Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] посилаючись на наступне: 27.07.2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований виконкомом Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (актовий запис № 2). Від шлюбу вони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року народження. Через відсутність взаєморозуміння, постійні сварки подружні відносини між ними припинилися з середини 2016 року. З того часу спільне господарство вони не ведуть. За таких обставин позивач вважає неможливим подальше спільне життя та збереження шлюбу, що суперечить його інтересам та інтересам дітей. Примирення вважає неможливим, що і стало підставою звернення до суду. На підставі вищевикладеного позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, [PERSON], дітей залишити проживати з ним. В судовому засіданні позивач підтримав позов в частині розірвання шлюбу, в іншій частині позов просив залишити без розгляду. Позивач надав пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зауваживши, що спору щодо місця проживання дітей не має. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 27.07.2009 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований виконкомом Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується копією свідоцтв про народження, в яких сторони записані батьками дітей. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаєморозуміння між сторонами, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили взаєморозуміння та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з середини 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Оскільки відповідач під час реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, питання про зміну її прізвища судом не вирішувалося. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей суд вважає за необхідне залишити без розгляду за заявою позивача. Суд вважає, що витрати, пов'язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на відповідача, а витрати по сплаті судового збору на позивача, так як з відповідачкою залишаються проживати діти. Крім того поведінка обох сторін свідчить про їх небажання продовжувати шлюбні відносини, тобто у розірванні шлюбу є вина обох сторін. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved