Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову представник комунального підприємства вказував, що [PERSON] та [PERSON] є мешканцями приватизованої квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , і одночасно абонентами Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області. Представник позивача вказував на наявність заборгованості у відповідачів, у зв`язку з частковою оплатою комунальних послуг, а саме представник зазначив, що заборгованість відповідачів за теплопостачання за період з 01.05.2018р. по 30.04.2021 року склала 32 798 , 42 грн, заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкової території, управління багатоквартирним будинком за період з 01.05.2008р. по 30.04.2021 р. становить 6 688,08 грн, заборгованість за вивіз твердих побутових відходів з 01.05.2018р. по 30.04.2021р. становить 1 115 , 40 грн. Представник КП «ЖУК» вказував, що незважаючи на те, що відповідачі знали про існування заборгованості, оплату вони так і не здійснили, чим створили фінансові матеріальні труднощі підприємству, вказане може призвести до обмеження надання виконавцем послуг. Для укладення договору реструктуризації заборгованості за житлово-комунальними послугами не звертались боржники. Зважаючи на вище вказане представник позивача просив стягнути з відповідачів суму заборгованості за послуги та суму судового збору. Ухвалою суду провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для подання заяв по суті. До суду [PERSON] було подано відзив на позов, в якому було вказано, що позовні вимоги нею не визнаються, оскільки позивач просить стягнути суму боргу за період з 01.05.2018 р. по 30.04.2021 р. Як вказала відповідач вона зареєстрована за спірною адресою лише з 28 квітня 2021 р. Комунальне підприємство звернулось до суду та просило стягнути солідарно з неї та [PERSON] заборгованість за послуги за вказаний в позові період, однак відповідач зазначила, що незрозуміло яким чином підлягає солідарному стягненню з неї сума боргу не з моменту її реєстрації за вищевказаною адресою, тобто не за 2 дні, а за 3 роки. Крім того, як вказала [PERSON] . При заселенні в квартиру були відсутні прилади на централізоване опалення, з цих підстав її ознайомили з актом перевірки технічного стану внутрішньо-будинкових систем теплопостачання від 14.09.2017р., складеного членами комісії Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, де зазначено, що на про трубопроводі на місцях з`єднання до приладів опалення встановлені глушки шляхом запаювання та на даний час в квартирі відсутні прилади опалення. Також відповідач зазначила, що позивачем не надано доказів, які підтвердили б факт своєчасності та належної якості надання житлово-комунальних послуг централізованого опалення згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Враховуючи вище викладене, відповідач просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. [PERSON] було подано відзив на позов, в якому відповідач вказала що позовні вимоги Комунального підприємства вона не визнає частково. Так, як вказала відповідач, на трубопроводі на місцях з`єднання до приладів опалення встановлені глушки шляхом запаювання та на даний час в квартирі відсутні прилади опалення. Також відповідачем вказано, що комунальне підприємство не надало доказів, які підтвердили факт своєчасності та належної якості надання житлово-комунальних послуг централізованого опалення. Зважаючи на вище вказане, [PERSON] просила позов задовольнити частково та відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення послуг з централізованого опалення. Відповіді на відзиви від позивача не надходило. Відповідно до статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось. В позові позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.05.2018р. по 30.04.2021 року за теплопостачання - 32 798 , 42 грн, заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкової території, управління багатоквартирним будинком - 6 688,08 грн, заборгованість за вивіз твердих побутових відходів - 1 115 , 40 грн. Згідно Особового рахунку(а.с.4), [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 28.04.2021 року, а [PERSON] з 29.03.2016 року. Відповідно до розрахунків сум заборгованості, наданих позивачем(а.с.5-10), споживачем зазначено [PERSON] , розрахунки зроблені з урахуванням кількості мешканців, а саме 2-х чоловік. Як вбачається з Акту перевірки технічного стану внутрішньобудинкових систем теплопостачання від 14.09.2017р.(а.с.25), складеного членами комісії Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , на трубопроводі на місцях з`єднання до приладів опалення встановлені глушки шляхом запаювання та на даний час в квартирі відсутні прилади опалення. Вказане також підтверджується актом огляду квартири від 13.10.2021 року(а.с.28), підписаного сусідами. За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і Правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом. Доказів укладення договору між позивачем та відповідачами про надання послуг позивачем надано не було. Однак, відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13, яка згідно зі ст.360-7\~ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, та у постанові від 29.05.2019 у справі 215/4967/16-ц. На підтвердження позовних вимог позивачем подано наступні докази: -особовий рахунок, -розрахунки заборгованості. Суму боргу розраховано позивачем за період з 01.05.2018р. по 30.04.2021 року з урахуванням наявності двох мешканців, однак, як вбачається з особового рахунку [PERSON] зареєстрована в квартирі лише з 28.04.2021 року. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, враховуючи відсутність відповіді на відзив, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за комунальні послуги задоволенню не підлягають, у зв`язку з відсутністю розрахунків боргу стосовно кожного з відповідачів, оскільки період, який вони зареєстровані в квартирі відрізняється, відсутністю доказів про сплату комунальних послуг [PERSON] , а також доказів правомірності чи неправомірності відключення від опалення відповідачами. Оскільки судом відмовлено позивачу в стягненні основної суми боргу за недоведеністю, згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed