Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 17.12.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що станом на 15.04.1991 року [PERSON] проживала в житловому будинку, який відносився до розряду колгоспного двору разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Станом на 15.04.1991 року, кожен з членів двору набув право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями по 1/5 частини. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не зверталися про витребування частки з майна колгоспного двору. [PERSON] станом 01 лютого 1996 року вибула з будинку, а [INFO] померла. Єдиним членом колгоспного двору і власником житлового будинку був [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка площею 2,5494 га. При житті [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів все майно [PERSON] . В шестимісячний строк [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. На земельну ділянку нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Нотаріально оформити житловий будинок з господарськими будівлями позивач позбавлена можливості, так як на момент смерті батька не була виготовлена технічна документація. В зв`язку з вище вказаним в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Манус В.В. 05 вересня 2019 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендувала позивачу звернутися до суду для вирішення питання визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями. Ухвалою суду від 24.03.2021 року провадження у справі № 141/1010/19 відкрито, та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України, вирішено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 28.04.2021 року. Підготовче судове засідання, призначене на 28.04.2021 року, відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Оратівського районного суду від 27.05.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 141/1010/19 до 22.06.2021 року. Відкладено розгляд підготовчого судового засідання на 22.06.2021 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання, призначене на 22.06.2021 року не з`явилася. Натомість, від позивача 08.06.2021 року на адресу Оратівського районного суду надійшла заява, в якій [PERSON] уточнила позовні вимоги, а саме визнати право власності на 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом, та розглядати справу без її участі. Відповідач Лопатинська сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 27.05.2021 року до суду надійшла заява Оратівського селищного голови Лошак Г.В., яка на підставі рішення, прийнятого 15.12.2020 року Оратівською селищною радою Вінницької області 2 сесією 8 скликання «Про реорганізацію Лопатинської сільської ради» на час реорганізації здійснює повноваження Лопатинської сільської ради, правонаступником якої вважається Оратівська селищна рада. У вказаній заяві просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . В гафі «Батько» зазначено [PERSON] , в графі «Мати» зазначено [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07.02.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 07.02.2012 року, після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , про що 18.08.2009 року виконавчим комітетом Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області складено відповідний актовий запис № 08. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що 01.07.2010 року виконавчим комітетом Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області складено відповідний актовий запис. Як вбачається з технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] , виготовленого 10.07.2019 року, інвентаризаційна вартість будинку становить 151513 грн. Згідно заповіту посвідченого секретарем Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 11.10.2009 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] заповідає [PERSON] . Як вбачається з довідки № 262 від 27.08.2019 року виданої виконкомом Лопатинської сільської ради, згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 520/02-31 від 05.09.2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель [ADDRESS] , належну померлому [INFO] [PERSON] . Спадкову справу № 202/2010 до майна померлого [INFO] [PERSON] почато Оратівською державною нотаріальною конторою 25.11.2010 року за заявою [PERSON] . Відповідно до заяви від 21.10.2010 року [PERSON] приймає майно згідно заповіту, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось після смерті [PERSON] Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] свого батька [PERSON] на спадкове майно, а саме частку житлового будинку з господарськими будівлями що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 2,5494 га, яка у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Манус В.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 520/02-31 від 05.09.2019 року, а саме, у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель [ADDRESS] . При цьому, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців які мають право на обов`язкову частку на зазначене спадкове майно ні нотаріусом, ні судом не встановлено, а відповідач згідно поданої заяви від 27.05.2021 року не заперечує проти задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець за час свого життя на законних підставах володів та користувався спірним нерухомим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію права власності зазначеного нерухомого майна у компетентних органах, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved