Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 14.08.2019 року завернувся представник Приморської районної адміністрації як органу опіки та піклування із вказаною позовною заявою та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 10.12.2018 року [PERSON] , [INFO] , перебуває в КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко». Відповідач за цей час відвідала дитину лише один раз, після чого жодного разу не з`являлась, не цікавилась її долею та здоров`ям ні в усній ні в письмовій формі, матеріальної допомоги не надавала. 29.07.2019 року службою у справах дітей Одеської міської ради складено проект висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON] , на підставі чого Приморською районною адміністрацією складено висновок від 07.08.2019 року №01-11/1307/1вих про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, що стало підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у справі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без проведення аудіозапису судового процесу, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направила. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 30.01.2020 року. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту або знайдену дитину та її доставку, складеного Приморським ВП м. Одеси від 28.09.2018 року, малолітня [PERSON] , [INFO] , була знайдена на залізничному вокзалі та доставлена до КУ «Міська клінічна інфекційна лікарня». Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.11.2018 року №451 було зареєстровано народження дитини - [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини записано: мати - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] . Відомості про батька вказано відповідно до п.2 ч.1 ст. 135 СК України. На підставі вказаного розпорядження Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 01.12.2018 року складено відповідний актовий запис про народження №5676. Згідно з наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 03.12.2018 року №261 [PERSON] перебуває на обліку дітей, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах у зв`язку з невиконанням [PERSON] батьківських обов`язків. Відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.12.2018 року №564 [PERSON] була тимчасово влаштована до КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» на повне державне забезпечення. Згідно листа КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» від 07.06.2019 року №438 за весь час перебування дитини у закладі мати дитини [PERSON] відвідала установу один раз 11.12.2018 року у супроводі невідомого чоловіка, який представився батьком дитини. Вони були нетверезі, відчувався запах алкоголю та запах, що характеризує відсутність уваги до особистої гігієни. Мати до дитини не була допущена, після чого жодного разу доньку не відвідувала, не цікавилась її долею та здоров`ям, матеріальної допомоги не надавала. Згідно відповідей ГУНП в Одеській області [PERSON] , [INFO] , за обліками ГУНП в Одеській області не значиться, в розшуку не перебуває. З метою з`ясування думки [PERSON] щодо позбавлення її батьківських прав відносно дитини службою у справах дітей Одеської міської ради було подано оголошення до газети «Одеські вісті» про виклик відповідача до служби, однак, як зазначив представник позивача, відповідач не з`явилась. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 29.07.2019 року службою у справах дітей Одеської міської ради від 29.07.2019 року складено проект висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] і відношенні малолітньої [PERSON] , на підставі чого Приморською районною адміністрацією складено висновок від 07.08.2019 року №01-11/1307/1вих про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Так згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Так, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку щодо ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - малолітньої [PERSON] , тож, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Окрім того, ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів, однак враховуючи неможливість виходу за межі позовних вимог, приходить до висновку про визначення розміру аліментів у заявленому позивачем розмірі, тобто в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 14.08.2019 року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір у розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved