Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов вищезазначений позов, який позивач мотивує тим, що 14 липня 2004р. по 01 лютого 2015 року вона працювала заступником головного бухгалтера на дочірньому підприємстві «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». 01 лютого 2015 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 40-к від 02 лютого 2015 року. На час її звільнення у ДП «Санаторій Україна» існувала заборгованість по виплаті їй заробітної плати за вересень місяць 2014 року в сумі 4324,43 грн., листопад місяць 2014 року в сумі 3385,84 грн., грудень місяць 2014 року в сумі 3667,45 грн. та січень місяць 2015 року в сумі 3537,00 грн., а всього 14\~914,72 грн. Між тим, на порушення вимог вищевказаної норми Закону розрахунку з позивачем в день звільнення по заробітній платі в сумі 14\~925,72 грн., відповідачем проведено не було. Беручи до уваги те, що відповідач не виплачував заробітну плату, починаючи з жовтня 2014 року до березня 2015 року загальна сума компенсації, яка належить їй до виплати складає 220 грн. 96 коп. У звязку з вищенаведеним, при розрахунку середнього заробітку позивач брала заробітну плату за грудень 2014 року та січень 2015 року. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 46\~746 грн. 45 коп. Крім стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати, компенсації втрати частин доходів та середнього заробітку за час затримки розрахунку, змушена також просити суд стягнути з відповідача на її користь спричинену їй моральну шкоду. У звязку із вищенаведеним просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період роботи з 01 вересня 2014 року по 01 лютого 2015 року в розмірі 14\~914,72 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільнені у сумі 46\~746,45 грн., компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування) у розмірі 220,96 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., а всього 66\~881,13грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надійшло заперечення. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, враховуючи ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2004р. була прийнята заступником головного бухгалтера до Санаторію «Україна» Київської територіальної ради по управлінню курортами профспілок, який 06.01.2015р. було реорганізовано у Дочірнє підприємство «Санаторій Україна» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця».(а.с.9-11). 01 лютого 2015 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 40-к від 02 лютого 2015 року. Однак, на день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок та не виплачено заробітну плату, за період роботи з за вересень місяць 2014 року в сумі 4324,43 грн., листопад місяць 2014 року в сумі 3385,84 грн., грудень місяць 2014 року в сумі 3667,45 грн. та січень місяць 2015 року в сумі 3537,00 грн., а всього 14\~914,72 грн(а.с.12-17). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені норми Закону, оскільки відповідач не виплатив позивачу заробітну плату, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі \~14\~914,72 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 46\~746,45 грн., компенсації втрати частини доходів (інфляційні нарахування) в розмірі 220,96 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так як позивач зазнав моральної шкоди внаслідок порушення його законного права на отримання вчасно заробітної плати, з урахуванням розміру невиплаченого заробітку та тривалості часу невиплати такої заробітної плати, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди. Однак, суд зауважує, що розмір відшкодування моральної шкоди, на якому наполягає позивач, є завищеним та не повністю підтвердженим, тому стягує із відповідача на користь позивача 1000 грн. відшкодування моральної шкоди. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд стягує із відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551,21 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial