Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

До Київського районного суду 10.04.2013 року звернулась [PERSON] із вимогами про зобов'язання дочірнього підприємства « Біостимулятор» Державної акціонерної компанії « Укрмедпром» змінити дату звільнення, видати належним чином оформлену трудову книжку, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду, компенсацію за час невикористаної відпустки та судові витрати. Позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, та остаточно, 19.08.2013 року вимогає стягнення з Дочірнього підприємства «Біостимулятор» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром» 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнення з Дочірнього підприємства «Біостимулятор» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром» компенсацію за час невикористаної відпустки; стягнення з Дочірнього підприємства «Біостимулятор» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром» витрат на оплату послуг адвоката; скасування Наказу ДП «Біостимулятор» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром» від 14.09.2012року № 29-ОК про прийняття [PERSON] на посаду юрисконсульта по сумісництву; визнання трудового договору між [PERSON] та ДП «Біостимулятор» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром» на виконання обов'язків юрисконсульта за основною посадою з 14.09.2012 року укладеним; зобов'язання ДП «Біостимулятор» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром» підписати Наказ про прийом [PERSON] на посаду юрисконсульта за основним місцем роботи з 14.09.2012 року; зобов'язання ДП «Біостимулятор» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром» підписання наказ про звільнення з роботи датою фактично виданого оригіналу трудової книжки; зобов'язання ДП «Біостимулятор» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром» видати належно оформлену трудову книжку із зазначенням періоду роботи на підприємстві з 14.09.2012 року до моменту видачі трудової книжки; зобов'язання Дочірнього підприємства «Біостимулятор» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром», код ЄДРПОУ 00480916 зміни дату звільнення з 28.12.2013 року на фактичний день отримання трудової книжки; стягнення з ДП «Біостимулятор» Державної акціонерної компанії «Укрмедпром» на користь [PERSON] частини не виплаченої заробітної платні за листопад 2012 року та грудень 2012 року та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги, та обґрунтовувала їх тим, що 14 вересня 2012 року вона була прийнята на роботу до дочірнього підприємства « Біостимулятор» Державної акціонерної компанії « Укрмедпром» на посаду юрисконсульта. При прийнятті на роботу позивач здала до бухгалтерії підприємства оригінал трудової книжки, та почала виконувати свої трудові обов'язки. 12 грудня 2012 року, у зв'язку із не виконанням належним чином підприємством законодавства про працю ( щодо своєчасної виплати заробітної плати) [PERSON] відповідно до вимог ч.3 ст. 38 КЗпП України, звернулась із заявою про звільнення з посади за власним бажанням з 28 грудня 2012 року. У день звільнення, та потім після звернення із відповідною заявою, адміністрація підприємства з наказом про звільнення не ознайомили, розрахунок при звільнення не зробили, оригінал трудової книжки не повернули та компенсацію за невикористану відпустку не надали. Заява адміністрації підприємства про начебто роботу на підприємству за сумісництвом, позивач вважає неправдивою, у зв'язку із тим. Що дійсно вона вже після прийняття на роботу, за проханням керівництва написала другу заяву про прийняття на роботу за сумісництвом, однак необхідність такої заяви обґрунтовувалось податковою необхідністю, а працювала на посаді юрисконсульта позивач повний робочий день згідно штатного розкладу, та заяву про звільнення писала з посади юрисконсульта, без посилання на сумісництво. Крім того. Позивач звертає увагу суду, що вона в той самий час більше ніде не працювала, тому робота у « Біостимуляторі» була основною, про що свідчить штатний розклад, відпрацьований час, довідка про доходи з місця роботи згідно якого за відпрацьований час вона отримувала за робітню платню відповідно до посадового окладу юрисконсульта, табелями обліку робочого часу, відповідно до яких позивач працювала з 14 вересня до кінця вересня по 8 годин, відсутність узгодженого графіку роботи з урахуванням іншої роботи. Таки дії керівництва підприємства якими були порушені трудові права позивачки, незаконне утримання її трудової книжки яке перешкоджає новому працевлаштуванню та невиконання обов'язків по виплаті всіх належних їй грошей, на думку [PERSON] завдає моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10000 гривень. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та спростовувала доводи позивачки тим, що саме [PERSON] у заяві при прийомі на роботі вказала, що бажає працювати за сумісництвом, отримувала кошти відповідно до опрацьованого часу згідно штатного розкладу, звільнилась за власним бажанням, отримавши при звільненні всі належні їй кошти шляхом переведення їх на її банківську картку. Крім того при прийомі на роботу позивач свою трудову книжку не здавала до підприємства, тому і не може її отримати саме від « Біостимулятора» та її ствердження про начебто роботу на підприємстві як на основному місці роботи не підтверджені належними доказами. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] працевлаштувалась на посаді юрисконсульта у дочірньому підприємстві « Біостимулятор» Державної акціонерної компанії « Укрмедпром» 14 вересня 2012 року. При прийомі на роботу позивач власноруч написала заяву про прийняття на роботу за сумісництвом. Відповідно до наказу №29-Ок від 14 вересня 2012 року [PERSON] прийнята на роботу на посаду юрисконсульта по сумісництву з окладом згідно штатного розкладу. В той ж день 14.09.2012 року на ім'я [PERSON] від підприємства була видана довіреність, за підписом директора, і позивач почала свою трудову діяльність. Виходячи із наданих представником відповідача бухгалтерських документів дочірнього підприємства « Біостимулятор» посадовий оклад юрисконсульта на підприємстві згідно штатного розкладу на період вересень-грудень 2012 року складав 1650 гривень. Згідно розрахунково-платіжних відомостей ФП-6, які були надані відповідачем, позивач отримувала заробітну платню за фактично відпрацьований час, з урахуванням розміру повного окладу юрисконсульта, згідно штатного розкладу. 28 грудня 2012 року [PERSON] була звільнена з посади юрисконсульт по сумісництву, відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України ( за власним бажанням), згідно наказу №45а-Ок. Статтею 102/1 Кодексу Законів про Працю України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України. Робота за сумісництвом регламентується Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року №245 « Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та « Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» яке затверджене спільним наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України і Міністерством фінансів України від 28 червня 1993 року №43. Пунктом першим вищевказаного « Положення…» сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина ( підприємця, приватної особи) за наймом. Працівник, якій приймається на роботу за сумісництвом не повинен пред'являти власнику або уповноваженому ним органу трудову книжку; лише паспорт, заяву про прийняття на роботу, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера та, при прийнятті на роботу, що потребує спеціальних знань, - диплом або інший документ про набуту освіту, у разі потреби ще медичну книжку та права. Відповідно до пункту дев'ятого зазначеного положення запис до трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи і виділяється окремим рядком. Відповідно до вимог ч.3 п.1.1 ст.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №110 від 17 серпня 1993 року затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України та міністерства соціального захисту населення « Про затвердження інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» N 58 від 29.07.93 р. на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи. Таким чином у судовому засіданні з боку позивачки не надано доказів які спростовують довідку від 21 травня 2013 року за №01-263 про відсутність на підприємстві « Біостимулятор» трудової книжки [PERSON], та не доведено взагалі наявність правових підстав для надання при прийнятті на роботу по сумісництву трудової книжки до ДП « Біостимулятор». Не було доведене позивачкою і правових підстав для скасування наказу про прийняття її на роботу по сумісництву. Судом приймається до уваги і той факт, що позивачка працювала по посаді юрисконсульту, та не оспорювала умови прийняття її на роботу та відповідно умови роботи. Крім того ствердження о наявності домовленостей між позивачкою та керівництвом підприємства щодо умов прийняття на роботу по сумісництву не підтверджено жодним доказом. Враховуючи вищенаведене у суду немає правових підстав для скасування наказу при прийняття [PERSON] на роботу по сумісництву, визнання укладеним іншого трудового договору, зобов'язання про підписання іншого наказу при прийом на роботу, зобов'язання надання трудової книжки, із внесенням до неї даних про працю на підприємстві [PERSON] як на основному місці роботи, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпуску та зміни наказу про звільнення. З боку позивачки не доведено належними доказами і наявність моральної шкоди, яка заподіяна відповідачем, а також не надано відповідного розрахунку витрат на оплату послуг адвоката, що також є підставами для відмови у задоволенні відповідних вимог. При звільнені [PERSON] з боку підприємства не були своєчасно сплачені всі належні звільненому працівнику суми, що підтверджується пояснювальною запискою головного бухгалтера від 30.08.2013 року, та начисленням та нарахуванням заборгованості 30.08.2013 року ( а/с 91-93). Відповідно до наданих відповідачем розрахунків середнього заробітку ( а/с 19) - заробіток за два останні місяці роботі [PERSON] складали - 1352 гривні за жовтень 2012 року та 676 грн. за листопад 21012 року - 1014 грн. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В даному випадку фактичний розрахунок зі сплатою заборгованості по невиплаченим сумам звільненому 28.12.2012 року працівнику здійснено 30.08.2013 року, та середній заробіток за час затримки складає - 8 місяців * 1014 гривень - 8112 гривень. На підставі викладеного й

Outcome: partial