Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області [PERSON], про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову [PERSON] зазначено, що 14 березня 2011 року вона звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою-заявою на оформлення на її імя кредитної картки «універсальна». В період часу з березня 2011 року по лютий 2014 року вона купувала товари, іноді знімала готівку в банкоматах з подальшим поверненням грошових коштів шляхом поповнення карткового рахунку. Останній раз поповнення карткового рахунку відбувалося 17 лютого 2014 року. 12 червня 2017 року їй стало відомо про відкриття в Комунарському ВДВС м. Запоріжжя виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 5050 від 06 червня 2017 року про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 17\~728, 81 грн. та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3\~000 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням законодавства за відсутності оригіналу кредитного договору і після спливу трирічного строку позовної давності. Нотаріусу не були подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, і відповідно, безспірності вимог. Ухвалою суду від 02 липня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 13 вересня 2018 року третьою особою Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], надані письмові пояснення , в яких вказано, що у справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, зазначаючи, що заборгованості є спірним, позивач не обґрунтовує його розмір чи відсутність; недотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису, не може бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; безспірністю в розумінні ст.88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу. Вимогами законодавства наведений вичерпний перелік документів, які обумовлюють можливість вчинення виконавчого напису, якими є оригінал кредитного договору та виписка по рахунку боржника. Строк, протягом якого може бути вчинений виконавчий напис, визначається з моменту направлення боржнику вимоги про усунення порушень незалежно від строку виконання зобовязання. Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року підготовче засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засідання позивач [PERSON] надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, в разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання свого представника не направив, причини його неявки суду невідомі. Державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], повідомлена своєчасно та належним чином, не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за відсутності останньої. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача та думку третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 березня 2011 року позивач [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитної картки «Універсальна Gold». Позивач користувалась кредитними коштами в період з березня 2011 року. Востаннє поповнення карткового рахунку позивачем мало місце 17 лютого 2014 року, заборгованість за кредитом в сумі 725,71 грн., щодо стягнення якого вчинено виконавчий напис, обліковується саме з цієї дати, що підтверджується випискою по рахунку боржника. 5 червня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5050, яким пропонується стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 20 728, 81 грн. для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк», в тому числі: заборгованість за кредитом - 725,71 грн., заборгованість за відсотками - 13059,74 грн., пеня та комісія 3 099,13 грн., штраф - 844,23 грн., витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. Як вбачається з матеріалів, доданих нотаріусом до пояснень, для вчинення виконавчого напису подавались такі документи: анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк від 14 березня 2011 pоку; виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором станом на 31 березня 2017 року; вимога про усунення порушень за договором від 26 травня 2017 року. 03 серпня 2017 року постановою головного державного виконавця Комунарського відділу ДВС м.Запоріжжя відкрито виконавче провадження № 54422127 з виконання виконавчого напису №5050 від 06 червня 2017 року про стягнення з [PERSON] заборгованості 20 728,81 грн. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно зі статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. Такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису встановлені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно із п.2 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості. У виконавчому написі № 5050 від 06 червня 2017 року не зазначено, на підставі яких документів його вчинено. В своїх поясненнях нотаріус зазначає, що стягувачем був наданий оригінал кредитного договору від 14 березня 2011 року, проте між позивачем та відповідачем не укладався окремий кредитний договір, позивачем була заповнена лише анкета - заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», копія якої надана нотаріусом до пояснень. Зазначена анкета-заява не є окремо кредитним договором, з неї неможливо встановити, на підставі яких умов договору позивачу нараховувались проценти за користування кредитом, які включені до складу заборгованості за кредитом, відсутні інші суттєві умови кредитного договору. Крім того, як встановлено судом, заборгованість в сумі 725,71 грн. згідно із наданою відповідачем нотаріусу випискою з рахунку боржника існує з 17 лютого 2014 року, отже, виконавчий напис вчинений нотаріусом поза межами встановленого законом трирічного строку. Все вказане свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості. Відповідно до висновків Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 року № 6-887цс17) і Верховного Суду (постанова від 27 квітня 2018 року № 61-20466ск18) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що виконавчий напис № 5050 від 06 червня 2017 року щодо стягнення з [PERSON] коштів у сумі в сумі 20 728,81 грн. для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» був вчинений із порушенням вимог ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення виконавчого напису всупереч вимог закону і відкриття на його підставі виконавчого провадження свідчить про наявність порушень майнових прав та інтересів позивача, що є підставою для задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доводи проти задоволення позову, наведені третьою особою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у письмових поясненнях, спростовуються вищевикладеним. У звязку із задоволенням основної вимоги з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved