Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

До Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області 07 червня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю - [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2021 року цивільну справу № 266/3328/21 направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, у період шлюбу у них народився син - [PERSON] . Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 06 серпня 2015 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. 19 грудня 2020 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Під час шлюбу з відповідачем були непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини, створювалися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливого нормального спілкування з дитиною. Всі намагання вирішити даний спір мирним шляхом призводили до конфліктів. Ця ситуація призвела до того, що позивач була вимушена під час шлюбу забрати дитину до себе та мешкати окремо. Вказує, що намагалася налагодити нормальний зв`язок сина з батьком, змусити приймати участь у вихованні дитини, однак батько дитини заявив, що має намір забрати дитину, що змусило позивача звернутися із позовом до суду. На підставі вище викладеного, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та визначити місце проживання дитини разом із позивачем по [ADDRESS] . 28 жовтня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача, в якому він зазначив, що спір у справі відсутній, оскільки їхній спільний син проживає разом із матір`ю, це питання було вирішено мирним шляхом. Щодо прийняття участі у вихованні дитини, то відповідач зазначає, що стосунки у нього з сином гарні та при кожній можливості він проводить час з дитиною, разом відвідують парки, розважальні центри та інше. Також відповідач купує необхідні речі для дитини та сумлінно сплачує аліменти, заборгованості не має. Тому на підставі вище викладеного, відповідач просить відмовити у позові в повному обсязі. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради - Бартош Н.О. - надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Рух справи. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2021 року цивільну справу № 266/3328/21 направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 07 липня 2012 року. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 19 грудня 2020 року, прізвище дружини змінено на [PERSON] . За місцем роботи у Донецькому державному університеті управління та за місцем роботи у Інформаційно-ресурсному центрі «Window on America Mariupol» [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується характеристиками, складеної за місцем роботи. Відповідно до довідки № 01-22/383 від 05 травня 2021 року, виданої КНП «Психіатрична лікарня м. Маріуполь» [PERSON] за психіатричною допомогою не зверталась. При проходженні періодичного психіатричного огляду зауважень до перебування в ОВС не має. Згідно з довідкою № 1365 від 02 травня 2021 року, виданою КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Маріуполь» [PERSON] на обліку у вищезазначеному закладі не перебуває. За період з листопада 2020 року по квітень 2021 року [PERSON] за місцем роботи у Донецькому державному університеті управління отримала заробітну плату у розмірі 50276,84 грн., середній заробіток 8379,47 грн., що підтверджується довідкою № 347-11 від 27 квітня 2021 року, виданою за місцем роботи. Відповідно до довідки від 27 травня 2021 року № 3, виданої КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа «Прометей» Маріупольської міської ради, [PERSON] є вихованцем КЗ КДЮС «Прометей» з 2016 року по теперішній час. Згідно з довідкою від 27 травня 2021 року № 52, виданою ККПНЗ «Маріупольський міський палац естетичного виховання», [PERSON] є вихованцем Радіоконструкторського гуртка з 2018 року по теперішній час. [PERSON] є вихованцем клубу «Братство» (Донецька обласна федерація тайського боксу у м. Маріуполь) з 2017 року по теперішній час, що підтверджується довідкою, виданою Донецькою обласною федерацією тайського боксу у м. Маріуполь, спортклуб «Братство». Відповідно до довідки з громадської організації Маріупольський міський дитячий клуб спортивного бального танцю «Школа Буленко» [PERSON] є вихованцем клубу «Школа Буленко» з 2016 року й по теперішній час. [PERSON] є вихованцем автоклубу «Buggy Club» у м. Маріуполь у період 2018-2019 навчального року й по теперішній час, що підтверджується відповідної довідкою. Відповідно до спадкового договору, укладеного 28 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] , остання є набувачем після смерті одного з подружжя житлового будинку за номером [ADDRESS] , договір посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лашиною Н.Г. Відповідачем до відзиву додано фотокартки та довідку-розрахунок від 26 жовтня 2021 року, видану державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріуполсьького району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Закір`яновим О.В., відповідно до якої борг за аліментами станом на 01 листопада 2021 року відсутній. На виконання ухвали суду Органом опіки та піклування Маріупольської міської ради надано висновок від 09 грудня 2021 року № 01.1-23-282, відповідно до якого комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради вважає можливим визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотив, які є підставою для відхилення цих доказів. Щодо правових підстав для вирішення заявленого спору по суті. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За приписами статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, забезпечення сталості його соціальних зв`язків з матір`ю, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток - дійшов висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення конкретної адреси проживання дитини разом із матір`ю, з огляду права на свободу пересування і вільний вибір місця проживання, що передбачено нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і з урахуванням положень ст. 29 ЦК України, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини - [PERSON] разом із матір`ю без визначення у рішенні конкретної адреси, що не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною і не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з мамою, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Щодо доводів відповідача про відсутність спору і з цих підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити, то слід зазначити, що сам факт звернення позивача з указаним позовом свідчить про наявність спору, винесеного на вирішення суду, а тому ці доводи судом не приймаються

Outcome: approved