Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаною заявою звернулася [PERSON] , в якій просила розірвати шлюб, укладений 19 серпня 2016 року між нею та [PERSON] , щодо якого Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис № 227 від 19 серпня 2016 року. В обґрунтування вказаних вимог заявник посилалася на те, що чоловіка [PERSON] було засуджено за вчинення кримінального правопорушення та призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Подружжя спільне проживання припинило, наміру зберігати сім`ю заявник не має. Виявила бажання після розірвання шлюбу мати прізвище « [PERSON] ». Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових пояснень на заяву не надав, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні установи виконання покарань не заявляв. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи, зокрема, про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Судом встановлено, що 19 серпня 2016 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб у Костянтинівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 227 від 19 серпня 2016 року), прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 серпня 2016 року Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, долученим до матеріалів справи. Подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 19.08.2016 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського мiськрайонного управління юстиції у Донецькій області, копія якого долучена до матеріалів справи. Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2020 року у справі № 233/6345/18 (кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016050380000959) [PERSON] було засуджено за вчинення кримінального правопорушення та призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили 15 липня 2020 року. Згідно з ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас ч. 1 ст. 110 СК України передбачена можливість пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, чоловіка засуджено до позбавлення волі, заявник зберігати сім`ю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] . Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, необхідно зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить інтересам дружини [PERSON] , що має істотне значення. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved