Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

До суду 13.09.2019 року надійшов позов [PERSON] до Одеської міської ради, за яким просила визначити додатковий строк для прийняття нею спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] у м. Одесі, терміном 1 місяць із дня набрання рішенням суду законної сили. Свої вимоги вона мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , про що Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті останньої відкрилась спадщина. Посилалась на те, що вона проживала та вела спільне господарство з померлою протягом більше 5 років до моменту смерті останньої, інших спадкоємців за заповітом чи за законом не має, а тому вважає, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом відповідно до ст.1264 ЦК України. Вказувала, що у встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини вона не звернулась до нотаріуса через те, що важко хворіла, на підтвердження чого надала до позову медичну документацію. За викладених обставин звернулась до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 18.09.2019 року провадження у справі було відкрито з призначенням до розгляду в підготовчому засіданні на 21.10.2019 року. До суду 07.10.2019 року надійшов відзив на позов, згідно якого представник Одеської міської ради заперечувала проти позову та просила відмовити із посиланням на те, що у позивача відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази, що підтверджують родинні чи інші відносини з померлою [PERSON] , тому вважає, що [PERSON] не є спадкоємцем [PERSON] .. Посилалась на те, що факт не проживання [PERSON] з померлою [PERSON] підтверджується протоколом допиту сусіда [PERSON] , здійсненого співробітниками Національної поліції України у рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 420118160000000836 від 13.09.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в якому він стверджував, що позивачка не проживала з померлою. По-друге, посилалась на те, що у позивачки відсутні докази, які би підтверджували поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Вказувала, що позивачем не надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б підтверджували, що вона впродовж чотирьох років не могла направити за допомогою поштового зв`язку заяву про прийняття спадщини. Отже, вважає, що підстав для задоволення позову немає (а.с.21-25). Ухвалою суду від 21.10.2019 року було розглянуто та задоволено подане представником відповідача 21.10.2019 року клопотання про витребування доказів. Розгляд справи відкладено на 02.12.2019 року. 23.10.2019 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив (а.с.45-50), згідно якої наполягала на задоволенні позовних вимог із посиланням на те, що строк нею був пропущений через поважні причини: вона перенесла кілька операції на головному мозку та протягом тривалого періоду на могла усвідомлювати та реалізувати рішення. Заперечувала проти наданої відповідачем інформації з кримінального провадження, вважає, що здійснення досудового розслідування ще не означає вироку та не підтверджує обставин її не проживання з померлою. На виконання вимог ухвали суду від 21.10.2019 року суду було надано 15.11.2019 року копію спадкової справи померлої [PERSON] (а.с.52-88). Ухвалою суду від 02.12.2019 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 19.02.2020 року. У судове засідання 19.02.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Сторони надали до суду заяви, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 25.02.2020 року. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. При цьому суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини, що виникли між сторонами по справі. [INFO] померла [PERSON] , факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , належна їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.04.1993 року (а.с.73). Із наданих суду матеріалів спадкової справи №762/2011, розпочатої 13.12.2011 року, вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] звернулась [PERSON] як спадкоємниця третьої черги за законом за правом представлення, оскільки остання була дружиною її рідного дядьки [PERSON] (а.с.67). Із заявою про прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріуса 23 березня 2018 року. Листом від 26.03.2018 року вих.. №1121/02-14 державний нотаріус Шостої Одеської державної нотаріальної контори Пенчев К.Л. повідомив позивачу про пропуск нею шестимісячного строку на прийняття спадщини та роз`яснив право звернутися до суду з питанням про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Також повідомлено про необхідність надання заявником документів, що підтверджують її родині зв`язки зі спадкодавцем. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч.1 та 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкоємці з 1 по 5 чергу. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщин. Згідно ч.1-2 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, право на спадкування у позивачки [PERSON] залежить від певних обставин, зазначених у ч.2 ст.1223 ЦК України та ч.2 ст.1270 ЦК України, а право на звернення з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини має лише спадкоємець, у якого виникло право на спадкування за законом. При цьому Одеська міська рада як орган місцевого самоврядування може бути відповідачем у справі у випадку відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК України. Факт наявності у позивачки родинних зв`язків з померлою [PERSON] як підстави для спадкування за законом у четверту чергу відповідно до ст.1263 ЦК України та поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, на які вона посилається в обґрунтування свого позову, не мають значення для вирішення спору, оскільки наявність іншої спадкоємниці за законом, а саме [PERSON] , означає, що у позивача не виникли правовідносини щодо спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , та як наслідок, відсутнє право вимоги до Одеської міської ради. Тільки на сторони поширюються матеріально-правова сила судового рішення і залежно від судового рішення змінюється обсяг їх суб`єктивних особистих та матеріальних прав. Таким чином, у якості сторін слід розглядати суб`єктів спірного матеріального правовідношення, а процесуальне становище кожної із сторін визначається характером їх правового статусу у матеріальних правовідносинах. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. У відповідності до абз.8 постанови пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Отже, неналежне визначення сторін у позові є самостійною підставою для відмови у позові. Відповідна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 307/2201/15-ц. Згідно зі ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, із урахуванням того, що позивачка своїм процесуальним правом щодо заміни сторони відповідача у порядку ст. 51 ЦПК України не скористалась та жодних клопотань до суду не заявляла, враховуючи, що судом встановлено наявність попередньої черги спадкоємця за законом майна померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] .. Крім того, на думку суду, позивачем також не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог, та поважність причин пропуску . У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed