Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 09.07.2016 у сумі 13064,54 грн за станом на 28.04.2020. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач усупереч умов кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 09.07.2016, укладеного між сторонами, не виконав своє зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту. Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, вимоги позивача про їх повернення ігнорує, тому позивач змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача в примусовому порядку. Ухвалою від 17.07.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 17.09.2020 о 09.30 год. Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог був повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого повідомлення. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 09.07.2016 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, який складається із анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, та Тарифів банку, на виконання якого позивач відкрив відповідачу рахунок із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно з наданого позивачем розрахунку, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань станом на 28.04.2020 утворилась заборгованість у сумі 13064,54 грн, з яких: 4957,36 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1781,16 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України, 5227,71 грн - нарахована пеня, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 598,31 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України встанволено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У порушення умов Договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, суму коштів не повернув та ухиляється від їх сплати. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач до суду не надав та не назвав доказів щодо безпідставності вимог позивача. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом згідно з платіжним дорученням № ІНВ98В33Н9 від 08.05.2020 сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2102,00 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України належить стягнути з відповідача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved