Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулася позивач [PERSON] з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказала, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] . Позивач у передбачений законом ст.ст. 1269, 1270 ЦК України термін звернулася до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Коновалової Людмили Сергіївни з заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки є спадкоємцем за законом четвертої черги, так як мешкала з померлою разом однією сім`єю понад п`яти років, що підтверджується рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 24.09.2020. 29 березня 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваловою Л.С. з посиланням на статті 49 Закону України «Про нотаріат», главу 10 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою нотаріус вважає, що видати позивачеві свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка залишилися після смерті [PERSON] не має можливості, оскільки відсутні правові документи на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду. Внаслідок вказаних обставин, позивач звернулася до суду з відповідним позовом та просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Ухвалою судді від 14.05.2021 відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження. Витребувано у приватного нотаріуса копію спадкової справи після померлої [PERSON] 25.06.2021 на адресу суду, від приватного нотаріуса Коновалової Л.С., на виконання ухвали суду від 14.05.2021, надійшли копії матеріалів спадкової справи. Ухвалою суду від 13.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача - адвокат Василега І.М., надала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги просить задовольнити, на підставі наявних у справі письмових доказів, справу слухати без проведення технічної фіксації судового засідання. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Раніше на адресу суду надав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, заперечень не має. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коновалова Л.С. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлена своєчасно та належним чином. Раніше на адресу суду направила заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № [NUMBER] , виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного Запорізького міського управління юстиції від 19.02.2016, актовий запис № 1401. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з квартири [ADDRESS] , яка належала останній на праві власності, що підтверджується матеріалами, долученими до справи. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 24.09.2020, встановлено факт спільного проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON] з 01.02.2010 по 15.02.2016, по день смерті [PERSON] , яке набрало законної сили 27.10.2020. Матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] підтверджуються обставини своєчасного звернення позивача до нотаріуса з заявою на прийняття спадщини, її право на спадщину, а також не можливість через нотаріальну контору отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом внаслідок відсутності правових документів на спадкове майно. Таким чином, встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки інших спадкоємців попередніх черг не має, а заповіт за життя [PERSON] не залишила. Також, встановлено, що 29.03.2021 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваловою Л.С. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою нотаріус вважає, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка залишилися після смерті [PERSON] позивачеві не має можливості, оскільки відсутні правові документи на спадкове майно. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2). Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За вимогами ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1296 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відтак, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкову квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved