Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

До суду 12.05.2017року звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Позивач [PERSON] , який є правонаступником [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , який був укладений між [PERSON] та [PERSON] , який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Дорогій В.А., реєстраційний №987 від 19.05.2010року. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності від 04.03.2010року, яке було видано Московською районною у м.Харкові радою. З урахуванням того факту, що [PERSON] була людиною похилого віку, пенсіонеркою, не мала своїх рідних дітей, мешкала з ним - [PERSON] , 1945 року народження однією сім`єю без реєстрації шлюбу, удвох отримували мінімальний розмір пенсії за віком, крім того, [PERSON] була хворою людиною мала хронічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу, цукровий діабет, виразкову хворобу шлунку, перебувала на медичному обліку у поліклініці №6 м.Харкова, часто зверталася за медичною допомогою до лікарів, то через свій похилий вік та станом здоров`я потребувала матеріальної та сторонньої допомоги. В травні 2010 року до [PERSON] звернулася відповідач, яка є племінницею, з пропозицією надання з її сторони [PERSON] матеріальної допомоги та стороннього догляду, за умови успадкування після смерті [PERSON] належної їй спірної квартири. [PERSON] погодилася на цю пропозицію відповідача, бо їй бракувало коштів. 19.05.2010року приватним нотаріусом ХМНО Дорогій В.А. був нотаріально посвідчений договір дарування квартири [ADDRESS] . Після укладення договору, [PERSON] підтримувала добрі стосунки з відповідачем, остання приїздила її навідувати, але, після укладання договору відповідач жодного разу не надавала ніякої допомоги, в тому числі і матеріальної своїй тітці [PERSON] У січні 2017 року [PERSON] тяжко захворіла, стала себе дуже погано почувати, потребувала сторонньої та матеріальної допомоги, бо у неї бракувало коштів на придбання необхідних медикаментів. Він доглядав за хворою [PERSON] З січня 2017року [PERSON] двічі знаходилася на стаціонарному лікуванні, матеріальну допомогу [PERSON] надавали її знайомі. Коли [PERSON] попросила гроші на лікування у відповідача, то остання категорично заявила, що грошей у неї не має, та вона не повинна їй матеріально допомагати, бо це не прописано у договорі. 10.05.2017року [PERSON] звернулася за правовою допомогою до адвоката, який їм пояснив, що 19.05.2010року [PERSON] з відповідачем уклала договір дарування квартири, а не договір довічного утримання, про умови якого вона домовлялася з відповідачем. З урахуванням того факту, що відповідач є родичем [PERSON] та на той час вона мала нормальні стосунки з відповідачем, повністю довіряла своїй племінниці, а з нотаріусом про укладання договору домовлялася відповідач особисто, то [PERSON] підписала цей документ, не розуміючи правових наслідків договору. З урахуванням того факту, що [PERSON] була людиною похилого віку, юридично необізнана, то вона підписала договір дарування квартири, та не розуміла, що вчиняє договір дарування, а не договір довічного утримання, що свідчить про помилку та неправильне сприйняття фактичних обставин правочину. Після укладення договору дарування [PERSON] продовжувала разом з ним проживати у спірній квартирі до часу своєї смерті [INFO] , передача квартири фактично не відбулася, в квартирі залишалися її особисті речі, вона продовжувала сплачувати комунальні та інші послуги по експлуатації квартири, до часу своєї смерті була зареєстрована у квартирі, особисті рахунки по сплаті комунальних та інших платежів не переоформлювалися на ім`я відповідача, вищевказаний договір дарування був зареєстрований відповідачем в департаменті реєстрації ХМР лише 03.02.2017року, що підтверджує реальні наміри [PERSON] на укладення договору довічного утримання, а не договору дарування. Окрім того, спірна квартира є єдиним житлом [PERSON] , яка в силу свого похилого віку та за станом здоров`я потребувала стороннього догляду та матеріальної допомоги. При своєму житті [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору недійсним, бо вважала що договір дарування слід визнати недійсним, оскільки він не відповідав її внутрішній волі, так як остання мала намір укласти договір довічного утримання, однак відповідач не надавала їй жодної допомоги. Відповідачем [PERSON] було надано відзив на позов, в якому остання просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] та зазначила, що інформація, що викладена у позовних вимогах не відповідає дійсності, не підтверджена належними допустимим, достовірними, а також, достатніми доказами. Її покійна тітка, укладаючи та свідомо підписуючи в приміщенні нотаріальної контори договір дарування, свідомо, розуміючи значення своїх дій, умови та правові наслідки правочину, що вчинявся, абсолютно свідомо, розуміючи, що вона підписує, саме договір дарування належної їй квартири, передала у її власність житло. 03.02.2017року вона зареєструвала право власності на спірну квартиру. Після укладення договору, [PERSON] , за їх спільною домовленістю і надалі залишилася проживати у квартирі до своєї смерті, що сталася 14.05.2017року. Крім іншого просила суд звернути увагу на дату складання [PERSON] заповіту, підписання позовної заяви, підписання довіреності, що всі ці документи були складені, оформлені та набули юридичної сили в один день -11.05.2017року, за два дні до її смерті. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.05.2017року було відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2017року, \~\~провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, зупинено для залучення правонаступника. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2017року, відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. Залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2017року, витребувано з Харківської міської поліклініки №6 належним чином засвідчену копію медичної картки померлої [PERSON] , [INFO] , що була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Відповідач [PERSON] , представник відповідача Білецький А.А. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити в їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві. Крім того заявили клопотання про застосування строків позовної давності. Також відповідач [PERSON] повідомила, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, та часто виганяв з квартири [PERSON] , у зв`язку з чим остання у 2010році звернулася до неї та сказала що хоче переоформити на неї квартиру, так як більше нікого із родичів у неї немає, вона ніяким чином не спонукала її до укладення цього договору. На момент укладення договору дарування [PERSON] перебувала при здоровому розумі та ясній пам`яті.\~ Нотаріус роз`яснювала [PERSON] зміст і правові наслідки укладання договору дарування, остання бажала укласти саме договір дарування. З тіткою були гарні родинні відносини, вона майже щонеділі приїздила до неї у гості. Також зазначила, що вказаний спір виник через бажання Каминіна В.В. заволодіти квартирою. Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дорогій В.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановлений законом порядок. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з боку позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з боку відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2010 року [PERSON] (далі - дарувальник) та [PERSON] (обдарована), уклали договір дарування квартири, який\~був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 987, на підставі якого [PERSON] подарувала належну їй однокімнатну квартиру [ADDRESS] /Том 1 а.с.91/. Сторонами не заперечувалось, що [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 03.02.2017року було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі вищевказаного договору дарування / Том 1 а.с.7/. Як вбачається з виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №2» у період з 28.03.2017року по 03.04.2017року та 28.04.2017року по 05.05.2017року. / Том 1 а.с.8,9/. З копії довідки Вих.№87 від 11.05.2017року, виданої ЖК «Комунальник-1», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , і її родина складається з 1 чоловіка / Том 1 а.с.10/. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області /а.с.31/. За життя, 11.05.2017року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кимлик Н.І., у зв`язку з серцевим захворюванням заповідача по місцю її проживання за адресою: [ADDRESS] , та зареєстрований в реєстрі за №194. Відповідно до якого [PERSON] заповіла все її рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б не складалось, та все те на що за законом вона матиме право на день смерті [PERSON] / Том 1 а.с.47/ Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 23.06.2017року Третьою Харківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №172/2017 року / Том 1 а.с.46/. З копії довідки Вих.№91 від 22.05.2017року, виданої ЖК «Комунальник-1», [PERSON] була зареєстрована з 04.07.1973 за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] . На день смерті в квартирі за вищевказаною адресою була зареєстрована одна / Том 1 а.с.86/. Згідно копії акту від 06.11.2017року у складі комісії мешканців будинку [ADDRESS] Харкові: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] фактично проживає у квартирі [ADDRESS] з 1975 року. Вказаний акт підписано членом правління ЖК «Комунальник-1» Півень /Том 1 а.с.75/. Як вбачається з оригіналів квитанцій, [PERSON] сплачувалися комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] за період з 2010року по 2017рік /Том 1 а.с.95-111/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] була її сусідкою. [PERSON] з [PERSON] проживали однією сім`єю, знає їх з 2010року. За півроку до смерті [PERSON] їй повідомила, що оформила договір дарування квартири на племінницю. Скаржилася на те, що повинні були укласти інший договір, а уклали договір дарування. Вона ні разу не бачила, щоб племінниця приходила до [PERSON] [PERSON] та [PERSON] обидва пенсіонери, остання хворіла та потребувала коштів на лікування, скаржилася, що племінниця їй не допомагає. Коли уклала договір та при яких обставинах [PERSON] їй не розповідала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] була її сусідкою. [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 1973 року. Вона підтримувала дружні відносини з [PERSON] В 2017році [PERSON] їй повідомила, що уклала договір довічного утримання з племінницею, однак остання їй не допомагає. [PERSON] з [PERSON] потребували матеріальної допомоги. У 2017році був випадок коли [PERSON] придбавала ліки у аптеці, їй не вистачало на них грошей, через що була засмучена. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] та [PERSON] її сусіди, знайома з ними протягом 25 років. В 2017році [PERSON] захворіла та потрапила до лікарні, вона готувала їй їжу та допомагала грошима. У 2016році [PERSON] їй повідомила , що оформила договір довічного утримання з племінницею, а та їй не допомагає. [PERSON] потребувала матеріальної допомоги та догляду. Доглядав за нею [PERSON] та допомагали сусіди. [PERSON] не зловживав спиртними напоями. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знайома з [PERSON] та [PERSON] на протязі 26-27років, останні проживали однією сім`єю. У 2009-2011роках [PERSON] повідомила їй, що уклала договір довічного утримання з племінницею, та остання їй пообіцяла купувати ліки та придбати побутову техніку. На початку 2017року [PERSON] знаходилася у лікарні та скаржилась їй, що племінниця їй не допомагає. За два роки до смерті [PERSON] казала, що хоче розірвати договір з племінницею. Після того як [PERSON] виписали з лікарні вона звернулася до юриста, а потім оформила заповіт на [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з [PERSON] та [PERSON] вона була в дружніх відносинах, вони часто відпочивали у неї на дачі. [PERSON] розповідала, що [PERSON] ніде не працює та про те, що вона хотіла його вигнати. Чотири роки по тому, [PERSON] їй розповіла що подарувала квартиру [PERSON] Вона з [PERSON] у 2017році одночасно знаходились у лікарні на лікуванні, та вона бачила, що до [PERSON] провідувала лише [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2006року, вони відпочивали разом на дачі. [PERSON] при житті казала, що все її майно залишиться племінниці, а в 2009-2010 році їй стало відомо, що [PERSON] подарувала квартиру [PERSON] [PERSON] до 2017року не хворіла, що потребує допомоги не скаржилася. [PERSON] вона бачила раз в три місяці у [PERSON] . [PERSON] скаржилася що [PERSON] зловживає алкогольними напоями. У 2017році вона з [PERSON] їздила провідувати [PERSON] в лікарню. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є подругою [PERSON] , [PERSON] знає років двадцять, оскільки вона тітка [PERSON] [PERSON] бачила один раз на святкуванні дня народження [PERSON] , де останній напився, за що [PERSON] було соромно. Після чого [PERSON] більше з ним не приїжджала. [PERSON] вона бачила два рази в місяць у [PERSON] , коли та приїжджала до неї у гості. Їй відомо, що [PERSON] оформила договір дарування на [PERSON] сім років потому, так як у [PERSON] не було дітей і це було її власне бажання, та коли вони зустрічалися у [PERSON] , [PERSON] пропонувала укласти саме договір дарування. Між [PERSON] та [PERSON] були теплі родинні відносини. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ч.1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно до ч.1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини третьої\~статті 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша\~статті 229 ЦК України). Відповідно до\~статей 229-233 ЦК України\~правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до\~статті 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За змістом статей\~203,\~717 ЦК України\~договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Отже, наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку\~із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті\~229\~та статей\~203\~і\~717 ЦК України\~у сукупності вважаються правильно застосованими. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] була пенсіонером та отримувала пенсію, на час укладання оспорюваного договору їй виповнилось 73 роки, була зареєстрована та проживала на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Так, позивачем не надано доказів того, що на момент укладення договору дарування від 19.05.2010 року [PERSON] мала хронічні чи інші тяжкі захворювання та за станом свого здоров`я\~ потребувала догляду, сторонньої допомоги та матеріальної допомоги. \~Наявні у справі виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №2» у період з 28.03.2017року по 03.04.2017року та 28.04.2017року по 05.05.2017року, а також відомості які містяться в медичній картці [PERSON] , жодним чином не можуть свідчити про такий стан здоров`я на момент укладання оспорюваного договору. Оцінюючи покази свідків, суд констатує, що всі події на які вони посилаються мали місце після укладання [PERSON] договору дарування від 19.05.2010 року. Також свідки зазначили, що стан здоров`я [PERSON] погіршився у 2017році, у зв`язку з чим вона потрапила до лікарні та потребувала матеріальної допомоги, а тому суд вважає, що такої допомоги [PERSON] станом на 2010 рік не потребувала та на неї не розраховувала укладаючи договір по розпорядженню своїм майном. Позивачем не доведено, а також з пояснень сторін та показів свідків не вбачається, що [PERSON] мала на меті укласти саме договір довічного утримання, а не договір дарування. Так, у своїх поясненнях позивач не вказав, які істотні умови договору довічного утримання були узгоджені [PERSON] та [PERSON] .\~ Згідно з п.7 Договору дарування квартири від 19.05.2010 р. сторони за цим договором однаково розуміють умови цієї угоди та її правові наслідки, підтверджують дійсність наміру в укладенні дієздатності, а також те що вона не носить характеру мнимої та удаваної , і угодою зловмисною. Згідно з п.12 Договору, нотаріусом дарувальнику роз`яснено, що обов`язку обдаровуваної вчинити на користь дарувальника буд-яку дію майнового, або немайнового характеру, не є договором дарування. Тобто, до моменту підписання вказаного договору дарування нотаріус встановив дійсність намірів сторін укласти саме договір дарування квартири, а не договір довічного утримання, ним роз`яснено вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків договору, встановлено відсутність у сторін заперечень щодо умов договору. Сам договір дарування не встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру. Окрім того, уклавши оспорюваний правочин 19.05.2010року, [PERSON] звернулася до суду лише у травні 2017року (через 7 років). Проживання [PERSON] у квартирі після укладення договору дарування та сплата комунальних послуг не є безумовною підставою для висновку, що укладаючи оспорюваний договір дарування, [PERSON] помилялася щодо природи правочину. Враховуючи зазначене, оскільки позивач не довів наявності підстав для визнання оспорюваного договору дарування квартири недійсним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскільки позовна давність застосовується до обґрунтованого позову суд не вирішує питання щодо наслідків спливу позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed