Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 28 травня 2019 року звернувся [PERSON] з позовною заявою до ТОВ «Авто просто» про визнання угоди припиненою, визнання договору застави припиненим, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, в якій просив суд з урахуванням уточнень визнати положення ст. 2 додатку № 2 до угоди № 381121 від 29 лютого 2012 року, укладеної між [PERSON] і ТОВ «Авто просто» в частині визначення поточної ціни автомобіля недійсними; визнати угоду № 381121 від 29 лютого 2012 року, укладену між ним і відповідачем, припиненою, внаслідок її належного виконання; визнати договір застави від 10 жовтня 2014 року автомобіля марки ЗАЗ Sens №кузова [NUMBER] , д/н [NUMBER] , укладений між сторонами і посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Т.С., припиненим; зобов`язати ТОВ «Авто просто» подати державному реєстратору заяву про припинення обтяження автомобіля марки ЗАЗ Sens №кузова [NUMBER] , д/н [NUMBER] , та виключення його з Реєстру обтяжень рухомого майна; стягнути з відповідача на користь позивача 4243,28 грн. безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування своїх вимог представник позивача в уточненій позовній заяві посилався на те, що 29 лютого 2012 року між позивачем і відповідачем була укладена угода № 381121, за умовами якої ТОВ «Авто Просто» зобов`язався надати [PERSON] послуги щодо придбання автомобіля за системою «АвтоТак» (за внесками у групах). 24 вересня 2014 року між ТОВ «Авто просто», [PERSON] і ТОВ «Дніпропетровськ-Авто» був укладений трьохсторонній договір № 114028-Y06548, за умовами якого останнє передало у власність позивача автомобіль марки ЗАЗ Sens №кузова [NUMBER] , д/н [NUMBER] , загальною вартістю 101400 грн., а відповідач оплатив його вартість. Автомобіль був переданий позивачу 30 вересня 2014 року. Між сторонами також був укладений договір застави, яким в заставу відповідачу позивач передав зазначений автомобіль. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. 10 жовтня 2014 року і зареєстрований в реєстрі за № 3140. Вартість автомобіля, визначена в договорі складає 171973,03 грн., строк виконання договору 10 років. Погашення заборгованості мала відбутися шляхом щомісячних платежів, загалом 120 платежів. Скориставшись ст. 3 додатку 2 до укладеної між сторонами угоди, позивач достроково виплатив вартість автомобіля, здійснивши 120 платежів на загальну суму 173442,15 грн., а також позивачем був сплачений вступний внесок в розмірі 2774,16 грн. Таким чином різниця між визначеним угодою розміром вартості автомобіля і фактично сплаченими позивачем відповідачу грошовими коштами на її виконання становить 4243,28 грн. За викладених обставин позивач вважає, що свої зобов`язання виконав належним чином і в повному обсязі, тому угода № 381121 від 29 лютого 2012 року, договір застави автотранспортного засобу є припиненими, тому він звернувся до суду з цим позовом і просив його задовольнити. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 28 травня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.34). Ухвалою судді від 31 травня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Авто просто» про визнання угоди припиненою, визнання договору застави припиненим, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (а.с.101-102). У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав у позові викладених. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення у повному обсязі. У відзиві на позовну заяву (без урахування уточнень) представник відповідача зазначив, що позивач на власний розсуд визначив розмір щомісячних платежів, тоді як умови укладеної між сторонами угоди передбачає розрахунок відповідачем розміру такого платежу і сплата позивачем відповідного рахунку, наданого відповідачем. Розрахунок щомісячного платежу відбувається з урахуванням поточної вартості автомобіля станом на день розрахунку. Таким чином станом на день подання цієї позовної заяви до суду позивачем сплачено відповідачу 63% заборгованості за автомобіль, поточна вартість якого станом на травень 2019 року становить 220941,82 грн., а загальний розмір заборгованості 80744,73 грн. Таким чином, на думку представника відповідача відсутні підстави для задоволення позовних вимог, тому він просив суд відмовити у їх задоволенні. В уточненій\~позовні заяві\~представник позивача\~зазначає про\~те,\~що розмір\~автомобіля за\~угодою від\~29\~лютого 2012\~року погоджена\~сторонами в\~розмірі 77060\~грн.,\~фактична вартість\~автомобіля за\~договором від\~24\~вересня 2014\~року становить\~101400\~грн..\~Таким чином\~ціна і\~предмет угоди\~були змінені,\~про те\~у письмовому\~вигляді зміни\~до угоди\~не вносились.\~ \~ \~ \~ \~ Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 29 лютого 2012 року між ТОВ «Авто Просто» Семеновим О.О. була укладена угода № 381121, згідно з умовами якої ТОВ «Авто Просто» зобов`язалось надати [PERSON] послуги з придбання автомобіля, а [PERSON] зобов`язався сплатити ТОВ «Авто Просто» всі внески, плати та комісії, передбачені угодою та додатками до неї, з метою отримання автомобіля у власність (а.с.7 зворот-11). На виконання угоди 24 вересня 2014 року [PERSON] , ТОВ «Авто просто» і ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» уклали трьохсторонній договір № 114028-Y06548, за умовами якого ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» передало у власність [PERSON] автомобіль марки ЗАЗ Sens №кузова [NUMBER] , д/н [NUMBER] , загальною вартістю 101400 грн., а ТОВ «Авто просто» сплатило цю суму (11 зворот-13 зворот). Між [PERSON] і ТОВ «Авто просто»10жотвня 2014 року був укладений договір застави, яким в заставу відповідачу позивач передав зазначений автомобіль. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. 10 жовтня 2014 року і зареєстрований в реєстрі за № 3140. Вартість автомобіля, визначена в договорі 101400 грн. (п. 1.3), зобов`язання, забезпечене заставою вважається виконаним за умови своєчасної сплати всіх щомісячних повних внесків (періодичних платежів) в загальному розмірі 171973,03 грн. в порядку і строки, передбачені ст. 2 додатку № 2 до угоди (п. 1.6). Пунктом 2 додатку № 2 до угоди № 381121 від 29 лютого 2012 року сторони угоди погодили, що поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється Авто просто постачальником. Учасник зобов`язується сплачувати повні внески згідно з графіком внесків щомісячно на підставі рахунків на сплату, надісланих відповідачем. Система придбання автомобіля «Авто Так», що передбачена угодою, полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати автомобіль, та які стають учасниками такої системи. Відповідач надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи «Авто Так», які полягають у формуванні груп учасників, організацій і проведенні у групах асигнаційних актів, та інших послуг, передбачених угодою. Відповідно до розділу 1 Правил функціонування системи придбання товару в групах «Авто Так» поточна ціна автомобіля встановлюється постачальником/виробником/імпортером в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою. Відповідно до умов укладеної Угоди [PERSON] зобов`язався оплатити 100 (сто) відсотків вартості автомобіля та вартість наданих йому за Угодою послуг шляхом оплати 120 (ста двадцяти) щомісячних повних внесків. Додатком № 1 до угоди № 381121 передбачено, що розмір вступного внеску становить 3%+ПДВ 2774,16 грн., щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333%, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5%+ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065%, плата за право на отримання автомобіля - 3%+ПДВ. На виконання умов угоди [PERSON] було сплачено 63,4543% вартості автомобіля ( [INFO] внески). Наведений представником відповідача у відзиві на позовом розрахунок не був спростований позивачем. Таким чином, станом на день ухвалення цього рішення [PERSON] зобов`язаний сплатити на користь ТОВ «Авто Просто»: 100% - 63,4543% = 36,5457% вартості автомобіля (Чисті внески). Відповідно до ст. 5 Угоди [PERSON] зобов`язується підписати відповідні двосторонні акти що свідчать про виконання зобов`язань за Угодою. Отже, зобов`язання [PERSON] перед ТОВ «Авто Просто» у повному обсязі не виконані, а тому немає підстав для визнання Угоди припиненою шляхом виконання, так само відсутні підстави вважати договір застави припиненим. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що умовами укладеної між сторонами угоди передбачений обов`язок учасника системи про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати 120 внесків у порядку та розмірі, передбаченому умовами угоди та додатків до неї. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України). Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним ст. 2 додатку № 2 до угоди № 381121 від 29 лютого 2012 року, суд враховує, що позивачем не наведено жодного правового обґрунтування такої вимоги, позивач не посилається на правові підстави, правові акти, яким, на його думку, не відповідає угода в зазначеній частині. Сторона повивача не зазначає яким чином ст. 2 додатку № 2 до угоди № 381121 від 29 лютого 2012 року порушує його права, не вказує про причини, які його спонукали підписати укладеному між ним і відповідачем угоду, яка містила оскаржувані умови. Навпаки, підписанням оскаржуваної угоди позивач засвідчив, що проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв`язку із укладенням та виконанням цієї угоди. Разом з тим, судом не встановлено жодних доказів, які б вказували на порушення відповідачем принципу добросовісності під час укладення між сторонами угоди. Таким чином, оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог позивача до відповідача, у зв`язку з чим вони не підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду цієї цивільної справи не було встановлено порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача, на які посилався останній у своєму позові. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29). З урахуванням результату розгляду справи, витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed