Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Донецької міської ради про визнання права власності. В обґрунтуванні заявлених вимог зазначив, що [INFO] помер його дідусь [PERSON], [INFO], дідусь заповідав позивачу двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач подав заяву про прийняття спадщини за заповітом до Четвертої донецької нотаріальної контори. 17.04.2010 року було зареєстровано спадкову справу [NUMBER], що підтверджується витягом зі спадкового реєстру. Бабуся позивача померла у [INFO]. Дідусь прийняв за нею спадщину, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та вважається таким, що прийняв спадщину. Окрім дідуся, спадкоємцем за законом після смерті бабусі міг бути батько, однак він не надавав заяву про прийняття спадщини, проживав окремо від бабусі та дідуся. Спадкова справа після смерті бабусі не заводилася. Незважаючи на заповіт [PERSON], нотаріус Четвертої донецької нотаріальної контори Жерносєкова О.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва на спадщину, у зв'язку з тим, що дідусь не переоформив право власності на себе. [ADDRESS] зареєстрована за дідусем - [PERSON], та бабусею [PERSON]. Через відсутність у позивача свідоцтва про шлюб бабусі з дідусем, факт їх шлюбу довелось встановлювати у судовому порядку. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], [INFO]. Позивач є єдиною дитиною померлого та єдиним внуком [PERSON]. У квартирі [ADDRESS] був зареєстрований та фактично проживав тільки дідусь. Позивач доглядав за ним в останні дні хвороби. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України немає. Позивач вступив у фактичне володіння та управління спадковою квартирою, сплачував комунальні послуги. Спадщину прийняв у межах строків, встановлених діючим законодавством, а саме у квітні 2010 року. Однак, позивач не має можливості розпоряджатися спадковим майном, що порушує його права. Він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся - [PERSON]. Йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири, у зв'язку з тим, що спадкова справа після смерті померлого була заведена, але оригінал справи залишився в зоні проведенням АТО (на тимчасово окупованій території України). На другу частину квартири нотаріус не визнав право власності дідуся, оскільки відсутні документи, підтверджуючі право власності спадкодавця [PERSON] та одночасно через відсутність доступу до спадкової справи. Оскільки Четверта донецька нотаріальна контора не може надати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, він вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що залишилася після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач до судового засідання не з'явився, уповноважив представляти свої інтереси в суді [PERSON]. Представник позивача до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся належним чином, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 березня 2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку Донецької області, актовий запис №490 (а.с.39). Спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] складається з двокімнатної квартири, розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно власниками квартири на праві приватної сумісної власності є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) [NUMBER] від 15 грудня 1995 року, виданого Представництвом фонду державного майна України в місті Донецьку, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до технічного паспорту на приватизовану квартиру [ADDRESS] власником квартири зазначений [PERSON] (а.с.12-13). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності є - [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] залишився заповіт, складений та посвідчений державним нотаріусом Четвертої донецької державної нотаріальної контори Грабчак Г.Г., відповідно до якого, [PERSON] заповів належну йому квартиру за [ADDRESS] [PERSON]. Заповіт посвідчено 23 січня 2008 року (а.с.4). 17 квітня 2010 року позивач подав заяву про прийняття спадщини за заповітом до Четвертої донецької нотаріальної контори. 17.04.2010 року було зареєстровано спадкову справу [NUMBER], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про смерть від [INFO], виданого Кіровським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Донецька Донецької області, актовий запис №2327, [PERSON] (бабуся позивача) померла [INFO] у віці 67 років у місті Донецьк (а.с.7). [PERSON], [INFO], постійно проживав разом з [PERSON]. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, виходячи з викладеного, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживав з нею на час відкриття спадщини. Окрім [PERSON] спадкоємцем за законом був батько позивача - [PERSON]. Факт родинних відносин між позивачем та його батьком підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 18 лютого 1978 року, виданого відділом РАЦС Куйбишевського району міста Донецька, актовий запис №237, в графі батько зазначений - [PERSON] (а.с.9). Однак [PERSON] не надавав заяву про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON], та проживав окремо. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №674 (а.с.16). Позивач є єдиною дитиною померлого. 20 жовтня 2016 року державний нотаріус Четвертої донецької нотаріальної контори Жерносєкова О.П. відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири за номером [ADDRESS], яка належала [PERSON], який помер [INFO] (а.с.20). Позивач звернувся до Кіровського районного суду міста Донецька з заявою про встановлення факту шлюбних відносин між його дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON]. Рішення Кіровського районного суду міста Донецька від 08 грудня 2011 року заявлені вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі та встановлення факт перебування [PERSON] та [PERSON] в фактичних шлюбних відносинах (а.с.15). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної контори №1 Кіровського району» у місті Донецьку від 04.09.2002 року [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS]. Окрім [PERSON] в зазначеній квартирі ніхто не проживає (а.с.17). Позивач доглядав за своїм дідусем - [PERSON] - в останні дні його хвороби. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині у померлого немає. Після смерті [PERSON] позивач вступив у фактичне володіння та сплачував комунальні послуги за квартиру, яка розташована у [ADDRESS] (а.с.19). Однак, у зв'язку з тим, що нотаріус Четвертої донецької нотаріальної контори Жерносєкова О.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, він не має можливості розпоряджатися спадковим майном, що порушує його права. Відповідно до відповіді Другої красноармійської державної нотаріальної контори від 12 грудня 2016 року зазначено, що спадщина після смерті [PERSON], померлого [INFO], в Другій красноармійській державній нотаріальній конторі не відкривалась. Спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита 17.04.2010 року Четвертою донецькою державною нотаріальною конторою (а.с.44-45). Відповідно до відповіді Другої красноармійської державної нотаріальної контори від 29 грудня 2016 року зазначено, що спадщина після смерті [PERSON], була відкрита 17.04.2010 року, № спадкової справи 334/2010; спадщина після смерті [PERSON] була відкрита 11.04.2012 року, № спадкової справи 306/2012; спадщина після смерті [PERSON], померлої [INFO], не відкривалась (а.с.48-51). Згідно відповіді Четвертої донецької державної нотаріальної контори від 20.01.2017 року зазначено, що спадщина після смерті [PERSON], була відкрита 17.04.2010 року, № спадкової справи 334/2010; спадщина після смерті [PERSON] була відкрита 11.04.2012 року, № спадкової справи 306/2012; спадщина після смерті [PERSON], померлої [INFO], не відкривалась (а.с.60-63). Згідно статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений у статті 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. У статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, виходячи з викладеного, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживав з нею на час відкриття спадщини. У зв'язку з чим, [PERSON] став одноособовим власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] в встановлений діючим законодавством строк, оскільки [PERSON] заповів належну йому квартиру за номером [ADDRESS], спадкоємці на обов'язкову частку спадщини відсутні, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про встановлення права власності є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved