Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач по даній справі [PERSON] є батьком позивача. За рішенням Красноармійського міськрайсуду з батька стягувались аліменти на користь матері позивача [PERSON] на його утримання як на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини доходу батька. За домовленістю батьків виконавче провадження було припинено, тато у добровільному порядку сплачував аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. [INFO] позивачу виповнилося 18 років, сплата аліментів припинена. 01.09.2020 року позивач вступив до І курсу Харківського національного університету радіоелектроніки денної форми навчання, що підтверджується довідкою №48/335 від 29.09.2020 року та договором про навчання від 30.09.2020 року. Дата закінчення навчання 30.06.2024 року. Позивач не працює, стипендію за результатами ЗНО у розмірі 1200 гривень буде отримувати до січня 2021 року, жодних інших доходів немає. Позивач не має можливості підробляти чи мати роботу паралельно з навчанням, оскільки форма навчання денна. Фактично він знаходиться на утриманні своєї матері. Мати позивача [PERSON] , працює в УСЗН Покровської міської ради, її заробітна платня після відрахування обов`язкових платежів складає менше 5000 гривень. Цієї суми недостатньо для утримання двох осіб. Самотужки мати не може забезпечити утримання позивача на період навчання у вищому навчальному закладі, з урахуванням того, що він не працює, саме тому він потребує такої допомоги від батька. До того ж власного житла мама не має, вона змушена його винаймати. Батько позивача [PERSON] є фізичною особою-підприємцем II групи, займається лісопильним виробництвом та продажем автозапчастин, що підтверджується скріншотом сторінки з мережі Інтернет. Розмір його доходів позивачу не відомий, отримати таку інформацію з Покровської ОДПІ він не може, оскільки ця інформація є конфіденційною. Позивач вважає, що може розраховувати на допомогу з боку батька, оскільки він має стабільний дохід, володіє на праві приватної власності квартирою, а також двома автомобілями. Позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається за межами м. Покровська, йому потрібно оплачувати проїзд до місця навчання та проживання. Вартість проїзду з м. Покровська до м. Харкова складає 280 грн. За проживання в гуртожитку за 6 місяців внесено плату у розмірі 3120 грн. У зв`язку із навчанням несе певні витрати, потрібно харчуватись, придбати продукти, одяг, засоби гігієни, побутову хімію, речі для обладнання кімнати у гуртожитку, облаштування побуту. Для навчання позивач повинен користуватись комп`ютером та мережею Інтернет. 16.10.2020 року матір`ю позивача для його навчання у кредит був придбаний ноутбук з усіма необхідними комплектуючими на загальну вартість 18897 грн. Дохід матері не забезпечує всіх потреб позивача, тому він змушений звертатись до батька за матеріальною підтримкою. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , аліменти на його користь на його утримання у розмірі 4000 гривень щомісячно. Ухвалою суду від 11.12.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Відповідачем [PERSON] до суду надано відзив на позовну заяву. Відповідач у відзиві зазначив, що з позовною заявою частково не згоден. Починаючи з часу розлучення з [PERSON] , він крім аліментів на утримання, періодично матеріально допомагав сину - [PERSON] , як на відпочинок, на одяг так і на інші потреби. Відповідач не збирається відмовлятися додатково матеріально допомагати сину, але на теперішній час у нього є інша дружина і двоє неповнолітніх дітей, яких теж треба матеріально забезпечувати, а щомісячні аліменти у 4000грн. він не в змозі буде сплачувати. У зв`язку з важким економічним станом в державі, періодичні обмеження в роботі малого та середнього бізнесу внаслідок СОVID-19, він повинен зберегти бізнес, не звільняти найманих працівників. У період часу з березня до травня 2020, у листопаді 2020, та у майбутньому у січні 2021р. робота бізнесу відповідача була та буде обмежена через карантин. Він несе великі затрати, фактично прибутку за результатами 2020р. немає. На підставі вищезазначеного, у разі стягнення з нього додатково аліментів на навчання, він не буде мати змогу матеріально себе забезпечувати на життєві потреби і не буде мати змогу матеріально забезпечувати свою теперішню дружину та дітей від їхнього шлюбу. Відповідач просить суд частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів у зв`язку з навчанням. Стягувати з нього аліменти у зв`язку з навчанням на користь [PERSON] у розмірі 1500 грн. Відповідач також просить суд позовну заяву розглянути без його участі. Від третьої особи [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначає, що в реєстрі нерухомого майна за відповідачем вказано 7 об`єктів нерухомості, які потребують утримання, оплати комунальних послуг та інше. На думку третьої особи наявність майна спростовує твердження відповідача про важке матеріальне становище. Третя особа просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки . Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.7). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно з договором про навчання від 30.08.2020 року у Харківському національному університеті радіоелектроніки, [PERSON] вступив на навчання на 1 курс, за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Штучний інтелект» за спеціальністю 122 Комп`ютерні науки, для здобуття ступеня вищої освіти - бакалавр (а.с.10-12). Відповідно до довідки від 29.09.2020 року за № 48/335 строк навчання [PERSON] з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року (а.с.13). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та визначаючи аліменти в розмірі 3000 гривень, що підлягають стягненню на утримання повнолітнього сина, що навчається, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, не заперечує, що займається підприємницькою діяльністю, доказів, що підтверджують відсутність прибутку суду не надав, а отже має можливість приймати участь в матеріальному забезпеченні повнолітнього сина, який навчається та потребує матеріальної допомоги. Суд також враховує наявність інших утриманців у відповідача, а саме двох малолітніх дітей. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 08.12.2020 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн., оскільки позивач на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial