Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

До суду 09.09.2019 року надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування суми страхового відшкодування в розмірі 27153,52 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться №RZ.011965 від 16.12.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Chevrolet Aveo 1.6, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 02.03.2017 року в місті Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Daewoo Lanos д.н. [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 24.03.2017 року особою, винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнено останнього до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КпАП України. Згідно умов договору страхування позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 29807,10 грн. Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. В той же час, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський Страховий Союз» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3415812, яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 100000, грн. та франшизу в розмірі 2000,00 грн. З метою досудового врегулювання спору ПрАТ ССК «ПЗУ України» 22.01.2019 року звернулося з вимогою до відповідача, яка залишилася без уваги останнього. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з дійсним позовом та просив стягнути суму завданої майнової шкоди та витрати на оплату судового збору. Ухвалою суду від 07.10.2019 року було відкрито провадження по даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 04.11.2019 року. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовної заявою) направлялась відповідачу за останньою відомою його адресою, проте конверт повернувся до суду за «закінченням терміну зберігання», також відповідач повідомлявся шляхом оголошення на сайті, судове засідання відкладено на 12.11.2019 року. В судове засідання 12.11.2019 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись належним чином. Станом на 12.11.2019 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходив, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 18.11.2019 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.2017 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем Daewoo Lanos держаний номер [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Chevrolet Aveo 1.6, державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Вина відповідача встановлена постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.03.2017 року по справі №521/3948/17-п (а.с. 20). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Автомобіль Chevrolet Aveo 1.6, державний номер [NUMBER] на момент ДТП був застрахований, відповідно до договору комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться №RZ.011965 від 16.12.2016 року, укладений між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] (а.с. 5). 02.03.2017 року до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надійшла заява про настання страхового випадку (а.с. 21). Відповідно звіту №PZU/178610 від 15.03.2017 року, розмір матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Chevrolet Aveo реєстраційний номер [NUMBER] складає 29807,10 грн. (а.с. 26-27). Відповідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA2017030200030/L01/01, розмір страхового відшкодування становить 27153,52 грн. (а.с. 57). Згідно платіжного доручення №2832 від 28.03.2017 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування відповідно до договору RZ.011965 на суму 27153,52 (а.с. 59). Відповідно витягу транспортний засіб Daewoo Lanos д.н. [NUMBER] застрахований в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» номер полісу 003415812 діючий на 02.03.2017 року (а.с. 60). З матеріалів справи також встановлено, що відповідачу направлялась вимога про відшкодування завданої майнової шкоди 22.01.2019 року, однак відповіді на таку вимогу не надходило (а.с. 62-64). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі у сумі 27153,52 грн., що підтверджується та платіжними дорученнями №2832 від 28.03.2017 року.(а.с.59). Відповідач не надав ніяких доказів, які б спростовували твердження позивача. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Верховний суд України розглядаючи цивільну справу №6-2587цс15 про відшкодування завданої майнової шкоди зробив правовий висновок в постанові від 23.12.2015 року, відповідно до якого Страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування Таким чином, з урахуванням встановленої вини [PERSON] у вчиненні ДТП та здійснення виплати з боку ПрАТ «ПЗУ Україна», суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про набуття позивачем права регресної вимоги після виплати страхового відшкодування та задоволення вимог позивача в повному обсязі. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved