Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Концерну «МТМ», третя особа [PERSON] , про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом відновлення теплопостачання. Позов обґрунтований тим, що на підставі договору дарування від 24.12.2007 року [PERSON] є співвласником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 24.12.2007 року зареєстрованого нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Головатенко О.В., реєстровий № 3959 та зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно ЗМБТІ 23.01.2008 року № 35438 в книзі 192. Після укладання Договору дарування 01.05.2008 року [PERSON] уклала Договір № 101391 про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Таким чином, під час набуття житла [PERSON] було підключене централізоване опалення і постачання гарячої води. Ніхто ніяких претензій не виказував, заперечень щодо користування трубопроводом теплопостачання не було. На момент звернення до суду у [PERSON] на введенні трубопроводів опалення на квартиру [ADDRESS] встановлений теплолічильник, роботи по такій установці було виконанні по Інвестиційній програмі Концерну МТМ, що підтверджується Актом від 1.09.2016 року Філії Концерну Міські теплові мережі Дніпровського районну. Фактично будинок поділений на квартири та має 4 квартири. У власності [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS] . Іншими співвласниками будинку є [PERSON] , який є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] та [PERSON] , яка є власницею квартири [ADDRESS] . 13.06.2016 року мешканець квартири [ADDRESS] [PERSON] , обрізав трубу теплопостачання, що веде до квартири [ADDRESS] , яка належить позивачці, що було встановлено інспектором Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції Зеленько О.О. 14.06.2016 року мешканець квартири [ADDRESS] , [PERSON] , не дає встановити лічильник, що було встановлено інспектором Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції Яковенко М.В. 13.06.2016 року під час обрізки труби теплопостачання [PERSON] зверталась до поліції у Дніпровському районні, але Висновком за результатами розгляду повідомлення громадянки від 13.06.2016 року та від 14.06.2016 року у зв`язку із відсутністю кримінального правопорушення перевірку заяви припинено та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання згідно чинного законодавства. 23.06.2016 року [PERSON] звернулась до Концерну «Міські теплові мережі» у Дніпровському районні м. Запоріжжя, про що представниками МТМ було складений Акт в якому було встановлено, що на спадаючему та зворотному трубопроводі опалення (повітряний спосіб прокладки) виконаний видимий розрив. Ділянка трубопроводу, по якому здійснюється теплопостачання квартири [ADDRESS] мм L = 13,3 х 2 м демонтований. Згідно схем розділу балансової належності даний трубопровід находиться на балансі Користувачів. 2.07.2016 року позивачка отримала листа № К-0575 районної адміністрації ЗМР по Дніпровському районну про розгляд звернення [PERSON] , в якому повідомлено, що [PERSON] , мешканцям кв. [ADDRESS] направлено лист з роз`ясненням щодо необхідності згідно ст. 103-109 Земельною кодексу України дотримуватись правил добросусідства. 27.07.2016 року позивачка отримала листа № 16-0575 районної адміністрації ЗМР по Дніпровському районну, що частка трубопроводу, що проходить по території [PERSON] демонтовано. [PERSON] дозволу на прокладення трубопроводу по своїй земельній ділянці не надавала. За інформацією МТМ технічної можливості для перенесення мережі центрального опалення та підключення квартири [ADDRESS] з іншої точки немає. [PERSON] фактично позбавлена можливості користуватися, своєю власністю, - квартирою, яка є єдиним житлом для [PERSON] , пенсіонерки. [PERSON] вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права, оскільки будь якого альтернативного виду опалення квартира не має. Немає підключення до газу, немає пічного опалення. Пенсіонерка є людиною похилого віку у віці 70 років. Є хворою людиною, а відсутність опалення квартири поставить її на межу виживання у власній квартирі не за її провиною, або бажанням. [PERSON] проживає в квартири [ADDRESS] з початку 2016 року, зробив ремонт та здійснює прибудову до будинку. Спірна ділянка трубопроводу теплопостачання проходила по забору який розмежує прохід між ділянками [PERSON] та [PERSON] .. Дозволу на такий демонтаж в мене ніхто не питав та не пропонували вирішити це питання. [PERSON] є власницею цієї квартири та повинна була знати про такі наміри та дії [PERSON] . Дії відповідача [PERSON] та [PERSON] є протиправними, зухвалі та необґрунтовані. Просила усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності а саме користуванням 1/4 частиною житлового будинку [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] , [PERSON] та Концерн «МТМ» відновити трубопровід центрального опалення і постачання гарячої води, зобов`язати [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування житловим будинком [ADDRESS] , шляхом невтручання трубопроводу центрального опалення і постачання гарячої води. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позові. Заперечив можливість задоволення зустрічного позову. З мотивів, викладених у запереченні. Вказала, що [PERSON] не доведено факт самовільного розміщення конструкції мережі. Трубопровід опалення існував на момент придбання квартири [PERSON] . Вимоги про підключення теплопостачання квартири [ADDRESS] з іншої точки не можуть бути задоволені до вирішення питання демонтажу системи теплопостачання квартири у будинку з дотримання порядку, встановленого законодавством. Також позивачкою за зустрічним позовом не доведено заподіяння їй моральної шкоди протиправними діями [PERSON] . Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До суду надала зустрічний позов до [PERSON] , Концерну «МТМ», третя особа [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном та стягнення моральної шкоди. Зустрічний позов обґрунтований наступним. 3 22 жовтня 1998 року на підставі договору дарування серія ААН N6749876, засвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Кікоть А.Г. та зареєстрованого 06 листопада 1998 року у реєстровій книзі №192 під №35438, позивач є власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок є садибою, поділений на чотири частини, які також мають всі ознаки садиби і, для зручності, умовно позначаються як «квартира», Одна з яких, а саме №2 належить позивачу за зустрічним позовом, №1 та №3 - [PERSON] №4 [PERSON] . У квартирі [ADDRESS] (надалі Садиба) з 23 грудня 2006 року, тобто з моменту реєстрації проживає [PERSON] (надалі Третя особа) зі своєю сім`єю. Позивач є лише власником зазначеної частини садиби і з цього часу там не проживає. Відповідно до ч.1 ст.381 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У вересні 2016 року після отримання листа №4567/09 від 29 серпня 2016 року з філії Концерну «Міські теплові мережі» Дніпровського району (надалі Лист), Позивачу стало відомо про укладення між [PERSON] та Концерном «Міські теплові мережі» договору №101391 від 01 травня 2008 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Після ознайомлення із Договором, що міститься серед додатків до позовної заяви, де міститься схема меж поділу теплової мережі, позивачу стало відомо, що по-перше: місцем прокладення мережі, за допомогою якої здійснюється підключення [PERSON] до мереж Концерну «МТМ», відповідно до схеми, є житлова частина садиби, що не відповідає дійсності, так як фактично зазначену мережу прокладено на відстані 13,3 м від місця, зазначеного у схемі; по-друге: мережу прокладено таким чином, що у двох місцях вона проходить по присадибній ділянці, що перебуває у приватній власності позивача, а саме частинами, довжиною, відповідно, 8,3 м та 2,5 м, що розташовані поблизу від межі присадибної ділянки позивача у напрямку вулиці Мурманській у м. Запоріжжі. Про факт здійснення теплопостачання до квартири [PERSON] через присадибну ділянку позивача стало відомо у жовтні 2015 року після отримання останнім на своє ім`я листа від структурного підрозділу Концерну «МТМ» за вих. №5009/09 від 19 жовтня 2015 року про розірвання договору з позивачем, хоча, фактично та той час його було розірвано. У відповіді від 28.10.2015р. на зазначений лист позивач за зустрічним позовом звертався до Концерну «МТМ» з роз`ясненням підстав прокладення по присадибній ділянці позивача за зустрічним позовом мереж, за допомогою яких здійснюється опалення будинку, [PERSON] . Звернення зареєстровано у канцелярії Концерну «МТМ» під вх.№3175 від 28.10.2015р., однак, до теперішнього часу позивачка за зустрічним позовом відповідь так і не отримала; по-третє: спірні частини мережі побудовано самочинно, тобто без відома та погодження із позивачем за зустрічним позовом. Спірні частини мережі являють собою безпосередньо труби теплопостачання, які за допомогою зварювання приєднано до металевої конструкції, що має бетонний фундамент. Таким чином спірні частини мережі являють собою неподільну споруду, їх переміщення без знецінення та зміни призначення є неможливим (після демонтажу споруди, вона перетвориться на металобрухт). Тобто Спірні частини мережі є нерухомою річчю, спорудою. Відповідно до ст.376 ЦК України «житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього». Відповідно до інформації, зазначеної у актах обстеження мереж теплозабезпечення від 23 червня та 01 вересня 2016 року (надалі Акти), складеного представниками Концерну «МТМ» без запрошення та участі позивача за зустрічним позовом. Встановлено, що спірні частини мережі перебувають на балансі [PERSON] . Зазначене доводить факт самочинного будівництва саме [PERSON] спірних частин мережі на земельній ділянці позивача. Крім того, спірні частини мережі збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва «трубопроводу централізованого опалення». [PERSON] жодного разу з пропозицією/вимогою встановити земельний сервітут для будівництва «трубопроводу централізованого опалення» до позивача не зверталася, земельний сервітут з цього приводу в установленому законом порядку не реєструвався. Позивач за зустрічним позовом заперечує проти визнання права власності на спірну частину мережі за [PERSON] , перебування зазначеної споруди порушує право власності позивача на присадибну ділянку у вигляді вільного користування нею позивачем, а також третьою особою, та членів її сім`ї за цільовим призначенням - для ведення присадибного господарства, а також засмічує земельну ділянку позивача скловолокном, що є ізолюючим покриттям спірних частин мереж. Будівництво спірних частин мережі на земельній ділянці позивача та користування нею [PERSON] стало можливим внаслідок складення Концерну «МТМ», по-перше, недостовірної щодо місця прокладення мережі теплопостачання до садиби [PERSON] , схеми межі поділу теплової мережі, що є невід`ємним додатком до Договору, а, по-друге, без відома та погодження з позивачем, тобто незаконно. На час подання зазначеної позовної заяви спірні частини мережі перебувають на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності позивачу, засмічення ізолюючим матеріалом теплової мережі з боку межі земельних ділянок між позивачем та [PERSON] продовжується. Тобто перешкоди у здійсненні права користування Позивачем своїм майном тривають. Неможливість повноцінно користуватися своїм правом власності на присадибну ділянку спричиняє позивачу постійний фізичний дискомфорт та сильні душевні страждання, що проявляється у загостренні наявних у позивача хронічних хвороб. Позивач за зустрічним позовом просить зобов`язати [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , усунути перешкоди в користуванні присадибною земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення самочинно збудованих споруд - труб теплопостачання, довжиною відповідно, 8,3 м та 2,5 м, які за допомогою зварювання приєднано до металевої конструкції, що має бетонний фундамент та розташовані на території земельної ділянки [PERSON] поблизу від межі зазначеної присадибної ділянки у напрямку вулиці Мурманській у місті Запоріжжі, за допомогою якої здійснюється підключення квартири [ADDRESS] до теплової мережі, власником якої є Концерн «Міські теплові мережі» та відновлення стану земельної ділянки, який існував до зведення зазначеної споруди за рахунок [PERSON] ; зобов?язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні присадибною земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] шляхом проведення робіт по ??випробуванню на міцність та щільність ділянки мережі теплопостачання довжиною 10 м, що проходить безпосереднє по межі між присадибними ділянками [PERSON] та [PERSON] ; ??відновленню ізолюючого матеріалу ділянки мережі теплопостачання довжиною 10 м, що проходить безпосередньо по межі між присадибними ділянками [PERSON] та [PERSON] , за рахунок [PERSON] ; ???зобов?язати Концерн «Міські теплові мережі» усунути перешкоди в користуванні присадибною земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом зміни місця підключення квартири [ADDRESS] до власної теплової мережі та схеми межі поділу теплової мережі, що є невід`ємним додатком до договору №101391 від 01 травня 2008 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води [PERSON] ; стягнути моральну шкод в розмірі 10000 грн. У зустрічному позові [PERSON] також заперечила можливість задоволення первісного позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтримав зустрічну позовну заяву та заперечив можливість задоволення первісного позову. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав відзив на первісну позовну заяву, в якій зазначив, що він не обрізав трубу опалення. Вказана обставина поліцією не встановлена. Він проживає за іншою адресою. Просив відмовити у задоволенні первісного позову. Представником відповідача за первісним позовом Концерн «МТМ» подано заперечення на первісний позов, вказуючи, що відповідно до схем розподілу балансової приналежності даний трубопровід знаходиться на балансі споживачів, тому концерн не є належним відповідачем. Також представником подано заперечення на зустрічний позов. Концерном не вчиняються дії щодо створення перешкод будь-кому з власників будинку. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог стосовно Концерну «МТМ». Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного. Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 24.12.2007 року [PERSON] отримала у дар від [PERSON] та [PERSON] частину житлового будинку [ADDRESS] . 01 травня 2008 року між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладено договір №101391 про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Відповідно до висновку за результатами розгляду повідомлення громадянина від 13.06.2016 року до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернулася [PERSON] із заявою про вжиття заходів стосовно сусіда, який обрізав трубу теплопостачання. Відповідно до висновку за результатами розгляду повідомлення громадянина від 14.06.2016 року до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернулася [PERSON] із заявою про вжиття заходів стосовно сусіда [PERSON] , який не дає встановити лічильник тепла. Згідно з актом від 23.06.2016 року представниками Концерну «МТМ» оглянуто вхід опалення на житловий будинок та встановлено, що на вхідному та зворотному трубопроводах опалення виконаний видимий розрив, ділянка трубопроводу, яким здійснюється теплопостачання квартири [ADDRESS] демонтований. Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 22.10.1998 року [PERSON] отримала у дар від [PERSON] частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За положеннями статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Відповідно до доказів, наданих суду, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Частини вказаного будинку між сторонами в натурі не виділені. Між співвласником не укладалися договору щодо визначення порядку користування будинком. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 358 ЦК України\~свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. З урахуванням наведеного суд не може погодитись з доводами позивача за первісним позовом про створення їй перешкод у користуванні своєю власністю, оскільки питання про опалення житлового будинку (частини будинку) має бути вирішено між співвласниками шляхом домовленості чи укладання договору, а у випадку незгоди співвласників - в судовому порядку з одночасним вирішенням питання про визначення порядку користування спільним майном (будинком) або виділенням частки будинку в натурі. Також в судовому засіданні не було доведено вчинення дій [PERSON] щодо створення перешкод позивачці у користуванні власністю. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~ кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач за зустрічним позовом зазначає про порушення відповідачем його прав у користуванні належної на праві власності присадибною земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що «негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення». В судовому засіданні не було доведено, що відповідач за зустрічним позовом чинить перешкоди позивачці у володінні земельною ділянкою. Позивач, обґрунтовуючи наявність перешкод у здійсненні права власності нерухомого майна,\~ не надав суду правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку . За вказаних обставин зустрічні вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні права власності не підлягають задоволенню. Статтею 23 ЦПК України визначено підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. З урахуванням того, що в судовому засіданні не було доведено, що саме внаслідок дій відповідача [PERSON] позивачці за зустрічним позовом було моральну шкоду, то вимоги про ї відшкодування\~ також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: dismissed