Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що зміст позовних вимог полягає у знятті з арешту ј частини квартири загальної площі 44,94 кв.м, яка розташована за адресою [ADDRESS] , співвласником якої є позивач. Відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11.05.2001 року на користь [PERSON] прийнято рішення про стягнення боргу, котрий на сьогоднішній день в повному обсязі погашений, що має підтвердження відповідно до листа від 01.12.2004 року № 5/334, довідки № 4 від 16.06.2015 року, листа № 1518/37843 від 09.12.2019 року. У зв`язку з прийняттям сімейного рішення продажу зазначеної квартири звернулися до нотаріуса для укладання договору купівлі-продажу та як виявилося, що частка позивача ј перебуває в арешті, що підтверджує Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 28.11.2019 року № 190740803. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2019 року № 1900733157 кожен член родини позивача має однакові частки на квартиру, зазначене підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 29.11.1993 року № 2644. Позивач просить суд зняти арешт з квартири, що розташована по [ADDRESS] на ім`я співвласника [PERSON] , який накладений ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецьк області від 07.05.2001 року, та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію обтяження квартири. Ухвалою суду від 18.12.2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності. Представник відповідача Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) до судового засідання не з`явився. Начальник відділу у клопотанні зазначив, що просить розглядати справу без участі державного виконавця та на розсуд суду. Повідомляють, що станом на 08.01.2020 року, згідно перевірки журналів вхідної кореспонденції та перевірки інформації в Автоматизованій системі виконавчих проваджень виконавчих листів про стягнення з [PERSON] на виконання не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про зняття арешту з нерухомого майна, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 2644 від 29.11.1993 року виданого Комітетом по управлінню комунальною власністю міської Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 11,24 кв.м. кожному. Загальна площа квартири 44,94 кв.м. Квартира приватизована згідно з законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.4). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 03.11.2015 року встановлено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житло № 2644 від 29.11.1993 року виданого Комітетом по управлінню комунальною власністю міської Ради народних депутатів (а.с.5). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 28.11.2019 року на квартиру (в частині що належить [PERSON] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі ухвали Красноармійського міського суду від 07.05.2001 року (а.с.11). Рішенням Красноармійського міського суду від 24.05.2001 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 8659 гривень36 копійок. Згідно супровідних листів від 01.12.2004р. відділу ДВС на адресу Ясинуватського отряду воєнізованої охорони та Красноармійського відділення ощадбанку, державний виконавець просив повернути без подальшого виконання виконавчий лист № 2-1370 від 24.05.2001р. про стягнення з [PERSON] 8815,36 гривень на користь [PERSON] , оскільки борг сплачено (а.с.8). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що арешт на квартиру був накладений на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду від 07.05.2001р., виконавче провадження не здійснюється, то арешт може бути знятий у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved