Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання,в якому просив встановити режим окремого проживання між ним та відповідачкою [PERSON] безстроково, з 08 жовтня 2018 р. Відповідно до відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області підтверджено, що відповідач [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованою з 23 вересня 2005 року за адресою; [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2019 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживанняпередано на розгляд Малиновському районному суду м. Одеси на підставі п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання, залишено без руху, повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в п`ятиденний термін з дня отримання копії ухвали про залишення позову без руху, роз`яснено, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу. 15 травня 2019 року до суду від [PERSON] надійшла заява із усуненням недоліків, зазначених в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2019 року відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання В обґрунтування своїй вимог позивач посилається на такі обставини. З 07 липня 2018 року позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] . У шлюбі народжена дитина, але оскільки дитина народилася під час перебування позивача у відрядженні поза межами України, яке триває до сих пір, він не має інформації щодо її імені. Дитина проживає разом з матір`ю. Після реєстрації шлюбу він з дружиною оселилися у її квартирі за адресою [ADDRESS] . Через деякий час між ними виникли напружені відносини, конфлікти, які значно збільшились після того, як його дружина виявилась вагітною. Причиною непорозумінь і сварок стало відсутність бажання у дружини займатись сімейним побутом, існування лише бажання продовжувати жити вільним та веселим життям в якому місце є лише для відпочинку, шопінгу та косметологічних процедур. Дружина постійно вимагала від позивача гроші на дорогий відпочинок, речі та подарунки, які вони не могли собі дозволити. Працювати дружина відмовлялась. На ті кошти, які позивач заробляв, жити, так як бажала дружина, вони не могли, що й стало приводом для сварок. Внаслідок постійних сімейних конфліктів спільне проживання з дружиною стало неможливим. У вересні 2018 року позивач був змушений повернутись до своїх батьків і проживає з ними за адресою реєстрації - [ADDRESS] . Сімейні відносини з відповідачкою фактично припинились. Відповідачка не має бажання переїхати і проживати у його батьків, так само як і він не бажає жити з її батьками чи у квартирі, що належить родині дружини. Крім того, оскільки позивач за фахом і працює на кораблях у морі більшу частину року він і фактично не має можливості проживати з дружиною та вести спільний побут. Водночас у них із дружиною немає намірів розірвати шлюб. Умовами шлюбного договору вони з нею не обтяжені. Від допомоги по утриманню дитини позивач не відмовляється. Правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбачені ст. 120 СК України, позивачу відомі. Відповідач [PERSON] повідомлялася про судові засідання у встановленому законом порядку. 17.04.2019 року надала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, ознайомилася 03.07.2019 року. 03.07.2019 року звернулася до суду із заявою про відкладення судового засідання для надання відзиву на позовну заяву. У наданий судом строк відповідач відзиву на позов не подала. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових доказів. Судом встановлено, що 07 липня 2018 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07 липня 2018 року, запис №1094. Від цього шлюбу народилась дитина, але оскільки дитина народилася під час перебування [PERSON] у відрядженні поза межами України, яке триває до сих пір, він не має інформації щодо її імені. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] з дружиною [PERSON] оселилися у квартирі жінки, за адресою [ADDRESS] . Через деякий час між сторонами виникли напружені відносини, конфлікти, які значно збільшились після того, як його дружина виявилась вагітною. Внаслідок постійних сімейних конфліктів спільне проживання [PERSON] із дружиною стало неможливим. У вересні 2018 року [PERSON] повернувся до своїх батьків і проживає з ними за адресою його реєстрації - [ADDRESS] . Сімейні відносини [PERSON] з [PERSON] фактично припинились. Відповідачка [PERSON] не має бажання переїхати і проживати у його батьків, так само як і [PERSON] не бажає жити з її батьками чи у квартирі, що належить родині дружини. [PERSON] за фахом є морком і працює у на кораблях у морі більшу частину року. Відповідно до листа ТОВ «Хедвей ЛТД» від 16 травня 2-019 року за №02/02 від 14 лютого 2019 року, вбачається, що [PERSON] був працевлаштований за посередництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Хедвей ЛТД» на судно іноземного судновласника 17 березня 2017 року по 07 серпня 2017 року, а також 14 січня 2019 року зі строком трудового контракту - шість місяців, таким чином, на даний момент [PERSON] продовжує працювати на судні. Водночас у [PERSON] із дружиною [PERSON] немає намірів розірвати шлюб. Умовами шлюбного договору вони з нею не обтяжені. Від допомоги по утриманню дитини [PERSON] не відмовляється. Правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбачені ст. 120 СК України, [PERSON] відомі. Відповідно до ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Згідно ст. 120 СК України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: 1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; 2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved