Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

До суду звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з вказаним позовом, в якому зазначав, що між банком та відповідачем 29 грудня 2006 року було укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого позивач відкрив відповідачеві кредитний рахунок та надав платіжну картку з встановленням ліміту кредитування в 1000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконала. Просив стягнути з відповідача борг на загальну суму 8006,02 грн., який виник станом на 30 листопада 2014 року та у повернення сплачені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не прибула повторно, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляла. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Статтею 553 ЦК України визначає, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом достовірно встановлено, що між позивачем та відповідачем 29 грудня 2006 року було укладено договір без номеру на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк. Відповідач була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанк. Згідно договору позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок та надав платіжну картку із встановленням ліміту кредитної лінії в 1000 (одну тис.) грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Фактично між сторонами виникли кредитні зобов'язання і між сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет зобов'язання, строки дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, а також визначено строк позовної давності. Строк дії платіжної картки було визначено до січня місяця 2010 року. Відповідач не подавала заяви до банку про закриття карткового рахунку. Відповідно до умов кредитного договору відповідач взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує. 19 березня 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області був ухвалений судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ «Приватбанк» заборгованість за договором від 29 грудня 2006 року в сумі 2302,25 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 1922,43 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 379,82 грн., та судовий збір в сумі 25,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн. Судовий наказ знаходиться на виконанні і цей борг не сплачено. Станом на 30 листопада 2014 року розмір заборгованості збільшився і становить 8006 грн., з них: заборгованість по процентам за користування кредитом - 4773,41 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 2375,18 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 357,43 грн. та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача зазначеного розміру заборгованості на загальну суму 8006 грн. та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved