Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 18.08.2016 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що зареєстрований та проживає разом з малолітнім сином за адресою: [ADDRESS]. 14.07.2014 року батьком позивача, який є власником квартири, було укладено договір купівлі-продажу та передано зазначену квартиру у власність відповідачу. Позивач зазначає, що при укладенні договору було порушено права малолітньої дитини, оскільки квартира була єдиним місцем проживання позивача та його сина, у зв'язку з чим просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М.. Квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 25.08.2004 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради. Згідно ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 3 договору квартира перебуває в іпотеці ПАТ «БАНК ФОРУМ» згідно іпотечного договору, посвідченого 16.03.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плагіною Ж.О. Згода іпотекодержателя на відчуження підтверджується листом за вих. №28100-743 від 14.07.2014 року. Згода дружини продавця [PERSON] на продаж вказаної квартири отримана у встановленому законом порядку згідно із заявою, справжність підпису на якій засвідчена 14.07.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М.. Жодних інших обмежень щодо відчуження квартири не встановлено. Згідно довідки від 16.01.2017 року особовий рахунок на спірну квартиру відкрито на [PERSON] (помер [INFO]). В квартирі зареєстрована його дружина [PERSON], син - [PERSON] та проживає без реєстрації онук [PERSON], 2010 року народження. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Особливу увагу законодавця зосереджено на захисті прав дітей на житло та забезпечення гідних умов проживання. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Статтею 177 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Частиною 6 ст. 203 ЦК України встановлено, що правочин, який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх дітей. Суд зазначає, що дійсно передбачено ряд обмежень стосовно продажу житлового приміщення, яке знаходиться в користуванні дітей, однак, коло суб'єктів, на яких поширюються зазначені обмеження чітко визначений - батьки або особи, які їх заміняють. Оскільки спірна квартира належала на праві власності [PERSON], який є дідом малолітнього [PERSON], опіка над яким встановлена не була, обмеження щодо розпорядження житлом на власника не поширюються. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Враховуючи викладене, судом не встановлено жодних підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 14.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М.

Outcome: dismissed