Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

До Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, для розгляду на підставі ухвали від 21 травня 2021 року. Згідно змісту позову, [PERSON] в особі представника - адвоката Браташ Ю. просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №953, вчинений 27 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. щодо звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 28 261 грн. 31 коп. Вимоги позову мотивовані тим, що 07 листопада 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено кредитний договір №260551872, згідно якого позивачу надано кредит в розмірі 12 770 грн. 91 коп. зі строком користування 39 місяців. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 27 лютого 2018 року було вчинено виконавчий напис №953 щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №260551872 в розмірі 28 261 грн. 31 коп., період стягнення з 25 січня 2017 року по 25 січня 2018 року. На підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №57929691. Позивачу не було відомо про наявність оспорюваного виконавчого напису, у зв`язку із чим з метою отримання інформації щодо докуменітв стосовно його вчинення позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. Позивач [PERSON] вважає оспорюваний виконавчий напис №952 від 27 лтого 2018 року таким, що вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Нотаріусом, як вказує позивач, при вчиненні виконавчого напису, в порушення вимог зазначених вище нормативних актів, не була перевірена безспірність заявлених вимог. Також, як вказує позивач, виконавчий напис було вчинено без попередження боржника, без направлення йому письмової вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору. Таким чином, оскільки, на думку позивача, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги чинного законодавства, то вона вважає наявними законні підстави для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано докази. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, її представник - адвокат Браташ Ю.П. надав до суду заяву, згідно якої просив суд провести судове засідання без його участі. В судове засідання представник відповідача, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить зміст рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, не надав суду пояснень про причини неявки, відзив не надавав. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, не надала суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача, а також третіх осіб на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 07 листопада 2014 року між [PERSON] та АТ «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено кредитний договір №260551872, за умовами якого позивач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 12 770 грн. 91 коп. строком на 39 місяців, із фіксованою ставкою 30%. З наданих суду письмових матеріалів вбачається, що на адресу [PERSON] банком АТ «Перший Український Міжнародний Банк» було направлено письмову вимогу (повідомлення) за вих.№1913 від 25 липня 2017 року про наявність заборгованості позичальника за кредитним договором №260551872 в розмірі 28 261 грн. 31 коп., повідомлено про необхідність сплати заборгованості в строк до 01 серпня 2017 року, роз`яснено наслідки невиконання вимоги. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження отримання позивачем [PERSON] зазначеної вище вимоги. 27 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 953, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником по Кредитному договору №260551872 року, укладеним 07 листопада 2014 року з АТ «Перший Український Міжнародний Банк», на користь останнього суму заборгованості в розмірі 28 261 грн. 31 коп., яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 12 019 грн. 64 коп., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 15 328 грн. 04 коп., строкової заборгованості за сумою кредиту в розмірі 528 грн. 39 коп., строкової заборгованості за процентами в розмірі 385 грн. 24 коп. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Окрім того, суд вважає, що характер правовідносин, що склалась між боржником [PERSON] та банком АТ «Перший Український Міжнародний Банк», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки до суду не надано жодних підтверджень щодо наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом.

Outcome: approved