Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частку земельних ділянок, загальною площею (0,3253 + 0,4071 + 0,0338) 0,7662 га, що розташовані на території Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, призначених для ведення особистого підсобного господарства, після смерті батька, [PERSON], який помер 13.11.2015. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON], який помер 13.11.2015, та який 31.10.2014 в Першій Дрогобицькій державній нотаріальній конторі одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері, [PERSON], яка померла 10.03.2011. Спадкове майно, на яке було видане це свідоцтво, складалося з 1/2 частки земельних ділянок, загальною площею (0,3253 +0,4071+0,0338) 0,7662 га, які розташовані на територіі Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області з призначенням для ведення особистого підсобного господарства на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, серія ЛВ № 936, виданого Броницькою сільською радою Дрогобицького району 27.03.1996, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 8. 31.10.2011 [PERSON] було складено заповіт, що був посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, згідно якого він все своє майно заповів позивачці. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом та була заведена спадкова справа за № 58915541 від 28.04.2016. Однак, постановою нотаріуса від 05.12.2016 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови було те, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом її батько, в порушення вимог, на той час діючої ст. 1299 ЦК України, а також ст. 182 цього ж кодексу, відповідно до якої право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, не зареєстрував право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, тобто належним чином не оформив свої спадкові права. Враховуючи те, що позивач прийняла спадщину, вчинила дії, що були необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак з незалежних від неї причин їй було відмовлено, просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спірне майно. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності та підтримання позову. Броницька сільська рада Дрогобицького району Львівської області своїх повноважних представників в судове засідання не направила та про причини їх неявки суд не повідомила, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Дрогобицька райдержадміністрація подала заяву про відкладення розгляду справи з 22.05.2017, проте в наступне судове засідання 20.06.2017 своїх повноважних представників не направила та про причини їх неявки суд не повідомила, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представник ГУ Держгеокадастру у Львівській області надіслав суду заперечення на позовну заяву, в яких просив у задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Львівській області відмовити. В запереченнях представник зазначив, що вважає ГУ Держгеокадастру у Львівській області неналежним відповідачем у справі про спадкування земельних ділянок. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю від 27.03.1996, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8, Броницька сільська рада Дрогобицького району Львівської області рішенням сесії від 28.07.1994 передала у приватну власність земельну ділянку площею 0,7662 га в межах згідно з планом для ведення особистого підсобного господарства [PERSON], яка мешкає в с. Брониця по вул. Гагаріна, 1. Після смерті [PERSON] її спадкоємці син [PERSON] та дочка [PERSON] прийняли спадщину у тому числі в частині спірних земельних ділянок загальною площею 0,7662 га, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори [PERSON] 31.10.2011 (спадкова справа № 303/2011, зареєстровано в реєстрі за реєстраційним № 1-1511). [PERSON] у порядку встановленому законом право власності на 1/2 земельних ділянок (0,3253 + 0,4071 + 0,0338) 0,7662 га зареєстровано не було. Як вбачається з оглянутої судом спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області [PERSON], 05.12.2014 [PERSON] було складено заповіт, яким усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів [PERSON]. Встановлено, що 13.11.2015 [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-СГ № 401175, яке видано 13.11.2015. Згідно з вимогами ст. 1223 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). За померлим відкрилась спадщина 1/2 частка у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частка у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: Львівська обл., Дрогобицький р-н, с. Брониця, вул. Гагаріна, 1; 1/2 частка у праві власності на земельні ділянки, які розташовані на території Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області; автомобіля марки ВАЗ 2101, 1980 року випуску, реєстраційний № 640-61ТВ. Судом встановлено, що спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] (Свідоцтво про одруження Серії ІІ-АГ № 004540 від 29.03.1968) та його дочка [PERSON] (Свідоцтво про народження на [PERSON] [PERSON] І-СГ № 263649 від 24.07.1971; прізвище Дмитруш залишено після розірвання шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 19.06.2009 Серія 1-СГ № 050253). За заповітом [PERSON] заповідав усе його майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право [PERSON] При цьому, положеннями ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємці [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу [PERSON] для відкриття спадкової справу за померлим. При чому [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини на підставі ст. 1273 ЦК України. Приватним нотаріусом ТМНО [PERSON] заведена спадкова справа за № 58915541 від 28.04.2016 05.12.2016 приватним нотаріусом ТМНО [PERSON] було видано: Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 1/2 частки у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстроване в реєстрі за № 838; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: Львівська обл., Дрогобицький р-н, с. Брониця, вул. Гагаріна, 1, зареєстроване в реєстрі за № 840; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з автомобіля марки ВАЗ 2101, 1980 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов (коляска) № 21013539512, реєстраційний № 640-61ТВ, зареєстроване в реєстрі за № 841. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається з 1/2 частки у праві власності на земельні ділянки, загальною площею (0,3253 + 0,4071 + 0,0338) 0,7662 га, що розташовані на території Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, призначених для ведення особистого підсобного господарства, приватним нотаріусом було відмовлено, про що 05.12.2016 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови було те, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом її батько, в порушення вимог, на той час діючої ст. 1299 ЦК України, а також ст. 182 цього ж кодексу, відповідно до якої право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації не зареєстрував право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, тобто належним чином не оформив свої спадкові права. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, положеннями ст. 1225 ЦК України та п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 № 7 встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. „г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України право власності на землю громадяни України набувають на підставі прийняття спадщини. Крім того, ст. 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Разом з тим, судом встановлено, що після смерті баби позивача [PERSON] її спадкоємці [PERSON] (син) та [PERSON] (дочка) прийняли спадщину у тому числі в частині спірних земельних ділянок загальною площею 0,7662 га, чим набули права отримати у власність дану земельну ділянку, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори [PERSON] 31.10.2011 (спадкова справа № 303/2011, зареєстровано в реєстрі за реєстраційним № 1-1511). При цьому, суд вважає, що обставина не звернення до відповідних реєстраційних органів для реєстрації права власності на земельні ділянки не припиняє існування підстав набуття ними права власності у порядку спадкування. Так, після смерті [PERSON] його право на набуття у власність земельної ділянки не припинило існувати і перейшло до складу спадщини, яку прийняла його дочка [PERSON] Однак, реалізувати набуте право [PERSON] так і не змогла, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Проте, суд вважає, що право спадкоємця на набуття у власність земельної ділянки у порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON] є похідним від його нереалізованого права на набуття у власність даних земельних ділянок у порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON], яка мала їх на праві власності на підставі Державного акту про право власності на землю від 27.03.1996 року. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а його позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом підлягає задоволенню. Відповідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (320 грн). Оскільки позивачем було подано заяву про витребування спадкової справи, проте не було оплачено її судовим збором, то з позивача підлягає стягненню в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 320 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved