Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON], в якому просив суд постановити рішення в силу якого, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмір 23495,31 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.08.2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 31.01.2015 року становить 23495,31 грн. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 24.10.2014 року, в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви відповідач отримав, про що свідчить рекомендоване повідомлення. В подальшому, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Судовим розглядом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 20.08.2007 року про відкриття рахунку та надання банківських послуг,20.08.2007 року відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 5000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 11). Пунктом 3.1 кредитного договору встановлено, що датою укладання договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділу «Відмітки банку» заяви позичальника. [PERSON] погодився, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку. Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитну картку та ПІН до неї. Згідно пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 8.6 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що у разі порушення строків платежів, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову. Пунктом 5.5.1 Правил користування платіжною карткою передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобовязань держатель сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри якої визначаються Тарифами. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 31.01.2015 року відповідач має прострочену заборгованість, яка становить 29014,64 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4957,04 грн., заборгованість за відсотками 24057,60 грн., а також заборгованість за штрафами 1356, 92 грн. (а.с. 8-10). Разом з тим, судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 14.11.2008 року з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у сумі 6876 грн. Судовий наказ набрав законної сили 28.11.2008 року. (а.с. 7). Отже, з урахуванням суми, стягнутої за судовим наказом, сума заборгованості становить 22138,39 грн. На вказану суму позивачем по справі було нараховані штрафи, передбачені п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, а саме: штраф (фіксований) 250 грн., штраф (відсотки) 1106,92 грн. (а.с. 8-10). Відтак, сума заборгованості станом на 31.01.2015 року становить 23495,31 грн. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у, визначеній банком, частині у разі невиконання позичальником своїх боргових та інших зобовязань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Підстави припинення зобовязання визначені главою 50 ЦК України, якою не встановлено, що зобовязання припиняються в наслідок прийняття судового рішення про задоволення вимог кредитора. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Крім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідач підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення від 09.02.2015року у сумі 243,60 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved