Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся Орган опіки та піклування Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області в інтересах малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області, районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Золотоніської районної ради, в якому просить: -позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; -стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особовий рахунок кожної дитини, починаючи з часу пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що малолітніх [PERSON] та [PERSON] з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.05.2017 відібрано у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, з 16.09.2017 діти перебувають у дитячому будинку сімейного типу. Малолітня [PERSON] , [INFO] за заявою матері від народження влаштована до КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради. Відповідач будь-якого зв`язку з дітьми не підтримує, дітей не відвідує, їх життям, фізичним та духовним розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання малолітніх доньок не надає, проживає окремо від них. Відповідач за місцем проживання характеризується негативно, за час відсутності дітей не створила умов для повернення дітей у сім`ю. Згідно з заявою від 04.11.2019 відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.07.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з розгляду справи. Ухвалою від 04.02.2021, занесеною до протоколу судового засідання від 04.02.2021, вилучено зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Золотоніської районної ради, закрито підготовче провадження у даній справі, призначено справу до розгляду по суті. Позивач явку свого представника в судове засідання, призначене на 27.05.2021, не забезпечив, згідно з наявною в матеріалах справи заявою представник позивача просить задовольнити позов повністю на підставі наявних матеріалів справи, розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином та завчасно, зокрема через оголошення про виклик до суду, розміщеному на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області у судове засідання також не прибула, надавши перед початком судового засідання заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Вознесенською сільською радою Золотоніського району Черкаської області від 18.12.2007, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Вознесенською сільською радою Золотоніського району Черкаської області від 13.10.2010, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 01.11.2018. Відомості про батьків дітей записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.05.2017 у справі № 695/115/17 за позовом Органу опіки та піклування Золотоніської державної адміністрації в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Золотоніської райдержадміністрації, Вознесенська сільська рада, Золотоніський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відмовлено, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Також рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.05.2017 у справі № 695/115/17 покладено на орган опіки та піклування Золотоніської державної адміністрації контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків; ухвалено відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини її заробітку і всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на особові рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з 16 січня 2017 року і до повноліття дітей та допущено у відповідності з ч.1 ст.367 ЦПК України до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Крім того рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.05.2017 у справі № 695/115/17 роз`яснено відповідачу [PERSON] , якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Розпорядженнями Золотоніської районної державної адміністрації від 15.06.2017 № 121, 122 дітям - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпоряджень Золотоніської районної державної адміністрації від 15.09.2017 № 195, 196 діти влаштовані на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] в с. Драбівці Золотоніського району Черкаської області. Згідно з висновком органу опіки та піклування Золотоніської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 23.11.2018 за час перебування дітей у вказаному вище дитячому будинку сімейного типу мати лише один раз поцікавилася станом своїх малолітніх доньок. На засіданні виконавчого комітету Вознесенської сільської ради від 31.10.2018 прийнято рішення «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ». Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Золотоніської районної державної адміністрації від 20.11.2018 вирішено про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У подальшому, 10.01.2019 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] виведено зі складу дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , дітей передано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] в с. Сеньківці Золотоніського району Черкаської області. З листів Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради від 28.01.2020 № 142, від 11.11.2019 № 1272, від 06.05.2019 № 560 судом встановлено, що в даному закладі на повному державному утриманні перебуває дитина [PERSON] , [INFO] , яка поступила в установу відповідно до розпорядження голови Золотоніської районної державної адміністрації від 07.112018 № 285 на підставі заяви матері на тимчасове влаштування. За час перебування дитини у закладі дитини мати її не відвідувала, життям та здоров`ям не цікавилася, участі в утриманні та вихованні дитини не приймала. Також судом встановлено, що 04.11.2019 [PERSON] звернулась з заявою щодо погодження на позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Вознесенської сільської ради від 20.11.2019 №94 вирішено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Золотоніської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , від 14.05.2020 з моменту влаштування дитини за заявою матері до Комунального закладу «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини» Черкаської обласної ради, відповідач жодного разу не приїздила провідати доньку, не цікавилась її здоров`ям, навіть у телефонному режимі, хоча працівниками служби проводились бесіди з [PERSON] щодо виконання нею батьківських обов`язків, надавались контакті телефони, адреси закладу. [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, за час відсутності дітей не створила умов для повернення дітей у сім`ю. Дана родина протягом 10 років сім`я [PERSON] перебуває під супроводом Вознесенської сільської ради, як неблагополучна сім`я. Також сім`я перебуває під соціальним супроводом центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, на обліку служби у справах дітей районної державної адміністрації. Відповідних висновків відповідач не зробила, на зауваження та поради не реагує. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Золотоніської районної державної адміністрації від 30.04.2020 вирішено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 27.11.2019 № 1418 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено у вказаній довідці [PERSON] проживає одна. З характеристики виконавчого комітету Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 27.11.2019 № 1412 [PERSON] за час проживання на території сільської ради характеризується негативно, вживає алкогольні напої, курить, народила двох дітей, які за рішенням суду вилучені з сім`ї без позбавлення прав, проте до часу надання характеристики [PERSON] не вжила ніяких заходів, не створила умов для повернення дітей у сім`ю. [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON] , яка за заявою [PERSON] перебуває у КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини». Також у характеристиці зазначено, що протягом 10 років сім`я [PERSON] перебуває під супроводом сільської ради, оскільки перебуває на обліку як неблагополучна сім`я. Не зважаючи на профілактичну роботу, проведену сільською радою та іншими службами відповідних висновків відповідач не зробила, на зауваження не реагує, долею своїх дітей не переймається. Згідно з листом Вознесенської сільської ради від 27.11.2019 № 935/01-06 відповідачці неодноразово надавалась можливість стати на шлях виправлення, проте вона продовжує вживати спиртні напої, постійного місця роботи та житла не має. [PERSON] проживає по різних квартирах, в яких належних умов для проживання дітей не створено, дітьми, з якими тимчасово не проживає, не цікавиться, не відвідує за місцем їх перебування. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З систематичного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Вирішуючи справу, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать про винну та свідому поведінку відповідача щодо ухилення від участі у вихованні малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, беручи до уваги заяву відповідача, відповідно до якої остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітньої доньки[PERSON] , [INFO] , суд приходить висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітніх доньок. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Частиною другою ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з абзацом першим ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою ст.183 СК України визначено, що частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю. Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи потреби малолітніх дітей, а також те, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особовий рахунок кожної дитини, починаючи з часу пред`явлення позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи підстави та предмет спору, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд приходить до висновку задовольнити позовні вимоги повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав у сумі 840 грн 80 коп, та за позовні вимоги про стягнення аліментів у сумі 840 грн 80 коп, усього на загальну суму 1681 грн 60 коп. З метою усунення можливих складнощів чи протиріч при виконанні рішень судів про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне виконавчий лист, який виданий на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.05.2017 у справі № 695/115/17 щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини її заробітку і всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на особові рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з 16 січня 2017 року і до повноліття дітей, відкликати на адресу суду, який його видав, як такий, що втратив юридичну силу. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 1 ст.430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved