Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

До Комінтернівського районного суду м. Харкова звернулось ПАТ «Укрсоцбанк» з цивільним позовом в якому просить за договором кредиту № 831/3/27/31/8-224 від 17.07.2008 року у розмірі 2950779,18 грн. ( що складається з 1410304,75 грн. за тілом кредиту, 1007626,28 грн. за відсотками, 182343,28 грн. пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 287507,87 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків ), звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 831/4/27/31/8-171 від 17.0.72008 року на трикімнатну квартиру, загальною площею 104,4 кв.м., розташована за адресою [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. Надати позивачу право продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві, за ціною не нижче 733088,00 грн. Надати позивачу право, за рахунок продажу предмету іпотеки, задовольнити свої вимоги у розмірі 2950779,18 грн. та всі витрати повязані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив. Також у відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно Договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 831/3/27/31/8-224 від 17.07.2008 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON], позичальнику були надані у користування кредитні кошти у сумі 70000,00 доларів США зі сплатою 14% процентів річних, з кінцевим терміном повернення 10.07.2022 року. В якості забезпечення виконання Позичальником зобовязань, щодо погашення Договору кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, в день укладення договору кредиту, між Позивачем та Відповідачем, укладено договір іпотеки №831/4/27/31/8-171 від 17.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], 17.07.2008 року, реєстр №1828, згідно якого було передано Позивачу в іпотеку: трикімнатну квартиру, загальною площею 104,4 кв.м, розташована за адресою: м. Харків, пр.. Гагаріна[ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Комінтернеівською районною в місті Харкові радою 19.03.2008р., на підставі Рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної в місті Харкові ради від 19.02.2008р. за №48-20, та право власності на яку зареєстроване у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18573796, виданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 18.04.2006р., реєстраційний номер: 22541217, номер запису: 91897, в'книзі: 1. Відповідно до умов Договору кредиту Позичальник взяв на себе зобовязання своєчасно та в повному бсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями. Однак Позичальник свої зобовязання щодо сплати кредиту та процентів не виконує належним чином. Відповідно до ст..526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник, порушив виконання умов Договору кредиту, всупереч ст. 629 Цивільного кодексу України, припинив сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом, тим самим порушив норми ст. 1054 ЦКУ, відповідно до якої позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до Договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Оскільки відсотки є платою за користування кредитом, то вони нараховуються та підлягають сплаті за весь час користування кредитними коштами, до моменту повного погашення суми наданого кредиту. Внаслідок порушення основного зобовязання згідно ст.ст. 549, 550, 611 ЦК України у Позивача виникло право на стягнення неустойки. Відповідно до Договору кредиту у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів Договору, а також прострочення строків повернення кредиту, Позичальник сплачує Кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Отже, порушення Позичальником умов та строків виконання обовязків, встановлених Договором кредиту, призвело до виникнення заборгованості в розмірі 2950779,18 гривень. Згідно ст..612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст..613 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст..625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст..548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно п.1.2. Договору іпотеки №831/4/27/31/8-171 від 17.07.2008 року заставна вартість Предмету іпотеки за згодою сторін становить 733088,00 гривень, що за згодою сторін на день укладення цього договору становить 151439,43 долларів США. Таким чином, сторони домовилися про вартість Предмета іпотеки та передбачили її у п.1.2. Іпотечного договору. За домовленістю сторін вартість предмета іпотеки становить 733088,00 гривень, що за згодою сторін на день укладення цього договору становить 151439,43 долларів США. Згідно ст. 575 ЦК України (окремі види застав) іпотекою є застава нерухомого майна, а відповідно до ст. 591 ЦКУ початкова ціна предмета застави, а значить і іпотеки для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Як передбачено узагальненнями розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин, затверджено 07 жовтня 2010 року Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України та Управлінням вивчення та узагальнення судової практики Верховного Суду України по питанню, що стосується оцінки майна - предмета іпотеки, в одних випадках в якості ціни позову береться початкова вартість, яка зазначена у договорі, в інших - встановлена вартість предмета іпотеки на час розгляду справи при видачі витягу із державного реєстру. При вирішенні цих питань суд виходить з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі. Відповідно до п.4.1 Іпотечного договору, укладеного між сторонами, Іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов»язань, вони не будуть виконані (виконані не належним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані Іпотекодавцем при укладені Договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, а також у випадках передбачених п.5.2.4 Договору про іпотечний кредит. Звернення стягнення здійснюється на підставі: виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду. Пунктом 4.3 Іпотечного договору передбачено, що даний пункт є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на предмет Іпотеки на підставі цього Договору, шляхом продажу від свого імені Предмета іпотеки будь-які особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «про іпотеку». Цим договором Іпотекодавець уповноважив Іпотекодержателя подавати і отримувати від імені Іпотекодавця довідки та документи , які необхідні для підготовки Предмета іпотеки для продажу, (витяги з реєстру обтяжень, довідки Бюро технічної інвентаризації, інше), сплачувати всі необхідні платежі, підписати договір купівлі-продажу Предмету Іпотеки, а також виконувати всі інші дії, які пов»язані з продажем Предмету Іпотеки. У разі продажу Предмета Іпотеки, Іпотекодавець доручає Іпотекодержателю отримати грошові кошти, виручені від продажу та спрямувати їх на погашення витрат Іпотекодержателя та заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (в редакції яка діяла на момент укладення договору) якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення) дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Тобто, необхідною умовою для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу є визначення ціни предмета іпотеки, яка визначається або за домовленістю сторін або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності. Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин , що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки , мистецтва , техніки , ремесла тощо , суд призначає експертизу за заявою осіб . які беруть участь у справі. Звертаючись до суду з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості Позичальника за Кредитним договором шляхом укладення від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем позивач не надав суду оцінку предмета іпотеки і представник позивача в ході розгляду даної справи клопотання про призначення експертизи з метою визначення вартості предмета іпотеки не заявляла, не зважаючи на те, що судом були розяснені права і обов'язки сторони щодо необхідності доведення заявлених вимог. Крім того, позивач не визначив початкову ціну продажу предмету іпотеки на підставі угоди сторін. В силу положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд самостійно,

Outcome: dismissed