Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

До Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з вказаною заявою звернулася [PERSON] , в якій просила визначити стосовно [PERSON] , [INFO] , заходи тимчасового обмеження його прав та покладення на нього строком на 6 (шість) місяців таких обов`язків: - заборонити наближатися на відстань ближче 50 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] ; - заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування вказаних вимог заявник посилалася на те, що вона з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 02.09.2016 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання [PERSON] вчиняв сварки, під час яких ображав заявницю нецензурною лайкою, принижував, залякував, застосовував психічне та фізичне насилля. Після того, як вони перестали мешкати разом, [PERSON] продовжує її залякувати та погрожує фізичною розправою. Заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Константинов І.В. в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх присутності, заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте його неприбуття відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до правил п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст.1 цього Закону домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на мати (батька) одного з подружжя (колишнього подружжя) та дітей подружжя (колишнього подружжя). В силу положень ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч.3,4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 02.09.2016 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо. [PERSON] влаштовує сварки, ображає [PERSON] нецензурною лайкою, погрожує фізичною роправою. З приводу чого, заявниця неодноразово зверталася в правоохоронні органи із заявами про прийняття мір до [PERSON] , що підтверджується листами №1066/103/08-2019 від 28.02.2019року, № 19аз/103/- 2019 від 31.05.2019 року, №37аз/103/05-2019 від 31.10.2019 року, виданих Кальміуським відділенням поліції Центральним відділом поліції ГУНП в Донецькій області. Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.12.2019 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Згідно характеристики, складеної 31.05.2019 року ДОП Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області, [PERSON] зарекомендував себе з негативного боку, неодноразового на нього надходили виклики до поліції від його колишньої дружини, про що був складений адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Заявниця надала роздруківки смс-повідомлень [PERSON] на її адресу, зміст якого не залишає сумніву в чиненні останнім домашнього насильства і необхідності, у зв`язку з цим, огородити [PERSON] від його протиправних дій. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч.3 ст.26 цього Закону). Дослідженням наданих заявницею доказів встановлено, що доводи заяви знайшли своє часткове підтвердження, оскільки наявність конфлікту між сторонами, приниження, побоювання за свою безпеку, відсутність бажання примирення у постраждалої від домашнього насильства [PERSON] , дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання заявниці. Крім того, суд вважає, що обмеження у вигляді заборони наближатися на відстань менше ніж 50 метрів до місця роботи [PERSON] та інших місць частого відвідування, слід визнати необґрунтованим, оскільки жодного доказу щодо працевлаштування заявниці та місць, які вона часто відвідує, суду не надано. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що з метою запобігання ризиків повторного вчинення насильства у сім`ї слід видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким протягом 6 (шести) місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити наближатись на відстань меншу ніж 50 метрів до фактичного місця проживання [PERSON] , заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб, заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, йому невідомому, переслідувати її. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial