Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

До Недригайлівського районного суду Сумської області звернувся керівник Роменської місцевої прокуратури Сумської області [PERSON] в інтересах держави в особі [PERSON] селищної ради Недригайлівського району Сумської області до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих коштів внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією. Позовна заява обгрунтована тим, що [PERSON], порушуючи вимоги Закону України «Про запобігання корупції», будучи сільським головою та являючись субєктом відповідальності за порушення, повязані з корупцією, видала розпорядження № 70 від 22.11.2015, № 75 від 04.12.2015, № 79 від 22.12.2015, № 3 від 04.01.2016, № 9 від 25.01.2016, № 13 від 22.02.2016, № 16 від 22.03.2016, № 25 від 25.04.2016, № 31 від 27.05.2016 та № 42Б від 25.06.2016 «Про преміювання працівників», якими преміювала [PERSON], який є її чоловіком та [PERSON], яка є її сестрою. Зазначено, що при підписанні вказаних розпоряджень у Хоружівського сільського голови [PERSON] виник реальний конфлікт інтересів, оскільки остання достовірно знала, що даними розпорядженнями буде нараховано та виплачено грошові кошти її чоловіку [PERSON] та рідній сестрі [PERSON]. В результаті незаконних дій [PERSON] нараховано та виплачено кошти в сумі 15768,42 грн., [PERSON] - 4560,09 грн. Таким чином, [PERSON], перебуваючи на посаді Хоружівського сільського голови Недригайлівського району Сумської області, будучи відповідно Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за порушення, повязані з корупцією, порушуючи вимоги вказаного Закону, маючи суперечність між приватними інтересами, зумовленими сімейними та родинними відносинами та її службовими повноваженнями, приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів щодо преміювання близьких осіб (свого чоловіка та рідної сестри), чим вчинила адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і за вчинення яких була притягнута до адміністративної відпвідальності згідно постанови Недригайлівського районного суду Сумської області від 04.04.2017 року (справа №582/216/17) з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. Водночас залишилися невідшкодованими кошти, внаслідок вчинення [PERSON] адміністративного корупційного правопорушення на суму 20328,51 грн. Вказані обставини і стали підставою для звернення з позовом до суду про стягнення незаконно одержаних коштів у сумі 20328,51 грн. внаслідок вчинення адміністративного корупційного правопорушення з метою звернення їх на користь держави. Прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні вищевикладеним, просять суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що її чоловік та сестра працювали у сільській раді на рівні з іншими працівниками, розпорядження щодо преміювання чоловіка та сестри нею видавались та підписувались як по відношенню і до всіх інших працівників. Зазначила, що через незнання законодавства, можливо і був порушений певний порядок видачі та підписання розпоряджень, про те всі депутати сільської ради знали про працівників її чоловіка та сестру. Коштів на відшкодування шкоди у неї немає. Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до підп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) [PERSON], на час перебування на посаді голови Хоружівської сільської ради до 30.12.2016, на час розгляду справи в.о. старости с. Хоружівка Недригайлівського району Сумської області, є суб'єктом відповідальним за корупційні правопорушення. [PERSON] реалізовувала повноваження голови сільської ради відповідно до Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязано осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Відповідно підпункту «а» пункту 2 частини 1статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» відповідач, на час перебування головою сільської ради, є субєктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією. Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що [PERSON], будучи головою Хоружівської сільської ради, будучи відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за порушення, повязані з корупцією, порушуючи вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», маючи наявну суперечність між приватними інтересами, зумовленими сімейними та родинними відносинами та службовими повноваженнями, приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів щодо преміювання близьких осіб, про що видала розпорядження «Про преміювання працівників» №№ 70, 75, 79 за 2015 рік, №№ 3, 9, 13, 16, 25, 31, 42Б за 2016 рік, відповідно до яких преміювала, серед інших, свого чоловіка [PERSON] на загальну суму 15768,42 грн., та рідну сестру [PERSON] - на загальну суму 4560,09 грн., що підтверджено наявними у справі розпорядженнями (а. с. 4-13) та довідкою [PERSON] селищної ради, яка є правонаступником Хоружівської сільської ради, від 27.07.2017 року № 1014 (а.с.17). За даним фактом, за результатами розгляду складених оперуповноваженим Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України [PERSON] 24.12.2017 двох протоколів про адміністративне корупційне правопорушення №27/2017 та № 28/2017 за ч. 1 та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно голови Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області [PERSON], Недригайлівським районним судом ухвалено постанову від 04.04.2017 року (справа №582/216/17), згідно якої голову Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області до 30.12.2016 року, в.о. старости с. Хоружівка Недригайлівського району Сумської області [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушеь, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Постанова суду набрала законної сили (а.с.14-16). Частиною 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом, відповідно до положень ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 298 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для виконання. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В той же час, згідно ч. 3 ст. 40 КУпАП в інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. У судовому засіданні встановлено, що залишилася невідшкодованою шкода, завдана вчиненням відповідачем адміністративного корупційного правопорушення, у сумі 20328,51 грн., що також не заперечується і відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 66 Закону збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Згідно зі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положення ст.1167 ЦК України, зобовязання відшкодувати шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Проаналізувавши ч. ч. 1, 3 ст. 40 КУпАП України, ст. 1166 ЦК України, ч. 1 ст. 65, ст. 66 Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 3, 4 ЦПК України, врахувавши те, що шкода, спричинена адміністративним корупційним правопорушенням, передбаченим ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КпАП України, відповідачем в розмірі 20328,51 грн. не відшкодована, в межах наведеної справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача, в порядку цивільного судочинства, підлягає стягненню на користь [PERSON] селищної ради 20328,51 грн. шкоди, спричиненої адміністративним корупційним правопорушенням. Відповідно до вимог Закону України «Про добровільне обєднання територіальних громад», утворено [PERSON] обєднану територіальну громаду до якої, крім інших, входить територіальна громада села Хоружівка Недригайлівського району Сумської області. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про добровільне обєднання територіальних громад», обєднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обовязків територіальних громад, що обєдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою обєднаною територіальною громадою. Відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про добровільне обєднання територіальних громад», бюджети територіальних громад, що обєдналися, виконуються окремо до закінчення бюджетного періоду з урахуванням особливостей, встановлених цією частиною. До завершення періоду окремого виконання бюджетів територіальних громад, що обєдналися, функції місцевих фінансових органів територіальних громад, що обєдналися, здійснюють: відповідні місцеві фінансові органи, створені до обєднання територіальних громад; сільський, селищний, міський голова, обраний обєднаною територіальною громадою, якщо у відповідних територіальних громадах місцеві фінансові органи не були створені згідно із законом. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про добровільне обєднання територіальних громад», держава здійснює фінансову підтримку добровільного обєднання територіальних громад сіл, селищ, міст шляхом надання обєднаній територіальній громаді коштів у вигляді субвенцій на формування відповідної інфраструктури згідно з планом соціально-економічного розвитку такої територіальної громади у разі, якщо її межі повністю відповідають межам, визначеним перспективним планом формування територій громад Автономної Республіки Крим, області. Таким чином, незаконно отримані відповідачем кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зарахуванню до місцевого бюджету [PERSON] селищної ради обєднаної територіальної громади. Надані відповідачем рішення Хоружівської сільської ради від 12.04.2016 та від 14.07.2016, якими вирішено затвердити розпорядження голови Хоружівської сільської ради, а також повідомлення щодо відмови від участі у голосуванні при затвердженні цих розпоряджень ніяким чином не спростовують обставин, встановлених у судовому засіданні за матеріалами справи, оскільки вже сам факт винесення та підписання таких розпоряджень в умовах реального конфлікту інтересів, в порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», відповідачем, будучи головою Хоружівської сільської ради, встановлений постановою Недригайлівського району суду від 04.04.2017, яка набрала законної сили і є обов`язковою до виконання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь прокуратури підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved