Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22 травня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» в особі відділення №42 публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилався на те, що 27 січня 2014 року між ним та ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» в особі відділення №42 ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» був укладений договір строкового банківського вкладу № 1/42/NP/0017 «Новорічний Капітал» на суму 27 300,00 доларів США на строк 12 місяців + 1 день, тобто до 28 січня 2015 року включно з нарахуванням 11% річних. Після закінчення дії вказаного договору, а саме: 29 січня 2015 року [PERSON] звернувся на адресу банку із заявою про перерахування з його депозитного рахунку грошових коштів к сумі 10 000,00 доларів США на новий депозитний рахунок, решту грошових коштів просив перерахувати на картковий рахунок позивача, що і було зроблено. Проте отримати грошові кошти у розмірі 17 300,00 доларів США позивач не може, за період з 16-19 березня по 14 травня 2015 року позивачу були повернуті грошові кошти у сумі 60,00 доларів США. У зв'язку з зазначеним [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» в особі відділення №42 публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» на користь позивача грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 1/42/ NP/0017 від 27 січня 2014 року «Новорічний Капітал» у розмірі 17 240,00 доларів США, проценти за банківським вкладом у сумі 528,81 доларів США та 3% річних у сумі 144,80 доларів США, а всього - 17 915,77 доларів США (а. с. 2-6). Представник позивача надала заяву про розгляд даної цивільної справи за відсутності сторони позивача, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їхньому задоволенні (а. с. 24). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляд справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд даної цивільної справи без його участі (а. с. 25), а також надав письмові заперечення проти позову (а. с. 26-27), в яких просив суд відмовити у задоволенні позову як у безпідставному, оскільки на картковому рахунку позивача встановлений ліміт на зняття готівки у розмірі 20,00 доларів США, що не суперечить діючому законодавством України. Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» в особі відділення №42 ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» був укладений договір строкового банківського вкладу № 1/42/NP/0017 «Новорічний Капітал» (в іноземній валюті - доларах США) на суму 27 300,00 доларів США на строк 12 місяців + 1 день, тобто до 28 січня 2015 року включно з нарахуванням 11% річних. Викладене підтверджується копією вказаного договору (а. с. 9-10, 11). Судом також встановлено, що 29 січня 2015 року [PERSON] звернувся на адресу банку із заявою про перерахування з його депозитного рахунку грошових коштів у сумі 10000,00 доларів США на новий депозитний рахунок, решту грошових коштів у сумі 17 300,00 доларів США просив перерахувати на картковий рахунок позивача. Дані вимоги позивача були виконані, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 13-16). З виписки /особовий рахунок, наданої представником відповідача вбачається, що за період з 16 березня 2015 року по 14 травня 2015 року позивачу були повернуті грошові кошти у сумі 60,00 доларів США (а. с. 29-31). [PERSON] 21 травня 2015 року звернувся на адресу відповідача із заявою про повернення суми вкладу у розмірі 17 240,00 доларів США, які на протязі тривалого часу банк не повертає вкладнику (а. с. 19). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами ЦК України. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, в контексті викладених норм права, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за вказаним договором разом із нарахованими за ним відсотками та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання загальному розмірі 17 915,77 доларів США, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 17 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 3 654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved