Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Магдалинівської селищної ради про зобов`язання виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку. Позивач в позові посилається на те, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року за нею визнано право на земельну частку (пай) розміром 5.06 умовних кадастрових гектарів, на території Магдалинівської селищної ради (колишньої Жданівської сільської ради) Магдалинівського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У жовтні 2020 року позивач дізналася, що на території Магдалинівської селищної ради (колишньої Жданівської сільської ради) знаходиться земельна ділянка площею 6,6 га, кадастровий номер 1222382500:01:001:1166, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за Жданівською сільською радою, яка об`єдналася з Магдалинівською селищною радою на підставі Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад». 07 жовтня 2020 року позивач звернулася до Магдалинівської селищної ради із заявою щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів зі складу земельної ділянки площею 6,6 га, кадастровий помер 1222382500:01:001:1166, яка є власністю територіальної громади. Станом на 15 березня 2021 року, рішення селищної ради стосовно її заяви не виносилося та будь-якої відповіді із вказаного питання не отримувала. Позивач вважає вказану бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку із чим звертається до суду та прохає зобов`язати Магдалинівську селищну раду виділити [PERSON] із земельної ділянки площею 6,6 га, кадастровий номер 1222382500:01:001:1166, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Магдалинівської селищної ради (колишньої Жданівської сільської ради) Новомосковського району Дніпропетровської області в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що відчуження земель сільськогосподарського призначення заборонене, у зв`язку із чим селищна рада не має права виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку позивачеві. Крім того, представник відповідача зазначив, що Магдалинівська селищна рада є колегіальним органом, який приймає рішення, у зв`язку із чим неможливо зобов`язати колегіальний орган прийняти певне рішення. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) розміром 5.06 умовних кадастрових гектарів, на території Магдалинівської селищної ради (колишньої Жданівської сільської ради) Магдалинівського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (а. с. 8-9). На території Магдалинівської селищної ради (колишньої Жданівської сільської ради) знаходиться земельна ділянка площею 6,6 га, кадастровий номер 1222382500:01:001:1166, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 14.08.2019 року за Жданівською сільською радою, згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а. с. 12). 07 жовтня 2020 року позивач звернулася до Магдалинівської селищної ради із заявою щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів зі складу земельної ділянки площею 6,6 га, кадастровий помер 1222382500:01:001:1166, яка є власністю територіальної громади (а с. 11), однак вказану заяву не розглянуто органом місцевого самоврядування, що також не заперечується представником відповідача. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. У відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): -розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; -приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Отже на час звернення позивача із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) була наявна вільна земельна ділянка комунальної власності, з якої Магдалинівська селищна рада могла б виділити земельну ділянку в натурі. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. У відповідності до ч. 2 ст. 19 ЗК України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Оскільки земельна ділянка площею 6,6 га, кадастровий номер 1222382500:01:001:1166 не надана у власність або користування інших громадян чи юридичних осіб, тому позивач має право на виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель запасу. В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 статті 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України. Відповідно до частини одинадцятої статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Право на земельну частку (пай) встановлено рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2020 року, яке в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України має преюдиційне значення, а повноваження щодо реалізації права на земельну ділянку частку (пай) в силу вимог частини першої статті 122 ЗК України із земель комунальної власності покладені саме на Магдалинівську селищну раду. Аналогічний висновок зазначено в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №323/323/17. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з матеріалів справи досліджених в судовому засіданні вбачається, що у комунальній власності Магдалинівської селищної ради (Жданівської сільської ради) перебуває земельна ділянка площею 6,6 га, із складу якої можливо виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів, у зв`язку із чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За правилами статті 141 ЦПК України з Магдалинівської селищної ради підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн.

Outcome: approved