Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаною заявою звернувся [PERSON] та просив суд скасувати рішення Миронівського районного суду Київської області від 10 грудня 2015 року у цивільній справі №371/ 1557 /15-ц, в частині визнання незавершеного будівництва об'єктом права спільної сумісної власності у зв'язку із нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині. [PERSON] є відповідачем по зазначеній цивільній справі. Свою вимогу обґрунтовував тим, що після прийняття судом рішення, про перегляд якого він просить, ним було виявлено, що спірний будинок є об'єктом самовільного будівництва, а тому на нього не виникає право власності. В судовому засіданні [PERSON] та його представник заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Позивач по справі [PERSON] та її представник проти задоволення заяви відповідача заперечували, просили суд відмовити у її задоволенні в зв'язку з її безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Миронівський районний суд Київської області 10 грудня 2015 року по цивільній справі № 371/ 1557 /15-ц виніс рішення, яким встановив факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу з 30 вересня 2005 року по 30 липня 2015 року, а також визнав незавершений будівництвом будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Зазначене рішення суду 04 лютого 2016 року залишено Апеляційним судом Київської області без змін, а отже 04 лютого 2016 рішення Миронівського районного суду Київської області по цивільній справі № 371/ 1557 /15-ц набрало законної сили. Рішення суду, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами (ч. 1 ст. 361 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, підставою для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Аналізуючи зміст п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, суд приходить до висновку, що рішення суду яке набрало законної сили може бути переглянуто та скасовано при наявності істотних для справи обставини, які: по перше - не були відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою; по друге - не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою. Таким чином для того, щоб задовольнити заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, особа, яка звернулася із заявою про його перегляд зобов'язана довести існування трьох складових: по перше - існування істотних для справи обставин, які впливають на прийняте рішення; по друге - істотні для справи обставини, які впливають на прийняте рішення, на час розгляду справи не були відомі особі, яка звернулася до суду із заявою про його перегляд; по третє - істотні для справи обставини, які впливають на прийняте рішення, про існування яких заявляє особа, не могли бути відомі їй на час розгляду справи. Заявник, звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Миронівського районного суду Київської області, стверджував, що 09 березня 2016 року отримав припис головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № С-0903/6, у якому зазначено, що будинок відноситься до категорії самовільного будівництва, а тому відповідно до ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на його не виникає. В матеріалах справи наявна копія припису інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 09 березня 2016 року № С-0903/6, відповідно до якого інспектором встановлено, що заявник [PERSON] на власній земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS] побудував житловий будинок загальною площею 169,90 кв. м. з відхиленням від затверджених проектних рішень під час будівництва, що відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України є самочинним будівництвом (а.с. 13). Аналогічний зміст мають і протокол про адміністративне правопорушення від 09 березня 2016 року № 2-Л-А-0903/1 та постанова по справі про адміністративне правопорушення від 11 березня 2016 року № А-1103/2 (а.с. 14-15). Тобто із припису, протоколу та постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що заявник, здійснюючи будівництво будинку, не дотримався затверджених проектних рішень, внаслідок чого будинок збудований з відхиленнями від рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області за № 209 від 22 вересня 2010 року та будівельного паспорту на забудову земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку за № [NUMBER] від 12 жовтня 2010 року. В рішенні Миронівського районного суду Київської області від 10 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, визнання незавершеного будівництва об'єктом права спільної сумісної власності, яке набрало законної сили 04 лютого 2016 року (а.с. 56-61), встановлено, що Миронівською міською радою 22 вересня 2010 року заявнику [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]. [PERSON] 12 жовтня 2010 року виготовлено будівельний паспорт вказаного будинку за № [NUMBER] та виготовлено проект забудови (а.с. 59). Саме заявника [PERSON] інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 11 березня 2016 року було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП (а.с. 15). За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки саме заявник [PERSON] здійснював будівництво спірного будинку, будівництво якого згідно технічного паспорту (а.с. 10) завершено в 2010 році, дозвіл на будівництво, будівельний паспорт та проект забудови виготовлені заявнику в 2010 році, то він міг та повинен був знати в 2010 році, що збудований ним будинок має відхилення від затверджених проектних рішень. Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які доводять, що заявник [PERSON] до прийняття Миронівським районним судом Київської області рішення, про перегляд якого він просить, не міг знати, що збудований ним будинок містить відхилення від проектної документації. Крім того, рішенням Миронівського районного суду Київської області, про перегляд якого просить заявник, не визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок як об'єкт нерухомості. Майном відповідно до ч. 1 ст. 190 та ст. 179 Цивільного кодексу України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними (постанова Верховного суду України від 16 грудня 2015 року по цивільній справі № 6-2710цс15). Незавершений будівництвом будинок зведений за час шлюбу дає можливість визнати його об'єктом права спільної сумісної власності подружжя й частки такого майна є рівними (постанова Верховного суду України від 15 травня 2013 року по цивільній справі №6-37цс13). Враховуючи викладене, з огляду на те, що заявником не доведено існування істотних для справи обставин, які впливають на прийняте рішення, а також те, що [PERSON] не доведено, що він до прийняття Миронівським районним судом Київської області рішення, про перегляд якого просить, не міг знати, що збудований ним будинок містить відхилення від проектної документації.

Outcome: dismissed