Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 10.06.2019 року звернувся представник ПрАТ «Одеська кіностудія» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 19.06.2018 року по 05.06.2019 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в сумі 9699,78 грн. та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 та витрати на професійну правову допомогу в сумі 2000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Балансоутримувачем є ПрАТ «Одеська кіностудія», яке здійснює утримування та обслуговування будинку. Відповідач здійснює оплату рахунків-фактур, виставлених бухгалтерією Кіностудії, але не регулярно та у сумах, які не відповідають сумі заборгованості, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача адвокат Козак М.О. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направила. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 21.10.2019 року. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. ПрАТ «Одеська кіностудія» є балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку за адресою : [ADDRESS] . При цьому, вказаний будинок є власністю ПрАТ «Одеська кіностудія» та обліковується в бухгалтерському обліку згідно акту прийому-передачі цілісного майнового комплексу від 21.11.2005 р., переданого до статутного фонду ЗАТ «Одеська кіностудія», правонаступником якого є ПрАТ «Одеська кіностудія». При цьому, на підставі наказів Фонду державного майна від 27.12.2004 р. № 3306, від 22.11.2005 р. № 3020 та акту приймання-передачі від 21.11.2005 р., позивач 30.10.2006 року зареєстрував право власності на цілісний майновий комплекс за адресою : [ADDRESS] (номер запису: 5803 [ADDRESS] 58неж-2), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» № 12331210 від 30.10.2006 р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексним номером 33338411 від 09.02.2015 р. Як зазначив представник позивача, між мешканцями будинку за адресою: [ADDRESS] та постачальниками (виконавцями) житлово-комунальних послуг (ПАТ «ЕК Одесаобленерго», ТОВ «Інфокс») прямих договорів про надання житлово-комунальних послуг не укладено. Житлово-комунальні послуги (енергопостачання, водопостачання та водовідведення) мешканці вказаного будинку отримують через інженерні мережі Кіностудії, а потім відшкодовують їх вартість на рахунок Кіностудії, бухгалтерія якої кожного місяця виставляє мешканцям будинку рахунки за користування ліфтом, утримання будинку, а також відшкодування вартості отриманих житлово-комунальних послуг за тарифами виконавців цих послуг. Таким чином, фактично сторони перебувають у договірних правовідносинах. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач періодично вносила платежі за житлово-комунальні послуги, разом з тим, 10.05.2019 року позивач направив на адресу відповідача попередження-вимогу на суму 14924,76 грн., яке відповідач виконала лише частково, шляхом сплати на рахунок позивача 6400 грн. згідно квитанції від 27.05.2019 року, 04.06.2019 року та 17.05.2019 року. Згідно бухгалтерської звітності Кіностудії (оборотно-сальдова відомість по рахунку 3772) за період з 19.06.2018 року по 05.06.2019 року у відповідача перед Кіностудією відповідно до виставлених бухгалтерією Кіностудії рахунків-фактур виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг в сумі 9355,38 грн. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами; наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги; квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово -комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку з оплати заборгованості за житлово-комунальні послуги, сума заборгованості підлягає сплаті з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних. Згідно наданого позивачем розрахунку, інфляційне збільшення боргу становить 259,40 грн., 3% річних 85,00 грн., що разом становить 9699,78 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, згідно якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 01.03.2019 року між позивачем та адвокатом Козак М.О. було укладено контракт №1/19 про надання правової допомоги. Згідно акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 05.06.2019 року визначено розмір оплати за надану правову допомогу в сумі 2000,00 грн. та наведено детальний опис наданої правової допомоги. Згідно платіжного доручення №5437 від 05.06.2019 року позивачем сплачено на користь адвоката грошові кошти в розмірі 2000,00 грн., що за сукупності наведених вище обставин, є підставою для стягнення відповідних витрат з відповідача на користь позивача. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. згідно платіжного доручення №5423 від 03.06.2019 року. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору в зазначеному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved