Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернулася позивач [PERSON] та просила ухвалити судове рішення яким визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем № 12954 від 20 липня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» заборгованості в розмірі 18630,00 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовувала тими обставинами, що вона працює в Гуманітарному відділі Виконавчого комітету Миронівської міської ради. В жовтні 2020 року роботодавець попередив її, що на його адресу надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича від 30 вересня 2020 року у виконавчому провадженні № 63033574 про звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на її заробітну плату. На підставі вказаної постанови з заробітної плати позивача починаючи з жовтня 2020 року проводяться відрахування коштів на користь ТОВ «МІЛОАН» в рахунок погашення заборгованості в розмірі 18630,00 грн. за виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 12954 від 20 липня 2020 року. На адвокатський запит приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименку Роману Васильовичем було надіслано копію виконавчого документу на підставі якого проводиться стягнення, а саме виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 12954 від 20 липня 2020 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «МІОЛАН» заборгованості разом з витратами в розмірі 18630 грн. Згідно з даними виконавчого напису його було вчинено на кредитному договорі № 1901897 від 31 березня 2020 року з ТОВ «МІЛОАН». Згідно з даними оспорюваного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 15 квітня по 14 червня 2020 року. Сума заборгованості складає 1860 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5400 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 12150,00 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 1080,00 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися. В судове засідання позивач не з`явилася надала заяву у якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач та треті особи, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Від представника відповідача надійшов відзив в якому вони заперечують проти задоволення позовних вимог. Від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. надіслано копію кредитного договору №1901897 та копію виконавчого напису. Листом приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., повідомив, про відсутність можливості подання доказів у справі згідно ухвали Миронівського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року, оскільки 28 липня 2021 року в нотаріальній конторі було проведено обшук та вилучені документи нотаріального діловодства та архіву відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Перекупки І.Г. від 27 липня 2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином, суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. №63033574 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на заробітну плату позивача [PERSON] . На підставі вказаної постанови з заробітної плати позивача починаючи з жовтня 2020 року проводяться відрахування коштів на користь ТОВ «МІОЛАН» в рахунок погашення заборгованості в розмірі 18630,00 грн. за виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича №12954 від 20 липня 2020 року. Згідно відповіді приватного виконавця вбачається, що вчинено виконавчий напис № 12954 від 20 липня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «МІОЛАН» заборгованості разом з витратами в розмірі 18630 грн., вказаний напис вчинено на кредитному договорі №1901897 від 31 березня 2020 року. Цей кредитний договір не містить підпису позивача. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач укладав цей договір із застосуванням електронного ключа-підпису. За загальним правилом ст. ст. 15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п. п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Із матеріалів справи не вбачається на підставі яких первинних документів приватний нотаріус вчинив виконавчий напис. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому заборгованість боржника повинна бути саме безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перревірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (Постанова ВП Верховного Суду від 27 березня 2019 року справа № 137/1666/16-ц, постанова Верховного Суду від 22 травня 2020 року справа № 674/918/17). Як визначила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, комісії припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, і з огляду на вказані висновки, сума заборгованості за виконавчим написом не є безспірною. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність безспірної заборгованості між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН»», а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 34, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 18 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved