Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 19.07.2016 року звернувся позивач із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, зазначаючи, що 13.10.2015 року о 15 годині 30 хвилин, [PERSON]Ф, керуючи автомобілем марки «Тойота», д/н [NUMBER], виконуючи поворот ліворуч, на зелений сигнал світлофора, не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER], який рухався назустріч, на зелений сигнал світлофору, чим порушив п. 10.1, 16.12 Правил дорожнього руху України, в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів. Постановою судді Ширяївського районного суду Одеської області від 14.04.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Діями відповідача позивачу завдано майнову шкоду в розмірі 68\~230,11 грн. Оскільки страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 25\~552,47 грн., позивач просить стягнути з відповідача на його користь залишок суми та витрати на проведення експертизи в розмірі 2\~211,84, а разом 44\~889,48 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10\~000,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити Представник відповідача проти задоволення вимог заперечував, зазначаючи, що оскільки позивачем та ПАТ «СК «Країна» було погоджено розмір страхової виплати в межах страхової суми, яку перераховано на рахунок позивача, останній втратив право вимоги відшкодування матеріальної шкоди від відповідача на підставі висновку автотоварознавчого дослідження, який відповідач також вважає недійсним. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 14.04.2016 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 27.05.2016 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом встановлено такі обставини: 13.10.2015 року о 15 годині 30 хвилин, [PERSON]Ф, керуючи автомобілем марки «Тойота», д/н [NUMBER], рухаючись по перехрестю вул. Середньофонтанська Фонтанська дорога, виконуючи поворот ліворуч, на зелений сигнал світлофора, не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався назустріч на зелений сигнал світлофору, в результаті чого сталося зіткнення та обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент ДТП відповідач мав дійсний поліс №АІ/2916430 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «СК «Країна». Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 9.2 ст. 9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно п. 36.2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як вбачається з матеріалів страхової справи та не заперечується сторонами, 19.10.2015 року страховиком в присутності позивача було оглянуто автомобіль та складено протокол огляду транспортного засобу, 12.07.2016 року позивач звернувся до ПАТ «СК «Країна» з заявою про погодження розміру страхового відшкодування в сумі 25\~552,47 грн., зазначаючи, що на проведенні експертизи пошкодженого автомобілю не наполягає, та з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно платіжного доручення №9793 від 09.08.2016 року страховиком було перераховано зазначену суму на рахунок позивача без проведення експертизи. Однак, позивачем самостійно було замовлено проведення експертизи та, як вбачається з висновку №6306 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення суми матеріального збитку, заподіяного власникові КТЗ від 12.11.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, яка відбулась 13.10.2015 року становить 68\~230,11 грн. Таким чином, різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та сумою матеріального збитку складає 42\~677,64 грн. За проведення експертизи позивачем було сплачено 2\~211,84 грн., що підтверджується атом №6306 здачі-приймання висновку судового експерта. Суд відхиляє доводи відповідача на недійсність зазначеного висновку як такі, що не підтверджені жодними доказами та зазначає, що судом, відповідно до ст. 10 ЦПК України, було розяснено відповідачеві право на заявлення клопотання про призначення судової експертизи, яким відповідач не скористався. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення ст. 509 та з урахуванням приписів ст.ст. 11, 22, 23, 599, 1166 ЦК України факт завдання фізичній особі майнової шкоди якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 чт. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вирішуючи справу по суті, суд,

Outcome: approved