Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

До Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 по справі №360/3104/19, визнано протиправною бездіяльність Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо невиплати [PERSON] заборгованості по виплаті пенсії за період з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2018 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження Старобільського ОУПФУ Луганської області від 30.10.2018 б/н про призупинення виплати пенсії [PERSON] з 01 листопада 2018 року та зобов`язано орган ПФУ виплатити позивачу заборгованість по виплаті пенсії за періоди з 01.08.2014 по 30.06.2018 та з 01.11.2018 по 31.12.2018. Однак станом на теперішній час право позивача щодо отримання пенсії за вказані періоди не відновлено та органом ПФУ не виконано рішення суду і не здійснено виплату зазначеної пенсії. Таким чином, навіть при наявності рішення суду про зобов`язання органу ПФУ виплатити заборгованість з пенсії позивачу з 01.08.2014 понад сім років від дня не виплати пенсії триває протиправна бездіяльність органу ПФУ, що завдає позивачу значних душевних страждань та відчуття приниження честі та гідності. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області моральну шкоду, завдану незаконними рішеннями та бездіяльністю органу державної влади в розмірі 94886,74 грн. Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено наступне. На виконання вищевказаного рішення Луганського окружного адміністративного суду, Старобільським ОУПФУ Луганської області проведено нарахування пенсії у розмірі 98900,06 грн. та включено на додаткову відомість вересня 2019 року тип 8 борг за рішенням суду, яка буде виплачена після отримання фінансування на даний вид виплати. Відповідач 1 зазначив, що виплату суми пенсії до теперішнього часу не проведено через відсутність фінансування Також відповідачем 1 зазначено, що невиконання судового рішення в частині виплат грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, оскільки відповідач 1 не належить до категорії розпорядників бюджетних коштів, а лише є їх одержувачем, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Крім того, відповідач 1 вважає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди внаслідок протиправної поведінки відповідача, не підтвердив наявність причинно-наслідкового зв`язку між моральною шкодою і діями відповідача 1. На підставі викладеного відповідач 1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач 2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши матеріали справи та докази, якими сторони обґрунтували вимоги та заперечення, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі від 15.08.2019 у справі №360/3104/19 визнано протиправною бездіяльність Старобільського ОУПФУ Луганської області щодо невиплати [PERSON] заборгованості по виплаті пенсії за період з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2018 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження Старобільського ОУПФУ Луганської області від 30.10.2018 про призупинення виплати пенсії [PERSON] з 01.11.2018, та зобов`язано Старобільське ОУПФУ Луганської області виплати заборгованість з пенсії за періоди з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2018 рок та з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року. З копії постанови про відкриття виконавчого провадження №60579497, винесеної 13.11.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Антоновою В.Є., вбачається, що відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №360/3104/19, виданого 21.10.2019 Луганським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити [PERSON] заборгованість з виплати пенсії за період з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2018 року. Також відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження №605579819, винесеної 13.11.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Антоновою В.Є., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №360/3104/19, виданого 21.10.2019 Луганським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити [PERSON] заборгованість з виплати пенсії за період з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року. Відповідно до копії листа Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області №УД-8724322/2 від 10.01.2019 повідомлено, що пенсію за період з 01.11.2018 по 31.12.2018 нараховано на окрему додаткову відомість та буде виплачено після забезпечення фінансування. Виплату пенсій за минулий період буде здійснено окремо після затвердження Кабінетом Міністрів України окремого порядку. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Статтею 46 Конституції України\~передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 56 Конституції України\~визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до ст.\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 23 вищевказаного Кодексу, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно\~ст. 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ч. 1\~ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280\~визначено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до ч. 2\~ст. 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Статтею 73 цього Закону\~визначений вичерпний перелік цілей, на які використовуються кошти Пенсійного фонду України, і встановлено заборону використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 25 Бюджетного кодексу України\~державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Відповідно до покладених завдань Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення). Частиною 2\~ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845\~(далі - Порядок). Згідно з пунктом 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц вказано, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими та справедливими висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що відповідачем протиправно не сплачувалась пенсія, на яку позивач має право на підставі судового рішення. В постанові Верховного Суду від 09 лютого 2021 року по справі № 425/793/19 вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені та які завдали особі моральної шкоди. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Протиправність дій Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, стосовно невиплати пенсії позивачу встановлена рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 по справі №360/3104/19, яке набрало законної сили 17.09.2019. В якості обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, перенесених нею внаслідок грубого порушення відповідачем Конституції України та Законів України і, як наслідок, її прав на належне пенсійне забезпечення, на право мирно володіти належним їй майном, оскільки відповідач - ГУПФУ в Луганській області не виплачує їй пенсію без законних на те підстав, чим фактично позбавив позивача, яка є внутрішньо переміщеною особою та пенсіонером за віком, єдиного засобу до існування. Суд вважає доведеним завдання позивачу вказаними протиправними діями та бездіяльністю відповідача моральних страждань, а також причинний зв`язок між вказаною шкодою та протиправними діями відповідача. Невиплата позивачу за певний період протягом майже семи років пенсії, яка є єдиним джерелом доходу особи похилого віку, є достатньою та самостійною підставою для висновку про те, що позивачу завдано втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, порушення звичайного способу життя, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності через тривогу за подальшу долю, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя позивачем, яка змушена була звертатися по правову допомогу та відстоювати свої порушені права в суді. Саме по собі ухвалення судом рішення на користь позивача не може компенсувати їй немайнових втрат, оскільки позивач була змушена звертатися до суду, очікувати позитивні рішення на свою користь, а станом на теперішній час позивач вже протягом майже трьох років очікує фактичного виконання рішення. Крім того, позивач правомірно очікувала фактичного та швидкого виконання рішення суду з боку органу державної влади, проте такого виконання так і не відбулося, внаслідок чого позивач відчувала та продовжує відчувати негативні емоції. Наведене є достатніми доказами того, що позивачу було завдано моральної шкоди. Разом з тим, суд вважає недоведеним розмір моральної шкоди, який визначено позивачем в своїй позовній заяві, а саме 94886,74 грн. Заявляючи до відшкодування вказаний розмір моральної шкоди позивач посилався на те, обґрунтованим розміром відшкодування моральної шкоди є розмір, співмірний з розміром недоотриманих пенсійних виплат. При цьому, суд зазначає, що в даному випадку при визначенні розміру моральної шкоди, повинні враховуватись характер та обсяг заподіяної шкоди, тривалість часу її заподіяння, а також співмірність розміру відшкодування моральної шкоди з розміром завданих особі моральних страждань (збитків), а не виключно з розміром невиплаченої заборгованості з пенсії. Отже, враховуючи характер та обсяг заподіяної моральної шкоди, тривалість часу її заподіяння, суд вважає належним розміром моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, у сумі 20000,00 грн. Такий розмір моральної шкоди відповідає характеру правопорушення, яке вчинене органом державної влади, його тривалості та вимогам розумності і справедливості. Підсумовуючи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з держави Україна в особі\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Луганській області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органу державної влади, суму в розмірі 20000,00 грн. З урахуванням змісту\~статті 25 Бюджетного кодексу України\~та пп. 3 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, стягнення з Державного бюджету України шляхом списання певної суми коштів з відповідного казначейського рахунку на користь позивачки є належним та ефективним способом захисту її прав. Державна казначейська служба України чи її компетентний орган повинні самостійно визначити в межах наданих їм повноважень з якого рахунку слід списати ці кошти та який орган Казначейства має здійснити таке списання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно із п. 13 ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про судовий збір»\~не справляється судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. Отже, судовий збір за подання подібних позовів не повинен справлятися взагалі, а тому у суду відсутні підстави для стягнення судового збору з відповідачів в дохід держави. Про наявність будь-яких інших судових витрат жоден із учасників справи не заявляв.

Outcome: partial