Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

До суду 24 липня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON], [INFO], до [PERSON] про вселення до квартири [ADDRESS], та зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні квартирою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.07.2002 року, р. № 5-02-151879-С-1 він є співвласником двохкімнатної ізольованої квартири [ADDRESS], та йому належить 1/3 частина зазначеної квартири. Його батькові, відповідачу у справі, [PERSON] належить 2/3 частини спірної квартири, з яких 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, і 1/3 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Через неприязні стосунки між його батьком та матір'ю після їх розлучення в березні 2013 року, його мати була вимушена виїхати із спірної квартири разом з ним, позивачем, до тимчасового місця проживання в [ADDRESS], де він, позивач і проживає на теперішній час. З 01.01.2009 року він має намір навчатися в одному із професійних учбових закладів м. Харкова, тому хоче вселитися до квартири за своїм місцем реєстрації, проте відповідач заперечує проти цього. Позивач та його законний представник [PERSON] просили позов задовольнити, розглянути справу без їх участі, та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що виклали у письмових заявах. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди позивача та його законного представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.07.2002 р. реєстровий № 5-02-151879-С-1, виданого Управлінням комунального майна та приватизації відділу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Харківської міської ради, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (а.с.7-9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2006 р., посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої ХДНК, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1478, спадкоємцем майна, що складається з 1/3 частини двохкімнатної квартири [ADDRESS], померлої [INFO] року [PERSON] є її син [PERSON]. Таким чином, позивач [PERSON] є співвласником спірної квартири [ADDRESS], зареєстрований у зазначеній квартирі з 15.01.2002 року, що підтверджується ксерокопією паспорта (а.с.5). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 Цивільного Кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Створення позивачу перешкод у користуванні житловим приміщенням, яке належить йому на праві спільної сумісної власності, порушує його права як співвласника майна, в зв'язку з чим, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved