Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

До Печерського районного суду м. Києва за підсудністю з Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана цивільна справа. Позивач звернувшись до суду із позовом до відповідача та просить визнати інформацію, розповсюджену відповідачем в прямому ефірі телеканалу « Наш », а саме: «…вся тепломережа належить місцевим депутатам. Вона передана в управління місцевим депутатам на 49 років. Це і [PERSON] , який перший заступник губернатора. Він бенефіціар цих підприємств…» недійсною та зобов`язати відповідача у місячний термін з дня набрання законної сили рішення суду, спростовувати зазначену інформацію у той самий спосіб, яким вона була розповсюджена, а саме: зачитати резолютивну частину рішення в ефірі телеканалу « Наш ». В обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] в прямому ефірі телеканалу « Наш » ( [INFO] ) народний депутат України [PERSON] вказав на великі та необґрунтовані суми, які мешканці міста Мелітополя отримують в квитанціях за спожите тепло. Далі в промові зазначив: «… вся тепломережа належить місцевим депутатам. Вона передана в управління місцевим депутатам на 49 років. Це і [PERSON] , який перший заступник губернатора. Він бенефіціар цих підприємств. І відповідно з метою не допустити зниження цін, з метою, щоб їх заробітки надзвичайно високі не знизилися, вони закотили цей цирк…». Відео цього виступу також опубліковано на особистій сторінці відповідача у фейсбук: [INFO] Посилаючись на недостовірність цієї інформації, висловленої відповідачем в ефірі телеканалу, а також на факт дискредитації позивача, як державного службовця, цією інформацією просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач скористався своїм правом надати відзив на позов, в якому заперечив позовні вимоги в повному обсязі, вказавши на те, що його слова, висловлені під час прямого ефіру є судженням, які в свою чергу не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Просить у задоволені позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, в т.ч. запис програми, доданий позивачем до позову на CD-диску, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28). В той же час Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За положеннями ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Судом встановлено, що [INFO] на телеканалі « Наш » ( [INFO] ) відбувся прямий ефір з народним депутатом України [PERSON] , який з-поміж іншого висловився: «… вся тепломережа належить місцевим депутатам. Вона передана в управління місцевим депутатам на 49 років. Це і [PERSON] , який перший заступник губернатора. Він бенефіціар цих підприємств. І відповідно з метою не допустити зниження цін, з метою, щоб їх заробітки надзвичайно високі не знизилися, вони закотили цей цирк…», яка є предметом спору. Вказане підтверджується записом ефіру, доданим позивачем до позову, відзивом відповідача та трансляцією запису на сторінці відповідача в соціальній мережі фейсбук: [INFO] Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Інформація, що оскаржується позивачем, не підпадає під ознаки оціночних суджень та висловлювань, а є твердженнями про факти, яких у дійсності не існувало, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаних тверджень, навпаки спростовується інформацією з офіційного джерела - Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), в т.ч. щодо бенефіціара. Зокрема, згідно інформації з ЄДР засновниками (учасниками) підприємства, яке надає населенню Мелітополя послуги з теплопостачання - ТОВ «Тепло-Мелітополь» (ЄДРПОУ 42461094) є КП «Мелітопольжитлосервіс» Мелітопольської міської ради - 95% статутного фонду, [PERSON] - 1%, [PERSON] - 1%, [PERSON] - 1%, [PERSON] -1%, [PERSON] - 1%. Кінцевими бенефіціарними власниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до визначення терміну «кінцевий бенефіціарний власник» розтлумачений в Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» в редакції, яка діяла на момент спірного прямого ефіру: «кінцевий бенефіціарний власник» -будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція. Кінцевим бенефіціарним власником є: для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння); Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи. Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння. В свою чергу засновником КП «Мелітопольжитлосервіс» є Мелітопольська міська рада. КП «Мелітопольжитлосервіс» (ЄДРПОУ 13636707) є єдиним учасником ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» (ЄДРПОУ 05541114), яке було постачальником тепла населенню до моменту реєстрації 10.09.2018 року - ТОВ «Тепло-Мелітополь». Згідно листа КП «Мелітопольжитлосервіс» від 06.03.2020 за весь період діяльності ТОВ «Тепло-Мелітополь» та ТОВ «Мелітопольські теплові мережі», за участю КП «Мелітопольжитлосервіс» не проводились нарахування та виплата дивідендів учасникам цих товариств. Проаналізувавши інформацію, висловлену відповідачем, а також характер використаних при її викладенні мовностилістичних засобів, зокрема, відсутність алегорій, сатири, гіпербол тощо, суд дійшов висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватись, як оціночні судження. На підставі всебічної та повної оцінки доказів у справі суд дійшов висновку, що поширена інформація про позивача є недостовірною, оскільки при поширенні цієї інформації відповідачем не надано доказів на її підтвердження, в той час, як позивачем надано докази, які спростовують поширену відповідачем інформацію. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, позовні вимоги про визнання недостовірною інформацію, поширену відповідачем на прямому ефірі телеканалу « Наш » [INFO] знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Якщо спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з припиненням його випуску, то така відповідь та спростування можуть бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Вирішуючи питання про спосіб спростування недостовірної інформації, суд вважає, що визначений позивачем спосіб не є доцільним, враховуючи також, що телеканал « Наш » не є учасником даної справи, однак дійшов висновку, що найбільш наближений (адекватний) до способу поширення, та який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача, є зобов`язання відповідача спростувати спірну інформацію на своїй сторінці у соціальній мережі фейсбук шляхом опублікування у місячний термін з дня набрання законної сили рішенням суду відповідного посту під відео, на якому поширена ця інформація, із посиланням на резолютивну частину цього рішення. Отже в частині вимог позивача про зобов`язання відповідача спростовувати недостовірну інформацію у той самий спосіб, яким вона була розповсюджена, а саме: зачитати резолютивну частину рішення в ефірі телеканалу « Наш » суд відмовляє. Суд також вважає за потрібне зазначити, що перша позовна вимога позивача дослівно визначена як: «визнання інформації … недійсною», втім враховуючи суть спору та викладені у позові обставини, суд розуміє вимоги позивача, як: «визнання інформації недостовірною». Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 630,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial