Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15 жовтня 2017 року він вирішив придбати собі транспортний засіб, а саме автомобіль марки Сhevrolet Lacetti, державний номерний знак [NUMBER] , того ж дня він разом з відповідачем зустрілися в м. Краматорськ Донецької області з продавцем автомобіля [PERSON] . Оглянувши автомобіль позивач домовився з [PERSON] , власником транспортного засобу, про істотні умови договору, тобто про ціну автомобіля, та передав йому 6300 доларів США за придбаний автомобіль, а він написав відповідну розписку про отримання грошових коштів, віддавши технічний паспорт на автомобіль, страховий поліс та зимову гуму. 18 жовтня 2017 року позивач, відповідач та [PERSON] знову зустрілись у сервісному центрі МВС м. Краматорськ для належного оформлення договору купівлі-продажу і постановки транспортного засобу на обілк. На час реєстрації транспортного засобу у родини позивача були проблеми з кредиторами та він, за згодою дружини та її рідного брата [PERSON] вирішили зареєструвати право власності на автомобіль Сhevrolet Lacetti на відповідача. Після реєстрації автомобіля в сервісному центрі [PERSON] написав розписку позивачу, про те що він є лише формальним власником, а фактичним власником є позивач. У квітня 2019 року стосунки між позивачем, його дружиною та відповідачем [PERSON] зіпсувались, позивач почав витребовувати від відповідача автомобіль Сhevrolet Lacetti, однак отримував різного роду відмовки та до теперішнього часу не має можливості у повному обсязі здійснювати свої права власності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явися, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з копії розписки [PERSON] останній отримав від [PERSON] грошові кощьи в рахунок вартості автомобіля Шевроле Лачетти, номерний знак [NUMBER] в сумі 6000 доларів США. Згідно розписки [PERSON] останній підтверджує, що автомобіль марки Шевроле Лачетти, державний номер [NUMBER] в дійсності належить [PERSON] (хоча й оформлений на [PERSON] ) та бере на себе обов`язок за його першою вимогою повернути автомобіль або перереєструвати його на будь-яку особу, на яку вкаже йому [PERSON] [PERSON] бере на себе обов`язок не претендувати на права власника на даний автомобіль. Відповідно до копії реєстраційної картки транспортний засіб Chevrolet Lacetti, державний номерний знак [NUMBER] на праві власності зареєстрований за [PERSON] , підстава реєстрації Договір СГ № 875 від 18.10.2017 року. Приписами ст.\~41\~Конституції України\~закріплено право\~кожного володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вказані положення Конституції України знаходить свій подальший розвиток в ст. ст. 319, 321 ЦК України, якими імперативно закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Підстави набуття права власності передбачені ст. 328 ЦК України згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно\~статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи, що відповідно до\~статті 328 ЦК України\~набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому\~статтею 392 ЦК України. Отже, за правилами\~статті 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто, вже стала його власником, а не намагається ним стати через судовий захист). Тобто,\~ст. 392 ЦК України\~не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах Як роз`яснено в п. 37 Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 07.02.2014 № 5 потреба в такому способі захисту права власності (ст. 392 ЦК України) виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт набуття [PERSON] права власності на транспортний засіб Chevrolet Lacetti, державний номерний знак [NUMBER] . Право власності на квартиру було набуте позивачем на підставі договору купівлі продажу, водночас, у зв`язку із невизнанням відповідачем права власності [PERSON] на транспортний засіб Chevrolet Lacetti право власності позивача підлягає захисту в порядку ст. 392 ЦК України. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд

Outcome: approved