Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області звернувся із позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Свій позов мотивує тим, що на протязі червня - грудня 2014 року відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 24 680 грн, що еквівалентно 2742 доларів США. Зобовязався повернути кошти в лютому 2015 р. 16.02.2015 р. [PERSON] написав розписку про отримання вказаних грошових коштів і зобовязався повернути їх через місяць. Він надіслав відповідачу письмову вимогу про повернення коштів до 31.08.2015 р. Станом на 06.10.2015 р. відповідач своїх зобовязань не виконав. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 58157 грн. ( 2742 дол.США х21.21 грн. (офіційний курс продажу НБУ станом на 06.10.2015 р. за 1 долар США) та витрати затрачені при подачі позову до суду у виді судового збору. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що на протязі червня-грудня 2014 року [PERSON] позичив у нього 24 680 грн, що еквівалентно 2742 доларів США , зобовязався повернути їх у лютому 2015 р., однак, не повернув. 16.02.2015 р. написав розписку про отримання цих коштів та зобовязався повернути їх через місяць. 20.08.2015 р. він надіслав відповідачу письмову вимогу про повернення коштів до 31.08.2015 р. На терперішній час відповідач борг не повернув. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 58157 грн. ( 2742 дол.США х21.21 грн. (офіційний курс продажу НБУ станом на 06.10.2015 р. за 1 долар США) та витрати затрачені при подачі позову до суду у виді судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повідомлення про причину неявки в засідання до суду від відповідача не надійшло, що розцінюється судом, як спроби спрямовані на затягування розумного строку розгляду справи, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що також узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16.02.2015 р. позивач [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 24680 грн, що еквівалентно 2742 доларів США, по що останнім була написана власноручно розписка (а.с.10). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. З огляду на відносини, які склалися між сторонами, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 24680 грн, що еквівалентно 2742 доларів США , та які відповідач зобовязався повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України та оформлено у вигляді розписки. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Підтвердження виконання зобов'язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що станом на 16.02.2015 р. [PERSON] отримав згідно розписки від [PERSON] кошти в сумі 24680 грн., що еквівалентно 2742 доларів США та взяв на себе зобовязання повернути ці кошти (а.с.10). Згідно претензії від 20.08.2015 р. (а.с.11) [PERSON] визначив [PERSON] термін повернення коштів до 30.08.2015 р. Станом на 06.10.2015 року в період розгляду справи, встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти долара США за курсом НБУ: 21.21 грн. за 1 долар США, а тому сума боргу еквівалентна (2742 дол.США х21.21 грн) 58157 гривень. Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статті 526, 527 ЦК України зобовязують боржника належним чином виконувати свої зобовязання. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання і не повернув вчасно борг, а тому у відповідності до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Оцінюючи надані позивачем докази, дослідивши їх в судовому засіданні, проаналізувавши, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на повне підтвердження заявлених позовних вимог, і їх доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір, сплачений останнім при подачі позову до суду в розмірі 581,57 грн, що підтверджується квитанцією від 07.10.2015 року (а.с.1) . На підставі викладеного та

Outcome: approved