Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 29.11.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , котра заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, є доньки спадкодавця - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , яка від прийняття спадщини після смерті матері відмовилась, про що написала відповідну заяву. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, що складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 3,4085 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, а також з житлового будинку що розташований по [ADDRESS] , та з земельної ділянки площею 0,30 га, розташованої в [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка та житловий будинок розташовані за однією адресою ( [ADDRESS] ) та земельна ділянка має цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. За заявою позивача 06.09.2019 року відкрито спадкову справу № 11-2019 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чижикова Олександра Олександровича. Однак, оформити спадщину в нотаріальній конторі на земельну ділянку площею 0,30 га, розташовану в [ADDRESS] позивач [PERSON] не має змоги, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно, оскільки рішенням Оратівської селищної ради від 12.11.1999 року вказану земельну ділянку було передано у приватну власність [PERSON] (матері померлої [PERSON] ) для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. В підтвердження неможливості оформлення спадщини в нотаріальній конторі надав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2019 року, що й стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Таким чином, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,30 га, розташовану в [ADDRESS] . Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 14.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 20.05.2021 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 20.05.2021 року не з`явилася. Натомість, 17.05.2021 року до суду надійшла заява позивача (№1495/21-Вх) про розгляд справи у судовому засіданні без її участі, та згідно якої [PERSON] позовні вимоги уточнила, та просить суд визнати за нею право на земельну ділянку площею 0,30 га, розташовану у [ADDRESS] . Уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 20.05.2021 року не з`явилася. Натомість, 18.05.2021 року до суду надійшла заява відповідача (№1517/21-Вх) про розгляд справи у судовому засіданні без її участі, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 27 липня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у місті Києві. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 07 травня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] в м. Київ, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.2016 року, реєстрований номер 665 по спадковій справі№ 43/2016, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями за [ADDRESS] загальною площею 58,9 кв.м. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю записана [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19.11.1977 року у Оратівській сільраді Іллінецького району Вінницької області. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] . Як вбачається з архівного витягу із рішення 10 сесії 3 скликання Оратівської селищної ради від 12.11.1999 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» , вирішено передати у приватну власність безкоштовно земельні ділянки для обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господартсва громадянам смт. Оратова та с. Прибережне за списком, де за № 410 значиться [PERSON] , площа земельної ділянки 0,30 га, з приміткою земельна ділянка для обслуговування житлового будинку ( так у документі). Вказану земельну ділянку після смерті [PERSON] було успадковано [PERSON] (її дочкою), як спадкоємцем за заповітом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64511204 від 26.04.2021 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , було 06.09.2019 року заведено спадкову справу, номер у Спадковомуреєстрі 64703593, номер у нотаріуса 11-2019. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 11-2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , спадкову справу відкрито за заявою [PERSON] , та останній 21.10.2019 року видано свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] та з земельної ділянки площею 3,4085 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області. Також 13.11.2019 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . Згідно заяви від 06.09.2019 року, [PERSON] від прийняття своєї частки у спадщині після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відмовилась. Справжність підпису на заяві перевірено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чижиковим О.О., та зареєстровано в книзі реєстрації спадкових справ за № 71 06.09.2019 року. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за адресою [ADDRESS] , постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального оругу Чижикова О.О. від 13.11.2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на вказане майно, оригінал якої долучено до матеріалів цивільної справи № 141/975/19. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлої [INFO] своєї матері [PERSON] на спадкове майно, а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS] , земельну ділянку площею 3,4085 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,30 га, розташовану в [ADDRESS] , яка у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При цьому, частину спадкового майна, а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS] , земельну ділянку площею 3,4085 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області та житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] позивач оформила нотаріальним шляхом, про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 45671, № 45672 та № 47817 відповідно, по спадковій справі № 11-2019. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 0,30 га, розташовану в [ADDRESS] , позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального оругу Чижикова О.О. від 13.11.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , а саме у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно. При цьому, відповідач, згідно поданої заяви, не заперечує проти задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, суд враховуючи норм чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець за час свого життя на законних підставах володіла та користувалася спірним нерухомим майном, але в силу об`єктивних причин не встигла за життя здійснити реєстрацію права власності зазначеного нерухомого майна у компетентних органах, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved