Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява [PERSON], в якій останній посилався на те, що 26.10.1998 року помер його дід [PERSON], який проживав в [INFO]. Заповіту останній не складав. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Іванівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, право померлого на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0291033. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був його син та його батько [PERSON], який прийняв спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу в володіння спадковим майном, а саме: здійснив поховання, отримав речі домашнього вжитку, здійснював догляд за житловим будинком та отримав на руки сертифікат на право на земельну частку (пай). 21.10.2013 року помер [PERSON], не зареєструвавши належним чином прав на успадковану земельну частку (пай). Він прийняв спадщину після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.05.2014 року. В звязку з цим, з метою оформлення вказаної земельної частки (паю) в якості спадкового майна, просив встановити той факт, що [PERSON] при житті прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу у володіння спадковим майном. Під час розгляду справи [PERSON] підтримав подану заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню. Заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], в наданій заяві просила розглянути справу без її участі. Інша заінтересована особа - Іванівська сільська рада Семенівського району Полтавської області, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявник є сином [PERSON] та онуком [PERSON] (а.с.12.13). Дід заявника [PERSON] помер 26.10.1998 року, а батько заявника [PERSON] 21.10.2013 року (а.с.10,14). Після смерті [PERSON] приватний нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу №116/2013 та 08.05.20154 року заявнику видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] на майно, що складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] (а.с.15). Крім того, з наданої до заяви копії та представленого під час розгляду справи в суді заявником оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0291033 вбачається, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка розташована на території Семенівського району Полтавської області та перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Маяк», розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.16). Постановою приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] від 30.08.2017 року заявнику [PERSON] за його заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після померлого [PERSON], на вказану земельну частку (пай), було відмовлено, в звязку з неприйняттям спадщини у встановлений законом шестимісячний строк та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. З листа приватного нотаріусу [PERSON] та наданої до нього інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що ані нею, ані іншими нотаріусами спадкова справа після померлого [PERSON] станом на 30.08.2017 року не заводилась. Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких наведено в ч.1 ст.315 ЦПК України. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 548 ЦК УРСР, що діяла на час відкриття спадщини після померлого [PERSON] було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. \~ \~ \~ \~ Звертаючись до суду з заявою [PERSON] просив встановити той факт, що [PERSON] при житті прийняв спадщину після смерті [PERSON], шляхом вступу у володіння спадковим майном, посилаючись на те, що встановлення цього факту йому потрібно з метою оформлення спадщини після померлого батька [PERSON] на земельну частку (пай). Разом з тим, суд враховує, що заявником у відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України під час розгляду справи не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про фактичне прийняття спадщини [PERSON] після свого батька та діда заявника [PERSON] відповідно до ст.ст.548,549 ЦК УРСР. Так, згідно довідки виконкому Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 23.03.2018 року вбачається, що [PERSON] за життя та до дня своєї смерті постійно проживав за адресою: [INFO]. Доказів тому, що батько заявника [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживав з останнім, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном земельною часткою (паєм) або звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини заявником суду не представлено. А з наданої приватним нотаріусом [PERSON] інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що ані нею, ані іншими нотаріусами спадкова справа після померлого [PERSON] станом на 30.08.2017 року не заводилась. Крім того, суд враховує, що посилаючись на те, що його батько [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлого [PERSON] відповідно до ст.548,549 ЦК УРСР, заявник не навів обставин та доказів, які б свідчили про неможливість оформлення спадщини у передбаченому законом нотаріальному порядку, зокрема доказів звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) та відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину після померлого батька [PERSON] В той час, як з постанови приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] від 30.08.2017 року вбачається, що заявнику відмовлялось у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом саме після померлого діда [PERSON] Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви, як передчасної та необґрунтованої. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed