Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], яка померла 21.11.2007 р., а саме на земельну частку (пай) площею 3,98 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. Суворова Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0313600, виданого Корюківською районною державною адміністрацією 19 травня 1997 року. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай), оскільки оригінали документів на нього було втрачено. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судовезасідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Судом по справі встановлено, що [PERSON], народився 13 серпня 1957 року в с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області де на даний час і проживає, що підтверджується його паспортом НК 777466, виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 01.03.2000 р. 21 листопада 2007 року хрещена мати позивача [PERSON] у віці 70 років померла, про що Виконкомом Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть (серія 1-ЕЛ № 076152) та складено 23.11.2007 року відповідний актовий запис за № 32. За життя покійна була членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Суворова на території Козилівської сільської ради, тому до спадкового майна належить земельна частка (пай) розміром 3,98 умовних кадастрових гектари, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0313600 виданий 19.05.1997 р., нормативна грошова оцінка на момент смерті 18\~875,00 грн. Відповідно до довідки Козилівської сільської ради Корюківського району (№ 920 від 13.10.2016 р.) на момент смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала за адресою [INFO]. Разом з нею проживав і був зареєстрований її чоловік [PERSON]. Але наступного дня, а саме 22 листопада 2007 року, [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ № 076153). Відповідно до довідки Козилівської сільської ради Корюківського району (№ 921 від 13.10.2016 р.) на момент смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою [INFO] один. Подружжя немало дітей і рідних чи близьких людей окрім позивача, який і займався їх похованням (довідка Козилівської сільської ради від 13.10.2016 № 927). На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна покійних є [PERSON]. Тому він звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори де надав докази прийняття ним спадщини після смерті покійних, але в документах позивач не знайшов сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на покійну [PERSON], через що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів. Нажаль документ був втрачений, тому для вирішення даного спірного питання позивач змушений звернутися до суду. Для підтвердження дійсності отримання покійною документів на земельний пай позивач звернувся з заявою до Відділу Держгеокадастру у Корюківському районі, де йому надали відповідну інформацію та було повідомлено, що надати копію другого примірника сертифікату на право на земельну частку (пай) неможливо, так як виготовлявся в одному екземплярі, який отримано власником (А-2347/0-2387/6-16 від 06.12.2016). У разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) \~порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до суду ([PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна покійної і маю право успадкувати земельний пай, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно\~\~статті 16 Цивільного кодексу України\~\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину \~не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Решту судових витрат залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved