Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача та стягнення коштів (повернення депозиту та процентів). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку (договір на обслуговування №1), операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів №016-07518-181213, відповідно до якого позивачем зараховано 18 грудня 2013 року 30000,00 доларів США. 18 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA» № 015-07518-181213 (договір на обслуговування №2), згідно якого отримання банківських послуг можливо здійснювати за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування. 20 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено депозитний договір (договір банківського вкладу(депозиту) «Найкращій від Миколая on-line у доларах США) № 20001005099225 (депозитний договір), відповідно до якого позивач перерахував з поточного рахунку № [NUMBER] банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 30000,00 доларів США на термін до 25 грудня 2014 включно, зі сплатою 10,25% річних. Вклад за депозитним договором виплачуються після закінчення терміну розміщення вкладів, шляхом зарахування на поточний рахунок № [NUMBER]. 25 грудня 2014 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача, в особі Мелітопольського відділення ПАТ «Дельта Банк» за адресою: Запорізька обл., м. Мелітополь. вул. Фрунзе, 54, де був укладено Депозитний договір та Договір на обслуговування №1, що він бажає забрати депозитний вклад, який знаходиться на поточному рахунку № [NUMBER] у повному розмірі у сумі 33106,62 доларів США, але [PERSON] отримав усну відмову відповідача з посиланням на внутрішню постанову Правління ПАТ «Дельта Банку» про обмеження видачі готівки, депозитний вклад ним отримано не було. Також йому не було надано відповідачем письмової відповіді у встановлений законодавством строк. Крім того, повторно, 21 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача, в особі Мелітопольського відділення ПАТ «Дельта Банк», а також головного офісу ПАТ «Дельта Банк» та до НБУ із письмовою заявою про припинення дії цього депозитного договору (договору банківського вкладу) по закінченню терміну його дії, а також що бажає забрати вклад з поточного рахунку № [NUMBER] в повному розмірі і тим самим припинити дію вищевказаного депозитного договору по закінченню терміну його дії. Ці грошові кошти позивачу терміново потрібні в силу його сімейних і життєвих обставин, в нього виникла необхідність постійно проходити обстеження та здійснювати лікування, йому протипоказані фізичні навантаження, психо-емоційні перевантаження, у зв'язку з тим, що він є інвалідом 3-ї групи, має діагноз в наслідок перенесення важкої ЧМТ (2005р.) з переломом потиличної кістки, забоєм головного мозку, субарахноїдальним крововиливом у вигляді аносмія, парезу лівого відвідного нерва, лікворної-гіпертензійного синдрому, зниження когнітивних функцій, посттравматичні кісти в лівих скроневої і лобової частках. Однак на даний час в повному обсязі депозитний вклад позивачу відповідачем повернуто так і не було, а зараховано відповідачем депозитний вклад разом з нарахованими відсотками на поточний рахунок [NUMBER], який було відкрито йому відповідачем відповідно до договору на обслуговування №1. Відповідно до умов договору на обслуговування № 2 про отримання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування, позивачем отримано СМС-повідомлення від відповідача на його мобільний телефонний номер [NUMBER], який є зареєстрованим номером телефону для надання клієнту одноразових цифрових паролів підтвердження Електронних розрахунків (п. 1.2.3. цього Договору), про те, що загальний розмір депозитного вкладу з урахуванням нарахованих відсотків по строку його на 25 грудня 2014 року складає 33106,62 доларів CША, з яких: 30000,00 доларів США - тіло депозиту, 3160,62 доларів США - нараховані відсотки. Станом на 25 грудня 2014 року відповідач має перед позивачем заборгованість за депозитним вкладом з урахуванням нарахованих відсотків на загальну суму 33106,62 доларів, у звязку з чим він був вимушений звернутись із відповідним позовом. Від представника позивача надійшли письмові пояснення до його позовної заяви, в якій він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 25884,76 доларів США, що вважається зменшенням позовних вимог (а.с.98). Позивач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується поштовою кореспонденцією. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.103). Заяв та клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, але 20 серпня 2015 року від нього надійшли заперечення, в яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON]. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Через неявку відповідача у судове засідання з причин, визнаних судом неповажними, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та неявки відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові документи, вважає, що позов слід задовольнити повністю за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). 18 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку (договір на обслуговування №1), операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів №016-07518-181213, відповідно до якого позивачем зараховано 18 грудня 2013 року 30000,00 доларів США (а.с.8). 18 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про надання банківських послуг за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування «myDELTA» № 015-07518-181213 (договір на обслуговування №2), згідно якого отримання банківських послуг можливо здійснювати за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування (а.с.9). Зарахування [PERSON] 30000,00 доларів США на рахунок ПАТ «Дельта Банк» підтверджується квитанцією №29826199 від 18 грудня 2013 року (а.с.10). 25 грудня 2015 року позивач звернувся до Голови Ради Деректорів АТ «Дельта Банк» Поповій О.Ю., та повідомив, що він не має можливості отримати кошти готівкою з поточного рахунку [NUMBER] у сумі 33106,62 гривень 21 березня 2015 року [PERSON] звертався до відповідача, Національного Банку України, Мелітопольського відділення ПАТ «Дельта Банк» із заявою про припинення дії депозитного договору (договору банківського вкладу) № 20001005099225 від 20 грудня 2013 року по закінченню терміну його дії, а також повернення даного вкладу у повному розмірі (а.с.11). 29 листопада 2014 року позивачем отримано СМС-повідомлення від відповідача на його мобільний телефонний номер [NUMBER], який є зареєстрованим номером телефону для надання клієнту одноразових цифрових паролі підтвердження Електронних розрахунків (п. 1.2.3. цього Договору), про те, що загальний розмір депозитного вкладу з урахуванням нарахованих відсотків по строку його на 25 грудня 2014 року складає 33106,62 доларів CША, з яких: 30000,00 доларів США - тіло депозиту, 3160,62 доларів США - нараховані відсотки (а.с.20-22). Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150, ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с.89). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51 з 03 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно, строк якої продовжено до 02 жовтня 2015 року включно (а.с.92-33). Посилаючись на вищевказані норми, відповідач вказує, що на відносини між сторонами поширюється дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», нормами якого передбачено спеціальний порядок коштів вкладникам. ПАТ «Дельта Банк» керується ч.1 т. ч.2 ст. 4 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає, що сума граничного розміру відшкодування коштів за вклади не може бути меншою ніж 200000,00 гривень. Судом встановлено, що 19 червня 2015 року через ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем було сплачено позивачу 200000,00 гривень, через що сума заборгованості за вкладом перед позивачем у відповідача залишилась, та складає 25884,76 доларів США. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено граничну мінімальну суму заборгованості за вкладом, яку боржник не може занизити, однак це не є граничною максимальною сумою, яку боржник повинен виплатити вкладнику. Також встановлено, що грошові кошти, у розмірі 25884,76 доларів США знаходяться на поточному банківському рахунку позивача, однак банк не видав їх готівкою, хоча [PERSON] звертався з відповідними заявами. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Суд вважає, що посилаючись на постанови Правління Національного банку України про врегулювання ситуації грошово-кредитних ринків України в своїх запереченнях, відповідач не визначив юридичної сили відповідних постанов, які є нормативно-правовими актами органу державного управління, не встановлюють нових прав або обовязків, не зачіпають їх права та інтереси, а основу цивільного законодавства України становить Конституція України, яка є найвищим нормативно-правовим актом України. Таким чином, Цивільний Кодекс України є актом цивільного законодавства та має вищу юридичну силу по відношенню до постанови Правління Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до ч.2 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ч4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене, суд вважає дії банку протиправними та такими, що порушують право позивача вільно розпоряджатися грошовими коштами відповідно до умов договору. Зобовязання ПАТ «Дельта Банк» перед [PERSON] згідно договорів, укладених між ними у повному обсязі виконано не було, у звязку з чим потрібно стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену суму банківського вкладу позивача. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всієї території України є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземної валюті суду слід у мотивувальної частині рішення навести повний розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську гривню. При задоволенні позову про стягнення грошових сум в іноземній валюті, суди повинні зазначати і в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню цифрами і словами в іноземній валюті із переведенням її в українську гривну за курсом, встановленим Національним Банком України на дату винесення рішення суду. Таким чином, суд вважає за необхідне розрахувати суму заборгованості ПАТ «Дельта Банк» перед [PERSON] у гривневому еквіваленті. На дату розрахунку залишку заборгованості відповідача перед позивачем офіційний курс гривні по відношенню до 100 (ста) доларів США становить 2163.5428. Таким чином, 25884,76 доларів США в еквівалентному відношенні з валютою гривня буде становити 560027,86 гривень. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Враховуючи зазначене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 3654,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved