Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулась [PERSON] з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру №42 в будинку №16 по бул. 30-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 16 січня 2016 року. Позов обґрунтовує тим, що 16 січня 2016 року помер її чоловік - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на житлову квартиру №42 в будинку №16 по бул. 30-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області. У встановлений законом строк для прийняття спадщини, вона звернулась до державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, оскільки за життя [PERSON] не отримав свідоцтво про право власності на квартиру. В теперішній час вона змушена звернутись до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав. Позивач у судове засідання не зявилась, однак від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача у судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін та третьої особи про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підтавав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 17 вересня 1967 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК № 0645079 (а.с.9). 16 січня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС номер 343330 (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру № 42 в будинку №16 по бульвару 30-річчя Перемоги в місті Мелітополі Запорізької області, яка була зареєстрована за [PERSON], що підтверджується копією листа КП «ММБТІ» від 04 серпня 2016 року №1925 (а.с.6). Факт реєстрації спірної квартири за [PERSON] також підтверджується копію реєстраційного посвідчення від 13 січня 1992 року, згідно якого вищезазначена квартира належить [PERSON] на підставі довідки ЖБК №33 від 07 грудня 1991 року, про що було здійснено запис в реєстрову книгу №2 за реєстровим номером 51 (а.с.11). Пайовий внесок за квартиру № 42 в будинку №16 по бульвару 30-річчя Перемоги в місті Мелітополі Запорізької області [PERSON] було виплачено в 1988 році, про що в матеріалах справи мається довідка (а.с.13). Як вбачається з вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач у встановленому законом порядку звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а.с.49 оборотна сторона). 19 серпня 2016 року приватним нотаріусом [PERSON] було ухвалено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої нотаріус відмовив [PERSON] в оформленні спадщини на квартиру № 42 в будинку №16 по бульвару 30-річчя Перемоги в місті Мелітополі Запорізької області, через відсутність документів, які б підтверджували право власності померлого [PERSON] на вищевказане майно (а.с.4). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] та продовжує після його смерті проживати у спірній квартири, що підтверджується довідкою голови ЖБК №33 «Мечта» від 25 серпня 2016 року №5 (а.с.12). Позивач [PERSON] про відмову від спадщини не заявляла. Вказані обставини підтверджуються також копією спадкової справи [PERSON] №351/2016, яка була розпочата 30.06.2016 року (а.с. 49-53). Судом також встановлено, що інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини на квартиру № 42 в будинку №16 по бульвару 30-річчя Перемоги в місті Мелітополі Запорізької області після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертались, що також підтверджується копією спадкової справи (а.с.49-53). Третя особа [PERSON] син померлого [PERSON] не заперечує проти визнання права власності на квартиру № 42 в будинку №16 по бульвару 30-річчя Перемоги в місті Мелітополі Запорізької області за позивачем [PERSON] Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], з яким вона постійно проживала однією сімєю в квартирі № 42 в будинку №16 по бульвару 30-річчя Перемоги в місті Мелітополі Запорізької області. Судом також встановлено, що вказана квартира належить [PERSON] на праві власності, однак за життя він не вжив заходів щодо належного оформлення документів на право власності на спірну квартиру. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на квартиру № 42 в будинку №16 по бульвару 30-річчя Перемоги в місті Мелітополі Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 16 січня 2016 року.

Outcome: approved