Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повнолітня. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON] . Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Донецька від 11 листопада 2009 року (№ 2-1698/2009) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із позивачкою. Наприкінці 2016 року вона разом із дитиною, через загострення збройного конфлікту на Донбасі вимушена була переїхати до міста Маріуполя. З 2009 року відповідач не приймав участі у вихованні та утриманні сина. Зазначає, що вона повністю займається вихованням неповнолітнього та його утриманням. У добровільному порядку відповідач не надає допомогу на утримання дитини. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, судові засідання для розгляду справи по суті із повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено сторонам їх право та строки для подачі до суду відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01 березня 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Від позивачки до суду надійшла заява, у якій вона просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (змістом спірних правовідносин) у справі є стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Судом установлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] . Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 841. Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Донецька від 11 листопада 2009 року (№ 2-1698/2009) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 серпня 2019 року (справа № 237/4332/19) надано дозвіл на перетин кордону при виїзді з України [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] , в будь-який час до досягнення дитиною 16-річного віку. Відповідно до довідки № 21586 від 11 листопада 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає разом із дитиною [PERSON] (№ 21586 від 11 листопада 2016 року) за адресою: [ADDRESS] . Досліджуючи обставини справи, необхідно дійти висновку, що відповідачем порушуються сімейні права позивача, тому такі підлягають захисту у відповідності до ст. 4 ЦПК України, ст. ст. 7, 180 СК України. Оскільки спір виник з приводу обов`язку батьків утримання дитини, то до застосування підлягають норми Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову у заявленому позивачем розмірі 2500 грн., що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивачки, так і відповідача. Разом із тим, відповідно до вимог ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, тому вимога позивача щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задоволенню не підлягає. У разі, якщо відповідач працює, він не позбавлений права на звернення до суду із вимогами про зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Outcome: partial