Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява представника [PERSON] до [PERSON], Управління відділу ДВС Дніпропетровського РУЮ про визнання права власності та зняття арешту. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд визнати за [PERSON] право власності на дачний будинок-А, загальною площею 37,80 м.кв та господарські будівлі і споруди: колодязь, мете лаві труби - К, огороду металеву - 1-2, замощення цегляне-1, що знаходиться в [ADDRESS], розташоване на земельній ділянці площею 600 м. кв., поданій у приватній власності для ведення садівництва (Державний акт серії [NUMBER] від 13.01.2006 р.) вартістю 23140 грн. та земельну ділянку площею 600 м.кв. розташовану на території Новоолександрівської сільської ради [ADDRESS], призначення для ведення садівництва вартістю 1089грн.; зняти арешт з майна: на дачний будинок-А, загальною площею 37.80м.кв та господарські будівлі і споруди: колодязь, мете лаві труби - К, огороду металеву - 1-2, замощення цегляне-1, що знаходиться в [ADDRESS], розташоване на земельній ділянці площею 600 м. кв., поданій у приватній власності для ведення садівництва (Державний акт серії [NUMBER] від 13.01.2006 р.) вартістю 23140 грн. та земельну ділянку площею 600 м.кв. розташовану на території Новоолександрівської сільської ради [ADDRESS], призначення для ведення садівництва вартістю 1089 грн. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомила. Представник Управління відділу ДВС Дніпропетровського РУЮ у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової зачви просив суд слухати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи прийшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права (ст. 16 ЦК України). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №4332, [PERSON] придбала дачний цегляний будинок та господарські будівлі та споруди за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Також, відповідно до Договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №4334, [PERSON] земельну ділянку за адресою [ADDRESS] (а.с. 10). Своє право власності на дачний цегляний будинок та господарські будівлі та споруди за адресою [ADDRESS] [PERSON] зареєструвала у встановленому законом порядку та 16.05.2014 року отримала Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 13-14). Також, своє право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] [PERSON] зареєструвала у встановленому законом порядку та 31.03.2014 року отримала Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 16-17). Таким чином, оскільки позивачка у встановленому законом порядку зареєструвала своє право власності на вказані вище об'єкти нерухомого майна, про що отримала Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, то повторне визнання за позивачкою права власності не можливе, оскільки право власності позивачки ніким не оспорюється. Що стосується позовних вимог у частині зняття арешту з майна (дачного будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS]), то суд відмовляє позивачці у задоволенні позову у цій частині, оскільки нею обрано не вірний спосіб захисту, так як в даному випадку доцільно звертатися з позовом про звільнення майна (дачного будинку за адресою [ADDRESS]) з під арешту. Також, позивачка у своєму позові просить суд зняти арешт з земельної ділянки за адресою [ADDRESS], однак згідно постанови державного виконавця від 02.03.2011 року (а.с. 18) арешт накладено лише на будинок [ADDRESS]. Даних стосовно накладення арешту на земельну ділянку за вказаною адресою у суду не має. Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги позивачки не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє позивачці у задоволенні позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за її рахунок.

Outcome: dismissed