Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 01 лютого 2016 року звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому зазначено, що сторони уклали договір №ZP1RRC47690151 від 07.08.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав строковий кредит у розмірі 4070,00 грн. на строк з 07.08.2007 р. по 07.08.2010 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, а останній зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки шляхом щомісячних платежів з 20 по 25 число кожного місяця у розмірі 208,77 грн. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,5% на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим станом на 25.01.2016 р. має заборгованість за кредитом у розмірі 3511,48 грн. Зазначені кошти відповідачем до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим договір не є розірваним чи припиненим, тому відсутні правові підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за користування кредитними коштами. Враховуючи, що сплата відсотків за договором №ZP1RRC47690151 від 07.08.2007 року повинна здійснюватися щомісячно, тому і позовна давність за вимогами, повязаними із стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам повинна обчислюватися за період, що відповідає терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. У звязку з цим, відповідач за період, що відповідає загальному терміну давності, а саме з 25.01.2011 р. по 25.01.2016 р. року має прострочену заборгованість по відсоткам в сумі 17943,66 гривень. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за кредитним договором в сумі 17943,66 грн. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача звернувся до суду у із заявою про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, заперечення на позов не подав до суду. Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 07 серпня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізична особа [PERSON] уклали договір №ZP1RRC47690151 від 07.08.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав строковий кредит у розмірі 4070,00 грн. на строк з 07.08.2007 р. по 07.08.2010 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 8 на звороті). Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд приходить до висновку, що між сторонами укладений кредитний договір від 07.08.2007 року, який по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, а останній зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки шляхом щомісячних платежів з 20 по 25 число кожного місяця у розмірі 208,77 грн. (а.с. 8). Згідно з п. 4.2 Умов надання споживчого кредиту при порушення позичальником зобовязань із погашення кредиту він сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 8,5 % в місяць, розраховуючи від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом (а.с.8). Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим станом на 25.01.2016 р. має заборгованість за кредитом у розмірі 3511,48 грн. (а.с. 6-7). Як вбачається з позовної заяви та розрахунку заборгованості, зазначені кошти відповідачем до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим договір не є розірваним чи припиненим, тому відсутні правові підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за користування кредитними коштами. Враховуючи, що сплата відсотків за договором №ZP1RRC47690151 від 07.08.2007 року повинна здійснюватися щомісячно, тому і позовна давність за вимогами, повязаними із стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам повинна обчислюватися за період, що відповідає терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. У звязку з цим, відповідач за період, що відповідає загальному терміну давності, а саме з 25.01.2011 р. по 25.01.2016 р. року має прострочену заборгованість по відсоткам в сумі 17943,66 гривень (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклав кредитний договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом. Позов доказано: анкетою-заявою клієнта про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.8), Умовами та правилами надання банківських послуг, розрахунком заборгованості (а.с. 6-7). Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позов ПАТ КБ «ПриватБанк»» задоволений, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved