Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

До Димитровського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» ВП «шахта «ім. Г. Димитрова» про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з травмою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.09.2011 р. він був прийнятий прохідником 5 р. підземним з повним робочим днем на ВП «шахта «ім. Г. Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля». 08.05.2012 р. з ним трапився нещасний випадок у зв'язку з чим він отримав травми та йому було встановлено діагноз: закритий перелом 4-8 ребер зліва, 4-8 ребер справа зі зміщенням; розрив лівої легені; закритий перелом відділу шейки правого бедра; ухиб поясничного відділу позвонку, правого плечового суглоба; закритий перелом носа зі зміщенням; ухиби та снадини поясничної області обличча. На лікуванні він знаходився з 08.05.2012 р. по 19.06.2012 р. 08.05.2012 р. за фактом нещасного випадку на підприємстві був складений Акт форми Н-1 № 6. 04.04.2013 р. травматологічна МСЕК встановила йому 60% втрати працездатності та 3 групу інвалідності. Димитровським відділенням Фонду ССНВВ йому призначена одноразова допомога та щомісячні страхові виплати. Моральна шкода в зв'язку з виробничою травмою, яка сталася 08.05.2012 р. йому не призначалася та не виплачувалася. Проте внаслідок виробничої травми йому заподіяна моральна шкода, яку він відчуває з моменту травми та продовжую відчувати до теперішнього часу. У результаті зазначеної травми йому заподіяна моральна шкода, тому що перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчував фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, психологічний дискомфорт який він випробовує до дійсного моменту. Втрата працездатності на 60% та безрезультатність лікування, викликають у нього додаткові переживання тому, що в ході лікування й по дійсний момент він випробовую негативні наслідки травми. До травми він самостійно виконував всю необхідну чоловічу роботу в побуті, однак зараз у зв'язку із отриманим каліцтвом він не може цього робити, йому доводиться за гроші наймати людей, що негативно позначається на його матеріальному становищі і жадає від нього додаткових, моральних і матеріальних зусиль. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює у 100 000 (сто тисяч) грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив із тривалості й глибини його душевних страждань, численності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травм, а також з фізичного болю який він переніс та фактичного погіршення стану здоров'я, який він отримав, що відображено у втраті ним працездатності на 60 %. До судового засідання представник позивача не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволені позовних вимог. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» у судовому засіданні не заперечував проти заподіяння позивачу моральної шкоди але вважає, що сума моральної шкоди необґрунтована. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.09.2011 р. [PERSON] був прийнятий прохідником 5 р. підземним з повним робочим днем на ВП «шахта «ім. Г. Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля». (а. с. 7) 08.05.2012 р. з ним трапився нещасний випадок у зв'язку з чим він отримав травми та йому було встановлено діагноз: закритий перелом 4-8 ребер зліва, 4-8 ребер справа зі зміщенням; розрив лівої легені; закритий перелом відділу шейки правого бедра; ухиб поясничного відділу позвонку, правого плечового суглоба; закритий перелом носа зі зміщенням; ухиби та снадини поясничної області обличча. На лікуванні він знаходився з 08.05.2012 р. по 19.06.2012 р. 08.05.2012 р. за фактом нещасного випадку на підприємстві був складений Акт форми Н-1 № 6. (а. с. 8-11). 04.04.2013 р. травматологічна МСЕК встановила йому 60% втрати працездатності та 3 групу інвалідності. (а. с. 3-4). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв\-`\-\-язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23 лютого 2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Позивач [PERSON] отримав травму внаслідок нещасного випадку на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача ВП «Шахта «ім. Г. Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля», пов'язаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», «Правил безпеки у вугільних шахтах», що стало причиною нещасного випадку. Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року із змінами від 25 травня 2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрєс, а із наявністю втрат фізичного і психичного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 60%. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн . Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Оскільки моральна шкода у позивача виникла внаслідок ушкодження здоров'я, пов'язаного з травмою на виробництві, то заперечення відповідача являються необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору - в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: partial