Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд повернути у користування [PERSON] земельну ділянку площею 53 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Усунути перешкоди [PERSON] в користуванні домоволодінням та земельною ділянкою площею 300 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення за рахунок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] самочинно збудованих будівель, розташованих на земельній ділянці площею загальною площею 199 кв.м., за адресою: [ADDRESS] та зазначених в технічному паспорті від 17 лютого 2011 року на це домоволодіння, як будівлі під літерою А- житловий будинок, прибудови а,а1,а2,а3,а4,Б - сарай; усунути перешкоди [PERSON] в користуванні домоволодінням та земельною ділянкою площею 300,0 кв. м. по [ADDRESS] шляхом знесення за рахунок [PERSON] самочинно збудованих приміщень за адресою: [ADDRESS] , зазначених в технічному паспорті від 30 квітня 2009 року на це домоволодіння як приміщення: 1-7-житлова кімната площею 24 кв.м., 1-8 кухня площею 6,0 кв.м., 1-9 туалет площею 2,2 кв.м., 1-10-0-коридор 5,4 кв.м.. Позов обґрунтовано тим, що на підставі договору дарування від 22 жовтня 1990 року [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частина житлового будинку в [ADDRESS] , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку, загальною площею 36,6 кв. м. та надвірних будівель: «Б» - літ. кухня з льохом, «І» - сарай, «Е» - гараж, «Ж» - сарай, «Д» - душ, №1-5 огороджень, І - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 378,0 кв. м. Власником інших 2/3 частин вказаного домоволодіння є [PERSON] . Земельна ділянка площею 300,0 кв. м., на якій розташоване вказане домоволодіння, була відведена його попередньому власнику [PERSON] на підставі рішення виконкому Іллічівського райради депутатів трудящих № 52 від 22 січня 1960 року та знаходилась в його користуванні на підставі нотаріально посвідченого договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності від 08 червня 1960 року. В подальшому адреса цієї земельної ділянки була змінена та, як вбачається з листа КП «ОМБТІ та РОН»» від 01 лютого 2012 року № 324902.70, домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці площею 300,0 кв. м., відведеній рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих м. Одеси № 52 від 22 листопада 1960 року [PERSON] по [ADDRESS] , на даний час має поштову адресу: [ADDRESS] . При укладенні 22 жовтня 1990 року договору дарування, за яким позивач набула право власності на 1/3 частку домоволодіння, до неї перейшло й право користування вказаною земельною ділянкою, яке триває й досі. Угода про встановлення порядку користування земельною ділянкою між [PERSON] та [PERSON] , як співвласниками належного їм домоволодіння, не укладалась, а тому вказана земельна ділянка повинна знаходитись у їх спільному користуванні. Під час проведення у 2009 році чергової технічної інвентаризації домоволодіння [ADDRESS] було встановлено, що площа земельної ділянки, на якій воно розміщено, зменшена та становить замість 300,0 кв. м. - 274 кв. м., при цьому такі господарські будівлі як літня кухня під літ. «Б», сарай під літ. «Ж», душ під літ «З», що раніше входили до складу домоволодіння, тепер йому не належать. Вказане підтверджується планом земельної ділянки, який наявний в технічному паспорті від 30 квітня 2009 року. Як з`ясувалось, вказані господарські будівлі без згоди позивача були знесені, а на їх місці на незаконно вилученій земельній ділянці за цією ж адресою побудовані нові самочинні будівлі, якими користуються [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За відомостями з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно у будинку [ADDRESS] за [PERSON] зареєстровано 37/100 часток на підставі нотаріально-посвідченого договору дарування від 19 серпня 2005 року, за [PERSON] -23/100 часток на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 04 серпня 2005 року. Інші 40/100 частин цього будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 1999 року, укладеного на Одеській універсальній товарній біржі «Центр». Однак, позивач вважає, що користування відповідачами [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] вказаною земельною ділянкою є незаконним, оскільки рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про вилучення земельної ділянки з користування позивача не існує, із заявами про вилучення з її користування частини земельної ділянки [PERSON] до відповідних органів не зверталася, будь-яких цивільно-правових угод щодо відчуження частини земельної ділянки або вищевказаних господарських споруд за участю позивача, як співвласника домоволодіння не укладалося. Позивач наголошує, що оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] не є співвласниками жилого будинку для обслуговування якого виділена спірна земельна ділянка, вони користуються такою земельною ділянкою неправомірно. Крім того, первинні правовстановлюючі документи, якими набуто право вланості на будівлі, розташовані на неправомірно вилученій з користування [PERSON] земельній ділянці, в судовому порядку визнані незаконними та скасовані. Зважаючи що первинні правовстановлюючі документи на будівлю під літерою «А» по [ADDRESS] визнано недійсними та скасовано, у правонаступників [PERSON] - відповідачів по даній справі право власності на нерухоме майно виникло незаконно, на підставі недійсних правочинів, а тому вони не мають жодних правових підстав для володіння та користування земельною ділянкою площею 53 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS] . Відтак, вказана земельна ділянка підлягає поверненню в користування позивача із знесенням всіх розташованих на ній споруд та будівель. Інша частина зайнятої відповідачами земельної ділянки площею 146 кв.м., також підлягає звільненню, оскільки відноситься до земель загального користування населеного пункту і є частиною проїзду до земельної ділянки позивача. Крім того, іншим співвласником домоволодіння [ADDRESS] - відповідачем [PERSON] на земельній ділянці, яка перебуває в спільному користуванні, без дозволів контролюючих органів, без належно затвердженого проекту та без згоди позивача до житлового будинку під літ. «А», самочинно прибудовані споруди, зазначені в технічному паспорті від 30 квітня 2009 року, під літ.а-1 з приміщеннями 1-7,1-8,1-9,1-10. Згаданою самочинною прибудовою відповідач [PERSON] повністю перекрила доступ позивачці до земельної ділянки, яка не зайнята будівлями, а площа вільної земельної ділянки незаконно зменшена, чим порушено право [PERSON] на користування земельною ділянкою, належною до домоволодіння [ADDRESS] . Зважаючи на викладене, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, звернувши увагу суду, що є власником 37/100 частин домоволодіння розташованого на загальній земельній ділянці площею 247 кв.м., за адресою: [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 19.08.2005 року, вказаний договір зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 13.09.2005 року, номер запису 24186 у книзі 120 доп-149, реєстраційний номер 11097393. Разом з нею у будинку мешкають чоловік та двоє неповнолітніх дітей. До набуття відповідачкою [PERSON] права власності частина домоволодіння належала [PERSON] на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси (рішення від 13.04.2005 р., ухвала від 10.06.2005 року). Ще раніше, до [PERSON] , власником був [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 20.07.1995 р. (тоді це було 53/100 частин домоволодіння). Рішенням виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів від 29.03.1996 року № 232 було затверджено новий розрахунок ідеальних частин нашого домоволодіння за адресою [ADDRESS] та видане свідоцтво на право власності - наша частина склала 37/100. Таким чином на сьогоднішній вони треті власники цієї частини домоволодіння і маємо належним чином оформлене право приватної власності. Відчуження об`єктів нерухомого майна в період з 1 січня 2002 р. до 20 червня 2007 р. (під час дії ст. 120 ЗК в редакції від 25 жовтня 2001 р.) не тягнуло автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями і спорудами. В таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК 2001 р. на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду з 1 січня 2004 р. (з моменту набрання чинності ЦК 2003 р.), згідно зі ст. 377 ЦК, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-У - і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянко. У будинку є три власники і у них за ці роки склався певний порядок користування земельною ділянкою. Таким чином, не зрозуміло про яке «знесення самочинних будівель» та яку «самовільно зайняту земельну ділянку» йдеться у позовних вимогах. Відповідно до ч.І ст.376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані чи будуються на земельній ділянці не відведеної для таких цілей, або без відповідного дозволу або відповідним чином затвердженого проекту, або із суттєвими порушеннями будівельних норм та правил. Жодний із цих пунктів не стосується її домоволодіння. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Чорнуцький В.П. в судовому засідання проти задоволення позову заперечував, вказуючи що його довіритель набув право власності на чатску нерухомого майна відповідності до вимог законодавства України, цей договір не скасовано та не визнано недійсним, а тому вимоги [PERSON] є надуманими і задоволенню не підлягають. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника [PERSON] , відповідачів, представника відповідача [PERSON] суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. [PERSON] , позивачу по справі, на праві приватної власності належить 1/3 частина житлового будинку в [ADDRESS] , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку, загальною площею 36,6 кв. м. та надвірних будівель: «Б» - літ. кухня з льохом, «І» - сарай, «Е» - гараж, «Ж» - сарай, «Д» - душ, №1-5 огороджень, І - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 378,0 кв. м., що підтверджується договором дарування від 22 жовтня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Рибак С.О. за реєстр. № 3-С-2211. Право власності за [PERSON] зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 03 грудня 1990 року в кн. 210-126=21704. Згідно договору дарування [PERSON] отримала в дар 1/3 частину житлового будинку. У користування [PERSON] за цим договором перейшло з зазначеного на плані літ. «А»: 2-2 - житлова кімната житловою площею 19,8 кв. м., 2-1 - кухня, 1/3 ч. мостіння та огороджень. [PERSON] добудувала в [ADDRESS] такі приміщення: житлову площею 10,9 кв. м., коридор площею 3,9 кв. м., туалет площею 1,1 кв. м., душ площею 1,5 кв. м., кухню площею 6,8 кв. м. Згідно довідки СОН «Сахарний» від 22.11.2013 року, виданій [PERSON] , Технічного паспорту від 09.11.2015 року, показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приміщення: житлову площею 10,9 кв. м., коридор площею 3,9 кв. м., туалет площею 1,1 кв. м., душ площею 1,5 кв. м., кухню площею 6,8 кв. м. збудовані позивачем в 1991 році, тобто не є самочинним будівництвом. Власником інших 2/3 частин житлового будинку в [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] . 29 листопада 1988 року [PERSON] отримала в П`ятій Одеській державній нотаріальній конторі дублікат договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності, замість втраченого. Після чого, [PERSON] добудувала в будинку [ADDRESS] такі приміщення: житлову кімнату площею 24,0 кв. м., кухню площею 6,0 кв. м., туалет площею 2,2 кв. м., коридор площею 5,4 кв. м.. Земельна ділянка площею 300,0 кв. м., на якій розташований житловий будинок в [ADDRESS] , була відведена його попередньому власнику [PERSON] на підставі рішення виконкому Іллічівського райради депутатів трудящих № 52 від 22 січня 1960 року та знаходилась в його користуванні на підставі нотаріально посвідченого договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності від 08 червня 1960 року. Згідно листа КП «ОМБТІ та РОН» від 01 лютого 2012 року № 324902.70, в подальшому адреса земельної ділянки площею 300,0 кв. м. була змінена, домоволодіння, яке розташоване на цій земельній ділянці, відведеній рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих м. Одеси № 52 від 22 листопада 1960 року [PERSON] по [ADDRESS] , на даний час має поштову адресу: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 90 Земельного кодексу УРСР (1970 року), чинного на час набуття позивачем права власності на частину домоволодіння, на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Згідно до ст. 91 того ж кодексу, особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок. За ст. 30 ЗК України (1990 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників них об`єктів. За ст. 42 цього Кодексу, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою. Угода про порядок користування і розпорядження земельною ділянкою є обов`язковою для особи, яка згодом - придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі. За пунктом 7 Перехідних положень чинного Земельного кодексу громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. За ч. 1. ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника і землекористувача). Таким чином, при укладенні 22 жовтня 1990 року договору дарування, за яким [PERSON] набула право власності на 1/3 частку домоволодіння, до неї перейшло й право користування тією частиною земельної ділянки, якою користувалася попередній власник - [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 23.03.2020 року по даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. За результатами проведеної комплексної судової земельно-технічної та будівельно -технічної експертизи , зроблено висновок експерта № CE-2501-1-1164.20 від 01.02.2021 року, відповідно до якого в ході дослідження матеріалів цивільної справи та земельної ділянки, експертом встановлено, що В результаті проведеного візуально-інструментального обстеження та виконаних топографо-геодезичних робіт, експертом було встановлено, що, домоволодіння фактично представлено кількома частинами, а саме, як і було встановлено за результатами аналізу наданих на дослідження матеріалів: - одна частина, що має вихід до [ADDRESS] - це ділянка загальною площею 239,2 кв.м., яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] , що в свою чергу поділена між ними на дві окремих частини; - а також інша частина, що прилягає зазначеної вище частини [PERSON] та [PERSON] , не має виходу до [ADDRESS] та знаходиться з боку проїзду загального користування - це ділянка з будівлями і спорудами з такою ж адресою, яка в 1993 р. була відокремлена в окреме домоволодіння, та на час проведення експертизи (як було зазначено під час огляду) перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (див. фото 19-42,49-56, в Додатку 3 до даного висновку показано рожевим кольором). - У фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки по [ADDRESS] , площа якої становить 77,1 кв.м. [0,0077 га] (див. фото 2-14, а також Додаток 2 до даного висновку, показано зеленим кольором). На зазначеній земельній ділянці розташовані наступні будівлі і споруди, якими вона фактично користується: - частина (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку, зокрема: приміщення 2-1 (прибудова «а»), приміщення 2-2 (основна частина «А») та приміщення 2-3, 2-4, 2-5 і 2-6 (прибудова «а2»); - навіс «Л». [PERSON] на час проведення експертизи користується земельною ділянкою, яка перебуває під забудовою зазначеними вище будівлями і спорудами, а також територією безпосередньо перед будинком з боку [ADDRESS] ; вхід та в`їзд до даної частини земельної ділянки здійснюється безпосередньо з [ADDRESS] через металеву хвіртку та ворота [металопластикові ролети] (див. фото 2). - У Фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки по [ADDRESS] , площа якої становить 162,1 кв.м. [0,0162 га] фото 2,15-18,37-45, а також Додаток 2 до даного висновку, показано жовтим кольором). На зазначеній земельній ділянці розташовані наступні будівлі і споруди, якими вона фактично користується: - частина (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку, зокрема: приміщення 1-1, 1-3, 1-4 прибудова «а»), приміщення 1-5, 1-6 (основна частина «А») та приміщення 1-7, 1-8, 1-9, 1-10 (прибудова «а1»); - гараж «Е». [PERSON] на час проведення експертизи користується: земельною ділянкою, яка перебуває під забудовою зазначеними вище будівлями і спорудами; вільною від забудови територією безпосередньо перед будинком з боку [ADDRESS] ; а також вільною від забудови територією, що знаходиться між житловим будинком та гаражем «Е», прохід до якої (як вбачається з матеріалів справи) наявний лише через прибудову «а1» (зокрема, через приміщення 1-1, 1-7, 1-8); вхід/в`їзд до земельної ділянки перед житловим будинком організовано безпосередньо з [ADDRESS] через металеві ворота з хвірткою (див. фото 2,15,16); вхід/в`їзд до гаражу «Е» організовано з проїзду загального користування в тильній частині земельної ділянки, який пролягає вздовж сараю «Б» та прибудови «аЗ», зведеної з боку домоволодіння (відокремленого у 1993 р.), яким користуються [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (див. фото 9-28, 33-38). Фактичні межі земельної ділянки, загальною площею 77,1 кв.м. + 162,1 кв.м. = 239,2 кв.м., розташованої по [ADDRESS] , яка перебуває у фактичному спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] , представлені графічно у Додатку 2 до даного висновку та описуються наступним чином: - фасадна межа (вздовж [ADDRESS] ) проходить від т. 16 до т.30 вздовж паркану з металопрофілю, в т.ч. по ролетам, хвірткам та воротам з хвірткою; розміри відрізків цієї межі 16-1-2-3-4-5-6-7-8-30 наступні: 1,36м, 2,65м, 0,68м, 0,9м, 1,04м, 4,49м, 0,89м, 0,2м, 2,21м (загальна ширина ділянки по фасаду безпосередньо від т. 16 до т.30 складає 11,38м); - межа з боку суміжного домоволодіння [ADDRESS] ) проходить від т.30 до т.26 вздовж паркану з бетонних плит та, починаючи від кута прибудови «а1» (т.29) проходить по стінам вказаної прибудови; розміри відрізків цієї межі 30-29-28-27-26 наступні: 7,91м, 4,24м, 0,34м, 4,35м (загальна довжина даної межі ділянки безпосередньо від т.30 до т.26 складає 16,5м); - тильна межа (що між даною частиною домоволодіння і тією, що була відокремлена в 1993 р.) проходить від т.26 до т. 19 по стінам прибудови «а1», потім по стінам будівель і споруд відокремленої частини домоволодіння [а,А,а1], в тому числі і по стінам гаражу «Е»; розміри відрізків цієї межі 26-25-24-23-22-21-20-19 наступні: 8,33м, 2,11м, 7,59м, 1,89м, 1,67м, 3,95м, 3,65м (загальна довжина частини ділянки, що безпосередньо між т.25 та початком гаражу в т.23, складає 9,69м); - межа з боку суміжного домоволодіння [ADDRESS] ) проходить від т. 19 до т.16 вздовж стіни гаражу «Е», по вільній від забудови ділянці (чи наявний паркан - невідомо, доступ не надано), далі по стінам житлового будинку та по паркану з металопрофілю; розміри відрізків цієї межі 19-18-17-13-14-15-16 наступні: 5,62м, 13,99м, 4,2м, 4,65м, 0,5м, 3,46м (загальна довжина даної межі ділянки безпосередньо від т.19 до т.16 складає 31,87м). Враховуючи вищевикладене можна побачити, що загальна площа земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] , як співвласників домоволодіння [ADDRESS] , не відповідає площі земельної ділянки, закріпленої за цим домоволодінням рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих від 22.01.1960 р. № 52. Причиною виникнення цієї невідповідності, як і було зазначено вище та встановлено із результатів аналізу наданих на дослідження матеріалів, є те, що від земельної ділянки по [ADDRESS] (загальна площа якої за матеріалами інвентаризації становила 378 кв.м.) було відокремлена 137 кв.м. (див. стор. 31-32 даного висновку). Визначити межі фактичної земельної ділянки, на яку зменшилася саме та земельна ділянка площею 300 кв.м. по [ADDRESS] , що була первинно відведена рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих від 22.01.1960 р. №52, не надається можливості, оскільки, як вже було зазначено вище (в т.ч. на стор. 15), на плані первинного відведення 1960 р. відсутні «прив`язки» меж земельної ділянки площею 300 кв.м. до будівель, споруд, інших об`єктів (вулиць, доріг тощо); окрім того, відсутній план з проектом забудови даної земельної ділянки, за яким хоч приблизно можна було б зорієнтуватися на місцевості. Разом з тим, можна визначити, що розміри зовнішніх меж відокремленої частини земельної ділянки площею 137 кв.м., на яку після поділу в 1993 р. зменшилася ділянка домоволодіння [ADDRESS] , співвласниками якого є [PERSON] та [PERSON] , були такими, як представлено на рис. 6 ділянка І, що показана червоним кольором), а на стор. 20 представлено опис меж ділянки І. Щодо того, чи відповідає загальна площа земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] , як співвласників домоволодіння [ADDRESS] , нормативно-правовим актам, експертом зазначено, що питання щодо перевірки відповідності площі земельної ділянки нормативно-правовим актам виходить за межі компетенції судового експерта з правом проведення земельно-технічних експертиз (відноситься до експертиз питань землеустрою). За результатами вказаної експертизи зроблено наступні ВИСНОВКИ. З першого питання На час проведення експертизи домоволодіння по [ADDRESS] фактично представлено кількома частинами, а саме, як і було встановлено за результатами аналізу наданих на дослідження матеріалів: - одна частина, що має вихід до [ADDRESS] - це ділянка загальною площею 239,2 кв.м., яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] , що в свою чергу поділена між ними на дві окремих частини; - а також інша частина, що прилягає зазначеної вище частини [PERSON] та [PERSON] , не має виходу до [ADDRESS] та знаходиться з боку проїзду загального користування - це ділянка з будівлями і спорудами з такою ж адресою, яка в 1993 р. була відокремлена в окреме домоволодіння, та на час проведення експертизи (як було зазначено під час огляду) перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (див. фото 19-42,49-56, в Додатку 3 до даного висновку показано рожевим кольором). - У фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки по [ADDRESS] , площа якої становить 77,1 кв.м. [0,0077 га] (див. фото 2-14, а також Додаток 2 до даного висновку, показано зеленим кольором). На зазначеній земельній ділянці розташовані наступні будівлі і споруди, якими вона фактично користується: - частина (квартира [ADDRESS] ), житлового будинку, зокрема: приміщення 2-1 (прибудова «а»), приміщення 2-2 (основна частина «А») та приміщення 2-3,2-4,2-5, і 2-6 (прибудова «а2») «а2»); - навіс «Л». [PERSON] на час проведення експертизи користується земельною ділянкою, яка перебуває під забудовою зазначеними вище будівлями і спорудами, а також територією безпосередньо перед будинком з боку [ADDRESS] ; вхід та в`їзд до даної частини земельної ділянки здійснюється безпосередньо з [ADDRESS] через металеву хвіртку та ворота [металопластикові ролети] (див. фото 2). - У фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки по [ADDRESS] , площа якої становить 162,1 кв.м. [0,0162 та] (див. фото 2, 15-18,37-45, а також Додаток 2 до даного висновку, показано жовтим кольором). На зазначеній земельній ділянці розташовані наступні будівлі і споруди, якими вона фактично користується: - частина (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку, зокрема: приміщення 1-1, 1-3, 1-4 (прибудова «а»), приміщення 1-5, 1-6 (основна частина «А») та приміщення 1-7, 1-8, 1-9, 1-10 (прибудова «а1»); - гараж «Е». [PERSON] на час проведення експертизи користується: земельною ділянкою, яка перебуває під забудовою зазначеними вище будівлями і спорудами; вільною від забудови територією безпосередньо перед будинком з боку [ADDRESS] ; а також вільною від забудови територією, що знаходиться між житловим будинком та гаражем «Е», прохід до якої (як вбачається з матеріалів справи) наявний лише через прибудову «а1» (зокрема, через приміщення 1-1, 1-7, 1-8); вхід/в`їзд до земельної ділянки перед житловим будинком організовано безпосередньо з [ADDRESS] через металеві ворота з хвірткою (див. фото 2,15,16); вхід/в`їзд до гаражу «Е» організовано з проїзду загального користування в тильній частині земельної ділянки, який пролягає вздовж сараю «Б» та прибудови «а3», зведеної з боку домоволодіння (відокремленого у 1993 р.), яким користуються [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (див. фото 9-28, 33-38). Фактичні межі земельної ділянки, загальною площею 77,1 кв.м. + 162,1 кв.м. = 239,2 кв.м., розташованої по [ADDRESS] , яка перебуває у фактичному спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] , представлені графічно у Додатку 2, що є невід`ємною частиною висновків даної експертизи, та описуються наступним чином: - фасадна межа (вздовж [ADDRESS] ) проходить від т. 16 до т.30 вздовж паркану з металопрофілю, в т.ч. по ролетам, хвірткам та воротам з хвірткою; розміри відрізків цієї межі 16-1-2-3-4-5-6-7-8-30 наступні: 1,36м, 2,65м, 0,68м, 0,9м, 1,04м, 4,49м, 0,89м, 0,2м, 2,21м (загальна ширина ділянки по фасаду безпосередньо від т.16 до т.30 складає 11,38м); - межа з боку суміжного домоволодіння [ADDRESS] ) проходить від т.30 до т.26 вздовж паркану з бетонних плит та, починаючи від кута прибудови «а1» (т.29) проходить по стінам вказаної прибудови; розміри відрізків цієї межі 30-29-28-27-26 наступні: 7,91м, 4,24м, 0,34м, 4,35м (загальна довжина даної межі ділянки безпосередньо від т.30 до т.26 складає 16,5м); - тильна межа (що між даною частиною домоволодіння і тією, що була відокремлена в 1993 р.) проходить від т.26 до т. 19 по стінам прибудови «а1», потім по стінам будівель і споруд відокремленої частини домоволодіння [а,А,а1], в тому числі і по стінам гаражу «Е»; розміри відрізків цієї межі 26-25-24-23-22-21-20-19 наступні: 8,33м, 2,11м, 7,59м, 1,89м, 1,67м, 3,95м, 3,65м (загальна довжина частини ділянки, що безпосередньо між т.25 та початком гаражу в т.23,складає 9,69 м); - межа з боку суміжного домоволодіння [ADDRESS] ) проходить від т.19 до т.16 вздовж стіни гаражу «Е», по вільній від забудови ділянці (чи наявний паркан - невідомо, доступ не надано), далі по стінам житлового будинку та по паркану з металопрофілю; розміри відрізків цієї межі 19-18-17-13-14-15-16 наступні: 5,62м, 13,99м, 4,2м, 4,65м, 0,5м, 3,46м (загальна довжина даної межі ділянки безпосередньо від т. 19 до т.16 складає 31,87м). З другого питання Загальна площа земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] , як співвласників домоволодіння [ADDRESS] , не відповідає площі земельної ділянки, закріпленої за цим домоволодінням рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих від 22.01.1960 р. № 52. Причиною виникнення цієї невідповідності, як і було зазначено вище та встановлено із результатів аналізу наданих на дослідження матеріалів, є те, що від земельної ділянки по [ADDRESS] (загальна площа якої за матеріалами інвентаризації становила 378 кв.м.) було відокремлено 137 кв.м. (див. дослідницьку частину висновку, а та підсумок на стор. 31-32). Визначити межі фактичної земельної ділянки, на яку зменшилася саме та земельна ділянка площею 300 кв.м. по [ADDRESS] , що була первинно відведена рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих від 22.01.1960 р. №52, не надається можливості, оскільки, як було зазначено в дослідницькій частині висновку (в т.ч. на стор. 15), на плані первинного відведення 1960 р. відсутні «прив`язки» меж земельної ділянки площею 300 кв.м. до будівель, споруд, інших об`єктів (вулиць, доріг тощо); окрім того, відсутній план з проектом забудови даної земельної ділянки, за яким хоч приблизно можна було б зорієнтуватися на місцевості, хоча й за таким проектом це є практично неможливим. Разом з тим, можна визначити, що розміри зовнішніх меж відокремленої частини земельної ділянки площею 137 кв.м., на яку після поділу в 1993 р. зменшилася ділянка домоволодіння [ADDRESS] , співвласниками якого є [PERSON] та [PERSON] , були такими, як представлено на рис. 6 (ділянка І, що показана червоним кольором), а на стор. 20 представлено опис меж ділянки І. З третього питання За результатами аналізу усіх наданих на дослідження матеріалів (справи № 521/16337/16-ц та справи № 521/21925/13-ц), було встановлено наступне. Із документів щодо земельної ділянки по [ADDRESS] наявне лише Рішення Іллічівської райради депутатів трудящих № 52 від 22.01.1960 р. про відведення [PERSON] земельної ділянки площею 300 кв.м. та укладений на його підставі Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 08.06.1960 р., відповідно до якого [PERSON] в період з 1960 р. по 1973 р. було зведено домоволодіння, співвласниками якого стали [PERSON] (2/3 частини) і [PERSON] (1/3 частина) та яке представлене на рис. 2,4,6,7 даного висновку. Будь-які інші правовстановлювальні документи на земельну ділянку по [ADDRESS] в матеріалах справи відсутні. Зазначене домоволодіння, що було зведене [PERSON] , починаючи з 1973 р. і до 1993 р. розташовувалося на земельній ділянці площею 378 кв.м., 300 кв.м. з яких відведено вищевказаним рішенням 22.01.1960 р. № 52. Визначити, де саме знаходиться площа 78 кв.м., на яку збільшився розмір земельної ділянки у порівнянні з рішенням 1960-го року, неможливо (див. стор. 15 даного висновку). При цьому, як було встановлено з наданих матеріалів, вищевказане домоволодіння [ADDRESS] в 1993 р. було розділене на дві частини, одна із яких так і залишилися у власності [PERSON] та [PERSON] , а інша - разом із частиною вищевказаної земельної ділянки площею 137 кв.м. відійшла до [PERSON] , яка в свою чергу в подальшому продала належний їй житловий будинок, зведений на місці колишнього розташування літньої кухні «Б», сараю «И», сараю «Ж» та душу «З», які входили раніше до складу домоволодіння [PERSON] . Отже, після відокремлення новоутвореного домоволодіння, власником якого стала [PERSON] (1993 р.), межі та площа земельної ділянки, яка знаходилася у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням даних, що містяться в інвентаризаційних даних БТІ, змінилися, а саме: - площа зменшилася на 137 кв.м., що разом із частиною двору та городу, а також господарських будівель і споруд відійшли у користування (власність) [PERSON] , а подальшому - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; - конфігурація та відповідно і зовнішні межі, де земельна ділянка з чотирикутника розмірами 11,6 м (11,65 м) х 32,5 м (32,55 м) (див. рис.2) перетворилася у багатокутник Г-подібної форми (див. рис. 8) із наступними розмірами: - фасадна межа (з боку [ADDRESS] ) як і раніше представлена прямою лінією, довжиною 11,60 м, та проходить вздовж вільної від забудови частини ділянки; -- ліва межа (з боку домоволодіння [ADDRESS] ) змінилася, представлена прямою лінією, довжиною 17,28 м, та проходить вздовж вільної від забудови частини ділянки (довжина цієї межі до розподілу в 1993 р. була 32,55 м); - тильні межі змінилися, представлені ламаною лінією, довжинами відрізків 9,5 м, 9,72 м, 1,5 м, 5,55 м та 3,65 м, та проходять посеред двору та городу, що вільні від забудови, і далі по стінам гаражу «Е» (тильна межа до розподілу в 1993 р. була прямою лінією, довжиною 11,65 м, що проходила по лінії стіни гаражу «Е»); - права межа (з боку домоволодіння [ADDRESS] ) як і раніше представлена прямою лінією, довжиною 32,50 м (5,55 м + 26,95 м), та проходить по стіні гаражу «Е», вздовж вільної від забудови частини ділянки і по стіні основної частини житлового будинку «А». Окрім того: - згідно з технічним паспортом від 08.04.1994 р. на частині земельної ділянки по [ADDRESS] , що залишилася у [PERSON] та [PERSON] , до приміщень квартири [ADDRESS] [PERSON] було зведено прибудову «а1» (що нарис. 8 та рис. 9 умовно показано жовтим кольором), у зв`язку з чим вільна від забудови частина земельної ділянки між житловим будинком та гаражем «Е» була зменшена, прохід між вказаними будівлями забудовано. - згідно з технічним паспортом від 30.04.2009 р. на частині земельної ділянки по [ADDRESS] , що залишилася у [PERSON] та [PERSON] , до приміщень квартири [ADDRESS] [PERSON] було зведено прибудову «а2» (що на рис. 10 та рис. 11 умовно показано блакитним кольором) та навіс «Л», у зв`язку з чим, враховуючи перенесення/влаштування паркану (справа від навісу) у напрямку [ADDRESS] (із заступом) на 0,6 м, виникла збільшення загальної площі на 6 кв.м. та відповідно - певна зміна конфігурації зовнішньої межі земельної ділянки у цій частині у порівнянні з попередньою датою інвентаризації (08.04.1994 р.). Що ж до земельної ділянки, яка відійшла до [PERSON] (а потім і до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) та на якій, зокрема на місці колишнього розташування літньої кухні «Б», сараю «И», сараю «Ж» та душу «З», що входили раніше до складу домоволодіння [PERSON] , було зведено житловий будинок - то її розміри на конфігурація постійно змінювалися внаслідок збільшення цієї земельної ділянки спочатку на 38 кв.м., які було приєднано з боку проїзду загального користування, потім на 110 кв.м. з того ж боку, і т.д. (розмір ділянки біля новоутвореного домоволодіння за даними останньої інвентаризації на 2011р. складає 199 кв.м.). З четвертого питання Будівлі та споруди, зазначені в технічному паспорті від 17.02.2011 р. як будівлі під літ. А - житловий будинок з прибудовами а, а1, а2, аЗ, а4, та під літ. Б - сарай, знаходяться як на частині земельної ділянки, яка відносилася до домоволодіння по [ADDRESS] , зведеного [PERSON] на відведеній йому рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих від 22.01.1960 р. № 52, так і на землях загального користування (проїзді), зокрема: - на частині земельної ділянки, яка відносилася до домоволодіння по [ADDRESS] , зведеного [PERSON] на відведеній йому рішенням виконкому Іллічівської райради депутатів трудящих від 22.01.1960 р. № 52, розташовані: основна частина житлового будинку «А», прибудова «а», прибудова «а1», прибудова «а2», частина прибудови «а3» та частина прибудови «а4» (на рис. 14, 16, 18 показано рожевим кольором); - відповідно, на землях загального користування (проїзді) розташовані частина прибудови «аЗ», частина прибудови «а4» та сарай «Б» (на рис. 16, 18 показано жовтим кольором). З п`ятого питання Приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] , та зазначені в технічному паспорті від 30 квітня 2009 року на домоволодіння [ADDRESS] як приміщення: 1-7 - житлова кімната площею 24 кв.м., 1-8 - кухня площею 6 кв.м., 1-9 - туалет площею 2,2 кв.м., 1-10 - коридор 5,4 кв.м., відносяться до самочинного будівництва, що також було встановлено Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/21925/13-ц від 18.02.2016 р. (див. копію на а с.45-52 т. 1 справи № 521/16337/16-ц та на а.с.172-179 т.2 справи № 521/21925/13-ц). В судовому засідання зі слів представника позивачки судом встановлено, що на час набуття у власність 1/3 частини домоволодіння по [ADDRESS] , позивачці відійшли у користування певні частини житлового будинку з частиною земельної ділянки, яка одразу була відокремлена від іншої частини земельної ділянки парканом. З 1990 року, тобто з часу набуття права власності на 1/3 частину будинку, межі земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] не змінювалися, за весь цей час (з 22.10.1990 року) [PERSON] до суду з позовними вимогами щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою та визначення меж не зверталася. Відповідно до висновку експерта № CE-2501-1-1164.20 від 01.02.2021 року, у фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки по [ADDRESS] , площа якої становить 77,1 кв.м. [0,0077 га] (див. фото 2-14, а також Додаток 2 до даного висновку, показано зеленим кольором). На зазначеній земельній ділянці розташовані наступні будівлі і споруди, якими вона фактично користується: - частина (квартира [ADDRESS] ), житлового будинку, зокрема: приміщення 2-1 (прибудова «а»), приміщення 2-2 (основна частина «А») та приміщення 2-3,2-4,2-5, і 2-6 (прибудова «а2») «а2»); - навіс «Л». [PERSON] на час проведення експертизи користується земельною ділянкою, яка перебуває під забудовою зазначеними вище будівлями і спорудами, а також територією безпосередньо перед будинком з боку [ADDRESS] ; вхід та в`їзд до даної частини земельної ділянки здійснюється безпосередньо з [ADDRESS] через металеву хвіртку та ворота [металопластикові ролети] (див. фото 2). Таким чином, в ході розгляду даної справи, судом встановлено, що кожна з часток спірного домоволодіння фактично розділена на самостійні житлові об`єкти, які на даний час обладнані своїми прибудинковими територіями, власники часток домоволодіння користуються окремими входами на земельні ділянки, які розділені парканами, тобто між співвласниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] встановлено порядок користування земельною ділянкою, зокрема і земельною ділянкою, якою користується [PERSON] і цей порядок існував ще при [PERSON] , яка подарувала цю частину будинку [PERSON] .. Ці обставини підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, матеріалами цивільної справи та висновком експерта. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами Земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із змінами і доповненнями внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року, вказується, що при вирішенні спору між співвласниками домоволодіння суд з`ясовує, чи був встановлений порядок користування земельною ділянкою між співвласниками, або попередніми особами, що користувалися земельною ділянкою, враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я, враховуються вимоги санітарних правил та правил протипожежної безпеки. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на яку має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель ста споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщена на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах у тому ж самому обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Проаналізувавши вищенаведені документи та нормативно правові акти, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] не доведено порушення її права на користування земельною ділянкою площею 199 кв.м., яка відійшла до [PERSON] (а потім і до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) та на якій, зокрема на місці колишнього розташування літньої кухні «Б», сараю «И», сараю «Ж» та душу «З», що входили раніше до складу домоволодіння [PERSON] , було зведено житловий будинок - то її розміри на конфігурація постійно змінювалися внаслідок збільшення цієї земельної ділянки спочатку на 38 кв.м., які було приєднано з боку проїзду загального користування, потім на 110 кв.м. з того ж боку, і т.д. (розмір ділянки біля новоутвореного домоволодіння за даними останньої інвентаризації на 2011р. складає 199 кв.м.). Стосовно позовних вимог про усунення перешкод [PERSON] в користуванні домоволодінням та земельною ділянкою площею 300 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення за рахунок [PERSON] самочинно збудованих приміщень за адресою: [ADDRESS] , зазначених в технічному паспорті від 30 квітня 2009 року на це домоволодіння к приміщення : 1-7 - житлова кімната площею 24 кв., 1-8 -кухня, площею 6 кв.м., 1-9 туалет площею 2,2 кв.м., 1-10-0- коридор 5,4 кв.м., суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності ті інших речових прав» застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому, суд приймає до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Таким чином, враховуючи докази надані суду стороною позивача щодо самовільно збудованих [PERSON] будівель, то суд не вбачає обґрунтованих підстав для висновку, що ці будівлі могли б якимсь чином завдати пошкоджень, як житловому будинку позивачки так і господарським будівлям її домоволодіння та створювати їй перешкоди в користуванні, як цими будівлями так і земельною ділянкою на якій вони розташовані.

Outcome: dismissed