Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , за яким просить стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 гривень (три тисячі гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилалася на такі обставини. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 19 листопада 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем, укладений 3 жовтня 2008 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №448, розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає матеріального утримання дитині, хоча має таку можливість, оскільки працює на СТО, у зв`язку з чим порушуються права малолітньої дитини на належне утримання з боку батька та на належний рівень життя, необхідний для її гармонійного всебічного розвитку. Відповідач здоровий, інших дітей та непрацездатних утриманців не має. Відповідач надав до суду пояснення, в яких послався на такі обставини. Погодитись з твердженнями позивача відповідач не може, тому що на даний час не працює та перебуває у пошуку нового місця роботи. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач працевлаштований та отримує дохід матеріали справи не містять. Крім зазначеного, відповідач вказує на той факт, що у нього у власності не перебуває ані автомобілів, ані нерухомого майна. Будинок, у якому зареєстрований відповідач, належить на праві приватної власності його матері [PERSON] , що підтверджується випискою з рішення виконавчого комітету Іллічівської районної Ради народних депутатів № 785 від 13.09.96 року. Ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ним здійснено не було. Матеріали справи також не містять таких даних та доказів Відповідач зазначає, що на його утриманні перебуває його матір, [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є пенсіонеркою. Вказане підтверджується, пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER] . Батько відповідача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Тобто, для своєї непрацездатної матері відповідач є єдиним годувальником, оскільки вона на пенсії, розмір якої є мінімальним, і прожити на неї літній людині, яка в силу віку та стану здоров`я витрачає основну її частину на ліки - є неможливим. Тому половина доходу відповідача, що він отримує, відходить на забезпечення належних умов проживання його матері, яка утримували його в свій час. На підставі викладеного, враховуючи всі обставини справи, відповідач вважає цілком обґрунтованим стягнення аліментів на утримання його сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500,0 гривень щомісячно до повноліття дитини. Сторони в позасудовому порядку погодили розмір аліментів на суму 2000,0 грн, про що надали через канцелярію суду відповідні заяви, просили суд розглянути справу за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 19 листопада 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем, укладений 3 жовтня 2008 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №448, розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . При постановленні рішення судом врахований стан здоров`я і матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Судом враховано, що дитина проживає з матір`ю, мати здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (908,0 грн). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: partial