Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 27 липня 2019 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає разом з позивачем, а відповідач з вересня 2019 року з ними не проживає, не цікавиться життям дитини, матеріальної допомоги не надає. Відповідач ухиляється від утримання позивача, в порушення ч. 2, 4 ст. 84 СК України. У зв`язку із викладеним, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення малолітньою донькою трьохрічного віку, а також стягнути судові витрати на правничу допомогу. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Басівський В.О. надав до суду відзив на позовну заяву,. в якому зазначив, що під час шлюбу у сторін народилась дитина, та відповідно до вимог сімейного законодавства відповідача було записано батьком дитини у свідоцтві про народження. Однак, проаналізувавши обставини минулого подружнього життя з позивачем, відповідач прийшов до висновку, що він не є батьком дитини. 26 березня 2020 року відповідач звернувся до суду з позовом до відповідача про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Ухвалою суду від 09 квітня 2020 року було відкрито провадження у справі за зазначеним позовом. Відповідно до вимог ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини, якщо дитина проживає разом з жінкою. Таким чином, оскільки на теперішній час відповідачем не визнається батьківство дитини, та це питання вирішується судом в рамках іншої цивільної справи, то суд об`єктивно позбавлений можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо спірних правовідносин, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач не скористалась своїм правом надати відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду по суті. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 травня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2020 року повторно відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про відвід головуючого судді. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на тому, що відповідач є батьком дитини. У подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності та долучила копію висновку Запорізького НДЕКЦ МВС України від 17 вересня 2020 року щодо біологічного батьківства відповідача з дитиною. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, у подальшому у судові засідання не з`являвся, подавав клопотання про відкладення. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, у подальшому у судові засідання не з`являвся, подавав клопотання про відкладення. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що з 27 липня 2019 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27 липня 2019 року, актовий запис № 431. Під час шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21 січня 2020 року. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] , що підтверджується актом про фактичне місце проживання № 1, виданим комітетом самоорганізації населення «Надія» 24 січня 2020 року, а також не заперечувалося відповідачем. На підставі судового наказу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2020 року № 263/1445/20, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , у розмірі ј частини доходу (заробітку) відповідача щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для житини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2020 року. З наданої позивачем копії висновку експерта Запорізького науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України № 8-552 від 17 вересня 2020 року, за результатами проведення судово-генетичної експертизи вбачається, що встановлено біологічну спорідненість між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ймовірність підтвердження біологічного батьківства складає 99,999999 %. Мотиви суду. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Таким чином, оскільки відповідач у добровільному порядку не виконує свій обов`язок по утриманню дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, з урахуванням того, що відповідач працевлаштований, що підтверджується розрахунковим листом ПрАТ «МК «Азовсталь» за квітень 2020 року, наданого представником відповідача, тобто має можливість надавати визначену законодавством допомогу дружині, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача щодо невизнання відповідачем батьківства дитини, оскільки відповідно до свідоцтва про народження дитини відповідач зазначений її батьком, доказів на спростування факту батьківства до суду не надано, та навпаки, як вбачається з копії висновку експерта за результатами проведення судово-генетичної експертизи, ймовірність підтвердження біологічного батьківства відповідача з дитиною складає 99,999999 %. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує майновий стан відповідача, який працевлаштований, з якого за судовим наказом на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі ј частини від заробітку (доходу), враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, закріплені у ч. 9 ст. 7 СК України, з урахуванням потреб дружини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягнути з відповідача аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення малолітньою донькою трьохрічного віку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Щодо судових витрат. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень. Позивач у позовній заяві зазначає вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, у вигляді витрат на правову допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, оскільки позивачем не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження розміру витрат, які позивач понесла у зв`язку із наданням їй правової допомоги, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат. На підставі ст. ст. 75, 80, 84 СК України,

Outcome: partial