Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

До Михайлівського районного суду звернувся [PERSON] з позовними вимогами до Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26 вересня 2014 року помер його батько [PERSON] про що 29 вересня 2014 року видано Свідоцтво про смерть серії І ЖС № 306031. У встановлений законом строк позивач звернувся до Михайлівської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа за № 25 за 2015 рік видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт. Пришиб, вул. Гоголя, буд.48, що належав спадкодавцю. Однак в Свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло позивачу в порядку спадкування, не було включено земельну ділянку площею 0,1301 га, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господар\-ських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по вул. Гоголя, 48 в смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки 2323355400:06:022:0005, яку померлий [PERSON] отримав на підставі Державного акту згідно рішення виконкому Пришибської селищної ради № 68 від 19 серпня 1996 року у приватну власність. 20 квітня 2016 року представник позивача по довіреності звернувшись до Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на земельну ділянку під житловим будинком, розташовану за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт. Пришиб, вул. Гоголя, буд № 48, отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, обґрунтовану тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку не був наданий (в оригіналі). Так як оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 456797 був втрачений ще при житті спадкодавця, в звязку з чим позивач не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім'я та змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. На обґрунтування позовних вимог позивачем надані суду: -копія свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.6); -копія паспорту та ідентифікаційного номеру (а.с.7-10); -копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11); -копія свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.9); -копія державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.10); -копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.04.2016 року (а.с.11); -копія свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.15); -копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.16); -копія Державного акту серії ЯИ № 456797 (а.с.17); -копія [PERSON] з звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.18-19); -копія технічного паспорту на житловий будинок № 48 по вул. Гоголя, в смт. Пришиб (а.с.20-22); -копія оголошення в газеті про втрату Державного акту (а.с.23); -копія [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.32). Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надавши суду заяви, що містять клопотання про розгляд справи за їх відсутності. На позові наполягають в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просять його задовольнити. Представник відповідача Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Заперечень проти позову не надходило. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та потребу їх задоволення виходячи з наступного: -відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; -відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; -відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими учасниками, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; -з наданих матеріалів судом встановлено, що після смерті[PERSON], померлого 26 вересня 2014 року,відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого увійшла земельна ділянка площею 0,1301 га, призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господар\-ських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по вул. Гоголя, 48 в смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки 2323355400:06:022:0005, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 456797 від 14 грудня 2009 року. [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.05.2016, власником зазначеної земельної ділянки є [PERSON] (померлий); -також судом встановлено, що спадкоємцем земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 456797 від 14 грудня 2009 року є син спадкодавця [PERSON]; -відповідно до ст.67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством; -з наявних матеріалів в справі судом встановлено вчинення позивачем дій, спрямованих на прийняття спадкового майна, а саме: звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] наданої копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 квітня 2016 року № 124/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме земельну ділянку, що залишилась після смерті [PERSON], в звязку з не надаванням правовстановлюючого документу на землю; -позивач, мотивуючи свої вимоги про визнання права власності на спадкове майно, посилається на неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину з викладених в постанові державного нотаріуса обставин; -відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; -статтею 16 ЦК України передбачено, що, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; -згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; -відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; -відповідно до п.3.1. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності (п.3.3 зазначеного [PERSON] ВССУ). За результатами розгляду справи, доведеності відсутності підстав для отримання свідоцтва про право на спадщину на підставі письмової заяви спадкоємця, поданої до нотаріальної контори, належності спадкового майна спадкодавцю та підтвердження права на спадкування позивачем за законом, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог в повному обсязі. Питання стосовно судових витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved