Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], який помер [INFO]., а саме на земельну частку (пай)) площею 4,14 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Полісся» Хотіївської сільської ради Корюківського району Чернігівської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Корюківською районною державною адміністрацією 22 листопада 1996 року. Позивач прийняв спадщину після смерті батька, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай), оскільки оригінал документу на неї було втрачено. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON], народився [INFO] в с. Хотіївка Корюківського району Чернігівської області, на даний час проживає в м. Корюківка Чернігівської області, що підтверджується паспортом [NUMBER], виданий Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 02.09.1999 р.. [INFO] у віці 83 років помер батько позивача [PERSON] (повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області). Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області було передано у колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству «Полісся» на території Хотіївської сільської ради земельну ділянку з метою подальшого її паювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельної ділянки в натурі. За життя батько позивача був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» Хотіївської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та був включений в списки на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Як результат йому був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну частку розміром 4,14 умовних кадастрових гектари, 22 листопада 1996 року, нормативна грошова оцінка на дату смерті становить 16 785,00 грн. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Спадщина відкрилася в період чинності Цивільного кодексу УРСР, тому застосуванню підлягають норми саме ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до довідки Хотіївської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 22.11.2016 № 02-23/378 [PERSON] на момент смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу УРСР (діяла на момент смерті спадкодавця) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. На той час за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивач не звернувся так як відповідно до норм ЦК УРСР фактично прийняв спадщину, бо вступив в володіння і управління спадковим майном. У випадку коли особа прийняла спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформила права на спадщину, необхідність у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини відсутня (ст. 549 ЦК УРСР, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13). На сьогоднішній день позивач виявив бажання отримати правовстановлюючі документи вже на земельні ділянки взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) для подальшого розпорядження земельними ділянками, але йому повідомили що наявність свідоцтва про право на спадщину є обов'язковою вимогою для оформлення земельних ділянок. Для вирішення даної проблеми позивач звернувся до державного нотаріуса Корюківської державної нотаріальної контори, але через втрату правовстановлюючого документа на землю - сертифікату на право на земельну частку (пай), неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. У разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до суду (Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Також позивач звертався з відповідною заявою до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокдастру у Чернігівській області про те чи дійсно покійний отримував якісь документи на землю, про вартість землі на момент смерті та просив видати копії других примірників документів у разі отримання покійним таких, для оформлення спадщини (інформація від 08.09.2017 № 113/147-17). Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, так як за життя спадкодавець набув право на земельну частку (пай), позивач прийняв спадщину після смерті батька, проте, позбавлений можливості оформити спадщину через втрату правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай). Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved