Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 22 грудня 2018 року надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить зобов`язати Національний університет «Одеська морська академія» (далі НУ «ОМА») щомісячно безкоштовно утримувати з її заробітної плати профспілкові внески у розмірі 1 % і щомісяця перераховувати їх на розрахунковий рахунок Маріупольської первинної профспілкової організації № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» (далі Народна солідарність) (розрахунковий рахунок № [NUMBER] у Маріупольській філії АТ КБ «Приватбанк», МФО 335429, ОКПО 40270461). Осадча [PERSON] . позовні вимоги мотивує тим, що 20 серпня 2010 року вона прийнята на роботу в Азовський морський інститут НУ «ОМА» заступником начальника навчального відділу. Відповідно до п. 1.2 Положення про Азовський морський інститут НУ «ОМА», її роботодавець Азовський морський інститут НУ «ОМА» є структурним підрозділом НА «ОМА» без права юридичної особи. 01 вересня 2015 року [PERSON] переведено на посаду методиста І категорії навчально-методичного відділу. В Азовському морському інституті НУ «ОМА» діє три профспілкові організації: Первинна профспілкова організація НА «ОМА»; Азовська первинна профспілкова організація моряків профспілки працівників морського транспорту; Народна солідарність. З 19 лютого 2018 року [PERSON] являється членом профспілкової організації Народна солідарність, про що вона у цей же день письмово повідомила відповідача. Дане повідомлення відповідачем зареєстроване 22 лютого 2018 року за вх. № 9118. 24 лютого 2018 року [PERSON] обрано до складу виборного органу цієї профспілки, про що профспілкова організація повідомила відповідача письмово. Позивач подала відповідну письмову заяву про утримання з її заробітної плати профвнесків у розмірі 1 % на користь профспілкової організації Народна солідарність та указала реквізити рахунку профспілки. Відповідач, на підставі її заяви, утримував і перераховував профспілкові внески до травня 2018 року. Так, 08 травня 2018 року [PERSON] звільнена з роботи з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпПУ та на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10\~вересня 2018 року, відповідач з 11 вересня 2018 року поновив її на роботі. Після відновлення позивача на роботі, відповідач повторно почав утримувати з її заробітної плати 1 % профспілкових внесків і перераховував їх на рахунок профспілкової організації Народна солідарність, членом якої є позивач. З листопада 2018 року відповідач припинив утримання 1 % профспілкових внесків із заробітної плати позивача. На думку позивача, підставою для припинення утримання сплати профспілкових внесків є незгода директора інституту із тим, що працівники цього навчального закладу почали набувати членства у профспілковій організації Народна солідарність та відповідно виходити із профспілкової організації, яка діє безпосередньо в навчальному закладі. У цьому випадку, підставою для припинення утримання указаних внесків директор інституту наводить колективний договір, який діє у навчальному закладі, та який укладений у період, коли в інституті не діяли три профспілкових організації, у зв`язку з чим, оскільки колективний договір підписаний тільки Первинною профспілковою організацією працівників НУ «ОМА», то його дія поширюється лише на тих працівників, які є членами цієї профспілки, тому, на його думку, відсутні підстави для відрахування членських внесків до профспілкової організації Народна солідарність, яка не приймала участі у підписанні колективного договору. З такими підставами для відмови в утриманні внесків позивач не погоджується та вважає їх неправомірними, тому, посилаючись на положення ст. ст. 12, 18, 249 КЗпП України, ст. ст. 37, 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 25 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 4, 9 Закону України «Про колективний договір», просила позовні вимоги задовольнити. Додатковими поясненнями до позову [PERSON] вказала, що відмова відповідача здійснювати перерахування внесків до профспілкової організації є дискримінацією та не відповідає вимогам ст. 25 Закону України «Про оплату праці». Національний університет «Одеська морська академія», не погоджуючись із заявленими вимогами, подав відзив на позов, який мотивує тим, що зі змісту колективного договору вбачається, що профспілкова організація Народна солідарність не брала участі у представницькому органі та не здійснювала представництво найманих працівників при підписанні колективного договору, а також між НА «ОМА» та профспілковою організацією Народна солідарність відсутні будь-які угоди стосовно перерахунку членських профспілкових внесків працівників, а відповідно до ст. 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» за наявності письмових заяв працівників, які є членами профспілки, роботодавець щомісячно і безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок профспілки членські внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в терміни, визначені цим договором. До складу університету входить декілька відокремлених структурних підрозділів, у тому числі Азовський морський інститут НУ «ОМА», в якому права трудового колективу представляє Первинна профспілкова організація співробітників університету, з якою університет у 2016 році уклав колективний договір строком з 2016 року по 2021 рік, тому відповідач не погоджується із аргументами позивача, що у навчальному закладі діє три профспілкових організації. Пунктом 2.9 колективного договору передбачений обов`язок університету відраховувати щомісяця із заробітної плати працівників профспілкові внески у розмірі 1 % на рахунок профспілки, за письмовою згодою кожного працівника. Однак дія цього пункту колективного договору стосується працівників, які є членами профспілки саме університету. Та обставина, що директор Азовського морського інституту здійснював відрахування 1 % на профспілкові внески до профспілкової організації Народна солідарність є ніщо інше, як шлях на зустріч позивачу, однак ним не були враховані умови утримання та перерахування профспілкових внесків профспілковим організаціям, визначені законами України. Таким чином, відповідно до ст. 249 КЗпП України та ст. 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відповідач не може здійснювати відрахування (утримання) профспілкових внесків із заробітної плати працівників, які є членами інших профспілкових організацій, якщо між університетом та такими організаціями не укладено колективного договору чи окремої угоди щодо відрахувань та саме у відповіді позивачу університет зазначив такий зміст як підстава для припинення відрахування внесків. У той же час, позивач не позбавлена права і самостійно сплачувати профспілкові внески до профспілкової організації Народна солідарність. Також відповідач зазначає, що у прохальній частині позивачем не уточнено, кого саме вона просить зобов`язати безоплатно утримувати профспілкові внески, при цьому відповідачем у позові визначено НУ «ОМА», проте нарахування, утримання із заробітної плати працівників Азовського морського інституту здійснюється саме у ньому, тому НУ «ОМА» не має законних підстав та механізму на здійснення перерахунку членських внесків своїх працівників. Посилаючись на указані обставини, відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, профспілкова організація Народна солідарність своїм правом не скористалася та письмових пояснень на позов до суду не направила. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позовні вимоги задовольнити. Представник НУ «ОМА» Сесіашвілі Ю.Ф. до судового засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити у задоволенні позову, у повному обсязі скористалися своїм право на подачу відзиву на позов. Представник третьої особи профспілкової організації Народна солідарність Прідущенко В.В. до судового засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій на задоволенні позовних вимогах наполягала. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2018 року цивільна справу за позовом [PERSON] до НУ «ОМА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», про зобов`язання щомісячного утримання профспілкових внесків та їх перерахунок, направлено на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси. Постановою Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2018 року скасовано, справу направлено до цього ж суду для продовження розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам у справі та третій особі право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, письмових заперечень та пояснень. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2019 року, за клопотанням сторони відповідача позовну заяву [PERSON] залишено без руху та наданий позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2019 року позовну заяву [PERSON] , після усунення указаних недоліків, прийнято до розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до ст. 247 ЦПК України. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини. Відповідно до трудової книжки [PERSON] , 20 серпня 2010 року її прийнято на роботу до Азовського морського інституту Одеської національної морської академії на посаду заступника начальника учбового відділу, 01 вересня 2015 року її переведено на посаду методиста 1-ї категорії навчально-методичного відділу, 01 січня 2016 року змінено назву учбового закладу на Азовський морський інститут Національного університету «Одеська морська академія», 08 травня 2018 року [PERSON] звільнено у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, 11 вересня 2018 року [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2018 року поновлено на попередній посаді методиста І категорії навчально-методичного відділу. Листом від 14 травня 2018 року № 42 профспілкова організація Народна солідарність повідомила [PERSON] про те, що Азовський морський інститут НУ «ОМА» на підставі заяви [PERSON] щомісячно перераховує на рахунок профспілки членські профспілкові внески, які утримані з її заробітної плати, останнє перерахування мало місце 27 квітня 2018 року. 02 березня 2018 року профспілкова організація Народна солідарність повідомила Азовський морський інститут НУ «ОМА» про те, що [PERSON] з 19 лютого 2018 року стала членом цієї профспілкової організації, а 24 лютого 2018 року обрана членом виборного органу, про що свідчить її заява 19 лютого 2018 року, зареєстрована 22 лютого 2018 року. Заявою від 19 лютого 2018 року [PERSON] повідомила директора Азовського морського інституту НУ «ОМА» про те, що вона з 19 лютого 2018 року стала членом профспілкової організації Народна солідарність та відповідно цього дня просила щомісяця утримувати з її заробітної плати членські профспілкові внески у розмірі 1 % і перераховувати їх на рахунок цієї профспілкової організації. У НУ «ОМА» між уповноваженими представниками університету та трудовим колективом університету, інтереси якого представляє Первинна профспілкова організація співробітників НУ «ОМА», 21\~січня 2016 року укладений колективний договір строком на 2016 2021 роки, відповідно до умов якого його дія поширюється на всіх працівників університету та його відокремлених структурних підрозділів, окрім військовослужбовців. Пунктом 1.11 колективного договору передбачено, що положення колективного договору не можуть погіршувати становище членів колективу порівняно з іншим законодавство. При виконанні колективного договору забороняється будь-яке втручання, яке може обмежити права працівника або заборонити їх здійснення з боку органів представницької і виконавчої влади та господарського управління та/або університету. Пунктом 2.9 колективного договору передбачено, що університет зобов`язаний відраховувати щомісячно із заробітної плати працівників профспілкові внески у розмірі 1 % на рахунок профкому, за письмовою згодою кожного працівника. Із розрахункових листів нарахування [PERSON] заробітної плати та утримання з неї за лютий, березень, квітень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2018 року вбачається, що у листопаді та грудні 2018 року не відбулося відрахування до профспілкової організації, а в інші місяці таке відрахування мало місце. [PERSON] 28 листопада 2018 року та 06 лютого 2019 року зверталася до директора АМІ НУ «ОМА» із рапортом, в якому просила пояснити їй, на підставі якого розпорядження припинено утримання та перерахування членських профспілкових внесків у розмірі 1 % до профспілкової організації Народна солідарність з її заробітної плати. Листом від 11 січня 2019 року за № 04/65 НУ «ОМА» повідомив голову профспілкової організації Народна солідарність [PERSON] про те, що між НУ «ОМА» та профспілковою організацією колективний договір та/або угоди про здійснення відповідних відрахувань відповідно до положень ч. 3 ст.\~42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не укладені, тому університет не вбачає порушень з боку керівництва АМІ НУ «ОМА» щодо не перерахування членських профспілкових внесків. Листом від 28 грудня 2018 року Азовський морський інститут НУ «ОМА» повідомив голову профспілкової організації Народна солідарність [PERSON] про те, що відрахування профкому поширюються лише на профспілкові організації, що уклали колективний договір, а також про відмову у наданні [PERSON] вільного від роботи часу 2 години на тиждень із збереженням середньої заробітної плати для участі у консультаціях, переговорах і для виконання громадських обов`язків в інтересах трудового колективу, а також для участі в роботі у виборних профспілкових органів. Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотив, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін. Отже, обставини щодо припинення відрахування профспілкових внесків у розмірі 1 % із заробітної плати [PERSON] з листопада 2018 року підтверджуються представленими доказами та відповідно не заперечувалися стороною відповідача. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є питання законності припинення відрахування із заробітної плати [PERSON] . 1 % профспілкових внесків на користь профспілкової організації Народна солідарність та відповідно зобов`язання відновлення їх утримання. Мотиви суду. Статтею 36 Конституції України регламентовано, що громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об`єднують громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів. Усі професійні спілки мають рівні права. Обмеження щодо членства у професійних спілках встановлюються виключно цією Конституцією і законами України. Ніхто не може бути примушений до вступу в будь-яке об`єднання громадян чи обмежений у правах за належність чи неналежність до політичних партій або громадських організацій. Закон України від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (далі Закон № 1045-XIV) визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок. Відповідно до статті 1 Закону № 1045-XIV, професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання). Частинами 1 3 статті 7 Закону № 1045-XIV передбачено, що членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в навчальному закладі. Громадяни України вільно обирають профспілку, до якої вони бажають вступити. Підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника), подана в первинну організацію профспілки. При створенні профспілки прийом до неї здійснюється установчими зборами. Ніхто не може бути примушений вступати або не вступати до профспілки. Згідно зі ст. 10 Закону № 1045-XIV усі профспілки рівні перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону № 1045-XIV, статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об`єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб. Аналіз наведених норм матеріального закону дає підстави для висновку, що Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність», яка об`єднала членів профспілки, які працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях, у тому числі в АМІ НУ «ОМА», набула статусу первинної профспілки. [PERSON] , написавши 19 лютого 2018 року заяву про вступ до профспілкової організації Народна солідарність, реалізувала своє право, гарантоване ст. 36 Конституції України та ст. 7 Закону № 1045-XIV на вільний вибір профспілкової організації та відповідно членство у ній, а указана профспілкова організація відповідно до приписів ст. 19 Закону № 1045-XIV набула право представляти і захищати індивідуальні права та інтереси [PERSON] шляхом як представництва, так і захисту у порядку, передбаченому законодавством та її статутом. У частині 5 статті 19 Закону № 1045-XIV передбачено, що представництво інтересів членів профспілки у взаємовідносинах з роботодавцями, державними органами та органами місцевого самоврядування здійснюється на основі системи колективних договорів та угод, а також відповідно до законодавства. Отже, представництво інтересів [PERSON] профспілковою організацією Народна солідарність у взаємовідносинах із навчальним закладом може здійснюватися за межами системи колективного договору лише на підставі законодавства. Частиною 3 статті 42 Закону № 1045-XIV передбачено, що за наявності письмових заяв працівників, які є членами профспілки, роботодавець щомісячно і безоплатно утримує із заробітної плати та перераховує на рахунок профспілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в терміни, визначені цим договором. Роботодавець не має права затримувати перерахування зазначених коштів. Аналогічний зміст наведений у ч. 3 ст. 249 КЗпП України. Наведена норма права регулює відносини утримання із заробітної плати та перерахування на рахунок профспілки членських внесків працівників саме на підставі укладеного колективного договору чи окремої угоди. Оскільки жодною із сторін не представлено суду доказів про те, що профспілкова організація Народна солідарність від імені трудового колективу навчального закладу або ж окремих його працівників представляла їх інтереси під час укладення колективного договору або ж вона із навчальним закладом уклала окрему угоду на представництво інтересів її членів, які працюють у навчальному закладі, тому положення ст. 42 Закону № 1045-XIV, як норми прямої дії, у даному випадку застосуванню не підлягають. Однак, Закон № 1045-XIV не містить обмежень на відрахування із заробітної плати на внесення членських внесків у випадку діяльності профспілкової організації у порядку, передбаченому ст. 11 цього Закону. Разом з цим, відповідно до ст. 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством. Забороняються відрахування із заробітної плати, метою яких є пряма чи непряма сплата працівником роботодавцю чи будь-якому посередникові за одержання або збереження роботи. За змістом ч. 1 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Згідно з ст. 34 Закону № 1045-XIV профспілки, їх об`єднання можуть мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення їх статутної діяльності. Право власності профспілок, їх об`єднань виникає на підставі, зокрема, придбання майна за рахунок членських внесків, інших власних коштів, пожертвувань громадян, підприємств, установ та організацій або на інших підставах, не заборонених законодавством; У відповідності до ст. 1 Закону № 1045-XIV член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески. Отже, Законом № 1045-XIV передбачено сплату членських внесків до профспілкової організації, з метою, зокрема, придбання майна за рахунок цих внесків та інше, у зв`язку з чим, проводячи системний аналіз наведених норм права, суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні обмеження відрахування із заробітної плати [PERSON] 1 % членських внесків та відповідно роботодавець у даному випадку зобов`язаний був керуватися не приписами ст. 42 Закону № 1045-XIV, а положеннями ст. 25 Закону України «Про оплату праці», не обмежуючи [PERSON] на вільне розпорядження своєю заробітною платою, яке у даному випадку полягає, зокрема в утриманні з її заробітної плати профспілкових внесків у розмірі 1 % та перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок профспілкової організації Народна солідарність. Про наявність підстав такого відрахування, крім наведених норм права, вказують також Рекомендацій щодо порядку сплати та обліку членських профспілкових внесків, затверджених постановою Президії Федерації профспілок України від 21 вересня 2006 року № П-6-15, відповідно до яких вступні внески сплачуються готівкою скарбнику первинної профспілкової організації за відомістю встановленої форми, яка зберігається в справах первинної профспілкової організації протягом усього періоду перебування члена профспілки на обліку в цій організації та протягом 3 років після вибуття з неї. Щомісячні членські профспілкові внески, нараховані з заробітної плати за основним місцем роботи, можуть за бажанням члена профспілки сплачуватися у безготівковому порядку через бухгалтерію підприємства, установи, організації або готівкою скарбнику первинної профспілкової організації. Безготівкова сплата щомісячних членських профспілкових внесків проводиться за письмовою заявою члена профспілки роботодавцю, яка зберігається в справах бухгалтерії роботодавця (копія заяви - в профкомі) протягом усього періоду перебування працівника на обліку в первинній профспілковій організації цього підприємства та протягом 3 років після вибуття з неї. Внески утримуються при нарахуванні заробітної плати за місяць за основним місцем роботи. Члени профспілки, які не бажають сплачувати членських профспілкових внесків у безготівковому порядку, сплачують їх із заробітної плати за минулий місяць за основним місцем роботи готівкою за відомістю скарбнику первинної профспілкової організації. У такому ж порядку сплачуються щомісячні членські профспілкові внески у випадках, коли основне місце роботи (навчання) і профспілкового обліку члена профспілки не збігаються з місцем отримання основної заробітної плати (стипендії) або коли у зв`язку з особливими умовами роботи нераціонально вести сплату внесків у безготівковому порядку (спільні підприємства, транснаціональні компанії тощо). Готівкою за відомістю скарбнику первинної профспілкової організації за місцем перебування на профспілковому обліку вносять щомісячні членські профспілкові внески також члени профспілки - непрацюючі пенсіонери, жінки, що виховують дітей, студенти й учні, що не отримують стипендії, ті, хто тимчасово не працює в міжсезонний період. Із заробітної плати, яку нараховано члену профспілки не за основним місцем роботи (сумісництво, видання літератури, мистецтво, педагогічна робота тощо), членські профспілкові внески можуть за його письмовою заявою утримуватися в безготівковому порядку за місцем фактичного нарахування заробітної плати і перераховуватися профспілці, членом якої він є, або за його бажанням сплачуватися готівкою за відомістю скарбнику первинної профспілкової організації за місцем перебування на профспілковому обліку. Отже, за наведених рекомендацій слід дійти висновку, що для перерахування членських профспілкових внесків у безготівковій формі достатньо лише бажання члена профспілки та написана ним письмова заява, і роботодавець у даному конкретному випадку (основне місце роботи Осадчої О.В. і профспілкового обліку члена профспілки не збігаються з місцем отримання основної заробітної плати), не має права відмовити у здійсненні безготівкової сплати щомісячних членських профспілкових внесків. У зв`язку з викладеним, суд не приймає аргументи відповідача про те, що позивач повинна самостійно сплачувати наведені профспілкові внески. Так, судом установлена наявність вільного волевиявлення позивача бути членом профспілки Народна солідарність та сплачувати внески, шляхом безкоштовного утримання з її заробітної плати цих внесків у розмірі 1 % і щомісячно перераховувати їх на розрахунковий рахунок профспілкової організації Народна солідарність. Положеннями ст. 264 ЦПК України передбачено, що суду вирішує питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Проводячи підсумки на підставі досліджених доказів та наведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 25 Закону України «Про оплату праці», ст. 127 КЗпП України та саме на підставі цих норм права позов підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18\~липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме по конкретним обставинам справі, які мають правове значення для вирішення спору. При цьому, суд вирішив спір у відповідності до приписів статті 13 ЦПК України. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому, з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved