Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Товари народного вжитку» про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату зарплати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 12.01.2009 року вона була прийнята до ТОВ «Товари народного вжитку» на посаду диспетчера транспортного цеху. 31.01.2013 року на підставі ст. 38 КЗпП позивачка була звільнена з роботи за власним бажанням. Однак, відповідач, порушуючи вимоги ст.ст. 47, 116 КЗпП, в день звільнення не сплатив, як зазначає позивачка, розрахункової суми. Повний розрахунок був проведений лише 27.11.2014 року. На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача суму середнього заробітку за затримання розрахунку при звільненні в розмірі 25871,16 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 12.01.2009 року вона була прийнята до ТОВ «Товари народного вжитку» на посаду диспетчера транспортного цеху, що підтверджується копією трудової книжки/а.с.8-9/ 31.01.2013 року на підставі ст. 38 КЗпП позивачка була звільнена з роботи за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки./а.с.8-9/ Згідно довідки виданої головним бухгалтером ТОВ «НТВ» від 04.02.2013 року заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] становить 7391,76 грн. Таким чином, відповідач, порушуючи вимоги ст.ст. 47, 116 КЗпП, в день звільнення не сплатив розрахункової суми. Повний розрахунок був проведений, як зазначає позивачка, лише 27.11.2014 року. Отже, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення середнього заробітку за затримання розрахунку при звільненні законні та обґрунтовані, визнані відповідачем, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved