Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

До Михайлівського районного суду надійшов позов Таврійського державного агротехнологічного університету до [PERSON] про стягнення коштів за навчання. У позовній заяві зазначено, що 29 січня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №37 про навчання фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», згідно якого позивач, як виконавець договору, брав на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача, як замовника, прийняти на навчання [PERSON]за обраним напрямом «6.030504 Економіка підприємства» за заочною формою навчання і гарантував підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», а відповідач повинен був своєчасно сплачувати вартість навчальних витрат у розмірі, визначеному договором. В порушення умов договору [PERSON] своєчасно не вносив плату за навчання, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 2450,00 грн. Наказом ректора університету №1055-З від 29 серпня 2014 року [PERSON] було відраховано зі складу студентів за невиконання начального плану та порушення умов договору про навчання. 16 березня 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з повідомленням щодо виниклої заборгованості за навчання та наслідків її несплати, але відповідач на неї жодним чином не відреагував, тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за навчання в сумі 2450,00 грн., а також судовий збір в сумі 1600 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, але в позовній заяві міститься клопотання про слухання справи при її відсутності, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, наказом від 12 серпня 2011 року №124-ННІ ЗДО [PERSON] зараховано до складу студентів першого курсу заочної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» за напрямом підготовки 6.030504 «Економіка підприємства», за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. 29 січня 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №37 про навчання фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», згідно якого позивач, як виконавець договору, брав на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача, як замовника, прийняти на навчання [PERSON] за обраною спеціальністю «6.030504 Економіка підприємства» за заочною формою навчання і гарантував підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», а відповідач повинен був своєчасно сплачувати вартість навчальних витрат у розмірі, визначеному договором. В порушення умов договору [PERSON] своєчасно не вносив плату за навчання, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 2450,00 грн. Наказом ректора університету №1055-З від 29 серпня 2014 року [PERSON] було відраховано зі складу студентів за невиконання начального плану та порушення умов контракту. Відповідач у добровільному порядку не відшкодував вказану заборгованість в сумі 2450,00 грн. навіть після того, як на його адресу позивач направив претензію №03-406 від 16 березня 2015 року з вимогою про її погашення. Згідно довідки Таврійського державного агротехнологічного університету від 03 червня 2016 року, заборгованість за договором №37 «Економіка підприємства» від 29 квітня 2013 року про навчання фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» [PERSON] на вказану дату складає 2450,00 грн. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобовязань відповідачем [PERSON] за договором №37 від 29 січня 2013 року в сумі 2450,00 грн., суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: approved