Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка працювала у ТОВ «Краснолиманське» з 11.04.2018 року по 17.02.2020 року провідним інженером з гірничих робіт. Наказом від 17.02.2020 року № 48/к позивачку звільнено у зв`язку з переведенням на іншу роботу за п.5 ст. 36 КЗпП України. Останній день роботи у позивача 17.02.2020 року. У день звільнення відповідач не провів остаточний розрахунок у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 43058,53 гривні, з них: 1774,64 гривні за грудень 2019 року; 8731,09 гривні за січень 2020 року; 22553,44 гривні за лютий 2020 року. Станом на день подачі позову 30.07.2020 року середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні склав 91865,76 гривень - 820,23*112, де 820,23 гривні середньоденний заробіток, визначений відповідачем, 112 днів кількість робочих днів. Позивачка просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 43058,53 гривні та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.02.2020 року по день ухвалення рішення. Ухвалою суду від 04.08.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, про що повідомлені сторони. До судового засідання, яке було призначене на 14 вересня 2020 року представник відповідача не з`явився, відзиву на позов, будь-яких клопотань або заяв до суду не надав. Судове засідання відкладено на 30 вересня 2020 року, проте представник відповідача до засідання не з`явився, будь-яких клопотань або заяв до суду не надав. Позивачка 04.09.2020 року надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі, заперечень проти заочного розгляду справи не висловила. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] у період з 11.04.2018 року по 17.02.2020 року працювала у ТОВ «Краснолиманське» на посаді провідного інженера по гірничим роботам. Наказом від 17.02.2020 року № 48к звільнена у зв`язку з переведенням за п. 5 ст.36 КЗпП України (а.с.3-4). Останній день роботи 17 лютого 2020 року. Відповідно до довідки від 23.07.2020 року за № 112, виданої ТОВ «Краснолиманське» [PERSON] , заробітна плата виплачена повністю включно по листопад 2019 року, частково за грудень 2019 року. Сума заборгованості на дату складання довідки склала 43058,53 гривні (а.с.7). Відповідно до довідки ТОВ «Краснолиманське» від 23.07.2020 року за № 111 середньоденний заробіток [PERSON] склав 820,23 гривні (а.с.8). У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У статті 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що позивачка в день звільнення працювала, тому відповідно до статті 116 КЗпП України, підприємство повинно було провести в цей день остаточний розрахунок. Суд зазначає, що дана стаття не вказує на обов`язок працівника у день звільнення звертатися до каси підприємства з вимогою про проведення розрахунку, а навпаки, ця стаття, прокладає на роботодавця обов`язок провести відповідний розрахунок. Суду не надано доказів виплати позивачці заборгованості на день розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по заробітній платі складає 43058,53 гривень. Ця сума вказана відповідачем у довідці від 23.07.2020 року за винятком обов`язкових податків та зборів. Суд приходить до висновку, що стягненню з ТОВ «Краснолиманське» на користь [PERSON] підлягає заборгованість з нарахованих, але не виплачених при звільненні складових заробітку в сумі 43058,53 гривень, з урахуванням вже здійсненого відповідачем утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів з цієї суми. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що позивачка в останній день роботи працювала, тому період за який підлягає стягненню середній заробіток починається з 18 лютого 2020 року та закінчується днем постановлення рішення суду - 30 вересня 2020 року. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за весь період затримки розрахунку за період з 18.02.2020 року (наступний день після дати звільнення) по 30.09.2020 року (день постановлення рішення суду). Розрахунок середнього заробітку: середньоденна заробітна плата - 820,23 гривень, кількість робочих днів - 155, 820,23*155 = 127135,65 гривень. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. У поданому позові вимога про стягнення заробітної плати об`єднана з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80*2=1681,60 гривень.

Outcome: approved