Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] ,\~подана в\~його інтересах\~адвокатом Чумак\~І.М.,\~до ТОВ\~«Фінпром Маркет»,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог на\~предмет спору:\~Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.,\~Добропільський МВ\~ДВС СМУМЮ\~(м.\~Харків),\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивачу стало відомо, що приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 22.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №197817, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитом 5429,26 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами 0,14 грн., плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом 50,00 грн., які підлягають стягненню з боржника. Загальна сума за виконавчим написом складає 5509,40 грн. Представник позивача зазначає, що із заявленою сумою до примусового стягнення позивач категорично не погоджується та вважає виконавчий напис безпідставним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки у виконавчому написі не зазначено та позивачу наразі не відомо на підставі якого договору ПАТ «Дельта Банк» відступив право вимоги за договором № 008-04339-090212 від 09.02.2012 року ТОВ «Фінпром Маркет», не зрозуміло чому саме за період з 06.05.2020 року по 22.06.2021 року стягується сума заборгованості, як і не зрозуміло, яким розрахунком підтверджується безспірність вимоги щодо стягнення суми боргу у розмірі 5429,26 грн., окрім того договір з ПАТ «Дельта Банк» взагалі не підписував. На момент звернення до суду із вказаною позовною заявою відповідачем не надано жодного договору на підтвердження того, що ТОВ «Фінпром Маркет» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» та до виконавчого напису не додано жодного розрахунку заборгованості та періоду її утворення. Представник позивача зазначає, що у наданих стягувачем документах відсутні будь-які відомості про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, тобто станом на 22.06.2021 року, у [PERSON] перед ТОВ «Фінпром Маркет» існувала безспірна заборгованість, як і докази на підтвердження того, що така заборгованість взагалі існує. На підставі викладеного, представник позивача просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 197817, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5509,40 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.09.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, також відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заву, третім особам роз`яснено їх право на подання пояснень. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву та пояснень третіх осіб до суду не надійшло. В той же час, до суду від відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участі судді, в задоволенні якого ухвалою суду від 03.12.2021 року було відмовлено. Також представником відповідача було надіслано до суду заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, в якій останній зазначив, що ТОВ «Фінпром\~Маркет» визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 197817 від 22.06.2021 року, таким, що не підлягає виконанню, та стягнення судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. (50 відсотків суми судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:1) залишення позовної заяви без розгляду;2) закриття провадження у справі;3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви представника відповідача про визнання відповідачем позовних вимог та можливість ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Представник позивача надав до суду заяву з проханням провести розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, також просив клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді залишити без задоволення, у зв`язку з невизнання позивачем [PERSON] боргу. Начальник відділу Добропільського ВДВС у Покровському районі Донецької області СМУМЮ (м. Харків) надав до суду заяву про розгляд справи без представника відділу, просив винести рішення на розсуд суду. Від приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що 22.06.2021\~року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за заявою ТОВ «Фінпром Маркет», якому відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 180621-ВП від 18.06.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 17062021 від 17.06.2021 року, якому в свою чергу ПАТ «Дельта банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 2241/К від 07.05.2020 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 008-04339-090212 від 09.02.2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , вчинено виконавчий напис за реєстровим № 197817 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 008-04339-090212 від 09.02.2012 року за період з 06.05.2020 року по 22.06.2021 року в розмірі 5509,40 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5459,26 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 0,14 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 50,00 грн. (а.с.9). За вказаним виконавчим написом 26.07.2021 року старшим державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) було відкрито виконавче провадження № 66256901, а постановою від 02.08.2021 року було накладено арешт на майно боржника. (а.с.10-11,12-13). За загальним правилом ст.ст.15, 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства, що випливає з ч.1 ст.39 цього Закону. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 року №296/5. Відповідно до п.19 ст.34\~Закону України\~«Про нотаріат» учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, правове регулювання якої визначається гл.14 Закону «Про\~нотаріат» та гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 87\~Закону «Про\~нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до приписів ст.88 цього Закону, якою визначені умови вчинення виконавчих написів, нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника відповідно до ст.88\~Закону «Про\~нотаріат» є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Отже, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» суд у такому спорі повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. У зв`язку з тим, що постанова КМУ\~№662\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» втратила чинність з моменту її прийняття, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМ\~України «Про\~затвердження переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~ безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» №\~1172 в редакції від 29 листопада 2001 року (Висновок ВП ВС від 15.04.2020 року № 554/6777/17 (61-19494св18)). При цьому колегія суддів відступила від висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/5226/17, та вказала, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач та його представник не погоджуються із вказаною заборгованістю, зазначаючи, що у наданих стягувачем документах відсутні будь-які відомості про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, тобто станом на 22.06.2021 року, у [PERSON] перед ТОВ «Фінпром Маркет» існувала безспірна заборгованість, як і докази на підтвердження того, що така заборгованість взагалі мала місце, її розмір, чи відповідав він сумам, які вказано у спірному виконавчому написі. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. Таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі до початку судового розгляду по суті, суд приходить до висновку, що 50 відсотків сплаченої суми підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, інші 50 відсотків від сплаченої суми слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved