Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 12 грудня 2012 року на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №39 по вулиці Велеса у с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області; нежитлове приміщення №2 будинку №27 по вулиці К.Лібкнехта у місті Дніпропетровську площею 34,3 кв.м.Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином. Причину неявки у судове засідання суду не повідомили. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 ЦПК України). Однією з позовних вимог позивача є визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №39 по вулиці Велеса у с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №39 по вулиці Велеса у с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів №1569 від 19 грудня 1980 року у звільнену двокімнатну квартиру [ADDRESS] було переселено [PERSON]. У подальшому, [PERSON] скористався своїм правом на приватизацію житла, та на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів 01 червня 1993 року згідно з розпорядженням (наказом) від 01 червня 1993 року №Б-449а, зареєстрованого Дніпропетровським МЕТІ та записаного в реєстрову книгу за №43п-102, став власником квартири №7, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область місто Дніпропетровськ вулиця Карла Лібкнехта, будинок 27. На підставі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів №430 від 24 травня 1993 року звільнені напівпідвальні будинку №27 по вулиці К.Лібкнехта, які розташовані під квартирою №7 приміщення (три кімнати площею 20,6 кв.м.) [PERSON] дозволено використовувати під підсобні приміщення. Також, з Витягу рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів №430 від 24 травня 1993 року вбачається, що звільнені напівпідвальні будинку №27 по вулиці К.Лібкнехта, які розташовані під квартирою №7 приміщення (три кімнати площею 20,6 кв.м.) [PERSON] дозволено використовувати під підсобні приміщення. Відповідно до Заповіту, посвідченого О6 січня 2009 року нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за №12, [PERSON], усе своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він буде мати право, заповідав [PERSON]. 12 грудня 2012 року [PERSON] помер. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві' на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину (ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ст. 12 69 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у- вигляді: квартири №7, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область місто Дніпропетровськ вулиця Карла Лібкнехта, будинок 27; нежитлове приміщення №2 будинку №27 по вулиці К.Лібкнехта, які розташовані під квартирою №7 приміщення (три кімнати площею 2 0,6 кв.м.). У встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. 14 червня 2014 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку квартири №7, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область місто Дніпропетровськ вулиця Карла Лібкнехта, будинок 27. На інше спадкове майно нотаріус позивачу свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом не видав, мотивуючи тим, що позивачем не було надано доказів належності нежитлового приміщення №2 будинку №27 по вулиці К.Лібкнехта, які розташовані під квартирою №7 приміщення (три кімнати площею 20,6 кв.м.). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. У випадку неприйняття ніким зі спадкоємців даного нерухомого майна воно може перейти у власність територіальної громади, тому відповідачами по справі є Новоолександрівська сільська рада та Дніпропетровська міська рада. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України право власності фізичної особи припиняється з моменту його смерті. За таких обставин позовні вимоги у частині визнання права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 12 грудня 2012 року на нежитлове приміщення №2 будинку №27 по вулиці К.Лібкнехта у місті Дніпропетровську, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №39 по вулиці Велеса у с. Старі Кодаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved