Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

До Печерського районного суду м. Києва звернулась [PERSON] (надалі - Позивач) із заявою до [PERSON] (надалі - Відповідач) про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи її тим, що протягом тривалого часу між подружжям існують напружені відносини через постійні непорозуміння та конфлікти та подальше збереження сімейних відносини між ними є неможливим. Згідно з положеннями процесуального закону, справи, що виникають з сімейних відносин розглядаються у порядку загального позовного провадження, як передбачено пунктом 1 частини 4 ст. 274 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 ЦПК України для виконання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30 травня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, до судового розгляду по суті. Позивач в засідання не з`явилась, повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Разом з тим, відповідачем по справі було подано до суду зустрічну позовну заяву про розірвання шлюбу. 31.05.2019 року відповідач звернувся до суду із заявою про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду, щодо задоволення позовної заяви [PERSON] із заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу не заперечує. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 18.01.1992 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, про що відділом ЗАГС Носівського району Чернігівської області зроблено запис № 5 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . За глибоким переконанням сторін подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і вони вважають, що подальше проживання однією сім`єю та підтримання сімейних відносин між ними неможливе. Крім того, від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Так, ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я сторін існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. При таких обставинах суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, а саме розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved