Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті померлого 07 квітня 2016 року [PERSON] терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову вказує, що 07 квітня 2016 року помер його батько [PERSON], який на день смерті проживав [INFO]. 24 грудня 2013 року померлий склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачу. 10 листопада 2016 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було повідомлено, що він пропустив встановлений шестимісячний строк прийняття спадщини. Позивач вказує, що він фактично вступив в управління майном померлого, а строк пропустив з поважних причин, адже проживав окремо від спадкодавця, має роботу, яка вимагає постійних розїздів. Тому позивач змушений звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 квітня 2016 помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). 24 грудня 2013 року [PERSON] було складено заповіт, яким він заповів усе своє майно [PERSON] (а.с.5). [PERSON] на день своєї смерті 07 квітня 2016 року проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. На день його смерті та протягом шести місяців з дня його смерті за цією ж адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.7). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №859/02-31 від 10 листопада 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з пропуском ним терміну для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 07 квітня 2016 року (а.с.8). Названі позивачем причини, з яких він не міг звернутися в нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право на спадщину, визнаються судом, як поважні та не спростовані сторонами. Відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, тому йому слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved