Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Красноармійську, про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував в трудових відносинах з 2005 року по 2008 рік з ПАТ «ШУ «Покровське», що є правонаступником ВАТ «ВК «Шахта «Красноармійська - Західна №1», що підтверджується копією трудової книжки. Згідно довідки МСЕК від 29.09.2008 року йому було встановлена третя група інвалідності (50 % втрати працездатності), в зв'язку з отриманим професійним захворюванням (хронічна попереково-крестцова радикулопатія). Захворювання встановлено безстроково. Внаслідок отриманого професійного захворювання він переніс та продовжую переносити значні фізичні та душевні страждання, тривалий час знаходився на лікарняному. Також продовжує лікування і в теперішній час. Внаслідок отриманого захворювання погіршився стан його здоров'я, він почав відчувати себе неповноцінною людиною. Вказані обставини підтверджує наданими копіями Епікризу з історії хвороби Вважає, що результатом його захворювання є передчасне завершення трудової кар'єри. Наслідком отриманого захворювання є неможливість надання з його боку необхідної допомоги членам моєї родини. Також він був змушений понести на лікування та на щорічне профілактичне лікування значні матеріальні витрати. Звертає увагу суду, що його страждання, спричинені отриманим захворюванням на виробництві, є триваючими, внаслідок чого відшкодування моральної шкоди повинен здійснюватись саме Відповідачем та у відповідності до діючих норм законодавства. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати спричинені моральні страждання, в зв'язку з отриманим професійним захворюванням внаслідок тривалого впливу виробничого фактору - важкої фізичної праці. Данні обставини підтверджуються Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.07.2008 року за формою П-4. В зв'язку з отриманим захворюванням, яке є наслідком тривалої роботи в підземних умовах ПАТ «ШУ «Покровське», та негативними наслідками для здоров'я позивача, йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 100 000 грн., виходячи з умовного розрахунку - 2000 грн. за 1% втрати працездатності. Позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги та стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з ПАТ «ШУ «Покровське» на його користь сто тисяч гривень. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі. На позові наполягає (а.с. 12). Представник відповідача ПАТ «ШУ «Прокровське» Малиновський Д.В. до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.26-27). Проти задоволення вимог позивача заперечує, надав суду заперечення на позовну заяву (а.с. 28). Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Красноармійську до судового засідання не з»явився, надав суду відзив на позовну заяву (а.с. 30), відповідно до якого просить суд розглянути та закінчити справу без участі представника відділення та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] відповідно до записів у трудовій книжці перебував в трудових відносинах з відповідачем з 15.06.2005 року по 31.01.2008 року (а.с.3-6) Відповідно до Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання від 17.07.2008 року за формою П-4, у позивача виникло професійне захворювання у зв'язку з тривалим періодом роботи в підземних умовах, які обумовлені впливом виробничого фактору - тяжкий фізичний труд. Діагноз (мовою оригіналу): «хроническая пояснично-крестцовая радикулоаптия в стадии затянувшегося обострения с выраженным мышечно-тоническим, выраженным правосторонним корешковым, болевым синдромом, статико-динамическими нарушениями, лёгким парезом правой стопы. М54.1.7. Заболевание профессиональное» (а.с.9-10). Згідно довідки МСЕК від 29.09.2008 року позивачу було встановлена третя група інвалідності (50 % втрати працездатності), в зв'язку з отриманим професійним захворюванням (хронічна попереково-крестцова радикулопатія). Захворювання встановлено безстроково (а.с. 11). У зв'язку з професійним захворюванням перебував на лікування у стаціонарі Родинської міської лікарні з 02.04.2014 по 11.04. 2014 (а.с.13); з 21.11.2012р. по 30.11.2012р. (а.с. 14); з 10.09.2013р. по 20.09.2013р. (а.с. 15); з 20.03.2013р. по 30.03.2013р. (а.с. 16); з 14.03.2013р. по 25.03.2013р. (а.с. 17);04.11.2009р. по 16.11.2009р. (а.с. 19); з 08.11.2010р. по 18.11.2010 р. (а.с. 20); з 29.04.2011р. по 12.05.2011р. (а.с. 21). Відповідно до зазначених виписок перебував на лікуванні з діагнозом (мовою оригіналу): «хроническая вертеброгенная пояснично-крестцовая радикулопатия, в стадии обострения, с выраженным болевым, корешковым, мышечно-тоническим синдромами, статико-динамическими нарушениями, парезом правой стопы (проф. заболевание)». Позивачу рекомендовано нагляд у лікаря невропатолога, раціональний режим праці та відпочинку, уникати переохолоджень, гиперінсаляцій, піднімання тягарів, протягів, Носіння ортопедичного корсета. Лікування у водолікарні або санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування. Представник відповідача Малиновський Д.В., діючий на підставі довіреності від 2 січня 2015 року, у наданому суду запереченні позов не визнав і зазначив, що пунктом 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22 листопада 1995 року № 136/1161 зі змінами та доповненнями, передбачено, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, який позивач не надав суду. Відповідно до вимог ст.29 КЗпП України позивачу при укладенні трудового договору було роз'яснення під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. При цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Зазначив, що при ухваленні рішення про відшкодування моральної шкоди суд повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також у наданому запереченні представник відповідача зазначив, що позовні вимоги про стягнення 100000,00 гривень з ПАТ «ШУ «Покровське» є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов'язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже ствердження представника відповідача про необхідність встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК є безпідставним. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, витягами з історії хвороби, акту розслідування хронічного професійного захворювань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 25000 гривень. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial