Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 25 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 223. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 листопада 2010 року. Фактичні шлюбні відносини між позивачкою і відповідачем припинені з 2013 року. Відповідач та позивачка мешкають окремо, спільне господарство з відповідачем не ведеться. Відповідач не проявляє належної уваги дитині, не цікавиться інтересами сім'ї. З вини відповідача сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим, так як він постійно проявляв неповагу, вчиняв сварки. Примирення з відповідачем неможливе, а тому строк на примирення просить не надавати. На думку позивачки, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом направлення на його адресу судової повістки, а також судову повістку - повідомлення було розміщено на веб-сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України». Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, зі згоди позивача, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON], [INFO], перебувають у юридичному шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області від 25 червня 2010 року, актовий запис № 223 (а.с.7). Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 17 листопада 2010 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 643 (а.с.8). Фактичні шлюбні відносини між позивачкою і відповідачем припинені з 2013 року. Відповідач та позивачка мешкають окремо, спільне господарство з відповідачем не ведеться. Відповідач не проявляє належної уваги дитині, не цікавиться інтересами сім'ї. З вини відповідача сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим, так як він постійно проявляв неповагу, вчиняв сварки. Примирення з відповідачем неможливе, а тому строк на примирення просить не надавти. На думку позивачки, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 110 СК України передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 551,21 гривень. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але відповідно до поданої заяви позивачка не наполягала на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved