Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова у липні 2015 року звернувся представник КП «Харківводоканал» з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, інфляційних витрат та 3-х процентів річних у розмірі 5190,47 гривень та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.05.2015 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2011 року по 31.03.2015 року у сумі 4028,25 грн. Позивач зазначає, що за адресою: м. Харків, пр.-т Ілліча , б. 127, кв.41 мешкають [PERSON] та [PERSON], які є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку №87976, та, що за відповідачами за період з 01.03.2011 року по 31.03.2015 року утворилася заборгованість у сумі 4028,25 гривень. Позивач вказує, що несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста та негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів, у зв'язку чим і звернулися до суду. 01.01.2015 року боржникам було направлене рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-ти денний термін. Як вказує позивач, у зазначений термін боржники не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості, у зв'язку з чим КП «Харківводоканал» і звернулися до суду. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності від 25.11.2014 року, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлений позов підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.05.2015 року позивачу відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2011 року по 31.03.2015 року у розмірі 4028,25 грн.( а.с.4). Відповідно до положень ч.2 ст.101 ЦПК України, у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Отже, позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 4028,25 гривень в порядку позовного провадження. Так, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: м. Харків, пр -т Ілліча[ADDRESS], що підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ в Харківській обл. від 29.07.2015 року. (а. с. 19,20) Як вбачається зі зведеної картки абонента В+К (разом), відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку ХКОВ №87976 за адресою: [ADDRESS]. За даним особовим рахунком наявна заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.05.2013 року по 31.03.2015 року в розмірі 2 363,32 грн., та за послуги водовідведення за період з 01.03.2011 року по 31.03.2015 року в розмірі 1664,93 грн. (а.с. 6-9) Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржниками не погашена. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Але, як встановлено судом, відповідачі, отримуючи надані їм послуги з центрального водопостачання і водовідведення, вказані послуги своєчасно не оплачують, у зв'язку з чим за ними і утворилась вказана вище заборгованість. Позивач просив суд стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1087,63 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 74,59 грн., що підтверджується розрахунком 3% та індексації по заборгованості за надані послуги. (а. с. 10-11). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява КП «Харківводоканал» підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання заяви про видачу судового наказу та за подання позовної заяви в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved