Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави звернулася [PERSON] до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Шевченківської у м.Полтаві ради, Полтавської філії ПАТ «Полтаваобленерго», КП «ЖЕО №2», ПАТ «Полтаваобленерго», ТОВ «Полтавагазбуд», КП «Полтававодоканал» про визначення порядку користування майном, що знаходиться у спільній частковій власності прохаючи суд визначити порядок користування квартирою №75 будинку №18 по провулку Токарний у м.Полтаві між співвласниками: виділити [PERSON] частину приміщення квартири, а саме кімнату №6 площею 11.5 кв.м., лоджію площею 1.5 кв.м.; виділити [PERSON] та її дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в користування кімнату №5 площею 15.8 кв.м. В спільному користування співвласникам залишити: кухню 4 площею 7.4 кв.м, коридор (1) площею 8.0 кв.м., ванну кімнатк (2) площею 2.6 кв.м., вбиральню (3) площею 1.2 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовує наступним: відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.03.2011 року, виданого Виконавчим комітетом Полтавської міської ради відділом обліку, розподілу та приватизації житла, квартира [ADDRESS] належить власникам: [PERSON] ? частина, [PERSON] ? частини, [PERSON] ? частина, [PERSON] ? частина. В звязку із підвищенням тарифів оплати за користування комунальними послугами, позивач звернулася за отриманням субсидії. Управління соціального забезпечення населення виконкому Октябрськогї у м.Полтаві ради повідомило, що вона не може цього зробити так як співвласниками квартири є донька [PERSON] та її неповнолітні діти. Позивач намагалася розділити рахунки за оплату комунальних послуг між співвласниками в рівних частинах, але їй було відмовлено у звязку із тим що не встановлено порядок користування квартирою. Донька відмовляється оплачувати за свою частку та частку своїх дітей, позивач не має можливості самостійно оплачувати всі комунальні послуги. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши до суду заяву в якій просить справу слухати без її участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач у судове засідання не зявилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає проти їх задоволення не заперечує. Представники третіх осіб, до суду не зявилися, надіславши заяви про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Враховуючи те, що учасники цивільного процесу до суду не зявилися, суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197 ЦПК України, розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.03.2011 року, виданого Виконавчим комітетом Полтавської міської ради відділом обліку, розподілу та приватизації житла, квартира [ADDRESS] належить власникам: [PERSON] ? частина, [PERSON] ? частини, [PERSON] ? частина, [PERSON] ? частина. (а.с.4-5) В звязку із підвищенням тарифів оплати за користування комунальними послугами, позивач звернулася за отриманням субсидії. Управління соціального забезпечення населення виконкому Октябрськогї у м.Полтаві ради повідомило, що вона не може цього зробити так як співвласниками квартири є донька [PERSON] та її неповнолітні діти. Позивач намагалася розділити рахунки за оплату комунальних послуг між співвласниками в рівних частинах, але їй було відмовлено у звязку із тим що не встановлено порядок користування квартирою. Донька відмовляється оплачувати за свою частку та частку своїх дітей, позивач не має можливості самостійно оплачувати всі комунальні послуги. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], квартира має загальну площу 48.0 кв.м. та складається х 2-х кімнат житловою площею 27.3 кв.м, у тому числі: 1-а кімната (5) площею 15.8 кв.м., 2-а кімната (6) площею 11.5 кв.м, коридору (1) площе. 8.0 кв.м, кухні (4) площею 7.4 кв.м., ванної (2) площею 2.6 кв.м, вбиральні (3) площею 1.2 кв.м. Квартира обладнана лоджією площею 1.5 кв.м. (а.с.6-7). Відповідно до ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згоди про порядок володіння та користування спірною квартирою між її співвласниками не досягнуто. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При встановленні порядку користування кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням його частки в праві спільної власності на неї. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в самостійні об'єкти власності кожного з них. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 03.0413р. у справі №6-12цс13 та застосована судом у відповідності дост. 360-7 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно дост.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В силу наведених норм матеріального права та у відповідності до ст.ст.3,15 ЦПК України позивач має право на захист свого цивільного права чи інтересу у разі його невизнання. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо зазначеного ним порядку користування підлягають задоволенню. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст. 16 ЦК України, - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності. Суд, враховуючи вищевикладене прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 551.20 грн.

Outcome: approved