Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої 13 квітня 2010 року. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про можливість розгляду справи за його відсутності та підтримання ним позовних вимог в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради та про визнання ним позовних вимог. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13 квітня 2010 року померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 136212, виданого 13 квітня 2010 виконавчим Вовчківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 5,72 га, яка перебуває в колективній власності КСП «Перше травня», Козелецького району Чернігівської області. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, однак з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, не зверталася, як наслідок, пропустила строк для прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причини пропуску такого позивач зазначила, що встановлений строк пропустила через хворобу, на підтвердження чого суду надано копії відповідних документів. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась. Зі змісту довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області за № 90 від 20 вересня 2016 року вбачається, що [PERSON] на момент смерті проживала одна. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. У відповідності до ст.ст. 1268 -1269 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття не залежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене\~\~ положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При розгляді цих справ слід\~\~ перевіряти\~\~ наявність\~\~або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85цс12 у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Відповідно до п. 2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~\~ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved