Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

До Ірпінського міського суду звернувся з вищезазначеним позовом [PERSON], в якому вказав, що 06.06.2015р. між [PERSON] (надалі-Позивач) та [PERSON] (надалі- Відповідач) був укладений Договір про наміри № 06/06 з передачею авансу. В пункті 1.1. вищезазначеного договору про наміри встановлено, що сторони зобовязуються в майбутньому, в обумовлений в п. 6.1. цього договору, строк укласти і належним чином оформити Основний Договір купівлі - продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених цим Договором. Нерухомим майном є двокімнатна квартира загальною площею 83,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. (п.1.2. та п. 1.3. Договору про наміри). Згідно пункту 6.1. Договору, укладення та нотаріальне посвідчення Основного Договору повинно було здійснитись в термін не пізніше 12.06.2015р. в межах Ірпінського міського нотаріального округу Київської області. В п 5.1. Договору про наміри передбачено: «до підписання цього Договору на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі - продажу Обєкту та своєї платіжної спроможності Покупець передає, а Продавець отримує аванс у сумі, що еквівалентна на дату підписання цього договору, 1000,00 (одна тисяча) доларів США. В момент розрахунків за Основним Договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за основним Договором». Договір про наміри був підписаний між сторонами 06.06.2015 р., свідченням чого є підписи сторін на другій сторінці Договору, що в свою чергу підтверджує отримання Відповідачем від Позивача 1000,00 доларів США як авансу. Через порушення Відповідачем обовязків встановлених в розділі 3 Договору, а саме п. 3.1.4., між сторонами не був укладений основний договір купівлі - продажу нерухомого майна. Однак, грошові кошти сплачені Позивачем як аванс не були повернуті Відповідачем. В судове засідання зявився позивач, підтримав свою позовну заяву. В судове засідання зявився відповідач, заперечувала проти задоволення позову. В судовому засіданні було встанослено, між сторонами укладений Договір про наміри № 06/06 з передачею авансу. В пункті 1.1. вищезазначеного договору про наміри встановлено, що сторони зобовязуються в майбутньому, в обумовлений в п. 6.1. цього договору, строк укласти і належним чином оформити Основний Договір купівлі - продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених цим Договором. Згідно пункту 6.1. Договору, укладення та нотаріальне посвідчення Основного Договору повинно було здійснитись в термін не пізніше 12.06.2015р. в межах Ірпінського міського нотаріального округу Київської області. В п 5.1. Договору про наміри передбачено: «до підписання цього Договору на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі - продажу Обєкту та своєї платіжної спроможності Покупець передає, а Продавець отримує аванс у сумі, що еквівалентна на дату підписання цього договору, 1000,00 (одна тисяча) доларів США. В момент розрахунків за Основним Договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за основним Договором». Позивач зазначив, що між сторонами не був укладений основний договір купівлі - продажу нерухомого майна, через порушення Відповідачем обовязків встановлених в п. 3.1.4. Не погіршувати технічного стану обєкту, не здійснювати ремонту повязаного з повною чи частковою перебудовою, однак будь-яких доказів здійснення повної або часткової перебудови позивачем не було надано. Тобто не укладення основного договору передувала небажання відповідача укласти такий вид договору та одностороння відмова від зобовязання відбулася з боку позивача тому суд відмовляє в задоволенні позову. Відповідно до п. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України «Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом». В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed