Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

До суду звернувся позивач з вищевказаним позовом до відповідача про участь тата у вихованні та оздоровленні дитини та усунення перешкод. В позові зазначив, що 28.04.2006 р. він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб було розірвано 15.04.2009 р. 13.04.2010 р. відповідачка мешкає у м.Селидове та з того часу чинить систематичний спротив у спілкуванні з дитиною. Протягом 2010-2014 років він намагався домовитися з відповідачкою щодо виконання його батьківських обов'язків по вихованню дитини, але відповідачка домовлятися з ним не бажає. Просив зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у вихованні та оздоровленні [PERSON], [INFO] та надавати йому дитину до м.Миколаєва на певні періоди часу; встановити порядок його участі у вихованні та оздоровленні [PERSON], [INFO], разом із татом, на період осінніх, зимових та весняних шкільних канікул дитини, а також влітку з 01 червня по 15 серпня щороку - не менш ніж 70 днів на літній період - до досягнення донькою повноліття - без участі відповідачки; зобов'язати відповідачку надавати дитину для оздоровлення в оздоровчих закладах України та за кордоном; у разі неможливості поїхати дитині до тата через хворобу - переносити термін знаходження дитини у тата на черговий строк, що дорівнює встановленому, який йде за визначеним рішенням суду, пропущений час додавати до наступного періоду; встановити, що дитину забирає той з батьків, до кого вона їде; стягнути з відповідачки всі витрати по суду на його користь у повному обсязі (судовий збір (у повному обсязі, сплачений при подачі позовної заяви - згідн квитанцій про сплату), витрати на телеграми та дорогу на всі судові засідання до Селидівського міського суду та у зворотньому напрямку). Позивач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу в його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Третя особа - Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради - у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.9). Рішенням Миколаївської міської ради від 25.12.2008 р. визначена участь батька у вихованні дитини, надавши йому можливість бачитися з донькою не менше двох разів на тиждень без ночівлі за попередньою домовленістю стосовно часу та дня. Також було надано батькам право змінювати порядок побачень з малолітньою за їх взаємною згодою (а.с.10). Згідно рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.06.2009 р. було визначено участь [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO], з наданням йому можливості бачитися з донькою не менше трьох разів на тиждень з ночівлею за попередньою домовленістю стосовно часу та дня. Постановою Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 22.11.2009 р. позивачу було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст..129 КК України (а.с.13). Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06.09.2013 р. було встановлено порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні онуки - [PERSON], [INFO], за місцем проживання бабусі з 03 січня по 10 січня та з 01 червня по 15 червня щороку без участі матері дитини (а.с.27-28). Згідно повідомлення Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, заява [PERSON] щодо невиконання [PERSON] рішення суду внесена до ЄРДР 05.03.2014 р. за ознаками злочину, передбаченого ст..382 ч.1 КК України (а.с.34). Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, яке регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як передбачено ст..19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з'ясуванні. Відповідно до ст..141 СК України, мати та батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 157 цього Кодексу, ст..15 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 2 ст.159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи системні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Проте даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі змісту ст..141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Приписами ч.1 ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засобам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у ст..16 ЦК України. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 25.12.2008 р. Миколаївською міською радою було вирішено питання про участь батька у вихованні дитини - [PERSON], [INFO], яким надано йому можливість бачитися з донькою не менше двох разів на тиждень без ночівлі за попередньою домовленістю стосовно часу та дня. Також було надано батькам право змінювати порядок побачень з малолітньою за їх взаємною згодою. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.06.2009 р. було визначено участь [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO], з наданням йому можливості бачитися з донькою не менше трьох разів на тиждень з ночівлею за попередньою домовленістю стосовно часу та дня. Крім того, рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06.09.2013 р. було встановлено порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні онуки - [PERSON], [INFO], за місцем проживання бабусі з 03 січня по 10 січня та з 01 червня по 15 червня щороку без участі матері дитини. Тобто питання щодо участі [PERSON] у вихованні дитини вже вирішувалося компетентними органами та інших доказів щодо необхідності зміни цього порядку позивач не надав.

Outcome: dismissed