Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира 24.09.2020 надійшли матеріали вказаної позовної заяви, де позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за розпискою від 11.04.2019 в загальному розмірі 27 732,50 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що він 11.04.2019 передав в борг відповідачу [PERSON] 1 000,00 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 11 квітня 2020 року. [PERSON] свої зобов`язання за розпискою належним чином не виконує, від сплати боргу останній ухиляється, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення боргу в примусовому порядку. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 01.10.2020 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.14). 19.05.2021 представником позивача надано суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та позивача, в якому позовні вимоги до [PERSON] , позивач підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.29). Судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України. Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд, згідно ст.280-282 ЦПК України, за згодою позивача і на підставі наявних у справі доказів вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши наступні фактичні обставини та відповідні докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 квітня 2019 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 000,00 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 11 квітня 2020 року, що підтверджується оригіналом розписки від 11 квітня 2019 року (а.с. 31), згідно яких [PERSON] зобов`язався повернути позивачу суму до 11 квітня 2020 року. Відповідач, незважаючи на встановлений та погоджений порядок і умови проведення грошових коштів, уникає від виконання зобов`язання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку встановлені договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц зроблено правовий висновок про те, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на те, що відповідач не надав суду доказів та не навів переконливих доказів правомірності своїх дій по простроченню виконання своїх зобов`язань за договором позики, суд вважає за можливе позов задовольнити і вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача боргу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved