Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулось АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.03.2011 року в розмірі 32915,48 грн., яка складається з: 344,75 грн. заборгованості за кредитом; 26663,12 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3864,02 грн. заборгованості за пенею; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1543,59 грн. штрафу (процентна складова). В обґрунтування позову посилається на наступні обставини. Між позивачем та відповідачем укладений договір б/н від 11.03.2011 року на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом належним чином не виконала, у зв'язку з чим за нею утворилась вищезазначена заборгованість та нараховані пеня і штраф. Ухвалою суду від 11.07.2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження, постановлено справу розглядати без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання. Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника у якому він також повідомляє, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач відзиву на позов, письмових заяв або клопотань суду не подавала. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем укладений договір б/н від 11.03.2011 року, про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Клієнт надав згоду на те, що анкета-заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг між ним та банком. Згідно наданого позивачем витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» пільговий період (нарахування відсотків здійснюється по ставці 0.01% річних) 30 днів за кожною тратою; базова відсоткова ставка на місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік) становить 3%; обов'язковий щомісячний платіж (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, Пеня = пеня(1) + пеня(2), де: пеня(1) = (базова процента ставка до договору) /30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2) =1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн.; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачений договором більше ніж на 30 днів, 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Сума заборгованості за кредитом в сумі 344,75 грн. згідно розрахунку позивача утворилася станом на 16.10.2013 року. В подальшому відбувалось нарахування відсотків та нарахування пені зі штрафом. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 344,75 грн., суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем до позову наданий витяг з умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (надалі за текстом Умови). За п. 1.1.1.45. Умов, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнту на строк, обумовлений в Договорі на умовах платності та повернення. Згідно п. 1.1.2.5. Умов, обов'язком Клієнта є погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.4.6. Умов, має право в разі порушення Клієнтом зобов'язання по погашенню заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень змінити умови кредиту, встановив строк повернення кредиту 91-й день з моменту порушення зобов'язань Клієнта по погашенню кредиту та вимагати від Клієнта повернення кредиту, виплати відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань по кредиту в повному обсязі. За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи отримання [PERSON] кредитної картки, проведення за нею операцій, нездійснення щомісячних платежів в обумовленому сторонами розмірі, сума неповернутого кредиту в розмірі 344,75 грн. підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі. Розглядаючи вимоги про стягнення 26663,12 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік, становить 3%, тобто 36% річних. За п. 2.1.1.12.6. Умов, за користування Кредитом та Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, із розрахунку 360 днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Враховуючи наведені положення статті 1054 ЦК України, пунктів 1.1.1.45. та 1.1.2.5. Договору, вимога про стягнення нарахованих процентів є правомірною. Проте суд не погоджується з розміром нарахованих процентів. Позивач в розрахунку заборгованості зазначає, що розмір процентів було змінено Банком в односторонньому порядку, що передбачено укладеним між сторонами договором. Так з 11.03.2011 року річна процентна ставка становить 36%, з 01.01.2013 року річна процента ставка зменшена і становить 30%, з 01.09.2014 року процентна ставка була піднята до 34,80%, а з 01.04.2015 року до 43,20%. Згідно з п. 1.1.3.2.3. Договору, правом Банку є змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням зміни розміру наданого раніше Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. За п. 1.1.3.1.9. Договору, обов'язком Банку є не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним в Заяві, надавати держателю виписки про стан Картрахунків та про здійснені за минулий місяць операції по Картрахункам. В заяві-анкеті такий спосіб надання виписки не зазначений. Також згідно з п. 1.1.6.1. та п.1.1.6.2. Договору, зміни в ці Умови та Правила надання банківських послуг, вносяться Банком щомісячно в односторонньому порядку у випадках, не заборонених законодавством України. В тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, Банк повідомляє Клієнтів про внесені зміни шляхом використання наступних каналів зв'язку: - офіційний сайт Банку; - підпис необхідних документів безпосередньо у відділенні Банку. Доказів щодо дотримання порядку внесення змін до договору щодо збільшення процентної ставки позивачем не надано. Також відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки». Враховуючи відсутність в договорі про надання банківських послуг, укладеному між сторонами, періодичності перегляду процентної ставки, порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимального розміру збільшення процентної ставки, суд дійшов до висновку, що процентна ставка за кредитом є саме фіксованою та вважає нікчемними положення договору про право кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку. Тому суд дійшов до висновку про стягнення процентів виходячи з базової ставки в розмірі 36% річних. Також суд зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо зміни процентної ставки (наказів, інших рішень органів управління, уповноважених на встановлення процентної ставки, тощо) та належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Суд враховує дату виникнення заборгованості 16.10.2013 року в розмірі 344,75 грн. Розрахунок процентів, що підлягає стягненню, здійснений за період з 16.10.2013 року по 30.04.2018 рік, за процентною ставкою 36% річних і становить 571,60 грн. Крім того, до 16.10.2013 року у відповідача існувала заборгованість по сплаті процентів у сумі 18,58 грн. Таким чином сума процентів, що підлягає стягненню становить 590 грн. 18 коп. Вирішуючи питання про стягнення 3864,02 грн. заборгованості за пенею та комісією та штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1543 грн. 59 коп. (процентна складова), суд виходить з наступного. За статтею 539 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року Верховний Суд України дійшов наступного висновку. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності з одне й те саме порушення. За таких умов, вимоги про стягнення пені, враховуючи наявність вимоги про стягнення штрафу, задоволенню не підлягають. Здійснюючи перевірку розміру нарахованого позивачем штрафу, судом встановлено, що 5% штрафу (процентна складова) від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів становить - 46,75 грн. (344 грн. 75 коп. боргу + 590 грн. 18 коп. боргу по сплаті процентів х 5% = 46,75 грн. штрафу). Таким чином позивачем безпідставно нараховані 1496 грн. 84 коп. штрафу (процентна складова), у зв'язку з чим в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 344 грн. 75 коп. заборгованості з повернення кредитних коштів, 590 грн. 18 коп. процентів за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 46,75 грн. (процентна складова). В задоволенні позову про стягнення решти відсотків, пені та решти штрафу за користування кредитом має бути відмовлено. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial