Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулося Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 12.12.2012 та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10 000 грн. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.2.3, п. 2.1.2.4 Договору, відповідно до яких відповідач дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно з п. 2.1.12.7.2 Договору у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua з розрахунку 360 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п. 2.1.12.6.1 договору клієнт сплачує банку пеню в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.12.11 договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. У редакції Умов та правил, яка почала діяти з 01.03.2019 відповідно до п.2.1.1.2.12 впроваджено, що у разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 17.03.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 16 272, 09 грн, яка складається з: 13 591, 40 грн - заборгованість за кредитом, в тому числі: 13 591, 40 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту та 2 680, 69 грн - заборгованість за простроченими відсотками. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 12.12.2012 року в сумі 16 272, 09 грн, а також понесені ним судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник АТ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 12.12.2012 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Також підписуючи заяву, відповідач підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами та правилами надання банківський послуг, а також Тарифами банку. Позичальник зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПриватБанку, www.privatbank.ua. Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] дата відкриття 14.11.2016, термін дії до 04/18; № [NUMBER] дата відкриття 06.07.2018, термін дії 06/22 (а. с. 12). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) старт карткового рахунку 14.11.2016 № [NUMBER] , зміна (встановлення) кредитного ліміту 14.11.2016 - 300, 00 грн, 14.11.2016 - зменшення кредитного ліміту - 300, 00 грн., 10.09.2019 - збільшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн, 19.03.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн, 31.03.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000,00 грн, 15.04.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн; 27.04.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн; 08.05.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн; 19.05.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн; 02.06.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн; 15.06.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн; 30.06.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн; 13.07.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн; 24.07.2020 - зменшення кредитного ліміту - 10 000, 00 грн; 07.09.2020 - зменшення кредитного ліміту - 0, 00 грн (а. с. 11). Відповідно до виписки за картковим рахунком відповідача, за період з 14.11.2016 року по 10.06.2020 року [PERSON] користувалася кредитними коштами Банку. Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором станом на 17.03.2021 року у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 16 272, 09 грн, яка складається з: 13 591, 40 грн - заборгованості за кредитом; в. т. ч. 0, 00 грн - заборгованості за поточним тілом кредиту; 13 591, 40 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0, 00 грн - заборгованості за нарахованими відсотками; 2 680, 69 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0, 00 грн - нарахована пеня; 0, 00 грн - нараховано комісії. Відповідно до нової редакції статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 75 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України). Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням нею кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Обґрунтовуючи право вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.12.2012, позивач посилався на анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку», підписану сторонами 12.12.2012, Витяг з Тарифів банку, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, виписку по рахунку за договором б/н станом на 19.03.2021 року за період з 14.11.2016 по 01.01.2021, довідку про видачу кредитної картки та зміну кредитного ліміту. Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведено факт отримання відповідачем кредиту. Оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками суд зазначає наступне. Встановлено, що у заяві, підписаній [PERSON] , відсутні умови про досягнення домовленості щодо розміру відсотків. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучений до позовної заяви Витяг з Умов та правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент виникнення спірних правовідносин взагалі містили умови, зокрема щодо сплати відсотків, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження нарахування заявлених відсотків. Водночас, саме вказані фактичні обставини в даній справі належать до предмету доказування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З урахуванням наведеного, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено фактичне користування відповідачем кредитними коштами, що слідує з виписки за її картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19), аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 759/11453/20 (провадження № 61-417св21). Оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню, а вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2 680, 69 грн є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення у повному обсязі. З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 12.12.2012, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 13 591, 40 грн. Також пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви до суду, а саме в розмірі 1 896, 04 грн.

Outcome: partial