Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.03.2017 укладеним між позивачем і відповідачем останній продав належну йому 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2010 року, але з реєстраційного обліку не знявся. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]; усунути позивачу перешкоди в здійсненні права користування вказаної квартири. Позивач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява позивача щодо слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України розглянути справу заочно. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, до суду направив заяву щодо слухання справи за його відсутності. У вирішенні справи поклався на розсуд суду. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності від 10.02.2000 року квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві сумісної спільної власності громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частини вказаної квартири за кожним. Згідно з договором про поділ нерухомого майна від 25.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] домовились щодо припинення права спільної сумісної власності на 2/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS], та набуття права спільної часткової власності на 2/3 частки вказаної квартири. При цьому кожному з них належить по 1/3 частини вказаної квартири. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] реєстр №2389. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2011 року, видане державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] отримав у власність 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за померлою [PERSON] Згідно з договором купівлі-продажу від 25.03.2017 року [PERSON] придбав у власність у [PERSON] 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] реєстр №2400. Відповідно до довідки ДРП ЗМР [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Згідно з актом [PERSON] з 2010 року не проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сімї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідач є братом позивача, тобто є членом його сімї, і відсутній за місцем реєстрації більш 1 року, в звязку із чим втратив право на користування вказаною квартирою, що належить позивачу. Відповідач за договором купівлі-продажу від 25.03.2017 року продав позивачу 1/3 частки квартири, що йому належала на праві приватної власності, і таким чином свідомо відмовився від права власності на неї, отже втратив право користування зазначеною часткою квартири. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на відповідача.

Outcome: approved