Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Каноницької сільської ради Володимирецького району, [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його баба - [PERSON] . Після смерті останньої залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 3,98 га на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Позивач, як внук спадкодавиці є спадкоємцем п`ятої черги за законом згідно ст.1265 ЦК України. На випадок своєї смерті спадкодавиця залишила заповіт, яким заповіла свій земельний пай [PERSON] . Однак, спадкоємиця за заповітом спадщину не прийняла, оскільки ніхто не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У визначений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про існування спадкового майна. Знав, що бабуся працювала у колгоспі, але про те, що їй було надано земельний пай позивачу відомо не було. Також державний акт видано вже після смерті бабусі, напевно сертифікат теж був у працівників сільської ради. Лише після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] серед документів було знайдено спірний державний акт. Після чого останній звернувся до сільської ради, щоб отримати консультацію, що робити, і дізнався, що існує ще і заповіт.Після цього звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено, оскільки пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Від сільського голови Каноницької сільської ради та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 3,98 га на території Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №379773 від 23.05.2006 року. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження позивача, серія [NUMBER] , де йогог матір`ю записана - [PERSON] ; свідоцтвом про одруження батьків позивача, серія [NUMBER] , де дівоче прізвище матері позивача - « [PERSON] »; свідоцтвом про народження матері позивача, серії [NUMBER] , де її матір`ю записана - [PERSON] . Згідно заповіту, який посвідчений 12.04.2000 року головою Каноницької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, на випадок своєї смерті спадкодавиця залишила заповіт, яким заповіла свій земельний пай [PERSON] . А як зазначено в довідці №2035/01-16 від 28.11.2019 року, виданій завідувачем Володимирецької районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у Володимирецькій районній державній нотаріальній конторі згідно даних зі Спадкового реєстру спадкову справу не заведено. Відповідно в довідці №1085 від 28.11.2019 року, виданій Каноницькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області, зазначено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті проживала одна та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.2 статті 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування мають спадкоємці за законом відповідно до встановленої Кодексом черговості. Причиною пропуску прийняття спадщини є те, що позивач не знав про існуванян спадкового майна. Як зазначено в Постанові Верховного суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК УКраїни). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про існуванян спадкового майна є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Із досліджених судом доказів вбачається, що після відкриття спадщини, позивач не оформив свої спадкові права через ряд об`єктивних причин, в т.ч., із-за необізнаності про існування спадкового майна. Дані обставини суд вважає достатньо вагомими причинами, які перешкодили позивачу своєчасно особисто звернутись до державної нотаріальної контори по місцю знаходження спадкового майна, як це передбачено ч.2 ст. 1269 ЦК України, у встановлений шестимісячний строк. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачами, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відмова у поновленні строку для прийняття спадщини порушить права спадкоємця, тому вважає причину пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважною. Враховуючи наведене, заявлений позов підлягає задоволенню, позивачу необхідно надати додатковий строк, достатній для прийняття спадщини - три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved