Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказала наступне. У травні 2021 року позивачу стало відомо, що 14.04.2021 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Гнатюк Д.В. винесено постанову по відкриття виконавчого провадження № 65107917 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 2060 про стягнення з [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 20352,28 гривень на користь ТОВ «Фінпром Маркет». Позивач вказала, що ТОВ «Фінпром Маркет» було відступлене право вимоги за вказаним виконавчим написом від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі Договору факторингу № 20/ФК, від 09.07.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2, від 24.07.2018 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01, від 17.06.2015 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», на підставі Договору факторингу № 20141028-Г, від 28.10.2014 року, відступлено вимоги за Кредитним договором № 47/7185АСLАРТ6 від 26.04.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] . Позивач вказала, що копію виконавчого напису № 2060 отримано нею лише під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 26.05.2021 року. На думку позивач, виконавчий напис вчинено за наявності порушень приватним нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, без необхідних на те документів, що передбачені законодавством, не перевірено безспірність вимог стягувача, у зв`язку з чим просила суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. У відкрите судове засідання позивач не з`явилась, до канцелярії суду її представник надала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а. с. 113). Також, представник позивача у своїй заяві вказала, що оскільки всі необхідні документи, які потрібні для вирішення справи надійшли від Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), відповідачем визнано позовні вимоги, а тому просила залишити без виконання ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 06.10.2021 року, якою було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича належним чином завірену копію виконавчого напису, від 16.07.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2060 та належним чином завірені копії документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису від 16.07.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2060. Представник відповідача в судове засідання з`явився, до суду надав клопотання про врегулювання спору\~за участю\~судді,\~а також\~заяву про\~визнання позовних\~вимог в\~порядку ст.\~206\~ЦПК України в частині визнання виконавчого напису, від 16.07.2020 року, таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з нього судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 грн. (а. с. 70 71). Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а. с. 102, 104 105) Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2060, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» у загальному розмірі 20352,28 грн. (а. с. 13). Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Гнатюк Дмитром Володимировичем від 14.04.2021р. відкрито виконавче провадження № 65107917 з примусового виконання виконавчого напису виданого 16.07.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в загальній сумі 20352 грн. 28 коп. (а. с. 14). 26.04.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» з однієї сторони та ПрАТ «Ренесанс Життя» з третьої сторони укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника № 47/7185АСLАРТ6 згідно з п. 1.1. якого банк надав позивачу грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а позичальник прийняв не себе зобов`язання повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі (а. с. 53 54). Зі змісту виконавчого напису № 2060 пропонується задовольнити вимоги відповідача, стягнути з позивача за період з 27.10.2014 року по 16.07.2020 року включно суму у розмірі: 9801,08 (дев`ять тисяч вісімсот одна) гривня 08 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 2961,89 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят одна) гривня 89 копійок - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією;7539,31 (сім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 31 копійка - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 20352,28 (двадцять тисяч триста п`ятдесят дві) гривні 28 копійок. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон України «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції на час виникнення правовідносин, передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у редакції на час виникнення правовідносин, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону № 3425-XII (редакція чинна на час спірних правовідносин), підпунктами 3.1, 3.3 п. 3 гл. 16 розд. ІІ Порядку №296/5, розділу 2 Переліку № 1172 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2021 року відповідачем подано до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) за вх. 2979 заяву про примусове виконання рішення вих. 8926, від 22.02.2021 року, за підписом директора ТОВ «Фінпром Маркет» Яворського Р.В. з наступними додатками: оригінал виконавчого напису № 2060; докази, що підтверджують повноваження особи, яка підписала заяву (а. с. 48). Матеріали справи не містять доказів того, що виконавчий напис № 2060 був вчинений на оригіналі кредитного договору № 47/7185АСLАРТ6 від 26.04.2013 року, що свідчить про порушення нотаріусом процедури вчинення напису, передбаченою статтею 87 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, пункту 2 глави 12 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, підпункту 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ Порядку №296/5 (в редакції чинній станом на 16.07.2020 - дату вчинення спірного виконавчого напису). Крім того, відсутні, також, оригінал Додатку №1 згідно з п.1.1., 6.3. Договору, який є його невід`ємною частиною. Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що він вмотивований зокрема посиланням на п. 2 Переліку № 1172. Так, зазначений пункт передбачає вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями та був внесений до вказаного Переліку Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Проте, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду, від 22.02.2017 року, залишеною без змін Вищим адміністративним судом України, від 01.11.2017 року, по справі № 826/20084/14, було визнано частково незаконною та частково нечинною вказану Постанову Кабінету Міністрів України № 662, від 26.11.2014 року, «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині зокрема можливості вчинення виконавчого напису стягувача для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. З огляду на вказане, оскаржуваний виконавчий напис вчинений всупереч постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14 та з посиланням на підставу його вчинення, яка втратила чинність на підставі цього рішення суду - п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» внесений до вказаного Переліку Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». На час вчинення спірного виконавчого напису - 16.07.2020 року норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, не були чинними, а тому вчинення виконавчого напису на підставі не нотаріальних договорів чинним законодавством не передбачалось. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п. б) розділу 2 Переліку № 1172 для одержання виконавчого напису додаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно п. 6 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом (підпункт 6.1.), при цьому неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору (ц.6.2.). Відповідно до п. 1.2. Договору Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: а) сума кредиту -11800,00 грн.; б) строк кредитування 36 платіжних періодів; в) фіксована процента ставка за користування кредитом 15% річних; г) комісія за надання кредиту 0 грн.; д) комісія за обслуговування кредиту 289 грн.; е) цільове призначення поточні потреби; ж) дата повернення кредиту 16.05.2016 року. Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку. Банк формує графік платежів (Додаток 1) їх погашенням, сум основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісії за надання кредити, комісії за обслуговування кредиту. Пунктом 2.3. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються Банком з дати надання кредиту щомісячно, при цьому, кількість днів у періоді з дати надання кредиту по першу дату сплати заборгованості умовно приймається за 30. Комісія за обслуговування кредиту згідно з пунктом 2.4. нараховується та сплачується щомісяця починаючи з першої дати сплати заборгованості та разом із сплатою процентів та заборгованості за кредитом в дату сплати заборгованості. Разом з цим, з наданого до справи тексту кредитного договору вбачається, що сторони договору домовились про погашення кредиту шляхом сплати щомісячно рівними частинами в сумі 699,00 грн. (п.2.8). Дата сплати встановлена згідно з Додатком 1 (п.2.6.). Також згідно з пунктом 4.3. Договору Позичальник зобов`язаний сплати Банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслугованої суми кредиту, та /або від несплаченої суми кредиту за кожен день прострочення. Виходячи з викладеного, суд позбавлений можливості встановити, яким чином здійснено одночасно нарахування заборгованості Позивачу за нарахованими та несплаченими відсотками та комісією однією грошовою сумою 2961,89 грн. у термін з 27.10.2014 року по 16.07.2020 року, а тому, викладене не узгоджується з умовами Договору та графіком платежів (Додаток 1). Нарахування заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісією однією грошовою сумою унеможливлює також перевірити правильність нарахування пені у заявленій грошовій сумі - 7539,31 грн. Розрахунок вказаних у виконавчому написі сум відповідачем до суду не було надано, як і не надано доказів щодо виникнення права вимоги саме таких сум у період з 27.10.2014 року по 16.07.2020 року. Крім того, судом встановлено, що письмової вимоги про усунення порушень та спливу тридцяти днів з моменту її надіслання до дня вчинення виконавчого напису нотаріусом, як це передбачено п.п.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ зазначеного Порядку №296/5 позивачем не було отримано, зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги Відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином наявна заборгованість не має ознак безспірності і не може вважатись обґрунтованою враховуючи її неузгодження з умовами Договору. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, від 15.01.2020 року, у справі № 305/2082/14-ц, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з ст. 88 Закону № 3425-XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктом 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Виконавчий напис містить посилання на договори про відступлення права вимоги, але при цьому, не зазначено день коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, не містить посилань щодо сум боргу, процентів, штрафних санкцій, та інше за якими право вимоги переходить до відповідача, як до нового кредитора. У виконавчому написі вказано, що заборгованість стягується за період з 27.10.2014 року по 16.07.2020 року, тобто, приватним нотаріусом виконавчий напис з порушенням меж трирічного строку з дня виникнення права вимоги, що суперечить ст. 88 Закону № 3425-XII, підпункту 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положеннями ч. ч. 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З наведеного суд не вбачає порушень законодавства, прав, свобод чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймає визнання відповідачем позову. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, а також з огляду на визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №2060, вчиненого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за період з 27.10.2014 року по 16.07.2020 року у загальному розмірі 20352,28 (двадцять тисяч триста п`ятдесят дві) гривні 28 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позову у розмірі 908,00 гривень (а. с. 1) та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень (а. с. 20), яку було задоволено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси. від 31.05.2021 року. Враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 681,00 грн. (454,00 грн. + 227,00 грн.). Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інші 50 відсотків сплаченого судового збору, що дорівнює 681,00 грн., що також, визнається стороною відповідача.

Outcome: approved