Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа по справі Золотоніська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на обов»язкову частку в спадщині. Свій позов позивачка мотивує тим, що вона спільно проживала з [PERSON], який помер [INFO]. За час спільного проживання вони офіційно не одружилися, хоч з 1990 року до моменту смерті [PERSON] вели спільне господарство та проживали однією сім»єю в будинковолодінні за адресою: [ADDRESS]. Після смерті покійного [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді вищевказаного житлового будинку. За життя, 10 січня 2000 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося він заповідав дочкам - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] зверталася до Золотоніської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом (обов»язкова частка), але на той час факт її проживання з [PERSON] в не зареєстрованому шлюбі не було встановлено належним чином, тому позивачка звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу, який 23 серпня 2013 року було задоволено. Дане рішення позивачка надала до Золотоніської районної державної нотаріальної контори, проте листом від 15 листопада 2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що рішенням суду встановлено факт проживання однією сім»єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а не факт шлюбних відносин, тому права на обов»язкову частку вона не має. Позивачка у позові стверджує, що спадкоємці за заповітом прийняли спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном з дня смерті спадкодавця, а вона на день смерті [PERSON] була непрацездатною, оскільки на той час являлася пенсіонеркою, тому має право на обов»язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. Даний факт і змусив позивачку звернутися до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з даним позовом. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили визнати за позивачкою по справі право на обов»язкову частку у спадщині після померлого [PERSON] в розмірі 1/3 частини всього спадкового майна, як за дружиною спадкодавця. В судовому засіданні представник відповідачів за дорученням [PERSON] просила суд повністю відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог, оскільки позов є безпідставним. На думку представника, позивачка не має права на обов»язкову частку, оскільки не перебувала в зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем. Встановлення судовим рішенням факту проживання позивачки та спадкодавця однією сім»єю не дає їй права на обов»язкову частку у спадщині, оскільки перелік осіб , що мають право на обов»язкову частку є вичерпним, він визначений в ЦПК України, позивачка не входить до цього переліку. Представник третьої особи Золотоніської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність та висловив свою думку щодо позову, вважає, що позивачка не має права на обов»язкову частку. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши показання сторін, заяву третьої особи, приходить до висновку, що позивачці в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, при цьому суд виходить з наступного. З копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Гельмязівською сільською радою, Золотоніського району, Черкаської області вбачається, що [INFO] помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 16. Відповідно до копії заповіту від 10 січня 2013 року, посвідченого сільським головою Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області - [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідав своїм дочкам : [PERSON] та [PERSON]. Суб'єкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець), на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю - спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень глави 85 Цивільного кодексу України заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, на заповідальний відказ, на покладення на спадкоємця інших обов'язків, а також право на скасування заповіту . Згідно копії рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2013 року дійсно заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу задоволено. Але, вирішуючи позов суд виходить з приписів ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України , де визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім»єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов»язків подружжя. Непрацездатною вдовою (вдівцем) є лише особа, яка перебувала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини у зареєстрованому шлюбі. Чоловік і жінка, які проживали однією сім»єю, але не перебували у шлюбі між собою, права на обов»язкову частку у спадщині не набувають та можуть за певних умов закликатися до спадкування лише, як спадкоємці четвертої черги . Право на обов'язкову частку у спадщині - це особисте майнове право непрацездатних спадкоємців першої черги отримати визначену законом частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснено, що перелік осіб, які мають право на обов»язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Позивачка [PERSON] в своєму позові, в обгунтування своїх вимог , посилається на лист нотаріуса Золотоніської районної державної нотаріальної контори, яка відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, вважає відмову нотаріуса незаконною виходячи з того, що судом встановлено факт проживання однією сім»єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, а не факт шлюбних відносин. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз»яснено, що встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п. 5 ст. 273 ЦПК України може мати місце, якщо такі відносини виникли до 08 липня 1944 року і тривалий до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що встановлення судовим рішенням факту проживання однією сім»єю не надає позивачці [PERSON] права на отримання обов»язкової частки у спадковому майні спадкодавця [PERSON], а тому відмовляє позивачці в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed