Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] «Про позбавлення батьківськи прав». Позивач прохає позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2008 року в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . За час шлюбу народилась двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 14.09.2016 р. по справі № 644/1878/16-ц позов [PERSON] задоволено повністю, шлюб розірвано, стягнено з [PERSON] аліменти па користь [PERSON] па утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, по 1000 (тисячі) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. З моменту розірвання шлюбу Відповідач систематично ухиляться від виконання батьківських обов`язків по утриманню і вихованню своїх малолітніх сина та доньки. Жодного разу він не ініціював проведення зустрічей з дітьми, не платив аліменти, присуджені рішенням суду, не цікавився їх долею, не телефонував з мстою дізнатися, як справи у його дітей. З моменту розірвання шлюбу не дбає про їх фізичний і духовний розвиток та не сприяє розвитку їх здібностей. Також Відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, тобто взагалі не опікується здоров`ям своїх дітей. Весь тягар утримання та виховання малолітніх дітей песо на своїх плечах Позивач. Ось уже декілька років Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і не зовсім переймається тим, як живуть його рідні діти, чи все вони мають для нормального існування, чи немає якоїсь погреби у додаткових витратах, пов`язаних з їх здоров`ям, розвитком, харчуванням тощо. Діти Позивача відвідують Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 353 комбінованого типу Харківської міської ради» та перебувають на обліку у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради. Відповідно до листа від 24.06.2019 р. за вих. № 405/0/590-19. наданого у відповідь на адвокатський запит адвоката Пастенко М.О. від 30.05.2019 р. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] .. перебувають під наглядом фахівців КНГІ «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради, зі слів дільничного педіатра, для проходження періодичних медичних оглядів і у разі хвороби, дітей в лікувальний заклад супроводжує бабуся, на момент надання відповіді па адвокатський запит лікарняні листки по догляд) за дитиною не виписувались. За інформацією, наведеною у довідці від 31.05.2019 р. № 01-70/59 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . р. н ., дійсно відвідують Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 353 комбінованого типу Харківської міської ради». Зі слів вихователів, дітей до дитячого садка супроводжує та забирає їх з нього додому бабуся [PERSON] , мати [PERSON] . Відвідує свята, які проводяться у дитячим) закладі, мати [PERSON] та бабуся [PERSON] . Наведене підтверджує, що Відповідач жодним чином не приймає участь у забезпеченні та вихованні своїх дітей, а отже ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Таке ставлення батька до своїх рідних дітей свідчить, що він свідомо не бажає приймати участь у їх житті, його не цікавить їх доля, він взагалі викреслив їх зі свого життя та дбає лише про себе та свої власні інтереси. Позивач та представник позивача адвокат Харченко Ю.О. позовні вимоги підтримали, прохала задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав. Правом участі представника у судовому засіданні не скористався. Відповідно до ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . У судовому засіданні було допитано свідка з боку Позивача - [PERSON] , яка підтвердила, що дійсно батько - [PERSON] жодним чином не приймає участь у забезпеченні та вихованні своїх дітей та взагалі їх життям не цікавиться. Судом установлено наступне: 21.06.2008 року в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Установлено, що у шлюбі народилась двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 22,23). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 14.09.2016 р. по справі № 644/1878/16-ц позов [PERSON] задоволено повністю, шлюб розірвано, стягнено з [PERSON] аліменти па користь [PERSON] па утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, по 1000 (тисячі) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 20). Установлено, що діти відвідують Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 353 комбінованого типу Харківської міської ради» та перебувають на обліку у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради. Відповідно до листа від 24.06.2019 р. за вих. № 405/0/590-19. наданого у відповідь на адвокатський запит адвоката Пастенко М.О. від 30.05.2019 р.. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] .. перебувають під наглядом фахівців КНГІ «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради, зі слів дільничного педіатра, для проходження періодичних медичних оглядів і у разі хвороби, дітей в лікувальний заклад супроводжує бабуся, на момент надання відповіді па адвокатський запит лікарняні листки по догляд) за дитиною не виписувались. За інформацією, наведеною у довідці від 31.05.2019 р. № 01-70/59 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . р. н ., дійсно відвідують Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 353 комбінованого типу Харківської міської ради». Зі слів вихователів, дітей до дитячого садка супроводжує та забирає їх з нього додом) бабуся [PERSON] , мати [PERSON] . Відвідує свята, які проводяться у дитячим) закладі, мати [PERSON] та бабуся [PERSON] . Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 р. передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей від 19.11.2019 року, враховуючи інтереси дітей, Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до Статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі досліджених та оцінених доказів судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, не надає матеріальну допомогу, про них не піклується. Згідно положень ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей, суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач без поважних причин тривалий час не спілкується з дітьми, не займається їх вихованням, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям та життям, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей - а тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту ст. 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності дост.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевикладене, Суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні стягнення судових витрат за клопотанням представника Позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial