Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла вказана позовна заява. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з серпня 2016 року по лютий 2017 року проживав разом з [PERSON] однією родиною. На той час вона була зареєстрована у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 16.12.2016 року. [INFO] [PERSON] народила дитину та у графі батько- заначено відповідача. У лютому 2021 року йому [PERSON] повідомила, що біологічним батьком дитини є позивач, а відповідача було записано батьком дитини, оскільки дитина народилась до спливу 10 місяців від дня припинення шлюбу з відповідачем. 08.07.2021 року він уклав шлюб з [PERSON] , однак оскільки у свідоцтві про народження дитини зазначено відповідача, а він не є біологічним батьком дитини, тому вимушений звернутись до суду з даним позовом про визання батьківства. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17 вересня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.11.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Від позивача та його представника адвоката Хмаріної О.В. до суду надійшла заява, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Треті особи надали заяви про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позвоних вимог. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно зі ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК Українивизначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.10.2017 року [PERSON] народився [INFO] . Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 16.12.2016 року. Прізвище дружини після розірвання шлюбу змінено на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.07.2021 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З акту про проживання від 19.07.2021 року, виданого ОСББ «Вікторія-74» вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини другоїстатті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першоюстатті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. За прписами ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, ії поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року ,-рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесееня змін до актового запису. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позову, відсутності заперечень проти позову у матері дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, та вважає за доцільне визнати [PERSON] батьком неповнолітнього [PERSON] із внесенням відповідних змін до актового запису. Що стосується внесення відповідних записів до актового запису про народження дитини, то суд приходить до висновку про відсутність підств вказувати національність позивача - українець, оскільки суду не надано документів на підтвердження цих обстави, відповідно до паспорта позивач є гроадянином України та графа національність у паспорті відсутня.

Outcome: approved