Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначив, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 11.09.2016 року, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Благовіщенка, Більмацького району, Запорізької області, яка належала померлому, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП-000009 № 1073 виданого Благовіщенською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 11.11.1997 року на підставі рішення виконкому Благовіщенської сільської ради № 32 від 10.06.1994 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 46. З метою отримання свідоцтва на право власності на спадщину за заповітом позивач звернувся до приватного нотаріусу Більмацького районного нотаріального округу [PERSON], однак йому було відмовлено, оскільки він не надав витягу з державного земельного кадастру на вищевказану земельну ділянку. За таких обставин позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. Позивач просить на підставі ст.ст.1216, 1218, 1225, 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визнати за собою, як спадкоємцем за законом, право власності на зазначену земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позивачем подана заява про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі і наполягає на їх задоволенні (а.с.41). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак надали до суду заяви, в яких просили слухати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову (а.с.42, 43). Представники третіх осіб приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу [PERSON], Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, де вказали, що проти позову не заперечують (а.с.33, 44). Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.09.2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 363203 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина зокрема у вигляді земельної ділянки площею 0,30 га, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Благовіщенка, Більмацького району, Запорізької області, яка належала померлому, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП-000009 № 1073 виданого Благовіщенською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 11.11.1997 року на підставі рішення виконкому Благовіщенської сільської ради № 32 від 10.06.1994 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 46 (а.с.7). Являючись спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується заповітом від 09.08.2016 року, що був посвідчений в.о. старости сіл Благовіщенка та Новокам'янка Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області (а.с.10), позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріусу Більмацького районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, згідно якої нотаріусом була заведена спадкова справа № 93/2016 (а.с.12). Крім позивача, іншими спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] являються його сини [PERSON] та [PERSON], яким спадкодавець заповідав інше майно. Однак, у [PERSON] не має можливості належним чином оформити спадкові права на вище вказану земельну ділянку, у зв'язку із відсутністю витягу з державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка є об'єктом спадкування, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], про що свідчить постанова приватного нотаріусу Більмацького районного нотаріального округу [PERSON] від 24.03.2017 року за № 342/02-31 (а.с.13). Відсутність витягу з державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка належала на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON] площею 0,30 га, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Благовіщенка, Більмацького району, Запорізької області, пов'язана із тим, що на момент реєстрації державного акту про право власності на зазначену земельну ділянку поземельна книга не відкривалась, про що свідчить лист Головного управління Держгеокадастру у Більмацькому районі від 23.03.2017 року № Т-32/0-10/6-17 (а.с.8). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. На підставі вище наведеного, суд з метою захисту майнових прав [PERSON] прийшов до висновку про задоволення його позовних вимог. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved