Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ІН-ТАЙМ», відповідно до якої останній просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, пов`язану невиконанням договірних зобов`язань у розмірі 9750 гривень, та витрат понесенні на оплату послуг адвоката у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04.02.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з перевезення вантажу, згідно декларації №1805000476 від 04.02.2020 року. За цим договором Відповідач прийняв на себе обов`язки щодо перевезення та доставки вантажу (стела надгробного пам`ятника). Отримувач [PERSON] , смт. Липовець Вінницька область. Відповідно до розрахунку вартості послуг до сплати Пост-сервіс складає 9750 грн. Відправлення здійснив накладним платежем товару. Отримувач за місцем доставки при отримання товару - вироби із каменя вагою 500 кг. Оплатила його вартість, яка повинна була повернутись [PERSON] шляхом виплати ТОВ «Ін-тайм». Станом на 26.05.2020 року кошти у сумі 9750 грн. позивачу не виплачені. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2020 року прийнято позовну заяву призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 17). Копію ухвали від 02.06.2020 року, копію позовної заяви з матеріалами позову, направлено відповідачу за місцем його реєстрації, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Однак, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до декларації № 1805000476 від 04.02.2020 року ТТN 007333751, [PERSON] направив [PERSON] вироби із каменю вагою 500 кг., із зазначенням послуги «Пост-сервіс» (наложений платіж) відповідно до якої Відповідач взяв на себе обов`язок передати вантаж після його оплати в розмірі 9750 грн. та гроші перерахувати відправнику в вигляді видачі готівкових коштів у відділенні відвантаження за адресою: м.Костополь, Ровеньска область. Оголошено цінність товару у розмірі 9750 грн. (а.с. 7) 07.02.2020 року [PERSON] отримала вантаж (а.с.13). Загальна оголошена вартість невиплачених коштів становить 9750 грн. Позивач [PERSON] звертався до відповідача із претензією про повернення грошових коштів, що підтверджується копією накладної 3500002893774 (а.с. 4-6). Договірні відносини щодо перевезення вищезазначеного вантажу регулюються Деклараціями про прийняття вантажу та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення вантажу. Відповідно до ч. 1 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Нормами ст. 924 ЦК України передбачено, зокрема, що перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення й видачі одержувачеві, у разі порушення зобов`язань, що випливають з договору перевезення, сторони згідно зі ст. 920 ЦК України несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, іншими законами України, транспортними кодексами (статутами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки судом встановлено, що невиконання договору про надання послуг з організації перевезення відправлення сталося з вини відповідача, суд покладає на нього обов`язки з відшкодування завданих збитків. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач істотно порушив умови договору, ним належним чином не було виконано взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого, позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, що і є підставою для задоволення позовних вимог, та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 9750 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката. З наведених підстав суд вважає за доцільне у задоволені позову в частині стягнення витрат на послуги адвоката відмовити.

Outcome: partial