Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за полісом № АЕ/2088413 від 21.04.2013 року. 13 жовтня 2013 року у м. Одесі на Іванівському шляхопроводі,трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем «ВАЗ» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «КІА», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови суду винним у скоєнні ДТП було визнано відповідача. Згідно з умовами Договору, на підставі зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування у сумі 50 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 201 від 10.01.2014 р., виходячи з страхового акту № 000014146/01 та на підставі регресної заяви № 444 від 11.02.2014 р. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 50 000 гривень та судовий збір у сумі 500,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 17 жовтня 2013 року у м. Одесі на Іванівському шляхопроводі, трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між «ВАЗ» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «КІА», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 19 листопада 2013 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси [PERSON] визнано винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст124 КпАП України (а.с.13). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АЕ/2088413 від 21.04.2013 року. Із повідомлення потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду від 18.10.2013 року вбачається, що транспортний засіб потерпілої особи було застраховано у ПАТ «СК «КРАЇНА» за № АЕ 2157816 від 28.02.2013 року (а.с.4-5). ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було розраховано та виплачено страхове відшкодування у сумі 50 000 гривень на ім'я [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 201 від 10.01.2014 року. Судом встановлено, що належна сума страхового відшкодування становить 50 000 гривень. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі статтею 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України та пп.38.2.1. п.38 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, оскільки ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було розраховано та виплачено страхове відшкодування у сумі 50 000 гривень на користь потерпілої особи - [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 201 від 10.01.2014 року, відповідач, який спричинив дорожно-транспортну пригоду, не повідомив страховика про зазначене у строки і за умов, визначених у ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» виникло право регресу до відповідача [PERSON] у розмірі 50 000 гривень. За таких обставин, суд вважає за необхідне, позов Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved