Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 19 вересня 2004 року відповідачка позичила у нього грошові кошти в розмірі 11000,00 грн., що еквівалентно 2000 доларів США та зобовязалася повернути по першій вимозі. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08.02.2012 року з відповідачки була стягнута заборгованість по вказаному договору позики, але до теперішнього часу вказане рішення не виконано, залишок боргу складає 11797,60 грн. Враховуючи те, що відповідач до цього часу борг не повернула, просить суд з урахуванням уточнених вимог стягнути з відповідача проценти від суми основного боргу стягнутого за рішенням суду за період з 08 лютого 2012 року по 25 лютого 2015 року у розмірі 2566,86 грн., 3% річних у розмірі 884,10 грн. та суму упущеної вигоди, збитки у сумі 32696,68 грн., яка полягає у втратах в звязку із знищенням суми основного боргу в доларовому еквіваленті, змінити умови договору від 19.09.2004 року, встановивши відповідальність за вчинення правопорушення у виді пені в розмірі 0,1% від суми неповернутої позики за кожен день прострочення, стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та надав пояснення, які викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав повністю та пояснив, що вимога про зміну розміру пені не ґрунтується на нормах закону, бо встановлюється за згодою сторін, вимоги про стягнення упущеної вигоди не доведені, бо не доведено те, що позивач планував та мав реальну можливість отримати дохід на курсовій різниці, ніяких договорів не представлено. В теперішній час із заробітної плати відповідачки стягується заборгованість за вказаним договором позики, тобто рішення суду виконується, підстав для стягнення додатково процентів та 3% річних не має. В судових дебатах заявив про застосування до вимог позивача строку позовної давності. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази, повно та всебічно зясував обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково. Так у судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору позики від 19.09.2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позивач передав, а відповідачка отримала 11000,00 грн., що еквівалентно на 19.09.2004 року 2000 доларам США. (а.с.14) Відповідно до копії рішення Краматорського міського суду від 08.02.2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, яке ухвалою апеляційного суду від 16.03.2012 року залишено без змін, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути сума основного боргу за договором позики у розмірі 9823,40 грн., проценти за користування неповернутої позики у розмірі 7400,30 грн., суму інфляції у розмірі 1730,30 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 750,90 грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 166,70 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 19991,60 грн.(а.с. 16-23) Відповідно до довідки з місця роботи відповідача ПАТ «НКМЗ», з [PERSON] на користь [PERSON] примусово утримуються грошові кошти у розмірі 20% від заробітної плати, загальна сума сплачених коштів за період з листопада 2012 року по березень 2015 року становить 9045,78 грн. (а.с.53-54,59-62) Відповідно до ст.534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, враховуючи, що, як пояснили позивач та представник відповідача в судовому засіданні, між сторонами такого договору про зміну черговості погашення боргу не укладалося, сума основного боргу за договором позики від 19.09.2004 року в розмірі 9823,40 грн. на момент звернення до суду відповідачем не повернута (19991,60 грн. 9045,78 грн.=10945,82 грн.) Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач [PERSON] вимагає стягнення на його користь 3% річних від простроченої суми у розмірі 884,10 грн., яка складається з наступного 9823,40 грн. (сума не повернутого основного боргу) х 3% = 294,70 грн. х 3 роки = 884,10 грн., що відповідає строку позовної давності, заявленого представником відповідача, а отже вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, а зроблений розрахунок вірним, у звязку з чим з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути на підставі ст.625 ч.2, ст.1050 ч.1 ЦК України 3% річних від простроченої суми у розмірі 884,10 грн. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки процентів у розмірі облікової ставки НБУ за період з 08.02.2012 року по 25.02.2015 року є обґрунтованими, але з врахуванням строку позовної давності, заявленого представником відповідача в дебатах, суд вважає за необхідним зменшити період їх нарахування з 27.02.2012 року по 25.02.2015 року, що складає: з 27.02.2012 року по 22.03.2012 року сума складає 52,00 грн. (9823,00 грн. х 7,75% : 366 днів х 25 дн.) з 23.03.2012 року по 31.12.2012 року сума складає 571,66 грн. (9823,00 грн. х 7,5% : 366 днів х 284 дн.) з 01.01.2013 року по 09.06.2013 року сума складає 322,94 грн. (9823,00 грн. х 7,5% : 365 днів х 160 дн.) з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року сума складає 120,56 грн. (9823,00 грн. х 7,0% : 365 днів х 64 дн.) з 13.08.2013 року по 31.12.2013 року сума складає 246,65 грн. (9823,00 грн. х 6,5% : 365 днів х 141 дн.) з 01.01.2014 року по 14.04.2014 року сума складає 181,92 грн. (9823,00 грн. х 6,5% : 365 днів х 104 дн.) з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року сума складає 237,65 грн. (9823,00 грн. х 9,5% : 365 днів х 93 дн.) з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року сума складає 400,32 грн. (9823,00 грн. х 12,5% : 365 днів х 119 дн.) з 13.11.2014 року по 25.02.2015 року сума складає 395,61 грн. (9823,00 грн. х 14,0% : 365 днів х 105 дн.), а всього 2529,42 грн. Отже, вимоги щодо стягнення процентів від суми позики підлягають задоволенню частково з урахуванням строку позовної давності за період з 27.02.2012 року по 25.02.2015 року, тобто за останні 3 роки до звернення до суду у розмірі 2529,42 грн. Щодо вимог про зміну умов договору від 19.09.2004 року, шляхом встановлення відповідальності за вчинення правопорушення у виді пені в розмірі 0,1% від суми неповернутої позики за кожен день прострочення, суд вважає їх незаконними та необгрунованими з наступних підстав: На підставі ст.652 ЦК України договір може бути змінений за згодою сторін у разі істотної зміни обставин, а якщо сторони не досягли згоди щодо його зміни, договір може бути змінений за рішенням суду за наявності одночасно певних умов, встановлених ч.2 ст.652 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що сторони не встановлювали в договорі позики відповідальність за неналежне виконання зобовязань за договором у виді пені в певному розмірі, суд не вбачає підстав для їх встановлення, правочини щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. (ст.547 ЦК України). Відповідно до законодавства суд при певних умовах має право змінити умови договору, а не встановити нові зобовязання, які можуть бути досягнуті тільки за згодою сторін та викладені в письмовому вигляді. А отже вимоги в цій частині не ґрунтуються на нормах закону та задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення упущеної вигоди, збитків у розмірі 32696,68 грн., суд вважає їх необґрунтованими та недоведеними в судовому засіданні. Відповідно до ст.22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). В матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачу таких збитків і що позивач отримавши повну суму боргу від відповідача, купив би на них долари США та зберігав би їх до теперішнього часу з метою купівлі за них національної валюти. Тому підстави для стягнення з відповідача упущеної вигоди відсутні, реальність одержання суми 32696,68 грн. за обставини своєчасного повернення боргу, не доведена. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн., бо саме такий мінімальний розмір судового збору за подання заяв майнового характеру встановлений Законом України «Про судовий збір».

Outcome: partial