Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова надійшла заява Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» про примусову госпіталізацію [PERSON] в психіатричний стаціонар. У судовому засіданні лікар-психіатр, що діє на підставі доручення, підтримала заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] в психіатричний стаціонар, зазначивши, що останній був оглянутий комісією лікарів та відповідно до висновку зазначеної комісії хворий страждає на важке психічне захворювання у формі Шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, в результаті чого представляє небезпеку для себе та оточуючих. [PERSON] та його законний представник - адвокат Маюрнікова В.Н. щодо застосування примусової госпіталізації відносно [PERSON] в психіатричний стаціонар заперечували. Прокурор в судовому засіданні просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її сином. Крім того зазначила, що у її сина погіршився стан здоров`я, він перестав спати, став роздратованим, поводить себе агресивно до родичів, відмовляється від прийому ліків, не їсть. Вважає, що на даний час із погіршенням стану здоров`я, лікування сина повинно бути у стаціонарі. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] був госпіталізований 10.09.2021 року до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3». Направлення на госпіталізацію видане лікарем БШМД № 204, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації стали відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від його матері [PERSON] . На підставі цих відомостей, 10.09.2021 року о 16год.20хв. [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] у прийомному відділенні КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», який підтвердив висновок про необхідність його госпіталізації. 13.09.2021року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3». Комісія прийшла до висновку про застосування до [PERSON] примусової госпіталізації, згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до висновків зазначеної комісії від 13.09.2021року, [PERSON] страждає на важке психічне захворювання у формі Шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, в результаті чого представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (поводився неадекватно, був збуджений, відмовлявся від прийому ліків та їжі, конфліктував з родичами, погрожував, проявляє вербальну агресію по відношенню до рідних), потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричному стаціонарі. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про психіатричну допомогу» дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Встановлені факти свідчать про наявність у громадянина [PERSON] психічного захворювання, а також про те, що хворий являє небезпеку для себе та оточуючих, та має потребу в примусовій госпіталізації. Матеріали справи не містять інших протилежних за змістом медичних чи експертних висновків з цього питання. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільним застосувати у відношенні [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved