Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

До попереднього судового засідання позивачка [PERSON] уточнила свої позовні вимоги і просила стягнути остаточно з відповідача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] (на період її навчання) та неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, після досягнення повноліття старшої донькою - на утримання [PERSON] - ? частини заробітку відповідача щомісячно. На задоволенні позовних вимог позивачка, її представник наполягали, позивачка просила про розгляд справи без її участі. Представник відповідача, діючий від імені та в інтересах відповідача, уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення у пред'явленому обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом в ході розгляду справи були досліджені наступні докази: довідка про місце роботи та заробітну плату [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між сторонами у справі; довідка про місце роботи та заробітну плату [PERSON]; довідка з місця навчання (зі школи) [PERSON]; довідка Ізмаїльського державного гуманітарного університету від 31.03.2014р. про навчання [PERSON]; копія паспорту на ім'я [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у зв'язку із її навчанням та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] - в розмірі по 1/3 частини заробітку з відповідача [PERSON], із яким перебуває у шлюбі і який у свідоцтвах про народження записаний батьком дітей, зазначивши, що сімейне життя із відповідачем не склалося, сторони розійшлися, мешкають окремо. З 12.08.2010р. донька [PERSON] навчається у ВУЗі (Ізмаїльському державному гуманітарному університеті) на бюджетній основі, ніде не працює, оскільки ще не отримала спеціальність, потребує матеріальної допомоги, закінчує навчання у ВУЗі у червні 2014р. Також [PERSON] не забезпечує і свою малолітню доньку [PERSON], [INFO], хоча згідно із законом, як батько, зобов'язаний це робити. В даний час доньки [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні позивачки. Позивачка працює, отримує заробітну плату, але її прибуток є недостатнім для утримання дітей, забезпечення необхідними атрибутами для навчання доньок та їх виховання. Відповідач працює також, отримує заробітну плату, мешкає окремо від дітей, отже має реальну можливість надавати їм матеріальну допомогу. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої та повнолітньої доньок обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виходячи з матеріалів справи, у відповідача є можливість утримувати своїх дітей: неповнолітню доньку [PERSON] до досягнення нею 18-ти років та повнолітню доньку [PERSON], яка на даний момент є працездатною, але ніде не працює, навчається у Ізмаїльському державному гуманітарному університеті і потребує матеріальної підтримки від батька. Сама позивачка працює також, її заробіток не може дозволити забезпечення встановленого прожиткового мінімуму для доньок у період їх навчання. З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що відповідач матеріально забезпечений, має реальну змогу надавати матеріальну допомогу донькам, враховуючи обставини справи, матеріальне та сімейне положення відповідача, позивачкою було уточнено позовні вимоги (у бік зменшення їхнього розміру), які було визнано представником відповідача в повному обсязі. Таким чином, суд задовольняє вимоги позивачки та стягує з відповідача аліменти у зазначеному розмірі.

Outcome: approved