Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту родинних відносин, яка мотивована тим, що 14.01.2017 року помер батько позивача, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. Квартиру батько позивача отримав в 1973 році. В 1994 році квартира була приватизована, на час приватизації в квартирі були зареєстровані та проживали батько позивача, [PERSON], мати позивача, [PERSON], та бабуся позивача, [PERSON]. [PERSON] померла в 1995 році. Після її смерті батьки позивача до нотаріальної контори не звертались, так як мешкали разом і фактично прийняли спадщину. В 2016 році померла [PERSON], а в 2017 [PERSON] Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину лише на 2/3 частини квартири. Постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири було відмовлено, оскільки були відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між матірю позивача та його бабусею. За життя бабуся позивача декілька разів укладала шлюб, і в різних документах її прізвище записане по різному. Так, в актовому записі про народження матері позивача вказане прізвище «Волынкина», в актовому записі про укладення шлюбу «Валынкина». В довідці про народження [PERSON], яку позивач отримав в архівній установі адміністрації Уссурійського міського округу Приморського краю відомості про батька дитини відсутні, а матірю вказана бабуся позивача «Волынкина Александра Ивановна», по батькові дитини було зазначено «Петрівна». В 1940 році бабуся позивача уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. При отриманні матірю позивача паспорта в відомостях про народження її по батькові було зазначено як [PERSON] , тобто, мати позивача мала прізвище та по батькові свого вітчима. В 1943 році бабуся позивача ще раз вийшла заміж і взяла прізвище чоловіка [PERSON]. Просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON], та його представник, [PERSON], не зявилися, надали суду заяви, відповідно до яких просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач Словянська міська рада, відповідно до наданої заяви просив розглянути справу без участі свого представника, рішення просив ухвалити на розсуд суду. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 257 ЦПК України\~\~заява фізичної особи про встановлення\~\~факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 з наступними змінами та доповненнями суд може встановлювати інші факти, що мають юридичне значення, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини тощо. Встановлення факту родинних відносин потрібно позивачеві для оформлення спадщини на квартиру. Зазначені факти знайшли своє підтвердження записами у наданих документах. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, відповідно до довідки про народження №113 від 01.02.2017 року в архіві Управління запису актів цивільного стану адміністрації Уссурійського міського округу Приморського краю мається запис про народження [PERSON] за №1047 від 21.09.1934 року, дата народження 10.09.1934 року. Відомості про батька дитини відсутні, матірю дитини записана [PERSON]. Згідно з Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ВС №884409, 13.06.1940 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. 29.01.1943 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ВС №884410. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ГЩ №000778, 14.12.1959 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO] краю, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на Мокру. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], оскільки дані про місце народження та рік народження особи, які містяться в записі про народження дитини за №1047 від 21.09.1934 року з архіву Управління запису актів цивільного стану адміністрації Уссурійського міського округу Приморського краю, збігаються з даними, які містяться в Свідоцтві про шлюб серії ІІ-ГЩ №000778 від 14.12.1959 року. Крім того, суд приходить до висновку, що за життя прізвище та по батькові дитини, [PERSON], були змінені згідно з даними її вітчима, [PERSON], на [PERSON]. Також є очевидним, що при реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] при написанні дівочого прізвища дружини в свідоцтві про укладення шлюбу було допущено описку та помилково замість «Волинкіна» було зазначено «Валинкіна». Таким чином, дослідивши надані документи суд вважає доведеним факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як між матірю та дочкою. 07.01.1995 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НО №311697 від 10.01.1995 року. Згідно з повідомленням Першої Словянської державної нотаріальної контори від 28.07.2017 року спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 27.07.2017 року. Спадкоємцем 1/3 частки спірної квартири після [PERSON] була її донька, [PERSON], яка прийняла спадщину фактично, згідно з ст.549 ЦК України (1963 року), вступив в управління та володіння спадковим майном, але за життя своїх спадкових прав не оформила. 11.02.2016 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-НО №940776 від 12.02.2016 року. Спадкова справа після [PERSON] не заводилась, заповіти після [PERSON] відсутні, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 17.07.2017 року. Спадкоємцем [PERSON] був її чоловік [PERSON], який згідно з Свідоцтвом про смерть серії І-НО №969884 помер 14.01.2017 року, спадщину прийняв, але за життя своїх спадкових прав не оформив. Згідно з Свідоцтвом про народження серії ІІ-ВС №763997 від 16.11.2016 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2017 року, [PERSON] успадкував після [PERSON] 2/3 частки квартири №79, що розташована в м. Словянську по вул. Г.Батюка в будинку №58. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.07.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку вищевказаної квартири, належну [PERSON], померлій 07.01.1995 року, спадкоємцем якої була її донька [PERSON], що померла 11.02.2016 року, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5\~(зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на дану частку квартири за позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1994 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно з довідкою КП «БТІ» м. Словянська від 10.08.2017 року за даними на 31.12.2012 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/3 частці квартири, розташованої за адресою: м. Словянськ, вул. Г.Батюка, 58/79. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 25.07.2017 року власником 2/3 часток квартири за адресою: м. Словянськ, вул. Г.Батюка, 58/79, є [PERSON] За життя спадкодавець не встиг відповідно до діючого законодавства зареєструвати своє право власності на вищевказану квартиру. Дана обставина унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру. Оскільки на теперішній час відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність [PERSON] припинилась у звязку з її смертю, тому позивач у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved