Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що у жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки mono-bank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, який виїжджає за зазначеною клієнтом адресою. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 28 березня 2018 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 28 березня 2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 6500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач, посилаючись на вимоги чинного законодавства, зазначає, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 17 березня 2020 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 41 164,46 грн., яка складається із загального залишку заборгованості (тіла кредиту) у розмірі 21 586, 25 грн. та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 19 578,21 грн. У зв`язку з чим позивач просив стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість у вказаному розмірі за договором про надання банківських послуг «monobank» та судові витрати. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з позовними вимогами не згоден частково, а саме в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 19 578,21 грн., оскільки відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та штрафів на суму заборгованості за кредитним договором. Представник позивача надав до суду відповідь на позовну заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилався на практику Верховного Суду, а саме постанову від 08.07.2020 року по справі № 754/17518/15-ц, постанову Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. В позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі надав до суду відзив на позовну заяву, в подальшому у судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що в анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг у «Monobank», яку підписав [PERSON] 28 березня 2018 року, зазначено, що відповідач ознайомлений та погоджується з Умовами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, а також надав згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту становлять договір про надання банківських послуг. Також у заяві зазначено, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису відповідача та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. За відомостями п. 8.1 загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, пільгова процентна ставка становить 0,00001 %, розмір обов`язкового щомісячного платежу за карткою «Monobank» - до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі), розмір обов`язкового щомісячного платежу за карткою «Monobank» - 5 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова процентна ставка на залишок заборгованості (після закінчення пільгового періоду) на місяць за карткою «Monobank» - 3,2 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою «Monobank» на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) - 6,4 % на місяць. Наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: пеня - санкція за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення) від 121 (211) дня (до повного погашення) - у розмірі 6,4 % на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення виконання. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, у зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за вказаним договором виникла заборгованість перед банком, яка станом на 17 березня 2020 року становить 41 164,46 грн., та яка складається із загального залишку заборгованості (тіла кредиту) у розмірі 21 586, 25 грн. та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 19 578,21 грн. АТ «Універсал Банк» надав суду виписку з особового рахунку [PERSON] , відкритого за вищезазначеним кредитним договором, з якої вбачається, що останній активно користувався кредитними коштами та здійснював часткове погашення заборгованості. Згідно зі статтею 628 ЦК України, з урахуванням підпункт 2.2 пункту 2 Розділу І Умов, договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно договорів банківського рахунку та про споживчий кредит. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про електронну комерцію» правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі, якщо інше не передбачено законом.. З матеріалів справи вбачається, що анкета-заява від 28 березня 2018 року для [PERSON] згенерована ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту), з метою засвідчення його дій згідно з договором про надання банківських послуг. У свою чергу Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та, у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики з визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншої інформації, необхідної для укладення договору. Такі отримані відповідачем у мобільному додатку Умови і правила надання банківських послуг, що скріплено його підписом. Крім того, підписання сторонами договору шляхом накладення електронного цифрового підпису законом не забороняється, така форма укладення договору добровільно обрана її сторонами та свідчить про акцепт [PERSON] запропонованих йому умов кредитування. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до підпунктів 4.3, 4.8.1 пункту 5 розділу І Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» між сторонами погоджено, що здійснені з використанням коду доступу до додатка операції визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток, інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Для надання послуг банк видає клієнту картку (платіжну картку). Підписанням анкети-заяви клієнт і банк уклали договір про надання банківських послуг «Мonobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна картка передається клієнту не активованою, активується банком при додаванні інформації з картки на мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код ( підпункти 3.1, 3.4, 3.5 пункту третього Розділу ІІ Умов ). На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/ 366 календарних днів у році за процентними ставками, зазначеними у тарифах (підпункт 5.9 пункту 5 Розділу ІІ Умов). Відповідно до підпункту 5.11 Розділу ІІ Умов клієнт зобов`язаний сплачувати банку щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, що зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф згідно з Тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий клієнтом платіж як визнання клієнтом даного штрафу у розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами. Згідно з Тарифами банку пільговий період за карткою встановлюється до 62 днів ( діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі ); пільгова відсоткова ставка становить 0,00001% річних; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами - 5% від заборгованості ( не менше 100,00 гривень, але не більше залишку заборгованості ); базова відсоткова ставка у 3,2% на місяць нараховується на максимальну заборгованість на день за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожен день з моменту виникнення заборгованості; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості у 6,4% на місяць нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості. Також передбачений розмір комісії. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки у подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. Відсотки нараховуються від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення замість базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах ( підпункти 5.15-5.19 Розділу ІІ Умов ). Відповідно до підпункту 5.16 пункту 5 Розділу ІІ Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50 % від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. За підпунктом 5.17 Розділу ІІ Умов у випадку настання істотного порушення зобов`язань клієнтом банк не пізніше наступного робочого дня у мобільному додатку не пізніше 3-х робочих днів направляє клієнту повідомлення про відповідне порушення із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. У разі якщо клієнт погасить заборгованість зі сплати обов`язкового платежу, яка виникла до настання істотного порушення клієнтом зобов`язань, та сплатить штраф і щомісячний мінімальний платіж у строк до 120 календарних днів з моменту порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу, зазначена у повідомленні вимога банку втрачає чинність, а попередньо узгоджені умови кредитування ( у тому числі щодо сплати щомісячних мінімальних платежів та відсотків за користування кредитом ) поновлюються. Банк на власний розсуд має право збільшити зазначений в абзаці першому цього пункту строк, але не більше ніж до 210 календарних днів з моменту порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу ( підпункт 5.18 Розділу ІІ Умов ). Якщо істотне порушення зобов`язань клієнтом не буде усунуто протягом зазначеного у підпункті 5.18 строку, кредит стає у формі «на вимогу», а банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків та нарахованих штрафних санкцій. З моменту направлення вимоги і до повного погашення на залишок суми заборгованості нараховується штраф в розмірі 100,00 гривень та пеня у розмірі 6,4% на місяць за кожен день прострочення виконання ( підпункт 5.19 Розділу ІІ Умов ). Відповідно до підпункту 5.23 пункту 5 Розділу ІІ Умов у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного платежу, банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості клієнта за договором та направити відповідні грошові кошти на здійснення щомісячного мінімального платежу, погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно Тарифів. Відповідачем прострочено зобов`язання зі сплати мінімального щомісячного платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі підпункту 5.16 Умов відбулося істотне порушення ним, як клієнтом, зобов`язань. Уся заборгованість за кредитом стала простроченою та відповідно до підпунктів 5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу». Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та в установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував факту укладення кредитного договору, наявності заборгованості за кредитом та її розмір. На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON] неналежним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що банк право вимагати повернення суми кредиту, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21 586,25 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 19 578,21 грн., суд виходить з такого. Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Згідно зі ст. ст. 10, 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України. 15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в преамбулі якого зазначено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Положення частин першої і другої цієї статті не поширюються на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики, укладеними з юридичними особами і фізичними особами - підприємцями, місцезнаходженням яких є територія проведення антитерористичної операції, крім населених пунктів згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, якщо такі договори укладені після 1 січня 2018 року або до яких після 1 січня 2018 року за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій. Заборона щодо нарахування пені на основне зобов`язання фізичним особам - позичальникам потребує сукупність двох умов, а саме: 1) необхідність реєстрації; 2) необхідність постійного місця проживання боржника. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких відноситься і м. Маріуполь. Як вбачається з відповіді Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 100-99.02-02625 від 16.07.2020 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 06.11.2015 року по час надання відповіді. Зазначену адресу відповідач також зазначає у своєму відзиві на позовну, як адресу проживання. Таким чином, оскільки відповідач зареєстрований та проживав у місті Маріуполі в період дії заборони нарахування пені та штрафів за кредитними зобов`язаннями, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо посилання представника позивача на практику Верховного Суду, в якості підстави стягнення заборгованості з пені та комісії, суд не бере до уваги такі посилання, оскільки правові висновки у зазначених рішеннях Верховного Суду стосуються інших правовідносин, тобто не є релевантними до предмету спору у зазначеній цивільній справі. Так, у постанові від 08.07.2020 року по справі № 754/17518/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій безпідставно визнано неналежним доказом довідку-розрахунок заборгованості, при цьому відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості. При цьому відповідач [PERSON] не заперечує розмір заборгованості за кредитним договором, на підтвердження якого позивачем надано аналогічну довідку-розрахунок. Посилання на постанову Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 є недоречними, оскільки предметом розгляду у зазначеній справі були вимоги позивача про визнання події звільнення з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП, у зв`язку зі скороченням штату працівників, страховим випадком відповідно до умов договору добровільного страхування фінансових ризиків стягнення страхового відшкодування та компенсації моральної шкоди. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 2102 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 21586,25 грн. х 100% : 41164,46 грн. ціни позову = 52,44 %), тобто 52,44 % від ціни позову (52,44 % х 2102 грн. : 100% = 1 102,29 грн.), що складає 1 102,29 грн.

Outcome: partial