Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Відповідач припинив добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що унеможливлює належним чином утримувати та виховувати доньку. Вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх заробітків щомісячно до досягнення доньки повноліття. Окрім того, дитина має проблеми зі здоров`ям, що потребує постійного догляду, регулярних лікувальних заходів по відновленню стану дитини, що в свою чергу вимагає значних витрат. Позивач вважає за необхідне ще стягнути з відповідача на скою користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засіданні не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Надав відзив, відповідно до якого вказує, що він не ухиляється від утримання дитини. Відповідачем не зазначено та не надано суду доказів про стан здоров`я доньки та щомісячний розмір понесених витрат на лікування. Відповідач згоден виплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини 5000 грн. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьком вказаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 СК України. Відповідно до\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з вищевикладеного та обов`язку батьків утримувати дитину до її повноліття, передбаченого ст.\~180 СК України, враховуючи обставини відповідно до\~ст. 183 СК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на дитину суд виходить з наступного. Згідно\~зі ст. 185 ч. 1 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які одержуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №127/16614/15-ц ). Розмір участі\~одного з\~батьків у\~додаткових витратах\~на дитину\~в разі\~спору визначається\~за рішенням\~суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Оскільки позивачем у позовній вимозі про стягнення додаткових витрат не зазначено конкретні суми витрат, що були нею понесені чи очікується їх понесення, та не було надано відповідних документів (чеків, квитанцій, накладних, договорів тощо) на підтвердження таких витрат, суд вважає необґрунтованим таку позовну вимогу, в зв`язку із чим у її задоволенні має бути відмовлено. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: partial