Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 16 березня 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач), представник позивача [PERSON] (далі - представник позивача) до Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області (далі - відповідач, Комиш-Зорянська селищна рада) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що його баба [PERSON] померла [INFO] та після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Ланцівської сільської ради Більмацького району Запорізької області. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском шестимісячного строку з часу відкриття спадщини для подачі відповідної заяви. [PERSON] не є спадкоємцем першої черги, а тому, враховуючи, що після смерті спадкодавця були живі особи, які могли стати спадкоємцями першої черги, не подав заяву про прийняття спадщини. Про те, що на користь позивача було складено заповіт, йому було не відомо, оскільки один примірник заповіту зберігався у заповідача, а інший - у виконкомі сільської ради. Крім того, спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася до [INFO] та, відповідно, не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. На проживання до Ланцівської сільської ради Тригубенко В.І. прибув лише 29 серпня 2002 року, тобто після спливу шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Після смерті спадкодавця про існування заповіту позивача ніхто не повідомив, а він мешкав в м. Маріуполі Донецької області. Враховуючи викладене, [PERSON] позбавлений можливості прийняти спадщину за заповітом після смерті баби, а тому вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав. Позивач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав до суду з заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що на задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини наполягає за наявними у справі матеріалами. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі свого представника, у якій звертає увагу суду на те, що позивачем не надані підтверджуючи документи про те, що позивач [PERSON] є онуком [PERSON] - заповідача майна. Просить зазначені обставини взяти до уваги і продовжити строк про прийняття спадщини за наявності підтверджуючих документів родинного зв`язку необхідних для прийняття спадщини. Суд дійшов висновку про те, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. З урахуванням поданих учасниками клопотань, на підставі ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог частини другої ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] у с. Ланцеве Більмацького району Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 19 грудня 2019 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Ланцівської сільської ради Більмацького району Запорізької області, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП №003607, виданим Ланцівською сільською радою 17 серпня 2001 року на підставі рішення Ланцівської сільської ради народних депутатів від 14 грудня 2000 року №58. Отже, державний акт на право приватної власності [PERSON] на землю виданий у строк більше ніж 3,5 роки після смерті останньої за обставин, які сторонами у заявах направлених до суду не зазначаються. Позови, пов`язані із спадкуванням можуть бути подані заінтересованими особами, якими є спадкоємці за законом або заповітом. Позивач у позові стверджує, що є спадкоємцем за заповітом як онук спадкодавця. Позивачем на підтвердження своєї належності до спадщини і на підтвердження родинних зв`язків надані наступні документи: свідоцтво про народження позивача - [PERSON] [NUMBER] , видане Ланцівською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 04 травня 1961 року, і свідоцтво про народження свого батька - [PERSON] [NUMBER] , повторно видане Андріївським загсом 20.08.1949 року. Відповідно до наданих позивачем документів бабусею позивача є [PERSON] , однак заповіт складений від імені [PERSON] . Згідно із заповіту, виданому [PERSON] , який засвідчений 25 травня 1995 року Ланцівською сільською радою народних депутатів, остання усе своє майно, яке буде належати їй на день смерті і на що вона буде мати право заповіла своєму онуку [PERSON] , 1961 року народження, що проживає в [ADDRESS] . Заповіт не містить повної дати народження спадкоємця, інші відомості про позивача в матеріалах справи відсутні, отже достовірно стверджувати про те, що спадкоємцем за заповітом є позивач, суд не знаходить підстав. Відомості про зміну прізвища спадкодавця та місце проживання спадкоємця на час оформлення спадщини не є інформацією з обмеженим доступом і могла бути витребувана в порядку Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, позивачем не надано доказів того, що позивач є онуком спадкодавця - [PERSON] , отже і є спадкоємцем за заповітом. Враховуючи дату смерті спадкодавця ( [INFO] ) до правовідносин щодо спадкування необхідно застосовувати норми законодавства, які діяли на момент відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР. Позивачем заявлені позовні вимоги про надання додаткового строку у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Таким чином, передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване. Така практика узгоджується із роз`ясненнями, що містяться в пунктах 3, 4 ППВСУ від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування». Позивачем заявлені вимоги про надання додаткового строку у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, тобто заявлені вимоги на підставі іншого законодавства (ч.3 ст.1272 ЦК України), яке не підлягає застосуванню до зазначених правовідносин. Враховуючи вищевикладене, позивач вправі звернутись до суду з позовом не про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а про продовження строку для прийняття спадщини в порядку ч.1 ст.550 ЦК УРСР разом із вимогами матеріально-правового характеру про визнання за ним права на належне майно. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, і такими, що не відповідають переліченим нормам закону, не доведені належними та допустимими доказами, а тому суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed