Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить суд: розірвати договір №146 від 26 червня 2018 року, що укладений між фізичною особою [PERSON] та фізичною особою [PERSON] ; стягнути з фізичної особи [PERSON] на свою користь грошові кошти за невиконану за договором частину робіт в розмірі 70448,00 грн, пеню в розмірі 3% в день за період з 15 листопада 2018 року по 15 травня 2019 року в сумі 380 419,20 грн, а всього в сумі 450 867,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір №146 від 26 червня 2018 року. Роботи за договором, які виконувались відповідачем, були передані відповідачу як субпідрядні на підставі договорів підряду: №26/04-18-1 від 26 квітня 2018 року, №26/04-18-2 від 26 квітня 2018 року, №26/04-18-3 від 26 квітня 2018 року. Договором №146 від 26 червня 2018 року сторони погодили роботи на об`єкті Житлового комплексу « Славутич » по вулиці Зарічна, 16, строк виконання робіт (140 календарних днів після отримання авансу), загальну суму робіт (462 000,00 грн) та умови їх виконання. 27 червня 2018 року [PERSON] видав відповідачу аванс в сумі 15 000,00 грн та з моменту здійснення відповідачем робіт по договору, сплатив 290 688,00грн. Відповідно до акту звірки виконаних робіт від 14 вересня 2018 року виконані роботи відповідачем складають 220 240,00 грн, різниця невиконаних робіт по договору становить 70 448,00 грн. З урахуванням п. 6 договору №146 від 26 червня 2018 року строк закінчення виконання робіт по договору - 14 листопада 2018 року. Відповідач [PERSON] станом на 14 листопада 2018 року роботи по договору не виконав та невикористану суму авансу позивачу не повернув. В свою чергу позивач звертався до відповідача з претензійним листом №2 від 08 січня 2019 року, однак відповідач відповіді на претензію не надав, роботи згідно договору не виконав та невикористану суму авансу позивачу не повернув, що є порушенням умов договору та прав позивача як споживача. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 06 серпня 2019 року позивачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано не було, конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 03 вересня 2019 року на адресу відповідача повторно було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, яка на час ухвалення даного рішення відповідачем також не отримана. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у частині першій статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 26 квітня 2018 року між ТОВ «Будінтрейд» (замовник) та ТОВ «Інженерно-будівельна компанія «Малахіт» (підрядник) укладено договір підряду №26/04-18-1 (а.с. 37-50). Відповідно до договору підряду №26/04-18-1 від 26 квітня 2018 року, замовник доручає та оплачує, а підрядник зобов`язується за рахунок власних та/або залучених сил, засобів, будівельних матеріалів, обладнання та будівельної машинної техніки та підіймальних механізмів, у відповідності до договору, проектної документації та державних будівельних норм і правил виконати при будівництві об`єкту (житловий будинок проектний №1 у складі «Будівництва громадсько-житлового комплексу з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом» по вул. Зарічній, 16 у Дарницькому районі м.Києва, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:90:150:0131 у Дарницькому районі м.Києва) комплекс підрядних робіт з улаштування корзин під кондиціонери згідно з додатками до договору «Договірна ціна». Також 26 квітня 2018 року між ТОВ «Будінтрейд» (замовник) та ТОВ «Інженерно-будівельна компанія «Малахіт» (підрядник) укладено договір підряду №26/04-18-2 (а.с. 51-64). Відповідно до договору підряду №26/04-18-2 від 26 квітня 2018 року, замовник доручає та оплачує, а підрядник зобов`язується за рахунок власних та/або залучених сил, засобів, будівельних матеріалів, обладнання та будівельної машинної техніки та підіймальних механізмів, у відповідності до договору, проектної документації та державних будівельних норм і правил виконати при будівництві об`єкту (житловий будинок проектний №2 у складі «Будівництва громадсько-житлового комплексу з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом» по вул. Зарічній, 16 у Дарницькому районі м.Києва, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:90:150:0131 у Дарницькому районі м.Києва) комплекс підрядних робіт з улаштування корзин під кондиціонери згідно з додатками до договору «Договірна ціна». Крім того 26 квітня 2018 року між ТОВ «Будінтрейд» (замовник) та ТОВ «Інженерно-будівельна компанія «Малахіт» (підрядник) укладено договір підряду №26/04-18-3 (а.с. 65-78). Відповідно до договору підряду №26/04-18-3 від 26 квітня 2018 року, замовник доручає та оплачує, а підрядник зобов`язується за рахунок власних та/або залучених сил, засобів, будівельних матеріалів, обладнання та будівельної машинної техніки та підіймальних механізмів, у відповідності до договору, проектної документації та державних будівельних норм і правил виконати при будівництві об`єкту (житловий будинок проектний №3 у складі «Будівництва громадсько-житлового комплексу з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом» по вул. Зарічній, 16 у Дарницькому районі м.Києва, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:90:150:0131 у Дарницькому районі м.Києва) комплекс підрядних робіт з улаштування корзин під кондиціонери згідно з додатками до договору «Договірна ціна». Згідно вищевказаних договорів підряду, вони підписані від імені підрядника директором ТОВ «Інженерно-будівельна компанія «Малахіт» - [PERSON] . Як убачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Інженерно-будівельна компанія «Малахіт» є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно до п. 1 ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. 26 червня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір №146, відповідно до умов якого [PERSON] надає фронт робіт на об`єкті Зарічна-16, ЖК Славутич, а [PERSON] зобов`язався виконати роботи:врізання вати товщиною 150 мм під кронштейни; розмітка та монтаж кронштейнів (2 кронштейна та 4 анкера); збір корзин (12 болтів); установка екранів з перфорацією на корзину з навантаженням та розвантаженням; монтаж готового виробу на закладні. Строк виконання робіт 140 календарних днів після отримання авансу. Загальна сума договору складає 462 000,00 грн, з яких аванс - 15 000,00 грн, оплата буде здійснена після підписання двостороннього акта за виконані роботи (а.с. 35-36). Відповідно до даного договору, [PERSON] в свою чергу, зобов`язався надати [PERSON] для виконання робіт інструмент (перфоратори, матеріали, люльки), сплатити за виконану роботу 280,00 грн за 1 шт (корзину в комплекті), всього корзин 1650 шт. За своєю суттю договір №146 від 26 червня 2018 року укладений між сторонами є договором підряду, за яким позивач, як керівник генерального підрядника виступає замовником, а відповідач - субпідрядником. Отже, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виникли відносини на підставі Договору підряду №146 від 26 червня 2018 року, предметом договірних зобов`язань за цими договорами є вчинення конкретних дій сторін зі сплати грошових коштів та виконання робіт. Матеріальними об`єктами договірних зобов`язань є наприкінці виконані роботи і гроші, які сторони мають передати одна одній, саме вони є предметом виконання за договором, з урахуванням інтересу кожної із сторін та відповідної мети договору. 26 червня 2018 року складено акт №1 до договору №146 від 26 червня 2018 року про передачу інструменту на об`єкті Зарічний -1 ж/к Славутич (а.с.79). Як убачається з видаткових касових ордерів, на виконання умов договору №146 від 26 червня 2018 року, [PERSON] сплатив, а [PERSON] отримав кошти в загальному розмірі 290 688,00 грн, в тому числі аванс в сумі 15000,00 грн - 27 червня 2018 року (а.с.80-82). 14 вересня 2018 року сторонами підписано акт звірки виконаних робіт за договором №146 від 26 червня 2018 року, згідно якого виконані [PERSON] роботи - монтаж кронштейнів під корзини кондиціонерів 600 шт вартістю 84 000,00 грн (600 шт *140 грн), 916 шт вартістю 128 240, 00 грн (916 шт *140 грн), монтаж кронштейнів на хімічних анкерах 32 шт вартістю 8 000,00 грн (32 шт*250 грн) (а.с.83). 10 січня 2019 року позивач направив на адресу відповідача претензію №2 від 08 січня 2019 року про договірні відносини, з вимогою про закінчення робіт згідно договору, строк виконання яких сплив 14 листопада 2018 року, або повернення авансових коштів (а.с.84), яка отримана відповідачем особисто 14 січня 2019 року (а.с.85). Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, що не спростовано відповідачем відповідно до наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має справо вимагати від боржника виконання його обов`язку. За нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі: розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] правомірно пред`явлено вимогу до [PERSON] про розірвання договору №146 від 26 червня 2018 року, оскільки в межах даного спору доведено факт порушення з боку відповідача договірних зобов`язань в частині термінів виконання робіт, ці обставини не спростовано відповідачем [PERSON] , який не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог та підтвердження належного виконання зі свого боку договірних зобов`язань. Як убачається до акту звірки виконаних робіт від 14 вересня 2018 року по договору №146 від 26 червня 2018 року, [PERSON] виконано роботу на загальну суму 220 240,00 грн, разом з тим [PERSON] перерахував кошти за роботу в загальному розмірі 290 688,00 грн. Отже позивачем оплачено роботу, яка не виконана відповідачем на суму 70 448,00 грн. Виходячи з наведеного суд убачає передбачені ст. 611, 651 ЦК України підстави для розірвання договору №146 від 26 червня 2018 року та стягнення з відповідача сплачених позивачем за договором коштів у сумі 70 448,00 грн, що складає різницю за сплачену проте невиконану частину роботи. Тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Як убачається зі змісту позовної заяви, крім вказаних вище вимог, які підлягають задоволенню, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, як споживача, пеню в розмірі 3% в день за період з 15 листопада 2018 року по 15 травня 2019 року в сумі 380 419,20 грн, посилаючись на положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Разом з тим, Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг (ст.1-? Закону). Відповідно до п.22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Отже в межах правовідносин, що виникли між сторонами на підставі договору №146 від 26 червня 2018 року, позивач, як посадова особа генерального підрядника, не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Тому, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не вбачає визначених законом підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 3% в день за період з 15 листопада 2018 року по 15 травня 2019 року в сумі 380 419,20 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, пропо рційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 536,80 грн (768,40 грн - за вимогою немайнового характеру про розірвання договору та 768,40 грн - за вимогою майнового характеру про стягнення коштів). На підставі викладеного та

Outcome: partial