Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про виділ частки у праві спільної сумісної власності, після уточнення якої остаточно просив визначити його частку у праві спільної сумісної власності у розмірі 1/3 частини, виділити йому у власність 1/3 частину спірної квартири, та припинити право спільної сумісної власності. Позов обґрунтований такими обставинами. Позивачу на праві спільної сумісної власності належить частина трикімнатної квартири загальною площею 65,1 кв. м., в тому числі житловою площею 38,7 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на шостому поверсі девятиповерхового житлового будинку. Іншими співвласниками квартири є син позивача - [PERSON] та колишня дружина позивача - [PERSON]. Квартира належить на праві спільної сумісної власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке видане 6 квітня 1998 року органом приватизації ВАТ ХК КРАЯН та яке записано в реєстрову книгу за № 31-98, та зареєстровано 12 червня 1998 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості в реєстрову книгу за № 279пр-стр188-рг99. За рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2013 року було встановлено порядок користування квартирою, згідно до якого [PERSON] залишено в користуванні житлову кімнату площею 12,5 кв. м., з прилеглою до кімнати лоджією та залишено в загальному користуванні кухню площею 9,6 кв. м., ванну кімната площею 2,6 кв. м., вбиральню площею 1,0 кв. м., коридор площею 9,3 кв. м. та вбудовану шафу площею 0,6 кв. м. Позивач посилається на те, що він не може розпоряджатися та володіти своєю часткою в квартирі, оскільки вона не визначена, а відповідач по справі [PERSON] не надає оригіналів документів та також не надає своєї згоди на укладення нотаріального договору на виділення частки позивача із спільної сумісної власності. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги, викладені в заяві про збільшення позовних вимог, яка надійшла до суду 25 вересня 2015 року, підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, про що надала відповідну заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність до суду не подали. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке видане 6 квітня 1998 року органом приватизації ВАТ ХК КРАЯН та яке записано в реєстрову книгу за № 31-98 та зареєстровано 12 червня 1998 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості в реєстрову книгу за № 279пр-стр188-рг99 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить, на праві спільної сумісної власності, трикімнатна квартира загальною площею 65,1 кв. м., в тому числі житловою площею 38,7 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на шостому поверсі девятиповерхового житлового будинку. За рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2013 року було встановлено порядок користування квартирою, згідно до якого [PERSON] залишено в користуванні житлову кімнату площею 12,5 кв. м., з прилеглою до кімнати лоджією та залишено в загальному користуванні кухню площею 9,6 кв. м., ванну кімната площею 2,6 кв. м., вбиральню площею 1,0 кв. м., коридор площею 9,3 кв. м. та вбудовану шафу площею 0,6 кв. м. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно до пунктів 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласник майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників Оскільки частина квартири, яка належить позивачу не виділена, то це створює перешкоди в здійсненні позивачем прав на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або за рішенням суду. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та визначає частку [PERSON], виділяє у власність позивача 1/3 частину квартири та припиняє право спільної сумісної власності на квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved