Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, в якому вказував, що батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , за життя перебував на лікуванні туберкульозу в Одеській обласній клінічній лікарні. а 13.02.2018р. йому було поставлено діагноз - змішана енцефалопатія ІІІ ступеня з грубими когнітивними порушеннями. Нещодавно позивач дізнався про те, що його батько напередодні своєї смерті, а саме - 24.01.2018р. продав квартиру [ADDRESS] відповідачу по справі. Позивач вважає, що його батько, в силу тяжкого стану здоров`я на момент укладання спірного правочину, не мав необхідного обсягу дієздатності, абсолютно не розумів значення своїх дій, не міг ними керувати, не міг організовувати та визначати свою поведінку та дії, передбачати їх наслідки, а тому такий договір є недійсним. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною 24 січня 2018 року за реєстровим номером -126; скасувати запис про державну реєстрацію права власності (індексний номер: 39332477, номер запису про право власності: 24508135) [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними та недоведеними, про що надав відзив на позовну заяву. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна в судове засідання не з`явилася, сповіщена належним чином, направила до суду заперечення проти позовної заяви, в яких зазначала, що при посвідченні спірного договору у неї не виникло жодних сумнівів щодо здатності [PERSON] усвідомлювати значення нотаріальної дії (посвідчення договору купівлі-продажу) та її наслідків, а також вільного волевиявлення [PERSON] щодо вчинення правочину. Суд, розглянувши матеріали справи вислухавши пояснення сторін, допитавши заявлених представниками сторін свідків, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що за життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.05.2005р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зезик А.В. за реєстровим номером 1276, належала квартира [ADDRESS] , право власності на яку зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 08.06.2005р. в книзі: 28доп.к-76, номер запису: 323.(т.1 а.с.75,78) Також сторонами не заперечується, що за життя [PERSON] на підставі договору дарування №4-1506, посвідченого четвертою Одеською державною нотаріальною конторою 22.11.2012р. також належала квартира [ADDRESS] . (т.1 а.с.201-202) Позивач є сином [PERSON] , про що свідчить копія рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.06.2018р. у справі №522/6319/18 за заявою [PERSON] , заінтересована особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіна Тетяна Олександрівна про встановлення факту. (т.1 а.с.117) 24.01.2018р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною 24 січня 2018 року за реєстровим номером -126, згідно якому [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Згідно п.3 цього договору за домовленістю сторін продаж квартири здійснено за 153775грн., які продавець одержав від покупця повністю до підписання цього договору шляхом безготівкового перерахування із поточного рахунку покупця, відкритого у ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень». (т.1 а.с.66-67) Сторонами не заперечується, що 24.01.2018р. був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною заповіт, згідно якому [PERSON] заповів квартиру [ADDRESS] [PERSON] . За свого життя [PERSON] перебував на лікуванні з приводу туберкульозу в Одеській обласній клінічній лікарні з 07.02.2018р. по 19.03.2018р. Поступив у важкому стані у супроводі сусіда. Під час знаходження у лікарні у стані алкогольного сп`яніння та алкогольної інтоксикації не був. 13.02.2018р. йому було діагностовано змішану енцефалопатію ІІІ ступеню з грубими когнітивними порушеннями. Ангіотрофія м`язів нижніх кінцівок. Вказане підтверджується листом комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської міської ради» від 16.04.2018р. №678. (т.1 а.с.13) [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі та копія свідоцтва про його смерть. (т.1 а.с.14,190) Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищезазначених квартир. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст.ст.1258, 1261, 1297 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернуться до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] та було заведено спадкову справу за №21/2018.(т.1 а.с.15) Скориставшись можливістю доступу до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що його батько [PERSON] незадовго до своєї смерті а саме - 24.01.2018р. відчужив квартиру [ADDRESS] , в якій він проживав та був зареєстрований, відповідачу у справі. (т.1 а.с.12) Статтею 627 Цивільного кодексу України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України). За клопотанням представників сторін ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 25.10.2018р. було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу щодо вирішення питання, зокрема - чи міг [PERSON] на момент складання та підписання 24.01.2018р. оскаржуваного договору купівлі-продажу усвідомлювати та керувати своїми діями, чи був він станом на 24.01.2018р. дієздатним, чи перебував він безумовно у стані абсолютної неспроможності 24.01.2018р. Для проведення призначеної судом експертизи експертній установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації було надано матеріали справи та медичну карту [PERSON] . Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №272 від 22.02.2019р. [PERSON] хворів туберкульозом легенів (дісіменірована) форма з 1987р., з приводу чого отримував лікування амбулаторно; з 2012р. [PERSON] з приводу даної патології лікування не приймав; оскільки дане захворювання носить хронічний характер з періодичними загостреннями, його стан прогресивно погіршувався та дійшов до двосторонньої крупновогнищевої пневмонії; погіршення стану здоров`я [PERSON] відмічено задовго до його госпіталізації; таким чином, безсумнівно, [PERSON] страждав на вказані захворювання і на момент складання 24.01.2018р. оскаржуваного договору купівлі-продажу; з урахуванням відсутності лікування [PERSON] та наростання інтоксикації різко знижується уважність, пам`ять, наступають зміни в емоційно-волевій сфері; таким чином, дані захворювання, безсумнівно, супроводжувалися психічними розладами вищезазначеного характеру, і дані психічні розлади мали місце на момент складання та підписання 24.01.2018р. оскаржуваного договору купівлі-продажу; зазначено, що виходячи з клініки захворювання, останні місяці життя такі психічні розлади носили постійний характер, тобто не супроводжувалися суттєвим поліпшенням психічного стану; з урахуванням свого стану здоров`я [PERSON] не був дієздатним, не міг усвідомлювати та керувати своїми діями на момент складання та підписання 24.01.2018р. оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , тобто він був у стані абсолютної неспроможності 24.01.2018р. (т.1 а.с.150-157) Не погодившись з висновком цієї експертизи представник відповідача заявив клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки, на його думку, зазначений висновок експертної комісії на думку представника відповідача, є необ`єктивним, поверховим, зробленим з припущенням та порушенням вимог законодавства, а саме - не містить опису проведених експертами досліджень, тобто аналізу інформації, лише містить саму інформацію. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.04.2019р. у справі призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Державній установі «Науково-дослідний інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». Постановою Одеського апеляційного суду від 12.06.2019р. ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 03.04.2019р. скасовано, справу направлено до суду для продовження розгляду. Представник відповідача повторно подав клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 16.12.2019р. у справі призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Комунальному некомерційному підприємству «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради. Висновком судово-психіатричних експертів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради №27 від 22.01.2020р. встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , за життя та безпосередньо станом на 24.01.2018р., на момент складання та підписання оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , виявляв клінічні ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді «Вираженого органічного емоційно-лабільного (астенічного) розладу, з когнітивними розладами (змішаного ґенезу, внаслідок поліорганної патології)» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F06.8» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), який за впливом на його вольові, критичні та когнітивні функції був настільки вираженим, що абсолютно позбавляв останнього його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто він був абсолютно неспроможний розуміти значення своїх дій та керувати ними 24.01.2018р.(т.2 а.с.172-182) Із зазначеним висновком представник відповідача знову не погодився і втретє просив призначити повторну посмертну судово-психіатричну експертизу. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 04.08.2020р. в задоволенні клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи відмовлено. Свідок позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона певний період працювала з [PERSON] в ЗАТ «ДХЛ Інтерненешнл Україна» до 2005р., де він працював кур`єром, вона знала його як надійного, старанного працівника. Також вона була знайома з його цивільною дружиною [PERSON] та з їхнім сином [PERSON] . У [PERSON] були проблеми з алкогольною залежністю, у такому стані він був неадекватним, плутався в думках. Після звільнення з компанії свідок підтримувала спілкування з померлим [PERSON] , однак вдома у нього вона не була, не знає де проживала його цивільна дружина та коли у них народився син - позивач у справі. Також зазначала, що [PERSON] дуже чекав народження сина, в подальшому у нього з сином були гарні відносини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказувала, що [PERSON] вона знала з 1992р., він працював кур`єром в ЗАТ «ДХЛ Інтерненешнл Україна», де вона працювала до пенсії, тобто до 2005р., а він продовжував там працювати, інколи він зловживав алкоголем, спочатку рідко, а потім частіше. З 2005р. по 2018р. сім`я свідка дружила з сім`єю [PERSON] , ходили до них у гості. Наприкінці 2017 року, коли вона бачила [PERSON] зі своєю цивільною дружиною [PERSON] останній раз, він погано виглядав, дуже схуд і [PERSON] сказала, що він хворіє. [PERSON] дуже любив свого сина [PERSON] , купляв йому іграшки, водив в дитячий садок, піклувався про нього. Свідку відомо, що коли син виріс вони підтримували з [PERSON] відносини. Свідку [PERSON] говорив, що його син не залишиться без квартири та все майно перейде до нього, однак потім свідку стало відомо, що [PERSON] все своє майно відчужив чужій жінці. Свідок повідомила, що їй відомо, про те, що [PERSON] хворів на легеневі хвороби, лікувався в пульмонології. Свідок [PERSON] пояснила, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , якого знала з 1990р., через півроку після знайомства, вони почали спільно проживати і у них в 1993р. народився син [PERSON] . З [PERSON] у неї були дуже теплі відносини, однак у нього були проблеми зі здоров`ям, він зловживав алкоголем, що було причиною до того, що свідок з [PERSON] декілька разів припиняли свої відносини, а потім знову їх поновляли. [PERSON] батьком дитини свідок не хотіла записувати із-за його проблем з алкоголем. Останній раз вони остаточно роз`їхалися коли їх син [PERSON] закінчував школу, однак відносини з ним підтримували, [PERSON] приходив до них, вони їздили до нього, у свідка були ключі від його квартири. Свідок зазначала, що за пару років до смерті він страждав на головні болі, сильний кашель, опухлі ноги, не міг нормально формулювати свої думки. Останні роки до смерті у [PERSON] були великі проблеми зі здоров`ям, вона з сином до нього їздили, пропонували лягти в лікарню, але він відмовлявся обстежуватися та лікуватися. На початку 2018р. [PERSON] перестав відповідати на телефонні дзвінки, не відчиняв двері. Свідок хотіла вже звертатися до поліції, однак [PERSON] подзвонив їй і сказав, що він знаходиться у лікарні, на питання - хто тебе поклав у лікарню, останній відповів, що у лікарню його відвіз чоловік, сусід. Коли вона прийшла до нього у лікарню, в палаті знаходилося чоловік п`ятнадцять, оскільки, як їй сказали працівники лікарні, це лікарня для безхатченків. У [PERSON] не було ні продуктів харчування, ні одягу, вони купляли йому ліки, їжу та провідували його при необхідності. На питання свідка [PERSON] відповів, що він з чоловіком та жінкою ходили кудись і він підписував якийсь фірмовий бланк, але що він підписав він не знає. Лікар запитав свідка хто вона така [PERSON] , вона відповіла і тоді лікар сказав, що до нього ще одна жінка рідко приходила. Коли [PERSON] помер, вона з сином поїхали у морг і там стояла якась незнайома жінка з паспортом [PERSON] , яка і отримала довідку про його смерть. Про те, що вона є власницею квартири [ADDRESS] , вони дізналися вже у поліції, коли ця жінка показала правовстановлюючі документи на цю квартиру. Свідок також зазначала, що після звільнення з ЗАТ «ДХЛ Інтерненешнл Україна» в 2010-2012р. [PERSON] займався рибним господарством, однак за 2-3 роки до смерті перестав ним займатися. Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача [PERSON] пояснювала суду про те, що з 1986р. [PERSON] контактував з [PERSON] , заходив до неї в гості, при цьому свідок була присутня. [PERSON] свідок вперше побачила у 1987-1988р.р., коли він приходив додому до чоловіка [PERSON] , після чого вона зустрічалася з ним декілька раз на рік, однак він нічого не говорив про те, що має якусь жінку та сина, якого не було навіть на його похоронах. [PERSON] розказувала свідку, що у [PERSON] була хвора лежача матір і свідок разом з [PERSON] ходили її провідувати. Останній раз свідок бачила [PERSON] коли він був вже хворий, [PERSON] ходила до нього і носила їжу, а в січні 2018р. поклала його в лікарню, оскільки у нього був туберкульоз легенів і ходити сам він вже не міг. Вдома у [PERSON] на [ADDRESS] свідок була з [PERSON] один раз в січні 2018р. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що в 2018р. [PERSON] відвезла його на машині до нотаріуса, з машини [PERSON] допомагали вийти чоловіки, і нотаріус його тричі запитала чи згоден він оформити договір купівлі-продажу належної йому квартири, він відповів згодою, мова у нього була нормальна, він був адекватним, відповідав на питання. Які лікувальні препарати приймав [PERSON] свідку невідомо, при підписанні договору свідка не було. Свідок відповідача [PERSON] пояснила суду, що знала [PERSON] з 2013р., коли вони разом працювали на фабриці. Бачила вона [PERSON] у квартирі [PERSON] рідко, на дні її народження, близько з ним вона не спілкувалася. [PERSON] іноді називав [PERSON] сестрою, про дітей та жінку ніколи не згадував, також розказував, що працює на каналі, розвантажує рибу, у нього є квартира, яку він здає квартирантам. Про те, що [PERSON] хворіє та [PERSON] лікувала його в обласній лікарні свідку відомо зі слів [PERSON] . Свідок відповідача [PERSON] , яка працює головою ЖБК «Будівельник-5», зазначала, що з [PERSON] спілкувалася з 2005 року коли він придбав квартиру [ADDRESS] , в якій жив сам, інколи до нього приходила жінка, яку він називав своєю подругою. В 2018р. вона бачила [PERSON] , він сильно захворів на хворобу легенів і схуднув. Якось до неї прийшла [PERSON] і попросила, щоб свідок прийшла до [PERSON] . Прийшовши до нього додому, свідок побачила, що в його квартирі чисто прибрано і [PERSON] попросив свідка, щоб вона надала довідку про склад сім'ї, на питання для чого йому потрібна така довідка він відповів, що довіряє тільки [PERSON] . Свідок сказала, щоб [PERSON] викликала лікарів і після цього на початку січня 2018 року [PERSON] забрали до лікарні. В подальшому [PERSON] принесла їй договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно якому вона була власником цієї квартири. Навіщо [PERSON] оформив цей договір свідку невідомо. Також свідок вказувала на те, що [PERSON] ніколи в свою квартиру квартирантів не пускав. Судом також в якості свідка була допитана відповідач [PERSON] , яка пояснила, що [PERSON] знала з 1975р., на протязі 40 років вони спілкувалися та дружили, в певний період часу вони були сусідами по [ADDRESS]. Останній час років п`ять [PERSON] свою квартиру [ADDRESS] здавав квартирантам, він приніс до неї свої речі та комп`ютер, оскільки він працював в рибному господарстві і там він і проживав. 15.01.2018р. він до неї прийшов і сказав, що він більше не може працювати, у нього, крім неї, немає нікого і попросив, щоб вона його доглянула. Свідок йому запропонувала лягти в лікарню, однак він сказав, що вони спочатку повинні укласти угоду купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 24.01.2018р. вони пішли пішки до нотаріуса на [ADDRESS] , яка тричі роз`яснювала [PERSON] що він робить, він сказав, що все розуміє і, крім свідка, нікому не вірить, після чого вони уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Після цього 07.02.2018р. [PERSON] завезли до лікарні, яка знаходилася на [ADDRESS] в м.Одесі, а потім його направили в лікарню, яка розташована на вул..Ядова в м.Одесі і коли вони туди приїхали [PERSON] допомагали вийти з машини чоловіки. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що він свою квартиру здавав квартирантам. Свідок зазначала, що саме [PERSON] належала ініціатива укласти з нею договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , а на квартиру [ADDRESS] , яка також йому належала, він склав заповіт на її ім`я. Свідку відомо, що [PERSON] хворів на легені, у нього була відкрита форма туберкульозу, він просив у неї кошти на лікування та казав, що йому залишилося жити три місяці. На думку свідка, [PERSON] на момент підписання спірного договору купівлі-продажу погано себе почував, однак повністю розумів значення своїх дій та усвідомлював, що він робить. Квартиранти перестали проживати у його квартирі в 2016-2017р.р. На питання суду чи передавалися [PERSON] кошти за продаж квартири [ADDRESS] , свідок спочатку заявила, що кошти не передавалися, однак в подальшому змінила свої свідчення та вказувала, що нею були передані йому кошти в сумі 150 000грн., які вона назбирала за все своє життя. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 203, ст.204 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст.225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 7, 8,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно зі ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. Суд критично ставиться до показань свідків відповідача, оскільки їх покази є суперечливими один одному. Так, свідок відповідача [PERSON] стверджувала, що [PERSON] 24.01.2018р. у день укладення спірного договору купівлі-продажу відвезли до нотаріуса на автомобілі і йому допомагали вийти з автомобіля чоловіки, оскільки він не міг самостійно цього зробити, а потім його на автомобілі відвезли додому, в той же час коли допитана в якості свідка відповідач зазначала, що 24.01.2018р. вона з [PERSON] до нотаріуса пішли пішки. Також свідки відповідача стверджували, що в січні 2018р. відповідач поклала [PERSON] до лікарні, однак в матеріалах справи наявна довідка, з якої вбачається, що [PERSON] перебував у лікарні з 07.02.2018р. по 19.03.2018р. Крім того, свідок відповідача [PERSON] , яка працює головою ЖБК «Будівельник-5», вказувала на те, що [PERSON] у свою квартиру квартирантів ніколи не пускав, разом з тим відповідач та свідок [PERSON] зазначали, що [PERSON] здавав свою квартиру у найм і квартиранти перестали проживати у квартирі [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , в 2016-2017р.р. Крім того, жоден зі свідків відповідача, крім відповідача, не був присутнім при укладення спірного правочину, а отже вони не могли бачити у якому стані перебував [PERSON] 24.01.2018р. Твердження представника відповідача про те, що [PERSON] був поставлений неправильний діагноз, який став підставою для висновку судово-психіатричних експертів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради №27 від 22.01.2020р. не заслуговують на увагу, оскільки цей висновок нічим не спростований. Що стосується посилань представника відповідача на показання свідка [PERSON] щодо дієздатності [PERSON] на момент його відвідування свідком [PERSON] , яку запросила [PERSON] за його проханням, суд зазначає, що вказаний свідок не є фахівцем в галузі медицини, а отже її спостереження за станом [PERSON] не заслуговують на увагу. Приписами ст.182 Цивільного кодексу України передбачено. що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, іх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.2 ст.9, ч.2 ст.26 Закону України «Про дердавну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, суд враховуючи вищевикладене, прийшов до висновку про те, що позивачем доведено той факт, що [PERSON] , при укладанні 24.01.2018р. договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а отже укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною 24 січня 2018 року за реєстровим номером -126 договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] є недійсним. Разом з тим також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо скасування запису про державну реєстрацію права власності (індексний номер: 39332477, номер запису про право власності: 24508135) [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1409,60грн.

Outcome: approved