Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

До Комсомольського міського суду Полтавської області Дудка Гай Юрійович (далі також - Позивач) пред`явив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі також - Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець Табінський Олег Володимирович (далі також - Приватний нотаріус), Акціонерне товариство «Альфа Банк», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Підставами позову викладено те, що 17.07.2012 за № 500291341 між Позивачем та АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір зі строком повернення - 17.07.2013, шляхом проведення періодичних щомісячних платежів з погашенням суми кредиту, сплати відсотків, комісії. Позивач зобов`язання виконав у повному обсязі. Приватний нотаріус порушив процедуру вчинення виконавчого напису на зазначеному договорів усупереч ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1. Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністретсва юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі також - Порядок). Позивач не отримував письмової вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Крім того, нотаріальний напис було вчинено всупереч судовим рішенням: постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. У судовому засіданні Позивач просив суд позов задовольнити. Відповідач, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача належним чином були повідомлені про дату,час та місце розгляду справи, проте правом на відзив не скористалися, у судове засідання не прибули, представників не направили. Суд зауважує на тому, що у зв`язку з тривалим невиконанням без поважних причин вимог ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.08.2020 у цій справі, якою задоволено клопотання позивача, витребувано від учасників процесу належним чином засвідчені копії відповідних документів, а також потребою у наданні до суду інших письмових доказів, судом було винесено 30.10.2020 ухвалу про витребовування документів. Наведені судові ухвали без поважних причин не виконано у повному обсязі. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України суд використав своє право, у результаті чого ухвалою від 24.12.2021 у цій справі визнав обставинами, для з`ясування яких витребовувалися судом докази: укладений правочин, на підставі якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 500291341 від 17.07.2012 р. між ПАТ «АЛЬФА-БАНК»» і [PERSON] ; укладений кредитний договір № 500291341 від 17.07.2012 р. між Акціонерним товариством «Альфа банк» і [PERSON] з усіма додатками, розрахунок заборгованості [PERSON] за таким кредитним договором в сумі 31 464, 14 грн. станом на 20.01.2020 р.; винесену приватним виконавцем виконавчого округа міста Києва Табінським Олегом Володимировичем постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62435936. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів , з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків. 17.07.2012 за № 500291341 між Позивачем та АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір. У подальшому було укладений правочин, на підставі якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 500291341 від 17.07.2012 р. між ПАТ «АЛЬФА-БАНК»» і [PERSON] . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено 20.01.2020 виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 913 (далі також - спірний виконавчий напис), яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на підставі зазначеного вище договору у загальному розмірі 31464,14 грн. Приватним виконавцем виконавчого округа міста Києва Табінським Олегом Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62435936 за наведеним вище виконавчим написом. Зазначеним виконавцем 13.07.2020 звернено стягнення на доходи Позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 7 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Закон України «Про нотаріат» не містить чіткого визначення поняття виконавчого напису. Проте, суд вважає за необхідне взяти до уваги та застосувати постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих листів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих приписів нотаріусів». До вказаного переліку іншою постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих приписів нотаріусів» внесено зміни, відповідно до яких додано до таких документів кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі 826/20084/14 залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, якою визнано незаконною та нечинною, поряд з іншим, пункт 2 Змін, зокрема, текст «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Великої Палати Верховного суду від 20.06.2018 (провадження № 11-174ас18) у задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд наведених вище судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій - відмовлено. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Частина 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» регламентує, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Щодо ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі 826/20084/14 суд звертає увагу на те, що ці судові рішення набрали законної сили, а тому за ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» вони є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. У контексті справи суд зазначає також про наступне. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25). Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Суд вважає доведеним факт невідповідності спірного виконавчого напису законодавству та правовим висновкам постанові Великої Палати Верховного суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14. Підсумовуючи викладене, виконавчий напис, вчинений 20 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 913, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в загальній сумі 31 464,14 грн., не підлягає виконанню.

Outcome: approved