Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить суд: 1) встановити факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком малолітньої [PERSON] та внести зміни до актового запису від 25 жовтня 2017 року № 1601, записавши [PERSON] батьком [PERSON] ; 2) встановити факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком малолітнього [PERSON] та внести зміни до актового запису від 25 жовтня 2017 року № 1602, записавши [PERSON] батьком [PERSON] . На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що в 2010 році вона познайомилася з [PERSON] та у них почалися сімейні відносини. У 2016 році позивач завагітніла та [PERSON] пішов від своєї дружини, а після народження дітей, позивач з останнім почали проживати разом у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом голови КСН «Надія» № 19 від 19 травня 2020 року про фактичне місце мешкання. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилися діти: син - [PERSON] та донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження відповідно серія [NUMBER] та серія [NUMBER] . При реєстрації актового запису про народження дітей відомості про батька внесені на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дітей, виховував та піклувався про них, вів спільний побут з позивачем та вони вважали себе однією сім`єю. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті залишилась спадщина. Заповіту [PERSON] не залишив, тому спадкування відбувається за законом. Так, окрім спільних з померлим [PERSON] дітей, спадкоємцями першої черги є його дружина - [PERSON] та донька - [PERSON] , які є відповідачами у вказаній справі. У встановлені законодавством строки позивач звернулася в інтересах дітей до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Чернишової В.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Після подання заяви на прийняття спадщини нотаріусом роз`яснено позивачу, що у зв`язку із тим, що спорідненість між дітьми та померлим документально не підтверджується, адже у свідоцтвах про народження відомості внесені на підставі ст. 135 СК України, їй потрібно надати рішення суду про встановлення факту батьківства, оскільки право на спадкування у дітей виникне лише після встановлення факту батьківства у судовому порядку. У зв`язку з тим, що позивач не має можливості у позасудовий спосіб підтвердити факт того, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , посилаючись на ст. ст. 3, 7, 126, 128, 130, 135 СК України, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачі не скористалися своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направили. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 червня 2020 року вказана позовна заява залишена без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 червня 2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 червня 2020 року задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовчі судові засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 липня 2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті указану цивільну справу. Від представника позивача - адвоката Теміра І.В. - до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якій він підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги вони визнали у повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради - Мамаєва С.В. - надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про те, що відповідачем визнані уточнені позовні вимоги. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, а також витребувані судом у порядку ч. 1 ст. 84 ЦПК України, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25 жовтня 2017 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] , [PERSON] (а. с. 22). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 14 грудня 2018 року № 00021686852 вбачається, що при реєстрації актового запису про народження [PERSON] відомості про батька внесені на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України (а. с. 23). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 25 жовтня 2017 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] , [PERSON] (а. с. 24). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 14 грудня 2018 року № 00021686707 вбачається, що при реєстрації актового запису про народження [PERSON] відомості про батька внесені на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України (а. с. 25). 02 липня 2016 року між ТОВ «Клініка репродуктивної медицини ім. академіка В.І. Грищенка» та подружжя: [PERSON] , [PERSON] укладений договір, за умовами якого лікувальний заклад прийняв на себе зобов`язання надавати замовнику медичну допомогу з лікування безпліддя методиками ДРТ згідно з ліцензією МОЗ України АГ № 602715 (а. п. 27). [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2011 року, посвідченим нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чичековою О.А., Витягом з Державного реєстру правочинів № 10553820, Витягом про державну реєстрацію прав, виданим МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 28 жовтня 2011 року (а. п. 30-32). Відповідно до свідоцтва про право власності від 23 серпня 1998 року № 31/12 гараж [ADDRESS] , належить [PERSON] (а. п. 33). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «Hyundai Matrix», державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] (а. п. 34). З акта про фактичне місце проживання, складеного КСН «Надія» 19 травня 2020 року, [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , [PERSON] (а. п. 35). До матеріалів справи позивачем долучена фототаблиця із пояснювальними записами про те, що на таких зображений [PERSON] , [PERSON] та їх діти: [PERSON] , [PERSON] (а. п. 36-44). Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої ТОВ «Клініка репродуктивної медицини ім. академіка В.І. Грищенка» 20 січня 2020 року, [PERSON] з 17 січня по 08 лютого 2017 року перебувала на лікуванні безпліддя методом ЕКО, для запліднення яйцеклітин 05 лютого 2017 року використовувалася сперма [PERSON] 08 лютого 2017 року проведено перенесення двох ембріонів на стадії 8 клітин в порожнину матки [PERSON] . Вагітність настала. 27 вересня 2017 року проведений кесарів розтин (а. п. 75). Судом досліджені матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , яка заведена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чернишовою В.В. (а. п. 88-139). Так, із матеріалів спадкової справи вбачається, що 02 квітня 2020 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася матір [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , в якій вказала, що її син та донька приймають спадщину після смерті їх батька (а. п. 89, 93). 30 квітня 2020 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON] на користь дружини спадкодавця - [PERSON] (в. п. 105). 15 травня 2020 року від [PERSON] до нотаріуса надійшла заява про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя після смерті її чоловіка - [PERSON] (а. п. 112). Також, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог у повному обсязі, суд вважає недоцільним вирішення клопотання представника позивача про призначення експертизи та допит свідків. Мотиви суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини. Пунктом 9 указаної постанови роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст. ст. 126 та 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі викладеного, враховуючи досліджені судом докази, а також визнання відповідачами позову, необхідно дійти висновку про наявність підстав для встановлення факту батьківства [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , що відповідає інтересам дітей. Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, оскільки відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, а позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення, необхідно дійти висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів у дольовому порядку на користь держави половини судового збору у розмірі 420,40 грн., тобто по 210,20 грн. з кожної.

Outcome: approved