Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, [PERSON], із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 16 січня 2010 року вона вступила до шлюбу з відповідачем [PERSON] , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 10. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Її батьком є [PERSON]. З відповідачем вони мешкають окремо. Подано позов про розірвання шлюбу . Дитина знаходиться у позивача на утриманні, відповідач допомоги на утримання дочки не надає, проте, має таку можливість, оскільки він працює , інших неповнолітніх дітей не має. У зв'язку з наведеним, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, з дня подання позовної заяви та до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач знаходиться на території Російській Федерації разом з донькою без згоди відповідача. Хоча дитина не мешкає з відповідачем, він не припиняв матеріально їй допомагати, надсилаючи на ім'я позивача грошові перекази. Вважає, що позивач не надала жодних доказів стосовно того, що відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає, тому позов є необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню. Позивач в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача - [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала, та просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених в запереченнях наданих до суду. Суд, заслухавши осіб, які були присутні в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 22 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилась [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 492. Батьком записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого повторно 01 березня 2017 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON]. Також, судом встановлено, що позивач разом з дитиною зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою відділу адміністративних послуг Лисичанської міської ради про склад сім'ї та/або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб від 24.02.2017 року №987/10-13. Згідно із копій квитанцій ПАТ «Сбербанк», [PERSON] пересилав грошові перекази на ім'я [PERSON] в період з 2014 року по 2016 рік. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно абз. 2 п. 17, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. При вирішенні даної справи, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки відповідач надавав матеріальну допомогу не регулярно, а по мірі можливості, проте, дитина потребує допомоги постійно, інших неповнолітніх дітей та утриманців відповідач не має, за станом здоров'я має можливість надавати допомогу своїй дитині, суд оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позов заявлено обґрунтовано, отже, вбачає достатньо підстав для задоволення позову. При цьому, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, починаючи з 01 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Разом з тим, суд зазначає, що при зміні майнового стану позивача чи відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом щодо зміни розміру аліментів. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved