Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 23.10.2018 року надійшла позовна заява [PERSON] до Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] в м. Бровари Київської області померла мати позивачки [PERSON] , яка залишила на ім`я [PERSON] заповіт, посвідчений 29.10.2016 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогора О.А., реєстровий № 1551, на належну спадкодавиці на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6372 га, кадастровий номер № 0523185200:02:004:0031, яка розташована на території Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Заповіт не змінено та не скасовано. Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, пережитого подружжя та особи, з якою [PERSON] проживала однією сім`єю, немає. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 718465, виданим Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області 09.08.2007 року. Однак, оформити свої спадкові права позивач позбавлена можливості, у зв`язку із відмовою нотаріуса, а тому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6372 га, яка розташована на території Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, кадастровий номер № 0523185200:02:004:0031, згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 718465, виданим Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області 09.08.2007 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Із матеріалів справи вбачається, що розпорядженням керівника апарату Тимофієва В.Г. № 122 від 06.08.2020 року був призначений повторний авторозподіл судових справ на підставі наказу № 21-к від 29.07.2020 року та Указу Президента України № 226/2020 від 16.06.2020 року «Про призначення суддів». Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Оратівського районного суду Вінницької області від 06.08.2020 року головуючим суддею визначено Климчука С.В. Ухвалою суду від 14.09.2020 року справу прийнято до розгляду судді Климчука С.В., та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України вирішено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 06.10.2020 року. 06 жовтня 2020 року за клопотанням представника позивача - адвоката Крицької Т.В. розгляд підготовчого судового засідання було відкладено на 12.11.2020 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 12.11.2020 року не з`явилася. Натомість, 12.11.2020 року позивач подала до суду заяву про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 12.11.2020 року, без її участі, але за участю її представника [PERSON] , яку зареєстровано канцелярією суду 12.11.2020 року за № 1739/20 Вх. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити. Відповідач - Сологубівська сільська рада Оратівського району Вінницької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином. Відзиву відповідачем не подано до суду, натомість, 17.09.2020 року подано заяву про розгляд справи без участі представника Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, в якій остання не заперечує проти розгляду справи в підготовчому судовому засіданні та не заперечує проти задоволення позовних вимог. В підготовчому судовому засіданні 12.11.2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Крицька Т.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6372 га, розташовану на території Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, кадастровий номер № 0523185200:02:004:0031, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 718465 виданий 09.08.2007 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому, як вбачається із наданих представником позивача копій медичних документів, позивач [PERSON] є пенсіонером, хворіє на хронічні хвороби, пересувається за допомогою ходунків, а тому не має змоги з`явитися до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] в м. Бровари Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 30.12.2017 року, серії [NUMBER] . У свідоцтві про народження [PERSON] матір`ю записана [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.04.1973 року. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] . В довідці № 299 від 25.09.2018 року, виданій виконкомом Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, зазначено, що [PERSON] на день смерті - [INFO] , була зареєстрована по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою осіб, які були зареєстровані із спадкодавцем, не значиться. Як вбачається із заповіту від 29.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогором О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1551, [PERSON] належні їй на праві приватної власності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6372 га, кадастровий номер № 0523185200:02:004:0031, та площею 2,6968 га, кадастровий номер № 0523185200:02:004:0032, розташовані на території Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області заповіла [PERSON] . Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 718465 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,6372 га, яка розташована на території Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області; цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0002144682018 від 05.10.2018 року власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6372 га, розташованої на території Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, є [PERSON] . Згідно із звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки, ринкова вартість земельної ділянки, власником якої є [PERSON] , площею 2,6372 га, становить 44450,00 грн. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61412356 від 25.08.2020 р. інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Листом в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК Манус В.В. № 236/01-16 від 02.10.2020 року [PERSON] поінформовано, що відомості щодо заведення спадкової справи на майно померлої [INFO] [PERSON] відсутні, від так спадщина на спірне нерухоме майно не була оформлена в установленому законом нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1267, ст. 1278 ЦК України передбачено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Судом встановлено та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно (земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6372 га, кадастровий номер № 0523185200:02:004:0031, розташовану на території Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту), після померлої [INFO] матері [PERSON] . При цьому, інших спадкоємців за заповітом та за законом ні нотаріусом, ні судом не встановлено. Разом з тим, суд зважує на той факт, що позивач у зв`язку із хронічними хворобами (з 2016 року хворіє на остеохондроз, у березні 2018 року позивачу було пошкоджено правий кульшовий суглоб, з 2019 року хворіє на катаракту обох очей, позивач пересувається за допомогою ходунків) не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини у встановленому законом порядку шляхом отримання свідоцтва у нотаріальній конторі на спірне нерухоме майно, що підтверджується листом в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори № 236/01-16 від 02.10.2020 року, яким [PERSON] поінформовано, що відомості щодо заведення спадкової справи на майно померлої [INFO] [PERSON] відсутні та рекомендовано звернутись до суду. За вказаних обставин, суд враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна, після померлої матері [PERSON] , той факт, що спадкодавець за час свого життя отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6372 га, кадастровий номер № 0523185200:02:004:0031, та згідно заповіту від 29.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогором О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1551, заповіла її [PERSON] , а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved