Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 30.01.2015 року звернувся позивач [PERSON] із позовом до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час прострочення виплати та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 22.05.2006 року по 14.01.2015 року він працював в Одеській філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто». 14.01.2015 року [PERSON] було звільнено із займаної посади керівника групи врегулювання страхових подій Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за згодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Але на день звільнення і по теперішній час до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не виплатило [PERSON] нараховану заробітну плату. Позивач також вказує, що відповідачем порушено його право на отримання заробітної плати у встановлені законом строки, чим заподіяно моральну шкоду. У зв'язку із порушенням відповідачем положень ст. 116 КЗпП України щодо розрахунку в день звільнення працівника, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто»: заборгованість по заробітній платі в розмірі 13809,53 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в розмірі 3037,97 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, вказав, що заробітну плату відповідач і по теперішній час не виплатив, а також зазначив, що працюючи на посаді керівника групи врегулювання страхових подій Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» мав п'ятиденний робочий тиждень. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У зв'язку з неявкою представника відповідача, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно трудової книжки [NUMBER] від 02.07.2001 року позивач [PERSON] 22.05.2006 був прийнятий на посаду провідного спеціаліста у відділ відшкодування ООДУСК «Гарант-Авто», а з 02.01.2007 року був переведений та працював на посаді головного спеціаліста у відділ врегулювання страхових виплат Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Згідно наказу ПАТ «УСК «Гарант-Авто» №03-24-кф від 05.01.2015 року керівника групи врегулювання страхових подій Одеської філії [PERSON] було звільнено з роботи 14.01.2015 року за згодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» при звільненні [PERSON] не виплатило йому всіх сум заробітку, що належали йому від підприємства. Згідно довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату №6 від 20.01.2015 року, виданої Одеською філією ПАТ «УСК «Гарант-Авто», станом на 20.01.2015 року заборгованість ПАТ УСК «Гарант-Авто» перед [PERSON] по невиплаченій заробітній платі за грудень 2014 року та відпрацюванні дні в січні 2015 року становить 13809,53 грн. Враховуючи те, що і на дату прийняття рішення ПАТ УСК «Гарант-Авто» в порушення ст. 116 КЗпП України не виплатило заборгованість по заробітній платі [PERSON] та не провело повного розрахунку на день звільнення, суд вважає, що вказана заборгованість підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 13809,53 грн. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Згідно п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (із змінами), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два повні календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата, доплата за надбавки за високі досягнення в праці, виробничі премії, премії за вислугу років, премії за квартал тощо. Відповідно до п. 3 Порядку не враховуються виплати, перелічені у п. 4, у тому числі одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога, одноразові премії, тощо). Позивач був звільнений з роботи 14.01.2015 року, в зв'язку з цим для розрахунку середньоденного заробітку позивача, суд приймає два повних відпрацьованих місяці до дати звільнення - листопад та грудень 2014 року. З довідки про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку виплат на випадок безробіття, складеної Одеською філією ПАТ «УСК «Гарант-Авто», встановлено що заробітна плата [PERSON] за листопад 2014 року - 7316,93 грн. і за грудень 2014 року - 7125,33 грн., що в загальній сумі становить 14442 гривні 26 копійок. Судом встановлено, що кількість відпрацьованих робочих днів позивачем у листопаді 2014 року - 20 днів та у грудні 2014 року - 23 дні, тобто всього за два місяці відпрацьовано - 43 дні. Тому відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (із змінами), середньоденна заробітна плата позивача становить: 14442,26 грн.: 43 дні = 335 грн. 86 коп. Кількість робочих днів за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] з дати звільнення 14.01.2015 року до дати постановлення рішення суду 04.03.2015 року включно: в загальному складає - 36 роб. днів, з яких: 13 роб.днів - січень 2015 року; 20 роб.днів - лютий 2015 року; 3 роб.дні - березень 2015 року. На підставі наведеного, станом на дату прийняття рішення по справі - 04.03.2015р. розмір виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь позивача [PERSON] складає: 335 грн. 86 коп. х 36 роб. днів = 12090 грн. 96 коп. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З досліджених судом обставин, суд вважає, що дійсно неправомірними діями відповідача щодо несвоєчасної виплати заробітної плати при звільненні, позивачу [PERSON] завдано певних моральних страждань, що виразилось в порушенні нормальних життєвих зв'язків, неможливості забезпечення належних матеріальних умов для існування, необхідності відновлення своїх порушених прав у суді. При таких обставинах, суд задовольняє вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди та стягує з відповідача - на користь позивача [PERSON] у відшкодування заподіяної моральної шкоди компенсацію у розмірі 1000 гривень. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір у розмірі 259 грн. за вимогами майнового характеру та 243,60 грн. за немайновими вимогами, що в загальному розмірі складає 502,60 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved