Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 31.10.2019 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з заявою про видачу судового наказу (07.10.2019 року) та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову відзначено, що неповнолітня донька сторін проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2019 року провадження у справі було відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 17.02.2020 року. У судовому засіданні позивачка та її представник позові підтримали, просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав повністю, пояснивши, що дитина проживає разом з позивачкою, а він разом з сім`єю не мешкає. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 26 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено відповідний актовий запис №3080 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у батьків: [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказів того, що у відповідача є інші утриманці та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, також доказів того, що відповідач не може надавати доньці матеріальну допомогу, та про наявність інших істотних обставин, суду надано не було, відповідач визнав позовні вимоги. Таким чином, виходячи з письмових доказів, враховуючи визнання позову, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку, суд враховує те, що [PERSON] зверталась 07.10.2019 року до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] , в чому їй було відмовлено ухвалою суду від 18.10.2019 року, а тому вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з дати звернення до суду саме з заявою про видачу судового наказу, а саме з 07.10.2019 року. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON] підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, а саме 07.10.2019 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved