Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 16 лютого 2016 року звернулася [PERSON] (далі - позивач) з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі ? частини доходів щомісячно до закінчення навчання або досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування свого позову зазначила, що сторони з 1999 році шлюб розірвали. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Син досяг повноліття, однак продовжує навчання у Бердянському центрі професійно-технічної освіти на неповному державному забезпеченні, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги на навчання. Відповідач працює водієм ДПРП ГК ДСНС України в Запорізькій області має стабільний заробіток 3500-3800 гривень, у зв'язку з чим може надавати допомогу на навчання сина. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно до закінчення навчання або до досягненням дитини двадцяти трьох років. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову про стягнення аліментів на час навчання наполягає. Відповідач також звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, який розірваний 19 квітня 1999 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження. Згідно із паспорту громадянина України, дитина сторін - [PERSON] [INFO] року досяг повноліття. До повноліття дитини відповідач сплачував аліменти на підставі постанови Куйбишевського районного суд Запорізької області від 07 квітня 1998 року в розмірі ? частини. Відповідно до довідки № 16 від 18.01.2016 року, [PERSON] навчається в ДНЗ «Бердянський центр професійно-технічної освіти» з 01 вересня 2013 року по [INFO] року на денній формі навчання, на неповному державному забезпеченні. Згідно із акту №10 від 28 січня 2016 року [PERSON] фактично проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог стст.199,200 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітній син, донька продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначені обставини, які підтверджують факт досягнення [PERSON] повноліття, подальше продовження навчання та потребу у зв'язку з цим матеріальної допомоги батьків, сторони визнали, їх не оспорювали. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аліменти можуть бути стягнуті як у твердій грошовій сумі так і в частці від заробітку (доходу) платника аліментів (ст.200 СК України). Дослідивши матеріали справи, інші обставини справи, суд прийшов до висновку про доцільність встановлення розміру та способу сплати аліментів на утримання дитини в період навчання у вигляді 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Як було встановлено під час розгляду справи, період навчання [PERSON] в встановлено в період з 01 вересня 2013 року по [INFO] року (а.с.8); Таким чином, навчання [PERSON] закінчується раніше ніж йому виповниться 23 років, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти до закінчення навчання, а саме до [INFO] року. Згідно із ст.ст.191,201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки, [PERSON], на утримання якого стягуються аліменти згідно із графіком навчального процесу має перерви у навчанні, то аліменти в період канікул не повинні стягуватись з відповідача, оскільки повнолітня дитина не несе витрат на навчання та не позбавлена можливості працевлаштуватись. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір, розмір якого визначається, виходячи з положень п.1.1 ст.2 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved