Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними. Позовну заяву мотивував тим, що він являється власником земельних ділянок площею 2,6608 га, кадастровий номер 7120686900:03:001:0514 та 2,6796 га, кадастровий номер 7120686900:03:001:0513, які розташовані в адміністративних межах Михайлівської об?єднаної територіальної громади Драбівського району Черкаської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих йому 20.03.2018 року. Дані земельні ділянки він успадкував в установленому законом порядку після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач, як власник земельних ділянок, позбавлений володіти та користуватися ними за наступних обставин. 12.10.2013 року [PERSON] уклав договір позики з відповідачем на 50 тис. грн., які зобов`язувався повернути готівкою в строк до 25 грудня 2013 року Кошти були необхідні для лікування онука [PERSON] , [INFO] . П.7 даного договору позики передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний передати в довгострокову оренду на 49 років земельні ділянки розміром 2,77 га та 2,75 га. До вказаної в договорі позики дати кошти повернути не були і 17 червня 2014 року [PERSON] вимушений був укласти договори оренди вказаних земельних ділянко на строк 49 років з орендною платою 29411,76 грн. за весь період дії вказаних договорів. Позивач, вважає, що умови договорів оренди землі, а саме орендна плата у розмірі 500 грн. щорічно протягом 49 років, є неприйнятними та кабальними для нього, як для власника. З цього приводу він звернувся до відповідача, але отримав відповідь 13.09.2019 року про те, що підстав для зміни умов або розірвання договорів не має, що змусило його звернутися до суду. Позивач вважає, що договори були укладені покійним батьком під впливом тяжких обставин хворого онука [PERSON] , який потребував на той час негайного оперативного лікування, яке потрібно було оплатити, батько вимушений був погодитися на укладення вказаних договорів оренди землі фактично на нав?язаних відповідачем вкрай невигідних для себе умовах. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили суд його задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що позивачем не доведені обставини вказані в позові, відсутні докази, що кошти отримані батьком позивача витрачені на лікування онука, не доведено, що на момент укладення спірних договорів оренди землі існували тяжкі обставини. Обумовлена сума плати за землю в договорах була виплачена один раз за весь період оренди і претензій зі сторони орендодавця, за його життя, не було. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов до наступних висновків. З копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.03.2018 року вбачається, що позивач по справі є власником двох земельних ділянок площею 2,6608 га, кадастровий номер 7120686900:03:001:0514 та 2,6796 га, кадастровий номер 7120686900:03:001:0513, які він успадкував після смерті свого батька [PERSON] . За життя 20.10.2013 року [PERSON] уклав договір позики з ТОВ «Баришівська зернова компанія», за яким отримав 50 тис. грн. позики та зобов?язався повернути їх в строк до 23 грудня 2013 року. П. 7 даного договору позики передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний передати в довгострокову оренду на 49 років земельні ділянки розміром 2,77 га та 2,75 га, які йому належать на підставі свідоцтв про право на спадщину. В подальшому [PERSON] уклав два договори оренди землі з ТОВ «Баришівська зернова компанія» від 17.06.2014 року площею 2,6608 га, кадастровий номер 7120686900:03:001:0514, та 2,6796 га, кадастровий номер 7120686900:03:001:0513, строком на 49 років. Орендна плата згідно з п. 11 договорів становить 29411 грн. 76 коп. за весь період дії договору, які орендар вносить на протязі трьох днів з моменту державної реєстрації речового права (оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ч.1 ст. 233 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. З копії медичної виписки № 3263/1731М вбачається, що [PERSON] 21.10.2013 року проведено оперативне лікування операція на серці. Представник відповідача визнає той факт, що [PERSON] є онуком [PERSON] . Як пояснив позивач, кошти отримані за договором позики [PERSON] використав для лікування свого онука. Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що в договорі позики не було визначено, на яких саме умовах оплати можуть бути укладені договори оренди землі в майбутньому, у разі неповернення позики. Тобто на момент укладення таких договорів, орендодавець міг погодитися на будь-які вигідні для себе умови. При цьому, доказів прямого зв`язку між тяжкими обставинами на момент укладення цих угод, як то необхідність лікування онука, та умовами оплати за оренду землі, суду не надано. Суд вважає, що тяжкі обставини, які могли виникнути у особи, яка укладає договір нерозривно пов`язані з цією особою, а тому право на пред`явлення вимоги з цих підстав не може перейти до спадкоємців. Як визнають самі сторони, за життя [PERSON] не ставив питання про визнання недійсними договорів оренди землі ні перед орендарем, ні перед судом. З огляду на вищевикладене суд вважає, що підстав для задоволення позову не має.

Outcome: dismissed