Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) у загальному розмірі 39 898,05 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.01.2020 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці Банку, до умов якого відповідач приєднався підписавши заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання Кредиту та його умови. В результаті Банк встановив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію у розмірі 48 000,00 грн. з процентною ставкою 38% на картковий рахунок з використанням платіжної картки (п. 3.3 Заяви). Відповідач отримав кредитні кошти та використав їх (відповідно, до наданого розрахунку заборгованості). Проте з боку відповідача має місце неналежне виконання взятих на себе грошових зобов`язань за Договором, у зв`язку з чим, виникла прострочена заборгованість за кредитом, що обліковується на картковому рахунку. Отже, станом на 03.09.2020 року за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб враховується заборгованість у розмірі 39 898,05 грн., яка складається із: загальної суми основної заборгованості (основного боргу) - 39 540,80 грн., загальної суми заборгованості за РКО (комісія) - 120,00 грн., загальної суми нарахованої пені - 09,50 грн., розміру 3 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту 289,72 грн., розміру 3 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів - 40,16 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 27,37 грн. Оскільки зазначена сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій просив розглянути справу у його відсунуть, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.01.2020 року між АТ «Ощадбанк» в особі Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (тут і надалі ДКБО), який розміщений на інтернет-сторінці Банку, до умов якого відповідач приєднався підписавши заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання Кредиту та його умови, а також додатковий договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с.26-39). Згідно з п. 3.3. Заяви, Банк встановив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію у розмірі 48 000,00 грн. з процентною ставкою 38% на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Договір підписано. Відповідно до п. 1.2., п. 1.5. ДКБО для отримання Кредиту Клієнт особисто надає Банку Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), оформлену за встановленою Банком формою та підписану Клієнтом, і документ згідно з визначеним Банком переліком. Цей Договір, в тому числі Заява на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та інші документи, які є їх невід`ємними частинами є Кредитним договором, укладеним між Банком та Клієнтом. Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту/встановлення ліміту кредитування. Разом з тим, відповідно до п. 1.10., п.п.. 1.10.1. ДКБО Клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. Згідно з п. 1.12. ДКБО за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та в Додатку № 1 до Договору, - в разі зміни умов кредитування згідно пункту 10.1.3. Розділу XX Договору. У випадку, передбаченому в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни, передбачені для сплати процентів) здійснювати часткове повернення Кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання Кредиту. Відповідно до п. 1.20. ДКБО, якщо Клієнт не сплатив обов`язковий щомісячний платіж/не погасив заборгованість за Кредитом/Несанкціонованим овердрафтом у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а платіжна картка при цьому блокується. Згідно з п. 1.22. ДКБО, Банк має право вимагати від Клієнта дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за Договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно Клієнта згідно із Законодавством (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку Клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо вчасного поверненню Кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним та інших платежів, в тому числі, але не виключно у випадку: затримання сплати Клієнтом Кредиту (його частини, в тому числі в розмірі обов`язкового щомісячного платежу) та/або перевищення витратного ліміту (несанкціонованого овердрафту) та/або процентів, обов`язок сплати яких передбачений Заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до п. 1.26. ДКБО у разі виникнення простроченої заборгованості за Картковим рахунком та Кредитом, її непогашення у строки, визначені Договором, Клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості Банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором за [PERSON] обліковується заборгованість у розмірі 39 898,05 грн., яка складається із: загальної суми основної заборгованості (основного боргу) - 39 540,80 грн., загальної суми заборгованості за РКО (комісія) - 120,00 грн., загальної суми нарахованої пені - 09,50 грн., розміру 3 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту 289,72 грн., розміру 3 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів - 40,16 грн., втрат від інфляцій за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 27,37 грн. Розмір заборгованості підтверджено розрахунком (а.с.8-9). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, враховуючи повне визнання відповідачем позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права і свободи, чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» обґрунтовані та підлягають задоволенню: а саме, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом - договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) у загальному розмірі 39 898,05 грн., яка складається із: загальної суми основної заборгованості (основного боргу) - 39 540,80 грн., загальної суми заборгованості за РКО (комісія) - 120,00 грн., загальної суми нарахованої пені - 09,50 грн., розміру 3 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту 289,72 грн., розміру 3 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів - 40,16 грн., втрат від інфляцій за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 27,37 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1 051,00 грн., а іншу частину судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1 051,00 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved