Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

До суду 28 січня 2019 року надійшла заява [PERSON], у якій він просить встановити факт смерті своєї баби [PERSON], яка померла 03 лютого 2017 року у м. Євпаторії на окупованій території Автономної Республіки Крим. Заявник зазначає, що звертався до Франківського районного у м. Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, проте йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] Заявник у судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа Франківський районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області свого представника до суду не направило. Відділ був повідомлений про судовий розгляд шляхом сповіщення на офіційну електронну адресу державного органу. Суд визнав за можливе проводити розгляд справи у відсутність заявника та представника заінтересованої особи. Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суддя приходить до висновку про задоволення заяви. Згідно з пунктом 8 частини першої\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до\~ч. 1-2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», як встановлено пунктом 1 частини першої статті 3, визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації. За\~статтею 4 вказаного Закону, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Згідно з положеннями частини другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, як і будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, у зв'язку зі смертю [PERSON] не території АР Крим, державна реєстрація смерті баби заявника не була проведена у відповідності до законодавства України. На території Кримського півострова даний факт неможливо засвідчити, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлено, що окупаційною адміністрацією Російської Федерації «Євпаторійським міським відділом цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим» 04 лютого 2017 року було видане свідоцтво про смерть, відповідно до якого [PERSON] померла 03 лютого 2017 року у м. Євпаторія. Закладом охорони здоровя окупованої АР Крим Євпаторійською міською лікарнею 04 лютого 2017 року було видане медичне свідоцтво про смерть серії 35 № 031617 про те, що [PERSON], [INFO], померла 03 лютого 2017 року у м. Євпаторія у віці 90 років внаслідок хвороби злоякісного новоутворення сечового міхура. Відповідно до копії паспорта померлої серії ЕЕ № 013966, виданого Євпаторійським МВ ГУМВС України в Криму, [PERSON] була зареєстрована за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Євпаторія, пр. Малолінійний, 11. Відповідно до п. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. В практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Разом з тим у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, суд констатував, що консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цієї практики, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Згідно з частиною третьою\~ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце смерті. Виходячи з встановлених обставин справи та наведених положень закону та практики Європейського суду з прав людини, суд, враховуючи, що заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть близького родича на території України, з метою забезпечення гарантії прав, свобод та законних інтересів, вважає необхідним заяву задовольнити. У відповідності до положень частини четвертої статті\~317\~та пункту 8 частини першої статті\~430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved