Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області про надання дозволу на виїзд дитини на тимчасово непідконтрольну територію без згоди матері. Дана позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] В 2012 році шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання дитини визначено разом з батьком. Мати не приймає участі у вихованні дитини. Дитина є інвалідом з дитинства, має діагноз - вроджена аномалія розвитку судин головного мозку та йому встановлена індивідуальна програма реабілітації інваліда. В зв`язку з загостренням військового конфлікту на сході України, позивач разом з дитиною переїхав з Горлівки до м. Слов`янська. Однак, його мати та, відповідно бабуся дитини, залишилась проживати на тимчасово окупованій території, та вони мають бажання її відвідувати. Крім того, для дитини розроблена спеціальна програма реабілітації, яку він проходив в поліклініці №5 м. Горлівки. На теперішній час є необхідність з`явитися на огляд до лікаря, але для перетину лінії розмежування необхідна згода матері, яку вона з невідомих причин не надає. Просить суд надати дозвіл на виїзд [PERSON] , [INFO] , без дозволу та супроводу матері [PERSON] на тимчасово неконтрольовану територію України до м. Горлівки строком на 1 рік. Позивач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, вона не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, суду надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про надання дозволу на виїзд дитини на непідконтрольну територію України просив задовольнити. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.11.2004 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки від 06.04.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] [PERSON] та [PERSON] перемістилися з тимчасово окупованої території України до [ADDRESS] , що підтверджується відповідними довідками УСЗН Слов`янської райдержадміністрації. Згідно з довідкою виконкому Андріївської селищної ради від 05.11.2018 року, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає в [ADDRESS] . Відповідно до виписки з історії хвороби №26095 закладу «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об`єднання» [PERSON] , [INFO] , має діагноз - вроджена аномалія розвитку судин головного мозку. Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Приписами ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п.5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 222 ог від 14.04.2017 року в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57. Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину. який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до статті 10 «Конвенції про права дитини» прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї від 20 листопада 1989 року, держави-сторони поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Частиною 2 статті 150 СК України закріплено обов`язок батьків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, діючим законодавством не встановлено заборону щодо виїзду неповнолітньої дитини на тимчасово непідконтрольну територію, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Позивачем надано достатньо доказів про потреби дитини у наданні медичних послуг, всі обстеження та лікування дитина проходила саме у м. Горлівка, у тому числі і індивідуальну програму реабілітації інваліда. З огляду на наведені норми Закону, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, виходячи виключно з інтересів дитини та стану її здоров`я, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved