Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась представник позивача [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: Індустріальний районний відділ в м. Дніпропетровськ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстраційного обліку. В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначила, що згідно договору купівлі-продажу від 14 листопада 2014 року, позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Крім нього, в квартирі зареєстрована [PERSON], яка фактично не проживає з ним та не оплачує комунальні послуги. Наголошує, що житлово-комунальні послуги сплачуються тільки позивачем, відповідач до житла не з'являється, фінансово не допомагає, що змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просять ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала, в зв'язку з чим суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої особи - Індустріального районного відділу в м. Дніпропетровськ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в судове засідання з'явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], згідно із договором купівлі-продажу квартири від 14 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик І.О. за реєстровим № 792, є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Крім [PERSON] в даній квартирі, зареєстрована відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою № 2690, виданою комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 26. Згідно свідоцтва про шлюб від 11 вересня 2013 року серія [NUMBER] прізвище відповідача після одруження змінено на [PERSON]. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту від 20 березня 2015 року, складеного власником квартири, свідками, посвідченого комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 26, [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2001 року. Судом встановлено, що відповідач добровільно залишила місце проживання та не проживає за адресою: [ADDRESS] без поважних причин понад один рік. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Порядок зняття з реєстраційного обліку визначений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентними органами на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням. Таким чином, порядок зняття з реєстрації визначений законом та підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття з реєстрації відповідача, суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: partial