Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

До суду 18.02.2020 року звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» із позовом до про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № SAMDN03000137075387 від 13.04.2011 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Станом на 21.01.2020 р. заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 13.04.2011 р. становить 120633,93 грн., яка складається з наступного: 28841,73 грн. заборгованість за кредитом; 85571,54 грн. заборгованість за відсотками, а також штрафи в розмірі 500 грн. фіксована частина, 5720,66 грн. штраф процентна складова. На підставі ст. ст. 509, 525, 598, 599 ЦК України просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 120633,93 грн. В судове засідання представник банку не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явились, був сповіщений належним чином, надіслав відзив на позовну заяву, в якій просив застосувати строк позовної давності, зазначив, що останній платіж відповідач здійснив 25.09.2016 року, а до суду позивач звернувся лише 18.02.2020 року, пропустивши при цьому строк позовної давності, який сплив 25.09.2019 р. Крім того, посилається на те, що позивач безпідставно та незаконно нарахував йому відсотки по кредиту. Він не підписував Умови та правила надання банківських послуг, вони не є складовою договору. Дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з такого. [PERSON] підписав заяву № SAMDN03000137075387 від 13.04.2011 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 21.01.2020 р. заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 13.04.2011 р. становить 28841,73 грн. заборгованість за кредитом. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). За положеннями\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. ст.\~266,\~267 ЦК України\~\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З виписки по рахунку, наданому позивачем вбачається, що останні операції по кредиту, а саме: сума погашення відсотків по кредиту проводились 25.09.2016 р. (а.с.6). Як вбачається, позивач звернувся до суду із позовом 18.02.2020 року, пропустивши при цьому трирічний строк звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Судом не встановлені дії відповідача, які б свідчили про визнання ним свого боргу та які б перервали строк позовної давності. Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач, зокрема, посилався на те, що позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог. Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, а також штрафів, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню виходячи з такого. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови таких договорів розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, не містять підпису відповідача, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника. Такий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03\~липня 2019 року у справі № 342/180/17, відповідно до якого без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила надання банківських послуг, їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору. Умови кредитного договору\~SAMDN03000137075387 від 13.04.2011 не містять положень про розмір та порядок нарахування штрафних санкцій банком за порушення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором у вигляді відсотків в розмірі від 26,4 до 74,4%. Позивач при поданні позову посилався на\~Умови та правила надання банківських послуг, які не є частиною кредитного договору. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позивач незаконно, необґрунтовано нарахував та вимагає стягнення з відповідача: 85571,54 грн. заборгованість за відсотками, а також штрафи в розмірі 500 грн. фіксована частина, 5720,66 грн. штраф процентна складова. В цій частині позов задоволенню не підлягає у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати компенсації не підлягають.

Outcome: dismissed