Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про повернення безпідставно перерахованих коштів та стягнення моральної шкоди до відповідача ПАТ «державний ощадний банк України» згідно якого просить стягнути з відповідача на його користь втрачену ним грошову суму в подвійному розмірі 32636 грн.. 80 коп. та стягнути з відповідача на його користь грошову суму 5000 грн., за завдані моральні страждання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: йому відкрито банківський рахунок та здійснюються обслуговування в ТВВБ П типу № 10003/0588 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк». 11.10.2016 року з його картки «Ощабданку» невідомими особами було викрадено з його пенсійного карткового рахунку кредитні кошти в сумі 16318 грн., 40 коп. про крадіжку йому стало відомо 19.10.2016 року, коли він намагався зняти гроші з банкомату. В цей же день він звернувся до відділення поліції м. Верхньодніпровська та надав всю необхідну інформацію про факт крадіжки в нього грошей. За його заявою порушено кримінальне провадження про факт крадіжки грошей з його пенсійного карткового рахунку. 07.11.2016 року він звернувся до АТ «Ощадбанк» з проханням повернути гроші на його рахунок, оскільки вони були викрадені внаслідок відсутності належного захисту його рахунку. Але відповідач йому в цьому відмовив. Отримавши відповідь про відмову повернути йому грошові кошти на рахунок, він побоюючись наростання відсотків за зняті незаконним шляхом кредитні грошові кошти, змушений був позичити гроші у знайомих та друзів та покласти на рахунок, з якого були викрадені грошові кошти та взагалі закрити кредитну лінію. Оскільки він втратив довіру до співробітників банку. Проте вказаний факт з його сторони абсолютно не виявився фактом визнання боргу перед банком. При цьому зняття його коштів невідомими особами була здійснена за безпосередньої участі відповідача з застосуванням обману з його боку і тому завдані йому збитки повинні бути відшкодовані в подвійному розмірі відповідно до ст. 230 ЦК України. Також він тяжко переживав дану подію, що в свою чергу призвело до загострення його хвороби з потребою в наступному лікуванні, що спричинило йому моральну шкоду, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що 11.10.2016 року йому зателефонував чоловік, який представився співробітником служби безпеки Ощабдбанку на ім'я Євгеній та повідомив, що з його рахунку намагались зняти кошти в сумі 10000 грн., та йому необхідно поставити додатковий захист для цього необхідно повідомити номер цифр, які прийдуть йому СМС - повідомленням. Будь-яких сумнівів з приводу того, що з ним говорить співробітник банку та має намір здійснити дії щодо захисту його рахунку в нього не виникло і він повідомив цифри, які надійшли йому СМС-повідомленням, на що йому пояснили, що додатковий захист на його рахунок поставлений. Через декілька днів він намагався зняти кошти, зі свого кредитного рахунку, але виявилось, що коштів на ньому не має. Він відразу звернувся до відділення банку, де йому повідомили, що співробітники банку не телефонують клієнтам банку, і що з його рахунку були викрадені кошти. Він відразу ж звернувся до відділення поліції, його звернення було внесене до ЄРДР та розпочате кримінальне провадження, досудове слідство за яким триває. При цьому Інтернет програми у нього вдома немає і він майже не вміє користуватись комп'ютером. Відповідач представник ПАТ «Державний Ощадний банк України» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те,що позивач сам винен в тому, що відбулась крадіжка його грошових коштів з кредитного рахунку. Так як при відкритті рахунку позивач був ознайомлений з Правилами та договором банківського рахунку де зазначалось, що клієнт нікому не повинен розголошувати інформацію відносно свого банківського рахунку. Згідно отриманої виписки переказ коштів відбувся 11.10.2016 року через Інтернетпрограму. При цьому були використані паролі про які було лише позивачу. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Суд, вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується примати і зараховувати на рахунок. відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення операцій за рахунком. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], відкрито банківський рахунок та здійснюються обслуговування в ТВВБ П типу № 10003/0588 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», що підтверджується випискою по картковому рахунку. Позивач відразу звернувся до відділення банку та відділення поліції, де за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проводиться досудове розслідування, що підтверджується витягом із ЄРДР, постановами про закриття кримінального провадження та скасування постанови про закриття кримінального провадження. Факт звернення позивача до банку підтверджується відповіддю банку від 23.11.2017 року з якої вбачається, що операції з перерахування коштів були здійснені 11.10.2016 року у мережі Інтернет безготівковим шляхом. З пояснень позивача вбачається, що позивач не був зареєстрований на сайті «Ощад 24», та не знімав грошових коштів. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування кредитних коштів з його рахунку, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 37.2 ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити платнику пеню в розмірі 0.1 від суми неналежного переказу за кожен день, починаючи від дня неналежного переказу за кожен день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувались або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та за необхідності, відновляє залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо платіжний засіб було викрадено без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка не дає змоги ініціювати платіжні операції. Аналогічні висновки містяться і у правовій позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року . Враховуючи, що викрадення грошових коштів з рахунків відбулось в результаті електронного переказу грошових коштів з рахунку позивача. Позивач вчинив всі необхідні дії, а саме: відразу звернувся до Банку. А також звернувся до правоохоронних органів та за його заявою здійснюється досудове розслідування кримінального провадження про викрадення грошових коштів з його банківських рахунків. Відповідно позивач вчинив всі необхідні дії, передбачені Положенням № 223. При цьому позивач назвав цифри, які надійшли йому СМС-повідомленням. Але позивач був впевнений втому. Що спілкується з працівником банку. При цьому особі, яка телефонував до позивача було відомо. Яка грошова сума перебуває на рахунку позивача, так як він вказував про те, що її намагались зняти, було відомо. Які дії необхідно здійснити для доступу до рахунку позивача та переведення грошових коштів, що вказує на достаній контроль і зі сторони банку відносно даних своїх клієнтів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, але враховуючи, що з рахунку позивача були викрадені кредитні кошти суд вважає за потрібне задовольняючи позовні вимоги не шляхом стягнення з банку суми викрадених у позивача грошових коштів, а шляхом зобов'язання банку відновити позивачу кошти кредитного ліміту в сумі 16200 грн., списаних з карткового рахунку № 26252510671320 11 жовтня 2016 року . Доказів того, що позивач вносив відповідну грошову суму з метою недопущення наростання відсотків суду не надано, тому підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на погашення кредиту в сумі 16200 грн., суд не вбачає. Також до правовідносин, що виникли не можуть бути застосовані положення ст. 230 ЦК України. Так як даною правовою нормою регулюються відносини щодо укладення правочину в результаті обману, а правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем ґрунтуються не в наслідок вчинення правочину в результаті обману, а в наслідок відшкодування шкоди в результаті неправомірного переказу грошових коштів. До даних правовідносин застосовуються відповідальність передбачена ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у вигляді стягнення пені, але такі вимоги позивачем не ставляться Також суд не вбачає підстав щодо стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача виходячи з наступного Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Таким чином відшкодування моральної шкоди можливе лише за наявності встановлення вини. Проте на даний час вина відповідача у тому, що з банківських рахунків позивача були списані грошові кошти ще не доведена. Так як будь-яких доказів, що це було здійснено в результаті винних дій працівників банку, суду не надано. Крім того при встановленні винної особи, позивач не позбавляється можливості пред'явити вимоги про стягнення моральної шкоди саме до такої особи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн..

Outcome: partial