Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовною заявою до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування зазначеної позовної заяви [PERSON] зазначила, що що 22.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 62398557 за виконавчим написом № 1938 від 04.03.2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., та постанова про арешт коштів боржника та постанова про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 19131,99 грн. Копію постанови про відкриття провадження своєчасно [PERSON] не отримала. Вважає, що приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним, відповідність розрахунків заборгованості з урахуванням строків позовної давності нотаріусом не перевірялася. Жодних повідомлень чи письмової вимоги про усунення порушень [PERSON] не отримувала, як і виконавчий напис, копію якого вдалося отримати тільки з банківської установи де [PERSON] отримує заробітну платню. Позивач не мала жодних відносин з АТ «Банк Форвард» та не отримувала кредит. Ухвалою суду від 25.08.2020 року провадження у справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання. Витребувано від Кравець О.О. , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, копію вчиненого нею виконавчого напису № 1938 від 04.03.2020 року. Витребувано від Павелків Т.Л. , приватного виконавця виконавчого округу міста Києва, копії матеріалів виконавчого провадження № 62398557. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. ухвала суду від 25.08.2020 року не виконана. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 14.08.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт», шляхом підписання [PERSON] заяви № 99124459, був укладений договір про надання та використання платіжної картки, відповідно до якого Банком було надано позивачу кредитний ліміт у розмірі 7000,00 грн. 04.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. вчинено виконавчий напис № 1938 про звернення стягнення зі [PERSON] за кредитним договором від 14.08.2012 року, укладеним з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Заборгованість за період з 13.11.2017 року по 11.02.2018 року складає 18281,99 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 18255,7 гривень; заборгованість за процентами 26,29 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто із Стягувача суму в розмірі 850,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 19131,99 грн. 22.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 62398557 на підставі виконавчого напису № 1938 від 04.03.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., що підтверджується копією відповідної постанови. За положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 18 ЦК України встановлено, що захист цивільних прав може бути здійснено в нотаріальному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст. 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Умови вчинення виконавчих написів встановлені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Суд зазначає, що вчинення виконавчого напису здійснюється нотаріусом не в довільному порядку на будь-якому документі за бажанням нотаріуса, а лише виключно у нормативно встановлених випадках та порядку. У п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року, вчиненого пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, роз`яснено, що під час розгляду справ за позовами щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, судам необхідно перевіряти належність кредитору права звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення його вимог за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі або встановити наявність (відсутність) об`єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. При цьому слід пам`ятати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Велика Палата Верховного суду в постанові від від 16 травня 2018 року у справі №320/8269/15-ц зазначила, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Суд також звертає увагу, що безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662. Проте, відповідачем та третіми особами не було надано суду доказів на підтвердження факту безспірності стягуваних сум. Виписка з рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , не є первинним документом, на підставі якого може бути визначено розмір стягуваної заборгованості. Отже, за відсутності підтвердження факту безспірності стягуваних сум, суд не може стверджувати, що стягувана сума є безспірною, підтверджена належними та допустимими доказами. Також суд зауважує, що в силу вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Водночас відповідачем та приватним нотаріусом не долучено до матеріалів справи доказів на виконання вказаної норми права та не доведено факту надсилання вимоги про усунення порушень. Неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило позивача можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги стягувача. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з чим права позивача підлягають захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 гривень (за ставкою, що діяла на момент подання позову) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved