Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на користь [PERSON] у розмірі ? частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації у [ADDRESS] по [ADDRESS]. Дитина з даної сім'ї з 21.03.2013 перебуває на обліку у службі у справах дітей Коростишівської РДА як така, що перебуває у складних життєвих обставинах та проживає у сім'ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. [PERSON] не займається вихованням своєї малолітньої дитини, не цікавитися її здоров'ям, навчанням та розвитком. Стан приміщення, в якому проживає сім'я, незадовільний, порушені санітарно-гігієнічні норми. У 2013 році до служби у справах дітей Коростишівської РДА надійшло повідомлення від Вільнянківської сільської ради, яка просить поставити на облік сім'ю [PERSON], як таку, що не займається вихованням дитини, схильна до вживання алкогольних напоїв, веде аморальний спосіб життя, тобто це свідчить про те, що проблеми у сім'ї [PERSON] мають давню історію. 28.09.2016 [PERSON] звернулася з заявою до служби у справах дітей Коростишівської РДА щодо сприяння у влаштуванні малолітнього сина [PERSON] до КУ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» терміном на 6 місяців у зв'язку з тяжкими життєвими обставинами. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, заяви позивача та представника третьої особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON], матір'ю якого є [PERSON], яка є відповідач у справі, а запис про батька зроблено на підставі статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копіями свідоцтва про народження та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження /а.с.22-24/. 21.01.2013 Вільнянківською сільською радою було направлено запит до Служби у справах дітей Коростишівської РДА щодо постановки на облік сім'ї [PERSON], як такої, що не займається вихованням дітей, схильна до вживання алкогольних напоїв, веде аморальний спосіб життя /а.с.10/. Наказом Служби у справах дітей Коростишівської РДА №29 від 21.01.2013 [PERSON], [INFO], поставлено на облік як дитину, яка опинилася у СЖО у зв'язку з тим, що дитина проживає у сім'я, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків /а.с.9/. [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей Коростишівської РДА щодо направлення її неповнолітнього сина [PERSON] до соціально-психологічного центру у зв'язку з складними життєвими обставинами на строк 6 місяців /а.с.13/. Направленням Служби у справах дітей Житомирської обласної державної адміністрації від 11.10.2016 №1243 [PERSON] направлено до Комунальної установи «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради /а.с.14/. За час перебування [PERSON] у закладі мама [PERSON] жодного разу його не відвідувала, життям та здоров'ям не цікавилася, що підтверджується довідкою за вих. №103 від 14.03.2017, виданої директором КУ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради /а.с.15/. Згідно повідомлення начальника Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області №2064/713/04-2017 від 07.04.2017 [PERSON] відповідно до бази даних ІПС «Армор» була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП 28.10.2016 /а.с.21/. [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS] без реєстрації, власного житла не має, не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, агресивна, на зауваження старости не реагує, вихованням малолітнього сина не займається, в будинку постійно брудно, не дотримано санітарно-гігієнічних норм у побуті, розбиті шибки, розібрана груба, дитячий одяг брудний, наявний у недостатній кількості, продукти харчування відсутні, внаслідок чого дитина недоїдає, що підтверджується копіями висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON], [INFO], характеристики на [PERSON], акті обстеження умов проживання /а.с.8,19,12/. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. У пункті 15 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON], тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підлягають задоволенню, а тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її сина [PERSON]. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на користь [PERSON] суд зазначає таке. Згідно з абзацом сьомим статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року дітьми, позбавленими батьківського піклування, є діти, які залишилися без піклування батьків, зокрема, у зв'язку з визнанням батьків недієздатними, а також діти, від яких відмовилися батьки. Відповідно до положень частини 3 статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідач матеріальну допомогу на утримання добровільно не надає, хоча відповідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, установлений в розмірі: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривні. Судом встановлено, що відповідач не працює, є працездатною, зобов'язана утримувати сина на належному та достатньому рівні, тому суд приходить до висновку, що і має можливість сплачувати кошти на утримання дитини у розмірі ? частці доходу щомісячно. Вирішити питання про стягнення судових витрат у відповідності до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved