Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 27.11.2019 року звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до [PERSON] про стягнення грошових коштів В обґрунтування позову зазначається, 01.02.2019 року ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет», з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої сторони, уклали договір №4185794 про надання кредиту, на підставі якого кредитор надав позичальнику грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. із розрахунку - 28% річних для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника. Позивач виконав своє зобов`язання за договором позики належним чином щодо надання грошових коштів відповідачу. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з повернення кредитних коштів із сплатою процентів за його користування та інших платежів у встановлені договором строки, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення грошових коштів за договором позики в розмірі 243 743,41 грн. та вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце був повідомлений належний чином, подав заяву до суду в якій просив провести судове засідання без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направила. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У зв`язку з цим, датою складання цього судового рішення є 29.09.2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, 01.02.2019 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет», з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №4185794 (далі - Договір), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 200 000,00 грн., для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку у розмірі 28% річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно договору. Пунктами 1.2 - 1.4 Договору встановлено, що датою перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у додатку №2, є датою укладення цього договору. Дата остаточного повернення кредиту - 15.01.2022 року. Платежі з повернення кредиту здійснюються згідно додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 2.2. Договору моментом (днем) надання кредиту вважається момент (день) укладання цього договору. ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» виконало своє зобов`язання за Договором та надало грошові кошти [PERSON] . Пунктом 2.5. Договору передбачено, що за обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4% від суми кредиту, зазначену в п. 1.1. договору. Відповідно до Додатку №1 до Договору загальна сума щомісячного платежу за розрахунковий період становить 16 273,00 грн. Відповідно до п. 2.6 Договору сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період встановленими у Додатку №1 з 01 по 15 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 01.03.2019 року, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Пунктом 4.9. Договору встановлено, що позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі - 200,00 грн. за перший прострочений платіж, та 500,00 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе обов`язків з повернення кредитних коштів, станом на 01.08.2019 року, [PERSON] має заборгованість у розмірі 243 743,41 грн., з яких: 192 336,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18 038,99 грн. - заборгованість за відсотками; 32 000,00 - заборгованість по комісії; 1 200,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 60,51 грн. - заборгованість по рахунку інфляції; 107,73 грн. - заборгованість 3% річних, відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №4185794 від 01.02.2019 року. Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачем не надано, із заявами, клопотаннями, відзивом чи запереченнями, які б суд міг урахувати при ухваленні рішення, відповідач не звертався. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» свій обов`язок по наданню кредитних коштів виконало, а докази належного виконання відповідачем зобов`язання відсутні. Окрім цього, в позовній заяві позивач зазначає, що звертався до відповідача з листом-претензією щодо повернення заборгованості за кредитом в зв`язку з порушенням умов договору та вимогою погасити заборгованість у повному обсязі, однак, позичальником зазначені вимоги залишились без уваги та задоволення. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Враховуючи викладене та відсутність доказів щодо виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості в розмірі 243 743,41 грн. з відповідача. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 656,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням №49361 від 05.08.2019 року. Таким чином, судові витрати у розмірі 3 656,14 підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved