Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулись [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування поданої заяви позивачі зазначили, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом міської Ради народних депутатів, 15 грудня 1997 року, позивачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Крім них, в квартирі зареєстрований [PERSON], який фактично не проживає з ними та не оплачує комунальні послуги. Наголошує, що житлово-комунальні послуги сплачуються тільки позивачами, відповідач до житла не з'являється, фінансово не допомагає, його особистих речей в квартирі не має, що змушує позивачів нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. В судове засідання позивачі не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просять ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом міської Ради народних депутатів, 15 грудня 1997 року, є власниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Крім [PERSON], [PERSON] в даній квартирі, зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою від 18.12.2014 року №4219, виданою комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 49. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту від 27 листопада 2014 року, складеного власниками квартири, свідками та начальником комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 49, [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] з літа 2013 року. Судом встановлено, що відповідач добровільно залишив місце проживання та не проживає за адресою: [ADDRESS], без поважних причин понад один рік. Оскільки реєстрація відповідача в даному жилому приміщенні чинить перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні власністю, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved