Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що 25 жовтня 2003 року між Заявницею та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2016 року народження. Під час шлюбу у 16.03.2005 року заявницею та [PERSON] придбано квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була оформлена на ім`я [PERSON] . Починаючи з 2005 року заявник разом із чоловіком та дітьми мешкають у вказаній квартирі. У2014 році заявниці на прохання свого чоловіка знялася з реєстрації з вказаної квартири. Така необхідність була викликана укладенням іпотечного договору на квартиру. Після зняття з реєстрації заявник з дітьми залишилися проживати у вказаній квартирі. Починаючи з 2017 року [PERSON] вчиняє домашнє насилля стосовно заявниці та сина - [PERSON] : ображає нецензурною лайкою, погрожує вчинити фізичну розправу, принижує, вчиняє фізичне насильство. Заявник неодноразово викликала працівників поліції з приводу вчинення насильства. 4 квітня 2020 року чоловік заявниці - [PERSON] вчинив сварку з сином [PERSON] та заявницею. На кінець сварки [PERSON] вигнав заявницю разом із дітьми з квартири. З того часу заявниця вимушена проживати у знайомих та позбавлена можливості користуватися своїми речами, які залишилися у квартирі. Чоловік [PERSON] на цей час змінив замки на дверях, що перешкоджає поверненню до квартири заявниці. Заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: усунути перешкоди у користуванні майном [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - квартирою [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної власності подружжя; обмежити спілкування з сином - [PERSON] . Заявниця та її представник в судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі під час розгляду цивільної справи окремого провадження заяву підтримали та просили суд задовольнити її у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у визначений судом час та місце проведення розгляду справи не з`явився, заяву про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 350-5ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви та за згодою учасників справи заявниці та її представника, які були присутні в судовому засіданні під час розгляду заяви по суті. Заслухавши пояснення заявника, її представника дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до посвідчення [PERSON] та [PERSON] користуються пільгами багатодітних дітей та є батьками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з талоном-повідомленням [PERSON] звернулася до поліції із заявою про домашнє насильство. За вказаною заявою проведена перевірка. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2005 року. Суд вважає, що наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви та за письмовими клопотаннями доказами дозволяють суду дійти висновку про обґрунтованість вимог заявниці, можливість їх задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом. Також судом приймаються до уваги та проведено оцінку ризиків (вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення) у поведінці кривдника [PERSON] відносно [PERSON] як особи, постраждалої від домашнього насильства в сім`ї. Так, розділом IV глави 13 ЦПК України визначений порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно пунктів 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини а саме: вчинення домашнього насильства зокрема у формі позбавлення заявниці та неповнолітніх дітей доступу до місця фактичного мешкання, можливості користуватись особистими речами, що перебувають у вказаній квартирі, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, та їх спільних дітей, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved