Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання угоди дійсною та права власності на нерухоме майно. Позивач в позові посилається на те, що 24 травня 2014 року між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю-продаж будинку та земельної ділянки з господарськими будівлями, які розташовані в с. Запоріжжя вул. Робоча, будинок № 3, Магдалинівського району Дніпропетровської області. На підтвердження даної угоди, позивачем було сплачено під розписку 10000 (десять тисяч) гривень. Згідно умов договору, позивач сплати решту коштів за будинок 25 вересня 2014 року 15000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, 29 грудня 2014 року 13000 (тринадцять тисяч) гривень, 16 лютого 2015 року 2000 (дві тисячі) гривень. Однак договір купівлі-продажу не оформлений, так як 02 травня 2016 року [PERSON] померла. Спадкоємцями [PERSON] є її син [PERSON] та мати [PERSON]. Через не укладення договору купівлі-продажу звернувся до суду і прохає визнати право власності на вказане майно. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надавши на адресу суду заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно розписки від 25 вересня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] домовилися про договір купівлі-продажу та останній сплатив завдаток в сумі 10000 (десять тисяч) гривень. (а. с. 11). [PERSON] померла 02 травня 2016 року, згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 677506, виданого Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головоного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 47. (а. с. 15). У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Робоча, 3 с. Запоріжжя Магдалинівського району Дніпропетровської області власником вказано [PERSON] (а. с. 12-14). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 26 червня 2006 року, [PERSON] продав домоволодіння [PERSON]. (а. с. 8). Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду при визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої зобовязання за хоч і не нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. Виходячи з наведеного суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved