Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач [PERSON] із позовом до Першої одеської держаної нотаріальної контори, про зобовязання вчинити дії, зазначаючи, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2001 року був накладений арешт на нерухоме майно: ? частину будинку №8 по вул. Недєліна в м. Одесі. Проте, 10.07.2003 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси в позові до [PERSON] було відмовлено, а заходи забезпечення позову скасовані. Разом з тим, 10.04.2017 року з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна дізнався про те, що 10.12.2008 року, Першою одеською державної нотаріальною конторою було зареєстроване обтяження № 8279832, стосовно належного позивачу нерухомого майна, при цьому в якості підстави такого обтяження, зазначена ухвала від 30.01.2001 року. Посилаючись на незаконність таких дій, позивач просив зобовязати відповідача виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про обтяження належного позивачу майна. У судовому засіданні, 03.08.2017 року представник позивача підтримав позовну заяву. В судове засідання, 26.10.2017 року не зявився, надав заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутністю представник позивача. Представник Першої одеської держаної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. У звязку з неявкою відповідача, зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.01.2001 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу за договором позики та моральної шкоди. 30.01.2001 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси про забезпечення вищезазначеного позову, було накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON], а саме : ? частину будинку під №8, розташованому у місті Одесі по вулиці Недєліна. Вказана обставина встановлена виходячи з аналізу змісту рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2003 року. 10.07.2003 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] було відмовлено, а ухвалу про забезпечення позову від 30.01.2001 року - скасовано. 29.01.2004 року ухвалою апеляційного суду Одеської області було залишено без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2003 року. 25.12.2006 року ухвалою Верховного суду України було залишено без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2003 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29.01.2004 року. З інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, вбачається, що 10.12.2008 року о 13:36:46 год. Першою одеською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження №8279832, а саме арешт нерухомого майна - ? частини будинку під №8, розташованого у місті Одесі по вулиці Недєліна, власником якого зазначено [PERSON]. В графі «підстава обтяження» у вищевказаній інформаційній довідці, зазначено: «ухвала, бн, 30.01.2001, Приморський районний суд. м. Одеси». Враховуючи те, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2001 року про забезпечення позову, була скасована рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2003 року, яке в подальшому було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.01.2004 року та ухвалою Верховного суду України від 25.12.2006 року, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з положеннями п.п 5.1., Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи те, що підстава для обтяження відпала ще до вчинення відповідного обтяження, суд вважає, що накладення обтяження порушує права власника і на нерухоме майно, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.10, 11, 15, 16, 58, 60, 213-218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 321 ЦК України, суд, -

Outcome: approved