Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпропетровську ради про надання дозволу на оформлення та виготовлення документів для виїзду дитини за кордон та надання дозволу на виїзд дитини за кордон. В обґрунтування поданої заяви позивач [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. 28.10.2013 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні та догляду за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Крім цього, їй не відомо місцезнаходження відповідача. Зазначає, що дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких потрібне періодичне перебування дитини на морі. У зв'язку з тим, що отримати дозвіл батька на виїзд доньки за кордон самостійно вона не може, просить суд надати їй дозвіл на оформлення та виготовлення в компетентних державних органах всіх, пов'язаних із перетинанням державного кордону України, документів для виїзду за кордон до держав Об'єднаних Арабських Еміратів, Єгипту, Болгарії, Туреччини, Росії в період весняних канікул: з 01 березня по 01 квітня, в період літніх канікул: з 25 травня по 31 серпня, в період зимових канікул: з 21 грудня по 21 січня протягом одинадцяти років, її дочки - малолітньої [PERSON], [INFO], в тому числі проїзного документу (паспорту) для виїзду за кордон та перетину кордону для неї, без згоди її батька [PERSON], [INFO]. Надати дозвіл малолітній [PERSON], [INFO], яка проживає: [ADDRESS], на тимчасові виїзди за межі України за кордон до держав Об'єднаних Арабських Еміратів, Єгипту, Болгарії, Туреччини, Росії в період весняних канікул: з 01 березня по 01 квітня, в період літніх канікул: з 25 травня по 31 серпня, в період зимових канікул: з 21 грудня по 21 січня протягом одинадцяти років, а також на в'їзд на територію України в супроводі матері [PERSON], [INFO], або в супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю, які будуть забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну дитини, без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. В судові засідання з'являвся представник позивача та позивач, позивач підтвердив викладені в позовній заяві обставини та вимоги, та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. В судові засідання з'являвся представник органу опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпропетровську ради. Проти задоволення позовної заяви не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Батьком дитини, [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ № [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 22.09.2010 року, є [PERSON]. 28.10.2013 року заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не позбавлений батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України». Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 «Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 367 , в'їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюється через контрольні пункти громадян України, що не досягли 16-річного віку, - з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Письмових доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача для вирішення питань про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України та оформлення проїзних документів, матеріали справи не містять. Позивачем не було надано доказів на підтвердження необхідності надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої в супроводі матері, без згоди та супроводу батька. Позивачем суду не надано будь-яких доказів про те, що у дитини відсутній проїзний квиток. Відсутня і відмова уповноваженого суб'єкта у виготовленні проїзного документа дитини чи паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон, без згоди батька (одноразовий), із зазначенням держави, з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Тобто, надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон протягом одинадцяти років та надання дозволу на виготовлення відповідних документів, без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини, тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed