Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в праві користування нерухомим майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачці відповідно до договору купівлі-продажу від 19 лютого 2004 року належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS]. Право власності на дане майно зареєстровано в КП «БТІ» м. Слов'янська відповідно до витягу № 3061492 від 12.03.2004 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 4686566, номер запису 274 в книзі 4. Окрім позивачки та членів її родини в даному будинку зареєстрована також [PERSON]. Дана особа власниці будинку доводиться сторонньою особою, яку вона тимчасово зареєструвала на її прохання. Відповідачка фактично не проживала за місцем реєстрації, її особистих речей в будинку позивачки не має. В добровільному порядку знятися з місця реєстрації в належному житловому будинку відповідачка не бажає, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з позовом. При зверненні позивачки до міграційної служби з питанням про зняття відповідачки з реєстрації, їй надали роз'яснення, що дане питання можливо вирішити лише шляхом особистого звернення самої зареєстрованої особи, що не уявляється можливим, оскільки місце знаходження відповідачки позивачці невідомо. Весь цей час позивачка та члени її родини несуть самостійно всі розходи по утриманню житлового будинку, сплаті податків, зборів та платежів, в тому числі й за відповідача, оскільки вона до теперішнього часу значиться зареєстрованою за адресою місця мешкання позивачки. Крім того, при оформленні кредиту в установі банку, відповідачка вказує адресу позивача, внаслідок чого за адресою мешкання позивача приходять листи з відповідними вимогами, що для неї є неприємним. Також, позивачка не має змоги розпорядитися належним їй нерухомим майном на свій розсуд відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, ст. 150 ЖК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України позивачка має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права користування та розпорядження належного їй нерухомого майна. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням в зазначеному житловому будинку. Просить суд усунути перешкоди в праві користування та розпорядження належного їй на праві власності житлового будинку [ADDRESS] шляхом визнання відповідачки [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, у з зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 19 лютого 2004 року позивачка [PERSON] придбала житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації» № 3061492 від 12.03.2004 року, право власності на даний будинок зареєстровано12.03.2004 року. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS]. На думку суду, виникли правовідносини регулюються інститутом права власності Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 Цивільного Кодексу України говорить про те, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Отже, проаналізувавши зазначені норми матеріального права, суд доходить до висновку, що, позивачка має право вимагати позбавлення права користування відповідачки будинком, який є її приватною власністю. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні домової книги для приписки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS], відповідачка [PERSON] зареєстрована за даною адресою 29.03.2007 року. Також, відповідно до довідки Долинської сільської ради № 171 від 01.04.2014 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON], але, відповідно до довідки № 179 від 01.04.2014 року, відповідачка за даною адресою жодного дня не проживала, в будинку немає її особистих речей. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 2007 року, особистих речей в будинку не зберігає понад встановлений законом термін в 1 рік, не є власником будинку, суд вважає, що вимога позивачки про визнання відповідачки [PERSON] особою, що втратила право користування житловим будинком необхідно задовольнити. При вирішенні питання про усунення перешкод в праві користування та розпорядження вищезазначеним будинком, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В своїй позовній заяві позивачка зазначає, що вона та члени її родини несуть самостійно всі розходи по утриманню житлового будинку, сплаті податків, зборів та платежів, в тому числі й за відповідача; при оформленні кредиту в установі банку, відповідачка вказує адресу позивача, внаслідок чого за адресою мешкання позивача приходять листи з відповідними вимогами. Дані обставини позивачка вважає перешкодами у здійсненні права користування та розпорядження майном. Однак, всупереч вимогам ст. 60 ЦК України, доказів, які б підтверджували вищевикладені обставини, суду не надано. Крім того, на думку суду, зазначені вище обставини, не є перешкодою у користування та розпорядженні позивачкою житловим будинком.

Outcome: partial