513, надано ДП «В.Шипс Україна» м. Одеса, що базова заробітна плата [PERSON] за займаною посадою відповідно до трудових договорів /контрактів/ становить 623 долари США в місяць. Наголошено, що станом на теперішній час відповідач перебуває на відпочинку та проживає за рахунок коштів, зароблених в період сезону, доказів того, що позивач шукає роботу не надано. Також про погіршення свого матеріального стану чи стану здоров'я ніяких документальних підтверджень не було надано. Відповідно ст. 192 СК України, позивач не надав будь-яких документів про погіршення матеріального стану чи стану здоров»я. Згідно копії трудової книжки, позивач не працював на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів та не працює із 2003 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Додатково пояснив, що станом на теперішній час позивач не працює, інших додаткових прибутків не має, заперечення відповідача в частині прибутків, придбання будівельних матеріалів і здійснення будівництва вважає припущенням відповідачки, належних достовірних доказів цьому не надано. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали, підтримали заперечення до позову, додатково пояснили, що позивачем не доведено належними доказами зміну майнового стану чи стану здоров»я позивача, або майнового стану чи забезпеченості відповідача і дитини, як педедбачає ст. 192 СК України. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Заслухавши пояснення представника позивача і сторони відповідача, дослідивши заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено на підставі досліджених доказів, що згідно рішенням Рівненського міського суду № 569/4462/15-ц від 19 червня 2015 року із [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення вступило в законну силу 04.08.2015 року, на його виконання 14.09.2015 року виданий виконавчий лист, який 30.10.2015 року звернуто стягувачкою до виконання. Згідно довідки ВДВС Рівненського МУЮ по розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.01.2016 року заборгованість по аліментах становила 13 887,10 грн., на час розгляду справи частково погашена заборгованість на загальну суму 11 960,05 грн. відповідно до копій платіжних доручень. Згідно дослідженої судом копії трудової книжки позивача вбачається, що позивач із лютого 2003 року, в тому числі на час стягнення аліментів, офіційно не працює. Із пояснень та доводів сторін встановлено, що позивач протягом 2012-2015 років працевлаштовується по трудових угодах моряком на судна іноземних судновласників посезонно, сезон триває з травня по листопад місяці. Вказаний спосіб працевлаштування позивача підтверджується дослідженою судом копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] на ім»я позивача [PERSON] із відмітками про перетин ним державного кордону. Відповідно довідки ДП «В. Шіпс (Україна)» Корпорації «В. Шіпс» № 19513 від 27.04.2015 року, наданої на ухвалу Рівненського міського суду в справі №569/4462/15-ц від 06.04.2015 року та прийнятої до уваги судом при вирішенні питання про розмір аліментів при їх стягненні, вбачається, що розмір базової заробітної плати позивача за займаною посадою, відповідно до трудових договорів (контрактів), укладених моряком з іноземними роботодавцями за посередництвом ДП «В. Шіпс (Україна)» за 2012,2013,2014 роки у середньому складає 623 долари США. Оцінкою сукупності досліджених в справі доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних допустимих доказів на підтвердження фактично одержаних сум доходів, які були виплачені моряку [PERSON] за період сезону травня-листопада 2015 року, як-то контракту, довідки т. і Доказів щодо умови розірвання чи припинення контракту із позивачем, спроби працевлаштування позивача за період після листопада 2015 року не надано і судом не оцінено. Покликання позивача в позовній заяві від січня 2016 року на ті обставини, що він не працює і не отримує доходів та не має можливості влаштуватись на роботу не підтверджені, такі доводи стосуються періоду міжсезоння в трудовій діяльності позивача, спосіб якої є незмінним із 2012 року, у цьому зв'язку не приймаються до уваги суду, як передчасні. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, дослідженням наданих стороною позивача доказів, суд приходить до висновку про недоведеність достатніх для задоволення позову фактів щодо настання зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника аліментів, не підтвердження таких обставин належними допустимими доказами. Не надано до суду доказів про пошук роботи, відповідних документів перебування на обліку в центрі зайнятості. Крім того, суд приймає до уваги заперечення відповідача, в частині незмінного майнового стану позивача. Відповідно, суд приймає до уваги посилання і доводи заперечень відповідача в тій частині, що доказів зміни в сторону погіршення матеріального або сімейного стану, стану здоров'я платника аліментів або поліпшення матеріального становища дитини чи одержувача аліментів, стороною позивача не надано і таких обставин не доведено не надано. Відтак, суд приходить до висновку, що правових підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини судом не встановлено. На підставі вищевикладеного ст.ст. 141, 180, 182, 191, 192 СК України,

Outcome: dismissed