Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовною заявою [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , в якому просить визнати за позивачем право власності на двокімнатну квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 45,8 кв. м., житловою площею 30 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , посилаючись на таке. Онуком померлої - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є позивач - [PERSON] , а [PERSON] є донькою померлої та матір`ю позивача. Прізвище [PERSON] змінювалось з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із шлюбом з [PERSON] в 1974 році. Прізвище [PERSON] змінювалось з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із шлюбом з [PERSON] в 1981 році. Після смерті [PERSON] , залишалось спадкове майно якій їй належало, а саме квартира під [ADDRESS] . Під час життя, 21 квітня 1997 року, [PERSON] , склала заповіт, згідно якому заповідала квартиру [PERSON] , однак відповідачка офіційно відмовилась від оформлення спадщини на користь позивача, про що є відповідна заява в спадковій справі. Оформленням спадщини займалась Державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мельник Людмила Василівна. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 вересня 2021 року Державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, Мельник Людмилою Василівною, позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру. Рекомендовано вирішити питання в судовому порядку, з причини того, що позивач не надав до нотаріальної контори документи, що підтверджують право власності на квартиру, а саме довідку, видану ЖБК «Жовтневий 11» від 23.12.1993 №23, тобто відмолено на підставі п. 4.18 пункту 5 глави 10 розділу її Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Копію постанови надаємо, та окрім неї надаємо копії довідок ЖБК «Жовтневий 11», відповідей КП «БТІ» Одеської міської ради, технічного паспорту, на підтвердження права власності на квартиру за [PERSON] . Оригінал довідки, виданої ЖБК «Жовтневий 11» від 23.12.1993 №23 позивачу та відповідачці на час життя, [PERSON] , не надавався, знайти серед документів не виявилось можливим, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися з цим позовом. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Відповідач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, позов визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 17 березня 2021 року, запис №3400. Онуком померлої є позивач по справі, [PERSON] , а відповідачка, [PERSON] , є донькою померлої та матір`ю позивача, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 травня 1959 року, запис №990, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30 серпня 1974 року, запис №1135, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 серпня 1981 року, запис №1729, свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 28 квітня 2017 року, запис 983. Прізвище [PERSON] змінювалось з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із шлюбом з [PERSON] в 1974 році, згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 30 серпня 1974 року, запис №1135. Прізвище [PERSON] змінювалось з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із шлюбом з [PERSON] в 1981 році, згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 серпня 1981 року, запис №1729 Після смерті [PERSON] , залишалось спадкове майно якій є належало, а саме квартира під [ADDRESS] . За життя, 21 квітня 1997 року, [PERSON] , склала заповіт, згідно якого заповідала квартиру [PERSON] , однак відповідачка офіційно відмовилась від оформлення спадщини на користь позивача, про що є відповідна заява в спадковій справі. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 вересня 2021 року Державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса, Мельник Людмилою Василівною, позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру. Рекомендовано вирішити питання в судовому порядку, з причини того, що позивач не надав до нотаріальної контори документи, що підтверджують право власності на квартиру, а саме довідку, видану ЖБК «Жовтневий 11» від 23 грудня 1993 року №23, тобто відмолено на підставі п. 4.18 пункту 5 глави 10 розділу її Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Копію постанови надаємо, та окрім неї надаємо копії довідок ЖБК «Жовтневий 11», відповідей КП «БТІ» Одеської міської ради, технічного паспорту, на підтвердження права власності на квартиру за [PERSON] . Оригінал довідки, виданої ЖБК «Жовтневий 11» від 23 грудня 1993 року №23 позивачу та відповідачці на час життя, [PERSON] не передавався. Згідно довідки від 12.09.2021 року ЖБК «Жовтневий 11» [PERSON] , [INFO] , дійсно була власницею двокімнатної квартири [ADDRESS] і постійно проживала по цій адресі з 25.06.1968 р. по день смерті. Видати дублікат довідки від 23 грудня 1993 р. не є можливим за відсутністю архівних документів. Інформація, що надана у довідці № 23 від 23 грудня 1993 р. є дійсною. [PERSON] була членом Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий 1», займала квартиру за [ADDRESS] , пайовий внесок сплатила у повному обсязі, проживала в цій квартирі з 1968 року по день смерті. [PERSON] , будучи членом ЖБК, отримавши у користування вказану квартиру, виплатила у повному обсязі пайовий внесок за займану квартиру. Таким чином, вона набула право власності на неї у зв`язку з виплатою паю згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність». Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», а також ст. 384 ЦК України член житлово-будівничого та іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на це майно. За технічними характеристиками квартира є двокімнатною розміщена на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку, загальною площею 45,8 кв. м., житловою площею 30 кв. м. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. В роз`ясненнях, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вказане підтверджується також роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved