Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

До суду 29.12.2015 р. із позовом до [PERSON] звернулась [PERSON] про про усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та скасування реєстрації в житловому будинку [ADDRESS]. Посилається на таке. Вона та відповідачка є рідними сестрами, зареєстровані в б. [ADDRESS], яким вони користуються. В цьому будинку зареєстровані, окрім сторін ще неповнолітні діти позивача. Відповідачка в цьому будинку не проживає, не користується ним з 2002 року. Посилається на ст.. 71, 72 ЖК та вважає відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він більше 6 місяців в ньому не проживає та просить скасувати її реєстрацію в цьому будинку. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, додатково пояснили, що відповідачка добровільно виїхала з будинку, забрала свої речі, де вона проживає на теперішній час не відомо. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся за адресою реєстрації належним чином, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст..224 ЦПК України. Позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Будинок [ADDRESS] знаходиться в користуванні позивачки [PERSON] та її неповнолітніх дітей: [PERSON], 2007 р.н. та [PERSON], 2001 р.н. Право власності на цей будинок не оформлено, що підтверджується письмовими документами. Згідно домової книги на цей будинок позивачка та її діти, зареєстровані в цьому будинку. Також з 11.09.2001 року в ньому значиться зареєстрованою і відповідачка [PERSON]. Згідно довідки №1 від 01.12.2015 р. виданої квартальним комітетом №23 Комунарського району м. Запоріжжя в б. [ADDRESS], значиться зареєстрованою [PERSON], але не проживає в ньому з 2002 року (а.с.5). Свідки [PERSON], [PERSON] допитані в суді підтвердили, що в б. [ADDRESS] [PERSON] не проживає більше 10 років, а проживає позивачка зі своїми дітьми. Статтею 163 ЖК України передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі 6-ти місяців. Відповідно до ст..401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Не зважаючи на те, що будинок [ADDRESS] не належить на праві власності позивачці, але вона є його користувачем, право власності на будинок не зареєстровано за іншими особами, суд вважає, що вона має право звертатися до суд із цим позовом. Зважаючи на те, що відповідачка не мешкає в б. [ADDRESS] з 2002 року, тобто, понад встановлений законом шестимісячний строк без поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов про усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги в частині скасування реєстрації відповідача задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК. Серед цього переліку не міститься такого способу як зобов'язання вчинити певні дії, в ч.2 цієї статті зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1383-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, позовні вимоги про усунення перешкод шляхом зняття з реєстрації не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Суд вважає достатнім способом захисту права позивача визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial