Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 26 червня 2020 року. Вказану квартиру позивач придбала у [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 10 Договору купівлі-продажу від 26 червня 2020 року сторони домовились про те, що продавець [PERSON] зніметься з реєстраційного обліку з займаної площі у строк до 27 червня 2020 року. Проте, до 27 червня 2020 року в добровільному порядку з реєстраційного обліку колишній власник не знявся та залишається зареєстрованим у належному їй житлі. Зазначає, що оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] належить їй, колишній власник добровільно не знявся з реєстраційного обліку в належній їй квартирі, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій на заявлених нею вимогах наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, представник позивача Поляцько О.Ю. у судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з умовами Договору купівлі-продажу квартири від 26 червня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру під номером [ADDRESS] та складається з 1 кімнати, житловою площею 18,6 кв.м., загальною площею 38,0 кв.м. Таким чином, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія Довідка про склад сім`ї № 204, видана 25 червня 2020 року ТОВ «Цидилдо и К». Відповідач у вказаній квартирі [ADDRESS] , - не проживає з грудня 2019 року, що підтверджується Актом № 34, складеним 16 червня 2020 року керівником комітету мікрорайону «ЖЕУ № 3» м. Слов`янськ. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири, права користування якою просить позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин з грудня 2019 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved