Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

До суду звернувся Кременчуцький міжрайонний екологічний прокурор Дніпровської екологічної прокуратури з вказаним позовом. Просить поновити строк звернення з цивільним позовом до суду. Визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії Кременчуцької міської ради 5 скликання від 26.02.2008 року в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га [PERSON] по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Визнати незаконним та скасувати рішення 21 сесії Автозаводської районної ради 5 скликання від 03.03.2009, в частині затвердження вказаного проекту землеустрою та передачі земельної ділянки [PERSON] у власність. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 542473, виданий [PERSON] який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 010957500534. Зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 0,08 га (кадастровий номер земельної ділянки 5310436100:06:002:0089), що розташована по [ADDRESS] навпроти загальноосвітньої школи № 2 у м. Кременчук Полтавської області у власність територіальної громади м. Кременчука. Судові витрати покласти на відповідача Позовні вимоги обґрунтовував тим, що оспорюваними рішеннями органів місцевого самоврядування спірна земельна ділянка передана у власність [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 20, 51, 52, 58, 59, 118 ЗК України, Законів України «Про державну експертизу землевпорядної документації», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Представник позивача позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлялась належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечувала, просила застосувати строк позовної давності та відмовити в позові в повному обсязі. Представник відповідача - Кременчуцької міської ради Полтавської області Войтенко Д.М. просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача - Автозаводської районної ради у м Кременчуці Гордієнко Ю.А. просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Нештап В.Г. вважав позов безпідставним. Представники третіх осіб Дніпродзержинського регіонального управління водних ресурсів, державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, Головного управління Держземагенства у Полтавській області, управління земельних ресурсів виконкому Кременчуцької міської ради та відділу держкомзему у Кременчуцькому районі у судове засідання не прибули, про дату розгляду справи повідомлялись належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Генеральним планом міста Кременчука, який затверджений рішенням Кременчуцької міської ради від 25.12.2007 територія по [ADDRESS] навпроти загальноосвітньої школи №2 у м. Кременчуці Полтавської області віднесена до зони зелених насаджень загального користування, які згідно ст. 51 ЗК України відносяться до складу земель рекреаційного призначення. Територія, яка обмежується дамбою - від урізу води Дніпродзержинського водосховища до Власівської захисної дамби, у тому числі в районі [ADDRESS], є зоною можливого затоплення під час проходження повені чи паводків певної повторюваності. Згідно п. 2.19 ДБН В. 1.2.-4-2006 «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту» в існуючих містах розміщення нових житлових районів у зонах можливого затоплення без проведення інженерно-технічних заходів захисту забороняється. Рішенням двадцять п'ятої сесії Кременчуцької міської ради п'ятого скликання від 26 лютого 2008 року наданий дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зокрема, [PERSON] площею 0,08 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Рішенням двадцять першої сесії Автозаводської районної ради м. Кременчука п'ятого скликання від 03 березня 2009 року затверджено проект відведення та технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта про право власності на земельну ділянку [PERSON] по [ADDRESS] (присадибна ділянка) та передано безоплатно [PERSON] у власність земельну ділянку площею 800 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS]. 02 вересня 2009 року [PERSON] видано державний акт серії ЯИ № 542473 про право власності на земельну ділянку площею 0,08 га по [ADDRESS] Полтавської області (кадастровий номер земельної ділянки 5310436100:06:002:0089), який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010957500534. Рішенням третьої сесії Кременчуцької міської ради шостого скликання від 25 січня 2011 року внесено зміни до генерального плану міста Кременчука, затвердженого сесією міської ради від 25 грудня 2007 року, а саме - змінено функціональне призначення земельної ділянки по [ADDRESS], навпроти загальноосвітньої школи № 2 з ландшафтно-рекреаційної зони загальноміського значення Р-1 на зону розміщення одноквартирної котеджної (садиби) забудови Ж-5 для розміщення групи індивідуальних житлових будинків. Попередньо містобудівна документація для проведення державної експертизи в Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 522 від 20 травня 2009 року, що була чинною на момент прийняття вказаних рішень, уповноваженим державним органам не надавалась. У постановах Верховного Суду України № 6-14цс13 від 24 квітня 2013 року, № 6-33цс від 22 травня 2013 року, № 6-41 цс 13 від 29 травня 2013 року та інших, які у відповідності до ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для суду при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, сформульована правова позиція, згідно якої порушення визначеного законом порядку набуття у власність земельної ділянки є підставою для визнання у судовому порядку незаконними рішень органів місцевого самоврядування про передачу землі у власність, а також - недійсним державного акту про право власності на землю. Згідно ч. 1 ст. 118 ЗК України орган місцевого самоврядування ухвалює рішення про передачу земельної ділянки у власність на підставі поданої громадянином заяви. Частиною дев'ятою вказаної статті у редакції Закону № 1626-IV від 18.03.2004 p., що була чинною на час ухвалення оскаржуваних рішень, встановлено, що проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Відповідно до статті 62 Закону України «Про землеустрій», абзацу сьомого статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» в редакції Закону N 509-VI від 16.09.2008 р. проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення підлягали обов'язковій державній експертизі. Як вбачається з матеріалів справи при виділенні земельної ділянки [PERSON] проект землеустрою обов'язкової державної експертизи не проходив, що підтверджується інформацією Головного управління Держземагентства України у Полтавській області, та також не погоджувався природоохоронними та санітарно - епідеміологічними органами, що вбачається з повідомлення Дніпродзержинського регіонального управління водних ресурсів та Кременчуцького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідермслужби у Полтавській області. Відповідачі по справі не довели належними і допустимими доказами протилежного, у зв'язку з чим суд визнає доведеним факт порушення вимог ст. 118 Земельного кодексу України при виділенні земельної ділянки у власність [PERSON] Матеріалами справи також підтверджено, що станом на 2008-2009 роки землі по [ADDRESS] напроти загальноосвітньої школи № 2 у м. Кременчуці Полтавської області відносилися до земель ландшафтно-рекреаційної зони загальноміського значення (земель зелених насаджень загального користування), отже, земельну ділянку передано у власність [PERSON] з порушенням вимог ст.ст. 51, 52, ч. З ст. 83 ЗК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин. Землями рекреаційного призначення є ділянки землі, виділені з метою організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів, стосовно яких обмежується або забороняється господарська та інша діяльність. Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснювалось на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. На момент передачі спірної земельної ділянки відповідачеві цільове призначення вказаних земель змінено не було. Рішення третьої сесії Кременчуцької міської ради шостого скликання від 25 січня 2011 року не може бути прийняте до уваги при вирішенні даного спору, оскільки дотримання при його прийнятті вимог ст.ст. 9, 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» матеріалами справи не встановлено і суду не доведено. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, відповідно до ст. 21 ЗК України є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Суд також приймає до уваги, що спірна земельна ділянка, яка була передана у власність [PERSON], частково розміщена на території смуги відведення гідротехнічної споруди - Власівської захисної дамби, в зоні можливого затоплення водами р. Дніпро, в межах червоної лінії, де згідно ДБН Б.1-3-97, «Вулиці і дороги населених пунктів» не дозволяється нове будівництво житлових будинків садибного типу та господарських будівель і споруд, що вбачається з інформації Дніпродзержинського регіонального управління водних ресурсів та висновку Управління містобудування та архітектури. Відповідно до ст. 91 Водного кодексу України для потреб експлуатації та захисту від забруднення, пошкодження і руйнування магістральних, міжгосподарських та інших каналів на зрошувальних і осушувальних системах, гідротехнічних та гідрометричних споруд, а також водойм і гребель на річках встановлюються смуги відведення з особливим режимом користування. Земельні ділянки в межах смуг відведення надаються органам водного господарства та іншим організаціям для спеціальних потреб і можуть використовуватися ними для створення водоохоронних лісонасаджень, берегоукріплювальних та протиерозійних гідротехнічних споруд, будівництва переправ, виробничих приміщень. Згідно ст. 58, ч. 4 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду, до яких належать землі, зайняті гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них, земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів можуть передаватися лише на умовах оренди. Виходячи із наведених обставин та правових норм суд дійшов висновку про обґрунтованість позову прокурора. Вирішуючи питання щодо позовної давності, суд виходить з наступного. За правилами ст.ст. 256, 261, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійною підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Прокурор звернувся до суду із позовом в межах повноважень, наданих ст. 45 ЦПК України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», за захистом інтересів держави в сфері земельних відносин, підставою для чого стали результати перевірки дотримання вимог земельного законодавства Кременчуцькою міжрайонною екологічною прокуратурою 13 серпня 2013 року. Оскільки підстави для прокурорського реагування виникли лише за наслідками вказаної перевірки, іншого по справі не встановлено і суду не доведено, суд вважає, що строк звернення до суду прокурором пропущено не було, отже, відсутні підстави для відмови у поновленні такого строку. Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ч. З ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved