Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . [PERSON] є рідною сестрою позивача. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .Зазначений житловий будинок з господарськими спорудами належав матері позивача на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1992 року. Сестра позивача [PERSON] відмовилася від своєї частини у спадщині на користь позивача. Позивач зазначає, що є спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON] .З метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом він звернувся до державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори та отримав відмову, у зв`язку з тим, що нотаріус зазначила, що між спадкоємцями виник спір стосовно розділу та оформлення спадкового майна. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. У відповідності до ч. 2 ст. 1220 ЦК України , часом відкриття спадщини є день смерті особи. [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] та [PERSON] (сторони по справі) є дітьми [PERSON] (а. с. 9-10). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1992 року (а. с. 20-21). У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтями 1296, 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. З листа Державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори № 838/02-14 від 02.10.2020 року вбачається, що на підставі заяв від 08.06.2016 року спадщину прийняли діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Видача свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері підлягає в рівних частках кожному, тобто по Ѕ частині. У зв`язку із наявністю спору між спадкоємцями в успадкуванні її майна неможливо видати свідоцтво про право на спадщину (а. с. 11). Статтею 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. З листа нотаріуса від 02.10.2020 року та матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду, у зв`язку із необхідністю зміни розміру частки у спадщині та відповідач не заперечує щодо успадкування позивачем житлового будинку, який належав їхній померлій матері. За таких обставин, за відсутності відомостей щодо звернення сторін до нотаріуса із письмовою угодою щодо зміни розміру частки у спадщині, суд вважає, що звернення до суду із позовними вимогами про визнання права власності на спадкове майно, є передчасним. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі № 204/1972/18.

Outcome: dismissed