Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в\~позові посилається\~на те,що 13 січня 2011 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, що складається земельної ділянки площею 4,560 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що належала їй відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ДП № 027599 від 25.11.2003 року. Заповіт мати позивача не залишала. Позивач та чоловік померлої відповідач по справі [PERSON] є її спадкоємцем першої черги. У встановлений законом шестимісячний строк він не подав заяви про прийняття спадщини, оскільки тривалий час хворів. Таким чином, позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини. Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визначити додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги викладені в позові від 04.02.2019 року, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача зазначила, що позивач має психічне захворювання, перебуває на обліку лікаря-психіатра, є інвалідом 2 групи. У звязку із хворобою та перебуванням на стаціонарному лікуванні не встиг своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Представник відповідача - Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій прохає розглянути справу в їхню відсутність, проти позову не заперечує. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] (а. с. 6). [PERSON] померла 10 січня 2011 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 784349, актовий запис № 02 (а. с. 9). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 81/2011, яка заведена після смерті [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом 21.06.2011 року звернувся чоловік померлої [PERSON], зазначивши, що інших спадкоємців першої черги немає. 23 листопада 2011 року, 28 вересня 2012 року [PERSON] видано свідоцтва про право на спадину за законом після смерті дружини [PERSON] У звязку із зверненням 11 січня 2018 року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, постановою нотаріуса від 12 січня 2018 року позивачеві розяснено, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини (а. с. 13). Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно довідки виданої КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня», позивач у період з 15 березня 2011 року по 15 квітня 2011 року та з 27 квітня 2015 року по 19 травня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні (а. с. 10). [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра Магдалинівської ЦРЛ та отримує підтримуюче лікування, є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню, згідно довідки лікаря психіатра від 05.12.2017 року (а. с. 11). Згідно довідки до акту МСЕК від 29.05.2018 року, [PERSON] є інвалідом з дитинства, не може виконувати регулярні види праці, може бути адаптований до домашньої праці (а. с. 15). В судовому засіданні встановлено, що відповідач при поданні заяви про прийняття спадщини не повідомив нотаріусу про наявність інших спадкоємців, у звязку із чим нотаріус був позбавлений можливості повідомити спадкоємців, у тому числі позивача про відкриття спадщини після смерті матері. Суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме, вказані позивачем причини були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Позивач страждає психічним захворюванням з дитинства, не може виконувати регулярні види праці, постійно отримує підтримуюче лікування. Такі обставини є поважними причинами пропуску строку подачі заяви, тому суд дійшов до висновку про можливість задовольнити прохання позивача та продовжити строк для прийняття спадщини. Судові витрати по справі, а саме судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~

Outcome: approved