Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи Дніпропетровська міська рада, Кіровська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку набувальної давності. Позивач до суду не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на домоволодіння, яке розташоване за адресою місто Дніпропетровськ, провулок Сорочинський, буд. 17; визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Кіровське, вул. Центральна, буд. 21; судові витрати покласти на відповідача. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач та представники 3-х осіб у судове засідання не зявилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов наступного. Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 ЦПК України). Однією з позовних вимог позивача є визнання права власності на будинок за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Кіровське, вул. Центральна, буд. 21, а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності виданого Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області індексний номер 28312658 від 20.10.2014 року, [PERSON] належить домоволодіння №17 по вул. Сорочинській, у м. Дніпропетровську. З 2001 року, позивач [PERSON], проживає та користується домоволодінням №17 по вул. Сорочинській у м. Дніпропетровську, згідно усної домовленості з [PERSON] Зазначеними домоволодіннями позивач користується, як своїм власним, проводить в ньому ремонтні роботи, займається садівництвом, доглядає за даним домоволодінням. Оскільки позивач є добросовісним користувачем зазначеного об'єкту нерухомого майна, користується та володіє ним відкрито та безперервно більше, ніж 10 років, зауважень та претензій з боку [PERSON] на адресу позивача ніколи не надходило, вона не заперечувала проти його володіння даним об'єктом, то суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах набув право власності на зазначене домоволодіння. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. В силу ст. 16 Цивільного кодексу України, єдиним правовим способом захисту порушених прав є визнання права власності за набувальною давністю, що відповідає діючому законодавству. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч.2 ст.319 ЦК України визначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ч.1 ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно технічного паспорту домоволодіння, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Сорочинський, 17 в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 118,0 кв.м., житловою площею 63,9 кв.м., погрібу літ. В, сараїв літ. Г, Е, Ж, вбиральні літ. Д, огорожі, ворот, хвіртки, вимощення № 1-4,1. Аналізуючи надані суду докази на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині визнання права власності в порядку набувальної давності на домоволодіння, яке розташоване за адресою місто Дніпропетровськ, провулок Сорочинський, буд. 17, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частинівизнання права власності в порядку набувальної давності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Кіровське, вул.Центральна, буд. 21 , що є підставою для відмови позивачу задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у сумі 500 грн.

Outcome: partial