Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

До Сватівського районного суду Луганської області надійшов даний позов, в обґрунтування якого позивач зазначила, що 11 квітня 2006 року між нею та [PERSON], [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 3126. Після оформлення договору купівлі-продажу вказана нерухомість була зареєстрована за нею в міському комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації м. Луганськ, про що зроблений запис в реєстровій книзі № 742 за реєстровим номером 55727 від 17.05.2006 та отримано технічний паспорт на власника нерухомості [PERSON] Після окупації частини території Луганської області вона виїхала з місця реєстрації та переїхала до смт. Марківка, де на даний час зареєстрована як внутрішньо переміщена особа. При цьому, оригінали документів, а саме договір купівлі-продажу квартири від 11.04.2006 року зареєстрований за № 3126, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та технічний паспорт на нерухоме майно було втрачено і в неї на руках залишилися лише копії зазначених документів. 26 жовтня 2017 року вона звернулася із заявою до [PERSON] територіального управління юстиції у Луганській області та [PERSON] обласного державного нотаріального архіву з проханням надати їй дублікат правовстановлюючих документів на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS]. Звернутися до приватного нотаріуса [PERSON] вона не має змоги, оскільки не має відомостей стосовно його місця розташування. [PERSON] територіального управління юстиції у Луганській області від 31.10.2017 № 9/4/24/3854 її лист був спрямований за належністю до [PERSON] обласного державного нотаріального архіву. [PERSON] обласного державного нотаріального архіву від 31.10.2017 № 1168/01-21 їй надана відповідь, згідно якої зазначено, що архівний фонд, всі справи, в тому числі договір купівлі-продажу від 11.04.2006, зареєстрований в реєстрі за № 3126 приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], знаходиться в місті Луганську на тимчасово окупованій території, тому на сьогоднішній день неможливо надати вказану інформацію. Оригінали договору купівлі-продажу від 11.04.2006, витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, витягу про реєстрацію права власності в МКП БТІ м. Луганськ та технічного паспорта на квартиру позивачем втрачені через бойові дії. В звязку з чим просить суд визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява, згідно якої позивач просить суд розглядати справу без її участі (а.с.27). Головне територіальне управління юстиції у Луганській області свого представника у судове засідання не направило, надавши суду відзив на позовну заяву про визнання неналежним відповідачем в звязку з тим, що рішення суду за наслідками розгляду справи не може вплинути на права та обовязки відповідача, питання зазначені у позовній заяві не відносяться до повноважень [PERSON] територіального управління юстиції у Луганській області, та просить суд розглядати справу без участі представника [PERSON] територіального управління юстиції у Луганській області, просили відмовити [PERSON] в задоволенні позову (а.с. 30-32). У звязку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта - [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Підставою виникнення права власності та його підтвердженням є договір купівлі продажу від 11.04.2006, реєстр № 3126, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 9). Однак після окупації частини території Лугнської області позивач виїхала з місця реєстрації та переїхала до іншого місця проживання. При цьому оригінали документів, а саме договір купівлі-продажу квартири від 11.04.2006 року зареєстрований за № 3126, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів та технічний паспорт на нерухоме майно було втрачено і в неї залишилися лише копії зазначених документів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, відповідно до положень статей 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до Законів України. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VІІІ визначено коло субєктів, уповноважених на проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Ними є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, акредитовані субєкти, приватні та державні нотаріуси. Повноваження [PERSON] територіального управління юстиції у Луганській області визначені типовим Положенням про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року № 1707/5. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за предявленим позовом. Предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно з абзацом другим пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо, були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності. Відповідно до вищезазначених норм законодавства, Головне територіальне управління юстиції у Луганській області не є субєктом державної реєстрації прав. У звязку з цим, винесене рішення по справі не може вплинути на права або обовязки [PERSON] територіального управління юстиції у Луганській області, тому, залучення позивачем останнього у якості відповідача не має нормативно-правового обґрунтування, отже позов предявлений до неналежного відповідача. Судом встановлено, що з боку [PERSON] територіального управління юстиції у Луганській області відносно позивача не були вчинені будь-які дії, які порушують права, свободи чи інтереси позивача шляхом невизнання, оспорювання чи ставлення під сумнів права власності позивача на нерухоме майно, зазначене у позові. Також, згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач у позовній заяві не надав жодних доказів чи пояснень щодо порушення його прав з боку [PERSON] територіального управління юстиції у Луганській області. Таким чином, з огляду на те, що позовні вимоги пред'явлені до особи, яка не має відповідати за позовом, враховуючи те, що позивачем у процесі розгляду даної цивільної справи не заявлялося клопотань про заміну неналежного відповідача на належного, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову та які пред'явлені до [PERSON] територіального управління юстиції у Луганській області, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. Також суд зауважує, що виходячи із суб'єктного складу правовідношення власності, яке виникло із договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року, належним відповідачем за заявленою вимогою є (продавець) колишній власник вказаного спірного нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed