overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою в якій зазначив, що [INFO] відповідачка народила сина [PERSON]. Оскільки на той час вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі в актовому запису про народження дитини батьком було записано його, хоча з відповідачкою позивач на той час фактично не мешкав і стосунків не підтримував. Прохає від суду виключити з актового запису запис про батька - [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялась належним чином. Зі згоди позивача суд вважає за можливо розглянути справу заочно. Представник відділу реєстрації актів громадянського стану до судового засідання не заявився. Про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи встановив наступне: 20.08.1999 року сторони уклали шлюб і взяли прізвище - [PERSON]. Шлюб розірвано 16.03.2017 року. Відповідно до свідоцтва про народження - [PERSON] , народився [INFO] і його батьками є записані [PERSON] та [PERSON] ( с.с. 8). Висновком № 520 молекулярно-генетичного дослідження про встановлення батьківства відділення судово-медичної експертизи ДОР від 03.01.2017 року встановлено що позивач не є біологічним батьком [PERSON],[INFO] ( с.с. 14-17) Відповідно до вимог ст. 136 СК України особа яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство , пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою в якій зазначив, що [INFO] року відповідачка народила доньку [PERSON] . Оскільки на той час вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі в актовому запису про народження дитини батьком було записано його, хоча з [PERSON] позивач на той час фактично не мешкав і стосунків не підтримував. Прохає від суду виключити з актового запису запис про батька - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала в повному обсязі, зазначивши, що позивач не є батьком народженої нею дитини. Зазначене підтвердила під час допиту її в якості свідка. Назвала прізвище справжнього батька дитини - Попов. Представник відділу реєстрації актів громадянського стану по м. Харкову Харківського управління юстиції до судового засідання не заявився. Надали письмову заяву з прохання розглядати справу за їх відсутність. Представник 3-ї особи проти задоволення позову не заперечував. Суд заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи встановив наступне: 17.02.1996 року сторони уклали шлюб і взяли прізвище - [PERSON]. Шлюб розірвано 28.09.2007 року. 30.11.2007 року позивач уклав іншій шлюб і змінив прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження - [PERSON] , народилась [INFO] року і її батьками є записані [PERSON] та [PERSON] ( с.с. 6). Як зазначила в судовому засіданні відповідачка [PERSON] батьком народженої дівчинки позивач не є. Відповідно до вимог ст. 136 СК України особа яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство , пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що шлюб був зареєстрований 07.07.2009 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, від якого сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки сторони припинили з березня 2011 року з причини різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння в родині, тому позивачка просила розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав по підставам, вказаним в позові. Відповідачка у судове засідання також не з'явилася, але також надіслала до суду заяву, в якій просила розгляд справи вести у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідачки, в якій вона визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з'явившихся сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вражає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 07.07.2009 року зареєстрував шлюб з [PERSON] в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 273, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.15). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Шлюбні відносини подружжя припинило з березня 2011 року з причини різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння в родині. Спору про поділ майна та місце проживання дитини у сторін не виникає. Відповідно ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідачка позов визнала і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 104,105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що шлюб був зареєстрований 24.01.1997 року в Маріупольському Міському відділі реєстрації актів громадянського стану, від якого сторони мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Шлюбні стосунки сторони припинили з грудня 2013 року з причини відсутності взаєморозуміння в родині та неприязні відносини один до одного, через що сторони стали проживати окремо, тому позивач просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав по підставам, вказаним в позові. Відповідачка у судове засідання також не з'явилася, але також надіслала до суду заяву, в якій просила розгляд справи вести у її відсутності, позовні вимоги визнала, однак зазначила, що причиною розірвання шлюбу стала подружня невірність [PERSON] Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивачки та відповідача, в якій вона визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з'явившихся сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 24.01.1997 року зареєстрували шлюб в Маріупольському Міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.15). Від шлюбу сторони мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Шлюбні відносини сторони припинили з грудня 2013 року з причини відсутності взаєморозуміння в родині та неприязні відносини один до одного, через що стали проживати окремо. Спору про поділ майна та місце проживання дитини у сторін не виникає. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідачка позов визнала і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 104,105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що шлюб був зареєстрований 24.03.2001 року в міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, від якого сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Шлюбні стосунки сторони припинили восени 2013 року з причини різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння в родині, тому позивач просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав по підставам, вказаним в позові. Відповідачка у судове засідання також не з'явилася, але також надіслала до суду заяву, в якій просила розгляд справи вести у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідачки, в якій вона визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вражає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 24.03.2001 року зареєстрував шлюб з [PERSON] в міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 157, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Шлюбні відносини сторони припинили восени 2013 року з причини різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння в родині, через що сторони стали мешкати окремо, тому позивач просив розірвати шлюб. Спору щодо місця проживання дитини або поділу майна, яке є спільною власністю між сторонами немає. Відповідно ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідачка позов визнала і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 104,105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що шлюб був зареєстрований 31.10.1997 року в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, від якого сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Шлюбні стосунки сторони припинили з 14.12.2013 року з причини різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння в родині, тому позивач просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав по підставам, вказаним в позові. Відповідачка у судове засідання також не з'явилася, але також надіслала до суду заяву, в якій просила розгляд справи вести у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідачки, в якій вона визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вражає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 31.10.1997 року зареєстрував шлюб з [PERSON] в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 942, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11). Від шлюбу сторони мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Шлюбні стосунки сторони припинили з 14.12.2013 року з причини різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння в родині. Спору про поділ майна та місце проживання дитини у сторін не виникає. Відповідно ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідачка позов визнала і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 104,105, 109,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 липня 2001 року у відділі ДРАЦС Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області серії [NUMBER], актовий запис № 84. В обґрунтування позову зазначив, що він з відповідачкою припинив сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як сім'я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Зберегти сім'ю в подальшому неможливо, так як сторони не вбачають можливості примирення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 21 липня 2001 року у відділі ДРАЦС Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області. Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Спільне життя не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя. Подружні відносини припинені з липня 2013 року. На даний час сторони не проживають однією сім'єю і не ведуть спільне господарство. Сторони не заявляють позову про розподіл майна. Після розірвання шлюбу відповідачка прохає залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою до відповідачки про визнання за ним права власностіна 1/2 частину квартири [ADDRESS] у зв'язку з невідповідністю фактичного обміну квартири та договору міни посвідченого нотаріусом. Позивачем було запропоновано відповідачці поділити вище вказану квартиру в добровільному порядку, але зробити це вона відмовилася, тому позивач змушений звернутися до суду з вище вказаною позовною заявою. У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] звернулися до Гадяцької міської ради із заявами про надання дозволу на обмін однокімнатних квартир, що знаходяться в [ADDRESS] та в [ADDRESS], на трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] ( а.с. 11-14). Рішенням Гадяцької міської ради від 19.07.2011 року надано дозвіл на обмін квартири між [PERSON], [ADDRESS] і [PERSON], [ADDRESS], [PERSON], [ADDRESS]. Пунктом 2 рішення передбачено видати ордер [PERSON] на однокімнатну квартиру [ADDRESS], тобто квартиру, яка належала позивачу ( а.с. 10). Згідно паспортних даних [PERSON] в відділі реєстрації актів цивільного стану в м. Гадяч Полтавської області зареєстрував шлюб 28.07.2001 року із [PERSON] ( а.с 6). 15 липня 2001 року був укладений договір міни з [PERSON], згідно якого однокімнатну квартиру [PERSON], що знаходиться [ADDRESS] обміняли на трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS]. 15 серпня 2001 року вищезазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Гадяцького нотаріального округу Солодовник Н.С. та 22 серпня 2001 року зареєстрований в Полтавському БТІ «Інвентаризатор» за реєстровим № 3699 (а.с. 9). 30 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 6) 15 січня 2013 року реєстраційною службою Гадяцького РУЮ була проведена державна реєстрація речових прав на нерухоме майно на вище вказану квартиру на ім'я [PERSON], підставою виникнення права власності є договір міни посвідчений від 15 серпня 2001 року ( а.с. 8). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Враховуючи, що фактично предметом договору міни була також однокімнатна квартира в [ADDRESS], яка належала позивачу, але на неї були відсутні правовстановлюючі документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач вказує, що 01 листопада 2014 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1791, він зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу подружжя має сина, [INFO] [PERSON], який проживає з матірю [PERSON] за адресою м.Гадяч, вул.Першотравнева,100. Протягом останнього року сімейне життя між ними суттєво погіршилося, що призвело до припинення між ними всіх шлюбних відношень. Кожен з них по різному дивиться на головні критерії шлюбу, в тому числі, на подружнє життя, обовязки чоловіка та дружини, ведення спільного господарства, ставлення до батьків одни одного, виховання дитини. Від серйозних суперечок між ними та членами їхньої сімї постійно погіршувалося їхнє життя та самопочуття, самопочуття їхньої дитини та батьків. Фактичні шлюбні відносини між ними припинилися майже рік тому. Суперечок про місце проживання дитини і розподіл спільного майна немає. На примирення не погоджується, тому звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судовому засіданні відповідачка не визнала обставини, викладені в позовній заяві щодо причин їхнього розлучення, але на розірвання шлюбу погодилася, так як вони з позивачем дійсно тривалий час не проживають разом. Судом встановлено, що 01 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON], актовий запис № 1791. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 04.10.2016 року № 1742 неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачем за адресою м.Гадяч, вул.Першотравнева, 100 . Суд встановив, що сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved