Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 01.12.2015 року звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 24.06.2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №4771801/N-8, відповідно до умов якого банк надав позичальникові овердрафт за допомогою платіжної картки VISA, з максимальною сумою заборгованості 20 000,00 грн., зі сплатою 16% річних від суми заборгованості та комісію з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 23.06.2017 року включно. 21.11.2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Фрегат» був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор за плату передає/відступає, а новий кредитор одержує/набуває право вимоги, належні первісному кредитору за кредитними договорами, які укладені між первісним кредитором та відповідними фізичними особами (боржниками). 26.12.2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» було укладено договір про заміну сторони в зобовязанні, згідно якого здійснена заміна сторони, а саме нового кредитора у договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року ТОВ «Фрегат» замінено на ТОВ «Компанія Дасті». 14.01.2015 року Первісним кредитором передав, а Новий кредитор набув права вимоги та отримав усі оригінали документів, в тому числі і кредитну справу на відповідача. У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 20.11.2015 року виникла заборгованість на суму 32\~186,47 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 19\~371,23 грн., заборгованість за процентами 3\~594,44 грн., заборгованість по комісії 9\~220,80 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю від 01.07.2015 року позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, лише в частині основного боргу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.06.2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №4771801/N-8, відповідно до умов якого банк надав позичальникові овердрафт за допомогою платіжної картки VISA, з максимальною сумою заборгованості 20 000,00 грн., зі сплатою 16% річних від суми заборгованості та комісію з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 23.06.2017 року включно. 21.11.2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Фрегат» був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор за плату передає/відступає, а новий кредитор одержує/набуває право вимоги, належні первісному кредитору за кредитними договорами, які укладені між первісним кредитором та відповідними фізичними особами (боржниками). 26.12.2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» було укладено договір про заміну сторони в зобовязанні, згідно якого здійснена заміна сторони, а саме нового кредитора у договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року ТОВ «Фрегат» замінено на ТОВ «Компанія Дасті». 14.01.2015 року Первісним кредитором передав, а Новий кредитор набув права вимоги та отримав усі оригінали документів, в тому числі і кредитну справу на відповідача. У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 20.11.2015 року виникла заборгованість на суму 32 186,47 грн., з яких заборгованість за кредитом 19 371,23 грн., заборгованість за процентами 3 594,44 грн., заборгованість по комісії 9 220,80 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Порядок та строки сплати кредиту, процентів та комісії встановлено Додатком №1 до договору, в звязку з невиконанням якого відповідачеві було направлено вимогу від 13.11.2015 року про дострокове повернення заборгованості, яку виконано не було. Суд зазначає, що відповідач визнав позовні вимоги в частині заборгованості за кредитом в розмірі 19\~371,23 грн., однак щодо іншої частини заборгованості не надано жодних доказів, які б спростували зазначений розрахунок заборгованості чи підтвердили сплату ним вказаної суми. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно платіжного доручення № 224 від 24.11.2015 року позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 1\~218,00 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved