Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області звернувся [PERSON] із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «Надія» до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції про визнання договору оренди землі недійсним. Подану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства «Надія» до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції про визнання договору оренди землі недійсним задоволено повністю. Визнано недійсним укладений 30 вересня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області та [PERSON] договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, кадастровий номер 5322883900:07:003:0001, площею 35,8885 га ріллі для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду терміном на 21 рік, розташованої в адміністративних межах Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області, скасувавши його державну реєстрацію в державному реєстрі прав на нерухоме майно. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 серпня 2016 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року залишено без змін. Свої доводи заявник мотивує тим, що задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, Лубенський міськрайонний суд Полтавської області мотивував своє рішення встановленим постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року фактом наявності в СФГ «Надія» переважного права на поновлення договору оренди спірної земельної ділянки. Водночас, постановою Верховного суду України від 25 травня 2016 року по справі № 816/4339/14 було скасовано постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16 липня 2015 року і закрито провадження у справі. Тобто, станом на момент подання заяви в порядку п.3.ч.2 ст. 361 ЦПК України виникли підстави для перегляду рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року. В судовому засіданні представник заявника за дорученням [PERSON] підтримала вимоги заяви та просив прийняти у справі нове рішення, яким відмовити СФГ «Надія» у задоволенні позову . Представник СФГ «Надія» згідно довіреності [PERSON] щодо задоволення заяви заперечував, зазначаючи при цьому, що скасована постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року не була підставою для ухвалення рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року, а підставою для прийняття такого рішення було порушення Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області переважного права СФГ «Надія» при передачі земельної ділянки в оренду [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 грудня 2015 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області ухвалено рішення, яким задоволено позов СФГ «Надія» до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції про визнання договору оренди землі недійсним, визнано недійсним укладений 30 вересня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області та [PERSON] договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, кадастровий номер 5322883900:07:003:0001, площею 35,8885 га ріллі для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду терміном на 21 рік, розташованої в адміністративних межах Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області, скасувавши його державну реєстрацію в державному реєстрі прав на нерухоме майно. Ухвалюючи відповідне рішення від 23 грудня 2015 року суд зазначив, що СФГ «Надія» згідно земельного законодавства має переважне право на укладення договору оренди спірної земельної ділянки. Крім того, суд зазначив, що Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області (правонаступник Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області) було порушено першочергове право позивача на укладання договору землі, що суперечить актам цивільного законодавства, а відтак, є підстави визнати недійсним укладений 30 вересня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області та [PERSON] договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, кадастровий номер 5322883900:07:003:0001, площею 35,8885га. При даному посиланні Лубенський міськрайонний суд Полтавської області ухвалюючи рішення від 23 грудня 2015 року посилався на вищевказані обставини, встановлені постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року та на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України вважав, що вони не підлягають доказуванню. Проте, 25 травня 2016 року постановою Верховного суду України було скасовано постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року та закрито провадження у справі. Таким чином, постановою Верховного суду України від 25 травня 2016 року було скасовано підставу, якою обґрунтовано рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року наявність переважного права СФГ «Надія» на укладення нового договору оренди (поновлення договору) земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, кадастровий номер 5322883900:07:003:0001, площею 35,8885 га, а також порушення такого переважного права СФГ «Надія» фактом видачі ГУ Держземагентства у Полтавській області наказу про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду [PERSON] спірної земельної ділянки. Відповідно до ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 судам роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України). Для визначених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 316 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду. Відповідно до п. 9 вищевказаної постанови, скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК України) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, встановлені при розгляді заяви [PERSON], зокрема те, що постановою Верховного суду України від 25 травня 2016 року скасовано постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року, якою були встановлені факти (наявність переважного права СФГ «Надія» на поновлення договору оренди спірної землі та порушення такого права), якими Лубенський міськрайонний суд Полтавської області обґрунтував рішення від 23 грудня 2015 року, а також визнав такі факти доведеними та такими, що не потребують доказування, суд дійшов висновку про наявність обгрунтованих підстав для перегляду рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року в звязку з нововиявленими обставинами та скасування цього рішення в повному обсязі з ухваленням нового рішення про відмову в повному обсязі в задоволенні позовних вимог СФГ «Надія» до Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції про визнання договору оренди недійсним. Заперечення представника позивача про те, що скасована постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2015 року не була підставою для ухвалення рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року, спростовується мотивувальною частиною вказаного рішення, де зазначається, що спірним наказом Головного Управління Держземагентства у Полтавській області від 05.05.2014 року порушено переважне право орендаря (СФГ «Надія») на укладення договору оренди землі від 20.03.2008 на новий строк. Окрім того, фактично на час розгляду відповідної заяви вищевказаний наказ не скасований . Згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право. Необхідність дотримання орендарем процедури повідомлення орендодавця про намір реалізувати своє переважне право, шляхом направлення листа-повідомлення з проектом додаткової угоди підтверджується правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 23 березня 2016 року по справі № 6-146цс16. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа\-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди, до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, до листа\-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою, орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Вказаний висновок підтверджується правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 23 березня 2016 року по справі № 6-146цс16. Матеріали справи не містять доказів направлення СФГ «Надія» на адресу Головного управління Держземагентства у Полтавській області проектів додаткової угоди до договору оренди землі, укладеного між СФГ «Надія» та Лубенською районною державною адміністрацією від 20.03.2008 року. Відтак, СФГ «Надія» не було доведено належними доказами факт вжиття всіх вище передбачених дій, спрямованих на поновлення договору оренди землі в порядку ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що позбавляє СФГ «Надія» переважного права на поновлення такого договору. На підставі викладеного та

Outcome: approved