overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 12.11.2014 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 30.08.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис №09. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, з вересня 2014 року вони припинили спільне проживання через непорозуміння з приводу вирішення питань родини та небажання прислухатись один до одного. Подальше збереження сім'ї вважає неможливим, рішення про розірвання шлюбу приймає свідомо. Після розірвання шлюбу просить залишити її прізвище без зміни. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримує заявлені позовні вимоги, просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу без його участі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, а саме - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, довідку про склад сім'ї, вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовуючи свою заяву наступними обставинами. 06 березня 2015 року помер батько заявника [PERSON], що підтверджує «Свідоцтвом про смерть». 15 вересня 2015 року заявник звернувся до УПФУ в м. Костянтинівка та Костянтинівському районі із заявою про призначення йому пенсії у звязку із втратою годувальника. Після перевірки наданих заявником документів спеціалістом пенсійного фонду [PERSON] було відмовлено у призначенні пенсії, у звязку із невірно вказаною буквою в Свідоцтві про смерть та копії ідентифікаційного номеру його батька, а саме: замість прізвища: [PERSON] вказано [PERSON]. В наслідок вказаної розбіжності у пенсійному фонді не має впевненості, що померлий дійсно є батьком заявника. Тому заявник просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та визнати, що [PERSON] [INFO], є батьком [PERSON] [INFO], за для можливості отримання пенсії у звязку із втратою годувальника. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свої вимог, посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом. Надав суду заяву із повним підтриманням заявлених вимог. Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Так факт родинних відносин вказаних осіб підтверджуються свідченнями свідка [PERSON], яка є матірю заявника та була дружиною [PERSON] до його смерті, наявністю у заявника наступних документів: свідоцтво про народження заявника [PERSON] серії I-НО №406882 (а.с.7); свідоцтво про одруження між [PERSON] та [PERSON] серії V-НО №282417 (а.с.6). Суд допускає, що мало місце помилкове зазначення прізвища «Бондарєва» замість правильного «Бондарев» у свідоцтві про смерть серії I-НО №826191 (а.с.8) та довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.11) та вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] відповідно до яких, [PERSON] [INFO], є сином [PERSON] [INFO], який помер 06 березня 2015 року Встановлення факту родинних відносин обумовлено необхідністю отримання пенсії у звязку із втратою годувальника та даний факт має юридичне значення для заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та суду пояснив, що він є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування. В будинку з 1999 року по сьогоднішній день зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які є його колишньою дружиною та донькою. Після того, як шлюб між ним та [PERSON] було розірвано у 2001 році, відповідачі виїхали з будинку, забравши всі свої речі. Йому достовірно не відомо, де в теперішній час мешкають відповідачі, оскільки він з ними не спілкується вже тривалий час. Наявність зареєстрованих осіб порушує його права, як власника, на вільне володіння та розпорядження своїм майном. Зазначені факти змушують його звернутися з позовом до суду. Просив ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. На підставі договору дарування від 22.07.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської ДНК Борисевич В.А., позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Договір зареєстровано в БТІ м. Костянтинівка 27.07.1994 року,внесено до реєстрової книги №4384, кн. 4. Відповідно до домової книги відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], з 25.12.1999 року по теперішній час. Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 23.01.2014 року №230, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не проживають за адресою: [ADDRESS], з 2001 року по теперішній час, що підтверджують троє свідків. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживає в квартирі, що належить позивачу [PERSON] більше ніж один рік, поважних причин їх непроживання судом не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та суду пояснив, що він є власником квартири [ADDRESS]. З 17.08.2012 року в квартирі за його згодою був зареєстрований відповідач по справі [PERSON]. З дня реєстрації [PERSON] в його квартирі не проживав і не проживає в теперішній час, його речей в будинку немає. Наявність реєстрації відповідача в будинку порушує його права, як власника, на вільне володіння та розпорядження своїм майном. Зазначені факти змушують його звернутися з позовом до суду. Просив ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування належною йому квартирою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО [PERSON] під р/№363, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП «СЄЗ» №4707 від 19.11.2014 року [PERSON], 1980 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], по теперішній час. Відповідно до актів перевірки паспортного режиму від 14.03.2014 року, від 25.04.2014 року та від 18.11.2014 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], З 17.08.2012 РОКУ по теперішній час, але в квартирі не проживає з дня реєстрації, його особистих речей в квартирі немає. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі, що належить позивачу [PERSON] більше ніж шість місяців, поважних причин його непроживання судом не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 15.06.1985 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі [PERSON] у відділі ЗАЦС Костянтинівського міськвиконкому, актовий запис №399. Від шлюбу вони мають доньку, яка на сьогоднішній день вже досягла повноліття. Сімейне життя з відповідачем не склалося, з липня 2013 року вони припинили подружнє життя, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає, що сім'я розпалася через те, що між ними не було взаємопорозуміння при вирішенні питань, пов'язаних з сімейним життям. Подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, 09.01.2014 року надав телеграму, в якій наполягав на розірванні шлюбу, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, але зазначила, що позов став для неї несподіванкою, оскільки її чоловік - позивач по справі [PERSON], 15.10.2013 року виїхав на заробітки до м. Москва, а до цього вони разом відпочивали у м. Святогірську і, на її думку, стосунки між ними були добрі, про розлучення мова не йшла. На сьогоднішній день стосунки між нею та [PERSON] не налагодилися, примирення не відбулося. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, а саме - свідоцтво про укладення шлюбу, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 02.12.2013 сторонам - [PERSON] та [PERSON], було надано строк на примирення до 13.01.2013 року, але примирення між ними не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача - [PERSON], тому шлюб, укладений між ним та [PERSON] необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Костянтинівського державного хімічного заводу про стягнення заборгованості по заробітній платі. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та суду пояснив, що він працює на Костянтинівському державному хімічному заводі на посаді машиніста тепловоза. Підприємство має перед ним заборгованість по заробітній платі в сумі 1547,71 грн. Просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2012 року по жовтень 2013 року в сумі 15947,71 грн. Представник відповідача Гетьман Г.В., який діє на підставі довіреності від 20.11.2013 року, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що заборгованість по зарплаті перед позивачем вже частково погашена, залишок заборгованості станом на 24.01.2014 року складає 11122,42 грн., в зв'язку з чим просив задовольнити позовні вимоги лише в цій частині. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до довідки №23від 24.01.2014 року, виданої Костянтинівським державним хімічним заводом, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період з листопада 2012 року по жовтень 2013 року включно складає 11122,42 грн. До теперішнього часу заборгованість по заробітній платі не погашена, проти чого не заперечував представник відповідача. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, який не перевищує шістнадцяти календарних днів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач - Костянтинівський державний хімічний завод, в порушення вимог трудового законодавства України не виконував своїх обов'язків по регулярній виплаті заробітної плати позивачу [PERSON], тому суд вважає за можливе задовольнити позовні в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнути з відповідача на користь позивача залишок заборгованості по заробітній платі в сумі 11122,42 грн. Крім того, в зв'язку з тим, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в даний час він оформлює документи на отримання пенсії, але в наказі за №395 від 01.11.2000 року, відповідно якого він прийнятий на роботу автотранспортного цеху ЗАТ «Костянтинівський чавуноплавильний завод», помилково вказано його побатькові «Володимирович», замість вірного «Вікторович». Зазначений наказ є правовстановлюючим документом, тобто таким, що встановлює трудові правовідносини, впливає на підтвердження трудового стажу та має юридичне значення при призначенні пенсії заявника. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги з підстав зазначених в заяві та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи УПФУ в м. Костянтинівка та Костянтинівському районі надав суду заяву із повним підтриманням заявлених вимог. Перевіривши доводи заявника, вивчивши матеріали справи, заслухавши кожного окремо свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили належність по батькові заявника «Вікторович», суд вважає, що заява підлягає задоволенню оскільки вказаний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, так як при розгляді справи встановлено, що по батькові заявник є «Вікторович», що підтверджується копією паспорту заявника, виданого 23 листопада 1996 року Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області (а.с.4-6), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 08.02.2001 року (а.с.6), трудовою книжкою [PERSON] (а.с.7-9), архівною довідкою №103/501 від 26.05.2015 року (а.с.10), архівною довідкою №19/746 від 23.05.2007 року(а.с.11) Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, тож заяву слід задовольнити та встановити, що наказ Закритого акціонерного товариства «Костянтинівський чавуноплавильний завод» № 395 від 01 листопада 2000 року, «про прийняття на роботу» [PERSON], дійсно належить [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач [PERSON]А.о. з позовною заявою до відповідача [PERSON]М.к., «про розірвання шлюбу», поясняючи, що їх шлюб було зареєстровано у сільраді Санджаради Астаринського району Азербайджанської РСР, що підтверджує свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІV-ЖГ № 404592 від 19 січня 1988 р., актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON],[INFO]. В обґрунтування заяви позивач вказав, що вони з відповідачем з вересня 2012 року припинили спільне проживання у звязку з відсутністю між ними взаєморозуміння і довіря. Після посилення бойових дій на території Донецької області відповідачка разом з дитиною виїхала до Російської Федерації. Вважає примирення з відповідачем та збереження сімї неможливим. Спору про поділ спільного майна у сторін не має. У судове засідання позивач [PERSON]А.о надав заяву про розгляд справи у його відсутність, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Клопотання для надання строку для примирення суду не надавав. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON]М.к. будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, відомостей про причини неявки не надала, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), про, що також не заперечував позивач. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, з дослідження яких вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 19 січня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у сільраді Санджаради Астаринського району Азербайджанської РСР, що підтверджує свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІV-ЖГ № 404592 , актовий запис № 1 (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON],[INFO], що підтверджує свідоцтвом про народження серія І-НО № 119679, актовий запис № 485 виданого Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.10). Згідно зі ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Сторонами шлюбні відносини та ведення спільного господарства було припинено через втрату взаєморозуміння, не довірою та різними поглядами на сімейне життя. Суд вважає, що шлюб розпався остаточно, подальше спільне життя подружжя, примирення сторін неможливе, продовження шлюбу буде суперечить моральним засадам сімї. Спору про поділ спільного майна у сторін\~ не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою до відповідача [PERSON], «про розірвання шлюбу», поясняючи, що їх шлюб було зареєстровано відділом запису актів громадянського стану в м. Костянтинівка, Донецької області за актовим записом №272. Від шлюбу сторони дітей не мають. В обґрунтування заяви позивач вказала, що вони з відповідачем припинили спільне проживання з січня 2015 року, у зв'язку із сварками. Вважає примирення з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. Спору про поділ спільного майна у сторін не має. Від спільного проживання дітей не мають. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Клопотання для надання строку для примирення суду не надавала та після розлучення просила залишити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Клопотання для надання строку для примирення суду не надавав. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, з дослідження яких вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі запису актів громадянського стану, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №272. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно зі ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Сторонами шлюбні відносини та ведення спільного господарства було припинено через втрату взаєморозуміння, частими суперечками, різними поглядами на сімейне життя. На даний час між сторонами спільне господарство не ведеться та вони мешкають у різних містах. Суд вважає, що шлюб розпався остаточно, подальше спільне життя подружжя, примирення сторін неможливе, продовження шлюбу буде суперечить моральним засадам сім'ї. Спору про поділ спільного майна у сторін не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved