Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

До Корольовського районного суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивача просить стягнути з [PERSON] та ТОВ «Укрметалургторгпостач» солідарно на свою користь заборгованість за договорами позики та поруки від 20.09.2013р., з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог на загальну суму 518065,00 грн., а також, відшкодувати понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що про обґрунтованість позову свідчить те, що рішенням Корольовського районного суду від 04.09.2014 р. у справі № 296/12729/13-ц стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та ТОВ «Укрметалургторгпостач» заборгованість за договором позики в розмірі 450000,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13.11.2014 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідачам відмовлено в зустрічному позові про визнання недійсним Договору поруки. Вказує, що оскільки на момент розгляду справи борг не сплачений, правовідносини не припинені, з відповідачів, відповідно до ст.625 ЦК України підлягає стягненню інфляційні, втрати, річні, а також штрафні санкції відповідно до умов Договорів. Представник першого відповідача у судовому засіданні позов не визнала, вказуючи про недійсність Договору поруки. Другий відповідач позов визнала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідності до вимог ст.ст.11,\~60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази\~\~подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20.09.2013 р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, за умовами якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла та зобовязалась повернути 20.11.2013 р. грошові кошти у розмірі 450000,00 грн. (а.с.6-7). Факт отримання [PERSON] коштів підтверджується відповідною розпискою від 20.09.2013 р.. Згідно договору поруки від 20.09.2013 р. ТОВ «Укрметалургторгпостач» поручився перед [PERSON] за виконання [PERSON] зобовязання за договором позики (а.с.8). Свої зобов'язання за договорами [PERSON] виконав у повному обсязі. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04.09.2014р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13.11.2014р. та ухвалою ВССУ від 26.03.2015р. було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та ТОВ «Укрметалургторгпостач» про стягнення основної суми заборгованості по Договору позики та поруки від 20.09.2013р. укладеного між сторонами. Вказаними судовими рішеннями відмовлено в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним Договору поруки від 20.09.2013р. з підстав суперечності його вимогам законодавства (а.с.9-15). За приписом ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що рішенням суду, що вже набрало законної сили відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Укрметалургторгпостач» до [PERSON] про визнання недійсним Договору поруки від 20.09.2013р. суд відхиляє заперечення представника відповідача, як безпідставні. Згідно до\~ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Станом на дату розгляду справи, відповідачами не виконані взяті на себе зобов'язання по договору позики і поруки від 20.09.2013р.. Доказів протилежного суду не надано. Згідно\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до умов договору позики від 20.09.2013 р. (пункт 2.3.) позикодавець вправі нараховувати пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення та штраф в розмірі 20% від простроченої суми. Згідно п.3.2. договору поруки у випадку невиконання (неналежного виконання) основного зобовязання поручитель і позичальник відповідають перед позикодавцем як солідарні боржники, при цьому позикодавець має право вимагати від поручителя виконання як основного зобовязання, так і зобовязання з відшкодування шкоди, зобовязання зі сплати неустойки, зобовязання зі сплати процентів за прострочення виконання. Відповідно до умов договору поруки від (п.4.4.) у разі порушення поручителем строків повернення позики, поручитель сплачує позикодавцю: - 10% річних від простроченої суми; - пеню в розмірі 1% від своєчасно не повернутої суми позики, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязання, за кожен календарний день прострочення. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів заборгованості за вказаним Договором поруки та позики від 20.09.2013р., відповідно до наданого розрахунку на загальну суму 518065,00 грн. (з яких 63616,44 грн. річних, 229300,61 грн. інфляційних втрат, 90000,00 грн. штрафу, 135147,95 грн. пені) є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч.1\~ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3654,00 грн., по 1827,00 грн. з кожного.

Outcome: approved