Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

До Сватівського районного суду Луганської області надійшла заява Сватівської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що [PERSON] був госпіталізований за направленням лікаря-психіатра ОПНІ в Сватівську обласну психіатричну лікарню черговим лікарем [PERSON] у відділення № 4 у зв'язку з неадекватною поведінкою. Як стало відомо із направлення - [PERSON] конфліктний, дратівливий, схильний до крадіжок. Є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню. Під час оформлення до стаціонару поводив себе неадекватно - рухливо розгальмований, неорієнтований у часі, місці, настрій дисфоричний. Усвідомленої згоди на госпіталізацію не дав. Згідно свого психічного стану [PERSON] представляє загрозу для оточуючих та для себе, у зв'язку з чим був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, тому що останній страждає на тяжкий психічний розлад та проявляє дії небезпечні для оточуючих та для нього, потребує примусової госпіталізації. Представник психіатричного закладу в судовому засіданні підтримав заяву з підстав, зазначених у ній. Лікар-психіатр [PERSON] суду пояснила, що на даний час лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, тому що останній страждає на тяжкий психічний розлад, представляє загрозу для себе та оточуючих і потребує примусової госпіталізації. Просила задовольнити заяву. [PERSON] прийняти участь у судовому засіданні не має змоги за своїм психічним станом, що підтверджується висновком ЛКК. Представник [PERSON] - адвокат Кузнєцова Т.А. підтримала заяву Сватівської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. Прокурор вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] до Сватівської обласної психіатричної лікарні в примусовому порядку без його усвідомленої згоди. У відповідності до положень Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у чинній редакції на час постановлення рішення суду), правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Народ бере участь у здійсненні правосуддя через присяжних. Таким чином, чинна редакція Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачають складу суду за участю судді та двох народних засідателів, тобто чинні норми ст.ст.18, 234 ЦПК суперечать Конституції України. Відповідно до п.1 розд. XV «Перехідні положення» Конституції України, закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними в частині, що не суперечить Основному закону. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне до приведення положень ЦПК України у відповідність до Конституції України застосовувати положення акту найвищої юридичної сили як норми прямої дії. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Порядок надання психіатричної допомоги регламентується Законом України «Про психіатричну допомогу», який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов'язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов'язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги. Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу», законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров'я, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Судом встановлено, що [PERSON] в 4,5 роки переніс закриту черепно-мозкову травму в ДТП, лікувався стаціонарно. У 6-річному віці хворів менінгоенцефалітом в тяжкій формі. Визнаний дитиною інвалідлом з діагнозом епілепсія генералізована, судомна форма. У 18-річному віці переведений на 2 групу інвалідності, в СОПЛ спостерігається з 2003 року. Вказані обставини підтверджені анамнезом захворювання, що викладений у висновку лікарів-психіатрів від 14.12.2016 року про стан психічного здоров'я. Відповідно до висновку лікарів-психіатрів від 14.12.2016 року про стан психічного здоров'я [PERSON], останній страждає на тяжкий психічний розлад у формі: деменція при епілепсії без додаткових симптомів. Ступінь виражених психічних порушень така, що [PERSON] представляє загрозу для себе та оточуючих, потребує примусової госпіталізації. Згідно положень ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Згідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Сватівська обласна психіатрична лікарня знаходиться в межах територіальної підсудності Сватівського районного суду Луганської області. Згідно вимог ст. 282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В ході всебічного з'ясування обставин у справі, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Сватівської обласної психіатричної лікарні про примусову госпіталізацію [PERSON] в психіатричний заклад без його усвідомленої згоди, оскільки судом встановлено, що [PERSON] на даний час, за своїм психічним станом здоров'я позбавлений можливості надати усвідомлену згоду на лікування, не розуміє ступінь свого захворювання та комісією лікарів-психіатрів було встановлено, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації без його усвідомленої згоди, оскільки ступінь виражених психічних порушень така, що він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. На підставі викладеного

Outcome: approved