Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла заява головного лікаря Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради Резніченка Олександра Леонідовича, в якій він просить надати дозвіл на проведення психіатричного огляду [PERSON] , [INFO] , у примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] не перебуває на диспансерному обліку в комунальній установі «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради, має ІІІ групу інвалідності по неврології з дитинства безстроково. 22.04.2019 року мати [PERSON] - [PERSON] звернулася до КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» з проханням провести психіатричний огляд її сину у зв`язку з його неадекватною поведінкою, а саме: погрози, агресія, ідеї переслідування. Йому ввижається, що хтось йому говорить у голові, що потрібно робити, що на нього хтось дивиться, якісь люди приходять та сидять у його кімнаті. 20.04.2019 року [PERSON] сильно побив свою мати, при цьому сказав, що вони не його батьки, вона вбила його мати, тому він вб`є її. Одержані відомості щодо психічного стану [PERSON] дають достатні підстави обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв`язку з цим [PERSON] необхідно проведення психіатричного огляду у примусовому порядку. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку - [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги головного лікаря Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради підтримала у повному обсязі. Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви, оскільки особа участь якої є обов`язкова відсутня, після побиття матері пройшов майже місяць, будь-яких медичних данних, які підтверджують необхідність примусового огляду, крім посилання на заяву матері не надано, лікарем самостійно у відповідності до вимог ст. 11 «Про психіатричну допомогу» огляд не проведено, хоча для цього були наявні підстави без ухвали суду. Суд, вислухавши представника заявника, думку прокурора та інших учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.04.2019 року мати [PERSON] - [PERSON] звернулася до КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» з проханням провести психіатричний огляд її сину у зв`язку з його неадекватною поведінкою, а саме: погрози, агресія, ідеї переслідування. Йому ввижається, що хтось йому говорить у голові, що потрібно робити, що на нього хтось дивиться, якісь люди приходять та сидять у його кімнаті (а.с.3-4). Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що психіатрична допомога - це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд і медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади. За змістом ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно. Відповідно до ч. 1 ст.339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, подається до суду за місцем проживання особи. Згідно зі ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення. У невідкладних випадках, коли за одержаними відомостями, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, заява про психіатричний огляд особи може бути усною. У цих випадках рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром самостійно і психіатричний огляд проводиться ним негайно. У випадках, коли відсутні дані, що свідчать про наявність обставин, передбачених абзацами другим та третім частини третьої цієї статті, заява повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність проведення такого огляду. У разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду. Умисне подання заяви про психіатричний огляд особи, що містить завідомо неправдиві або неточні відомості щодо стану психічного здоров`я цієї особи, тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 341 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів. Справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги. Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження викладених у заяві вимог суду надано висновок лікаря-психіатра, зміст якого аналогічний обставинам, вказаним у заяві, згідно з яким зазначено, що [PERSON] не перебуває на диспансерному обліку в комунальній установі «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради, має ІІІ групу інвалідності по неврології з дитинства безстроково. 22.04.2019 року мати [PERSON] - [PERSON] звернулася до КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» з проханням провести психіатричний огляд її сину у зв`язку з його неадекватною поведінкою, а саме: погрози, агресія, ідеї переслідування. Йому ввижається, що хтось йому говорить у голові, що потрібно робити, що на нього хтось дивиться, якісь люди приходять та сидять у його кімнаті. 20.04.2019 року [PERSON] сильно побив свою мати, при цьому сказав, що вони не його батьки, вона вбила його мати, тому він вб`є її. Одержані відомості щодо психічного стану [PERSON] дають достатні підстави обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. У зв`язку з цим [PERSON] необхідно проведення психіатричного огляду у примусовому порядку. Дослідивши надані в обґрунтування заявлених вимог докази, суд вважає, що обставини, викладені у вказаному висновку лікаря-психіатра, виписці з історії хвороби, висновку спеціаліста №45 від 06.05.2019 року про наявність у [PERSON] тілесних ушкоджень, не є достатніми для висновку суду про наявність підстав для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу та необхідності примусового психіатричного огляду. При цьому у судовому засіданні заявником не вказано обставин, не подано належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність ознак психічної хвороби у [PERSON] , симптомів психічних та поведінкових розладів, які б давали можливість встановити необхідність його психіатричного огляду у примусовому порядку. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку, оскільки висновок лікаря-психіатра недостатньо обґрунтований, окрім того будь-яких належних доказів на підтвердження поведінки, що являє собою безпосередню небезпеку для оточуючих внаслідок встановленого захворювання матеріали справи не містять. Повідомлені суду відомості не дають достатніх підстав для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу. У статті 8 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше, ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб». У даному випадку питання щодо надання згоди на психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, є безумовним фактом втручання у приватне життя особи, а тому може бути здійснене лише у випадку доведеності необхідності такого втручання, та наявності законних підстав. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх оцінка не доводять наявності підстав для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу та необхідності примусового психіатричного огляду, у зв`язку з чим заяву головного лікаря Комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради Резніченка Олександра Леонідовича про проведення психіатричного огляду у примусовому порядку [PERSON] суд вважає необґрунтованою та безпідставною, а відтак такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. У випадку скоєння [PERSON] злочину щодо своєї мами це є підставою для звернення до Мелітопольського відділення поліції з відповідною заявою про скоєне кримінальне правопорушення та для проведення досудового розслідування за вказаним фактом, в рамках якого з`ясувати фактичні обставини справи та дати належну правову оцінку також і щодо його психічного стану та усвідомлення його дій. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed