Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою у якій просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, щовін є власником будинку [ADDRESS] , де й зареєстрував свою співмешканку [PERSON] та її сина [PERSON] .. Однак відповідачі за місцем реєстрації проживали нетривалий час, до кінця 2013 року. [PERSON] виїхала на заробітки у Російську Федерацію, а [PERSON] став проживати у смт. Мілове, а на даний час перебуває під вартою у якості обвинуваченого. Відповідачі за комунальні послуги не сплачують, участі у ремонтних роботах не приймають, станом домоволодіння не цікавляться, та від зняття з реєстрації у добровільному порядку ухиляються. Для усунення перешкод у володінні та користуванні будинком звертається до суту з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом публікації на сайті Судової влади, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позовну заяву та заяву з запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подали, а тому суд на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглядає справу без участі Відповідачів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно копії договору дарування житлового будинку від 05.05.2001 року, № 328, серія АЕА № 250514, позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] . (а.с.12) Відповідно до довідки Великоцької сільської ради Міловського району від 18.01.2019 року № 51, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . (а.с.13) Згідно довідки Великоцької сільської ради Міловського району від 02.07.2019 року № 479, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , номер будинку присвоєно згідно рішення Великоцької сільської ради № 12/6 від 29.12.2003 року. (а.с.14). Відповідно до довідки Великоцької сільської ради Міловського району від 22.05.2019 року № 431, [PERSON] та [PERSON] , фактично не проживають за місцем реєстрації у [ADDRESS] з грудня 2013 року. (а.с.16) Згідно акту про фактичне проживання (не проживання) особи від 22.05.2019 року, складеного за участю депутата сільради Болдарєвої Т.І. та сусідів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживають з грудня 2013 року. (а.с17) Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно висновку, який викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 УК України). Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як слід з ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Така позиція узгоджується з висновком Верховного суду викладеним у постанові від 03.04.2019 року, справа № 454/2025/15-ц. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачі з грудня 2013 року, тобто більше 5 років, не проживають за місцем реєстрації, будинком не користуються, що свідчить про свідому втрату нимиінтересу до житла належного позивачу, та про втрату права користування цим житлом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved