Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 04.03.2021 року звернувся [PERSON] із позовом про визнання припиненими зобов`язання позивача, як позичальника у кредитних правовідносинах, які виникли на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг в Приватбанк від 12.05.2012 року внаслідок його виконання, проведеного [PERSON] належним чином та стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 196956,33 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що отримані у якості кредитного ліміту на кредитну картку позичальника 50000 грн., були повернути у повному обсязі шляхом поповнення банківського рахунку на 246956,33 грн., а тому розрахована Банком кредитна заборгованість у розмірі 54154,33 грн. є безпідставною. Ухвалою суду від 24.03.2021 року було відкрито провадження по справі у порядку прощеного провадження із викликом сторін. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. Ухвалою суду від 01.06.2021 року було відмовлено у задоволені клопотання представника позивача про призначення судової економічної експертизи фінансово-кредитних операцій. Представник відповідача 13.04.2021 року просив продовжити строк на подання відзиву, але після повторного отримання 02.06.2021 року копії позову із ухвалою про відкриття провадження, заяв по суті справи до суду не надав, клопотань про продовження строку на надання відзиву не направляв. Як встановлено судом, на підставі матеріалів справи та доказів наданих позивачем, 11.05.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір на підставі анкети-заяви щодо приєднання до умов і правил надання фінансових послуг Приватбанка ( а/с 7). На підставі даної угоди [PERSON] була отримана платіжна картка із грошовим лімітом 50 000 грн. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із припиненням договірних правовідносин врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК). Так частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. При розгляді даної справи суд враховує вимоги ч.1 ст. 13 ЦПК, згідно яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Верховний Суд неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Суд наголошував, що стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність [постанови Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 922/1163/18; від 29.08.2018 у справі № 909/105/15; від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17; від 31.01.2018 у справі № 910/8763/17]. Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом частини сьомої статті 81 ЦПК суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. В даному випадку позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження повного виконання своїх зобов`язань по кредитному договору, та не надала заяв та клопотань про витребування доказів із обґрунтуванням неможливості їх надання позивачем самостійно. Заявлене клопотання про призначення експертизи також не містить посилання на неможливість стороною отримувати відповідні докази: рух коштів по власному картковому рахунку, яке можливо від слідкувати через прикладну програму «Приват 24» або шляхом самостійного звернення до Банку позивачем або його представником - адвокатом через адвокатський запит. Враховуючи дані обставини суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними належними та допустимими доказами а тому позивні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Одночасно із цим судом роз`яснюється що у випадку наявності нових обставин, яки підтверджують позовні вимоги, позивач має право знову звернутись із обґрунтованим позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed