Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вищевказаним позовом звернувся позивач та просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,8000 гектари, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, у порядку спадкування за законом після померлої 28 грудня 2008 року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтував тими обставинами, що 28 грудня 2008 року померла його мати [PERSON]. Будучи спадкоємцем померлої за законом, він спадщину прийняв, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянки у звязку із тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності на вказану земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявився. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності, позовну вимогу підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві представник адміністрації просила слухати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила (а.с. 43). Представник відповідача відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві просив слухати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив (а.с. 45). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві сільський голова [PERSON] просила слухати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 47). Дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (п. а) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивач звернувся за судовим захистом у звязку із тим, що в інший спосіб він не може реалізувати своє право на отримання в порядку спадкування земельної ділянки, яка належала його матері [PERSON]. Під час розгляду справи судом встановлено наступні обставини. 06 березня 2006 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 037951, виданим 07 березня 2006 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25 травня 2007 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] успадкувала право власності на земельну ділянку площею 3,8000 гектари, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті 06 березня 2006 року її чоловіка [PERSON]. Тобто, спадкодавець [PERSON] за життя прийняла спадщину свого чоловіка [PERSON], до якої входило право власності на спірну земельну ділянку площею 3,8000 гектари, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 140 Земельного кодексу України смерть власника земельної ділянки за наявності спадкоємця не є підставою для припинення права власності на неї. Частиною 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщин (ст. 81 Земельного кодексу України). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину свого чоловіка [PERSON], до складу якої входило право власності на зазначену земельну ділянку, то відповідно до перелічених норм законодавства України, вона набула право власності на цю земельну ділянку з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2008 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 142598, виданим 02 січня 2009 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис під № 1 (а.с. 17). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст. 1220 Цивільного кодексу України). Статтею 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-АГ № 576051, виданого 23 серпня 1967 року Великокаленицькою сільською радою Полонського району Хмельницької області, 13 серпня 1967 року народився [PERSON], матірю якого була [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії I-БК № 054758, виданого 10 червня 2000 року [PERSON] сільською радою Миронівського району Київської області, 10 червня 2000 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], після одруження отримала прізвище «Зінченко» (а.с. 9). Тобто, позивач є сином померлої 28 грудня 2008 року [PERSON], тому відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України є її спадкоємцем першої черги. Позивач 19 травня 2009 року звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою, якою прийняв спадщину померлої 28 грудня 2008 року [PERSON] за законом. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину своєї матері [PERSON], яка успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] право власності на вищезазначену земельну ділянку, то це право увійшло до складу спадщини після її смерті та внаслідок прийняття спадщини позивачем перейшло до нього. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України). Таким чином, матеріали справи містять достатньо доказів, які у своїй сукупності свідчать про те, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,8000 гектари, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області після смерті його матері. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 81, 131, 140, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 1216-1218, 1220, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved