Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 20.03.2014 року звернулась позивач [PERSON], яка за уточненим позовом - до Державного нотаріуса П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслової О.М., П'ятої Одеської державної нотаріальної контори, від 23.09.2014 року, просила визнати незаконним нотаріальний акт - документ без назви №1462/01-16 від 21.0.2013 року за підписом державного нотаріуса П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслової О.М.; визнати неправомірною бездіяльність П'ятої Одеської державної нотаріальної контори щодо не заведення спадкової справи за заявою [PERSON], яка надійшла на адресу П'ятої Одеської державної нотаріальної контори в серпні 2013 року; визнати неправомірною бездіяльність державного нотаріуса П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслової О.М. щодо не заведення спадкової справи за заявою [PERSON], яка надійшла на адресу П'ятої Одеської державної нотаріальної контори в серпні 2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 2006 року вона мешкає в квартирі [ADDRESS]. Власником зазначеної квартири була [PERSON], яка померла [INFO]. Оскільки [PERSON] була одинокою літньою жінкою, яка потребувала сторонньої допомоги та догляду, тому вони із позивачем проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, разом харчувались. [PERSON] вказує, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. З [INFO] по теперішній час будь-які особи за прийняттям спадщини не звертались. [PERSON] вважає, що є спадкоємцем 4-ї черги за законом і має право на спадкування після смерті [PERSON] за відсутності інших спадкоємців, а спадкова квартира знаходиться в її фактичному володінні. Тому у серпні 2013 року вона надіслала до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за законом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] На адресу [PERSON] був надісланий документ без назви №1462/01-16 від 21.08.2013 року за підписом державного нотаріуса Суслової О.М., у якому без посилання на жодну норму діючого законодавства України державний нотаріус Суслова О.М. пояснила, що спадкову справу за її заявою не заведено. Позивач зазначає, що документ №1462/01-16 від 21.08.2013 року є нотаріальним актом, який не містить посилань на жодний нормативний акт України, не передбачений жодним нормативним актом України, та таким, що порушує її права. Посилаючись на положення Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.3 п. 1 Глави 10, п.п. 2.1, 2.2 п. Глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, [PERSON] вважає, що заведення спадкової справи на підставі поданої або такої, що надійшла поштою, першої заяви, є безумовним обов'язком, а не правом нотаріуса. Тому спадкова справа за заявою позивача повинна бути заведена, а вже після заведення спадкової справи державний нотаріус повинен був витребувати необхідні документи у спадкоємця. На думку позивача бездіяльність державного нотаріуса П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслової О.М., що полягає у не заведенні спадкової справи за її заявою, що була подана у відповідності до діючого законодавства, є неправомірною та такою, що порушує її права, тому звернулась до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON], за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - П'ята Одеська державна нотаріальна контора повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, представник відповідача в судове засідання не з'явився. Співвідповідач - державний нотаріус П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслова О.М. - в судове засідання не з'явилась, повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та письмові заперечення проти позову. Згідно поданих заперечень державний нотаріус заявлені вимоги не визнала, вказала про те, що на заяву [PERSON] щодо заведення спадкової справи 12.07.2013 року за вих. №1152/01-16 було направлено перший лист із роз'ясненнями. Оскаржуваний документ без назви №1462/01-16 від 21.08.2013 року - є повідомленням для [PERSON], де їй було повторно роз'яснено чому саме неможливо завести спадкову справу до майна [PERSON], померлої [INFO]. Також нотаріус зазначила, що оскільки заведення спадкової справи не є нотаріальною дією, тому постанова про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії не виноситься, та у зв'язку із тим, що [PERSON] не надала до своєї заяви необхідних документів, завести спадкову справу неможливо, оскільки це суперечить нормам діючого законодавства. В процесі розгляду справи до суду було подано заяву Заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про вступ прокурора до розгляду справи. Обґрунтовуючи свою заяву Заступник прокурора Малиновського району м. Одеси зазначив, що 13.08.2014 року внесено відповідні дані до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 190 КК України, провадження №12014160470007063. За фабулою цього кримінального провадження [PERSON] намагається неправомірно оформити спадщину на квартиру [ADDRESS]. Враховуючи, що [PERSON] перебувала на обслуговуванні в КУ «Територіальний центр соціального обслуговування Малиновського району м. Одеси» та не мала родичів,Заступник прокурора вважає спроби [PERSON] прийняти спадщину після смерті [PERSON] сумнівними. Крім того, прокуратурою району вирішується питання щодо визнання квартири [ADDRESS], відумерлою спадщиною. Посилаючись на вищевикладене, та враховуючи, що рішенням суду може бути порушено інтереси територіальної громади в особі Одеської міської ради, прокуратура Малиновського району м. Одеси повідомила суд про вступ її представника у зазначену справу для представництва інтересів держави в особі Одеської міської ради. На підставі поданої заяви, протокольною ухвалою суду від 22.10.2014 року, до участі у справі було залучено Прокуратуру Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради. Представник прокуратури Малиновського району м. Одеси за довіреністю - Димерлій А.О. в судовому засіданні вважав, що позов задоволенню не підлягає. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] [PERSON]. Позивач [PERSON] зазначає, що з 2006 року вона мешкає в квартирі [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] була одинокою літньою жінкою, яка потребувала сторонньої допомоги та догляду, тому позивач разом із нею проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, разом харчувались та після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] вказує, що так як вона проживала разом із спадкодавцем більше п'яти років однією сім'єю, тому відповідно до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги за законом. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, тому позивач вважає себе єдиним її спадкоємцем. Для оформлення спадкових прав у серпні 2013 року [PERSON] надіслала поштою до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за законом, так як є спадкоємцем [PERSON], померлої [INFO], проживала разом із нею на час відкриття спадщини та прийняла спадщину. Листом №1462/01-16 від 21.08.2013 року державний нотаріус П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслова О.М. повідомила [PERSON] щодо неможливості заведення спадкової справи. Із зазначеного листа судом встановлено, що державний нотаріус П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслова О.М. роз'яснила [PERSON], що при заведенні спадкової справи нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його склад та місцезнаходження. Встановлення цих фактів нотаріус перевіряє шляхом витребування у спадкодавця свідоцтва про смерть, довідки житлово-експлуатаційної організації про останнє місце проживання спадкодавця, правовстановлюючі документи на спадкове майно. У зв'язку із тим, що [PERSON] не було надано вищезазначені документи, державному нотаріусу завести спадкову справу не надається можливим та запропоновано особисто звернутися до нотаріальної контори. Згідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України (ст. 2 Закону України «Про нотаріат»). За ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус зобов'язаний: здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам тощо. За ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ч .3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З наданої суду копії актового запису №5056 від 23.05.2012 року, про смерть [PERSON], [INFO], яка проживала по [ADDRESS], складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, вбачається, що факт смерті підтверджений Остаточним лікарським свідоцтвом про смерть №1546 від 21.05.2012 року, виданим Відділом судово-медичної експертизи трупів КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», число та місяць смерті померлої особи документами не підтверджено, смерть зареєстрована представником КУ «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) врегульовано дії нотаріусів щодо видачі свідоцтв про право на спадщину. Пунктами 1.1, 1.2 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Відповідно до п. 2.1, 2.2 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину (п. 3.15 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій). Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї (п. 3.21 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій). У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем (п. 3.22 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до п. 3.23 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно зібраних доказів судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла у 2012 році, та актовий запис про її смерть не містить конкретного числа та місяця її смерті (дати). Так, відповідно до п. 1.6. Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій у разі якщо в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено лише місяць та рік або тільки рік смерті, часом відкриття спадщини слід вважати відповідно останній день зазначеного місяця або 31 грудня поточного року. З урахуванням дослідженого встановлено, що [PERSON], звернувшись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за законом після смерті [PERSON], пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з часу відкриття спадщини. Та враховуючи посилання [PERSON] на проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та її прийняття, вона повинна надати державному нотаріусу документи на підтвердження того, що вона на день смерті спадкодавця проживала разом із цим спадкодавцем (п. 3.22 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій). Таких документів [PERSON] до нотаріальної контори не надала. Статтею 46 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. На підставі викладеного, суд вважає, що державний нотаріус П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслова О.М. в межах наданих їй повноважень та відповідно до вимог Закону правомірно запропонувала [PERSON] надати певні документи, за відсутності яких неможливо завести спадкову справу, про що і склала оспорюваний позивачем лист №1462/01-16 від 21.08.2013 року. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що заведення спадкової справи на підставі поданої або такої, що надійшла поштою, першої заяви, є безумовним обов'язком нотаріуса. Так, як відповідно до п. 4.11 Гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Оскільки заява про видачу свідоцтва про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за законом була надіслана [PERSON] до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори після закінчення визначеного законом строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] не надала належних документів, - суд вважає, що державний нотаріус Суслова О.М. надіславши спірний лист та не завівши спадкову справу діяла в межах вимог Закону України «Про нотаріат» та Правил вчинення нотаріальних дій. Та в листі №1152/01-16 від 12.07.2013 року державний нотаріус Суслова О.М. зазначила позивачу перелік документів, відсутність яких перешкоджає заведенню спадкової справи за її заявою, запропонувала особисто звернутися до нотаріальної контори. Також з наданих доказів вбачається, що [PERSON] в липні 2013 року вже зверталась до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за законом після смерті [PERSON], що підтверджується копією запису в Журналі реєстрації вхідних документів П'ятої Одеської державної нотаріальної контори. Листом №1152/01-16 від 12.07.2013 року державний нотаріус П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслова О.М. вже повідомляла [PERSON] щодо неможливості заведення спадкової справи у зв'язку із відсутністю необхідних документів, їй було надіслано перелік необхідних документів та запропоновано особисто звернутися до нотаріальної контори. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. В ст. 34 Закону України «Про нотаріат» міститься перелік нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси згідно із законом. Відповідно до зазначеного переліку заведення спадкової справи не є нотаріальною дією, тому державний нотаріус відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 3 Гл. 13 Порядку вчинення нотаріальних дій не могла винести постанову про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії. Суд вважає, що оскаржуваний позивачем лист №1462/01-16 від 21.08.2013 року є нотаріальним актом. Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій не містять визначення поняття «нотаріальний акт». Однак, Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в своєму Узагальненні про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07.02.2014 року зазначив, що метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих суб'єктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже об'єктивно існуючі факти, права та обов'язки, які суб'єкти права покладають на себе за своїм бажанням. Враховуючи зазначене, суд вважає, що лист №1462/01-16 від 21.08.2013 року за підписом державного нотаріуса П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслової О.М. не є нотаріальним актом, оскільки жодних фактів, прав та обов'язків не підтверджує, а носить суто інформаційний характер. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання незаконним нотаріального акту - документу без назви №1462/01-16 від 21.08.2013 року за підписом державного нотаріуса П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Суслової О.М. - є безпідставними, та не підлягають задоволенню судом. З дослідженого судом - неправомірних дій та/або бездіяльності щодо розгляду заяви [PERSON], яка надійшла на адресу П'ятої Одеської державної нотаріальної контори в серпні 2013 року, державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Сусловою О.М., та П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою, судом не встановлено. При цьому суд враховує, що в період звернення позивачки до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO], вже була заведена спадкова справа за її заявою, що підтверджується згідно наданого позивачем листа від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] №300/02-14 від 04.07.2014 року, яким зазначено, що за заявою [PERSON] від 01.07.2014 року заведена спадкова справа №21/2014 до майна [PERSON], яка померла [INFO]. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання незаконними нотаріального акту та визнання неправомірною бездіяльності - у повному обсязі.

Outcome: dismissed