Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

До Енергодарського міського суду Запорізької області 24.11.2017 року звернувся [PERSON] (надалі - позивач)з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач), в якій зазначив наступне: 11 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом РАЦС м.Енергодара, про що зроблено актовий запис № 239. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. С грудня 2016 року шлюбні стосунки між сторонами із-за постійних сварок. Зазначаючи, що подальше спільне життя з відповідачем та примирення є неможливим, просить суд: розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачем 11.08.2012 року відділом РАЦС м.Енергодара, актовий запис № 239 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надав до суду письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.11) У судове засідання відповідач не з'явилась більше трьох разів, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена, про що свідчить підпис на рекомендованому листі (а.с.10), заяв або клопотань про відкладання слухання справи, заяв про зміну місця проживання, відзиву або заперечень на позовну заяву до суду не надала. Крім того, усі інші судові повістки направлені судом на адресу відповідача рекомендованою поштою повернулися на адресу суду з відміткою пошти про їх неотриманні відповідачем (а.с.14, 18). Згідно приписів ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи та вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів в порядку заочного провадження, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку: Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 серпня 2012 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено відповідний запис №239 (а.с.3), мають спільну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6), згідно довідки від 21.09.2017 року з місця реєстрації (а.с.5) сторони спільно не проживають, що зазначає й сам позивач у заяві. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності зі ч.2 ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За змістом ст.51 Конституції України, ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем та скористався наданим законодавством правом звернутися до суду з даним позовом. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згоден на примирення то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї за сторін - позивача по справі, відсутність заперечень на позовну заяву зі сторони відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами припиненню шляхом його розірвання. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачу, при державній реєстрації шлюбу, було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», сторони не ставлять питання щодо прізвища відповідача після розірвання шлюбу, у зв'язку з чим, садж вважає доцільним залишити відповідачу прізвище набуте під час реєстрації шлюбу з позивачем - «[PERSON]», враховуючи також й те, що в свідоцтві про народження дитини - [PERSON] як мати зазначено саме «[PERSON]» (а.с.6) Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Згідно ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved