Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в яких просило стягнути з [PERSON] та з [PERSON], в солідарному порядку на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за процентами та пенею за договором про іпотечний кредит №2425-н від 28.08.2008р. в сумі 226 417\~грн. 23 коп., з яких: прострочені проценти за користування кредитом 199\~167 грн. 11 коп., пеня за прострочений основний борг по кредиту 27\~250 грн. 12 коп., пеня за прострочені проценти за користування кредитом 101\~353 грн. 21 коп. та внести певні зміни до договору про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008р. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 520 000 грн. з терміном остаточного погашення не пізніше 28.06.2016р. та сплатою 20% річних за користування кредитом. У забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору банком 28.08.2008р. укладено з [PERSON] договір поруки №1 до кредитного договору № 2425-н. 02.11.2011р. заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси стягнуто з відповідачів у солідарному порядку на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість, яка виникла на підставі кредитного договору № 2425-н від 28.08.2008р., в розмірі 841\~952 грн. 60 коп. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2013 року, яке було скасовано ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року, стягнуто з [PERSON] та з [PERSON], в солідарному порядку на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за процентами та пенею за договором про іпотечний кредит №2425-н від 28.08.2008р. в сумі 226\~417грн. 23 коп., з яких: прострочені проценти за користування кредитом 199\~167 грн. 11 коп., пеня за прострочений основний борг по кредиту 27\~250 грн. 12 коп., пеня за прострочені проценти за користування кредитом 101\~353 грн. 21 коп.; внесено зміни до договору про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008р.: в п. 1.2 слова та цифри «на 94 (девяносто чотири) місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше «28» червня 2016 року» замінити на «терміном остаточного погашення кредиту встановити дату подання позовної заяви, а саме «26» листопада 2012 року»; в п. 1.5.1.1 «а саме: «16» жовтня 2013 року» замінити на «остання сплата процентів повинна бути здійснена не пізніше подання позовної заяви АТ «Ощадбанк», а саме «26» листопада 2012 року»; в п. 3.3.4 слова та цифри «Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до «16» жовтня 2013 року» замінити на «остання сплата процентів повинна бути здійснена не пізніше подання позовної заяви АТ «Ощадбанк, а саме: «26» листопада 2012 року»; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати по оплаті судового збору у сумі 1342 грн. 19 коп.; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати по оплаті судового збору у сумі 1342грн. 19 коп. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.11.2015р. заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2011 р. скасовано та ухвалено нове, яким в позовних вимогах ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Підставою для відмови в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» послужило визнання вимоги про дострокове погашення всієї суми кредиту такою, що не містить саме вимогу про дострокове погашення всієї суми основного боргу. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008р. в сумі 2\~917\~345грн. 95коп., з яких: заборгованість за основним боргом 520\~000грн.; заборгованість за процентами 809\~267,85грн.; пеня по основному боргу за період з 13.06.2013р. по 13.06.2016р. 481\~476,45грн.; пеня по процентам за період з 13.06.2013р. по 13.06.2016р. 667\~391,08грн., суму інфляційних втрат за основним боргом 398\~599,87грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 40\~610,70грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, сповіщена належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Відповідачкою надано до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Представник [PERSON] в судове засідання не з»явився, сповіщений належним чином. В попередніх судових засіданнях позов не визнав, надав суду заяву про застосування строків позовної давності, в якій вказував, що позивач, направивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, змінив строк виконання основного зобов»язання, який, на думку представника відповідачки, закінчився до подачі зазначеного позову до суду. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку про можливість задоволення уточнених позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з умовами договору про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 520 000 грн. з терміном остаточного погашення не пізніше 28.06.2016р. та сплатою 20% річних за користування кредитом. Відповідно до договору поруки від 28.08.2008р. [PERSON] взяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями [PERSON] перед Банком, що виникають з договору про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008 року. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору позичальник зобовязалася здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтет ними платежами. Згідно п.1.6.1.1 кредитного договору проценти нараховуються банком щомісячно на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дня видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Згідно п.п. 4.3.1-4.3.2 кредитного договору позичальник зобовязалася належним чином виконувати взяті на себе зобовязання, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно до п. 5.1 кредитного договору позичальник зобовязується за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу. Відповідно до п.4.2.2 кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на два місяці, а також в інших випадках передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. Згідно п.7.8 кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України до трьох років для всіх грошових зобов»язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору. 02.11.2011р. заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість, яка виникла на підставі кредитного договору № 2425-н від 28.08.2008р. у розмірі 841\~952,60 грн. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.11.2015р., залишеним без змін ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2011 р. скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без задоволення. Підставою для відмови в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» послужило визнання вимоги про дострокове погашення всієї суми кредиту такою, що не містить саме вимогу про дострокове погашення всієї суми основного боргу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про іпотечний кредит № 2425-н від 28.08.2008р. станом на 13.06.2016р. заборгованість відповідачів перед позивачем складає 2\~917\~345грн. 95коп., з яких: заборгованість за основним боргом 520\~000грн.; заборгованість за процентами 809\~267,85грн.; пеня по основному боргу за період з 13.06.2013р. по 13.06.2016р. 481\~476,45грн.; пеня по процентам за період з 13.06.2013р. по 13.06.2016р. 667\~391,08грн., суму інфляційних втрат за основним боргом 398\~599,87грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 40\~610,70грн. Цим розрахунком встановлено, що відповідачка [PERSON] сплатила проценти за користування вказаним кредитом в сумі 1136,61грн. за 01.09.2008р.- 01.10.2008р.р. Інших проплат відповідачкою здійснено не було. При цьому представник позивача зазначав, що розрахунок пені по основному боргу та пені по процентам розраховано за три роки, як це передбачено п.7.8 кредитного договору. Відповідно до ст. 1050, ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобовязання по договору не виконувала, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає також, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. В судовому засіданні 27 жовтня 2016 року представником відповідачки [PERSON] надано копію претензії позивача №26/8794 від 30.10.2009р., направленої на адресу [PERSON], в якій позивач на підставі п.4.2.2 кредитного договору вимагає повернення всієї суми кредиту та здійснення платежів по нарахованим процентам за користування кредитом та інших платежів в сумі 645\~163грн., в тому числі заборгованості за кредитом - 36306,95грн., заборгованості за процентами 111582,27грн., заборгованості за пенею по відсоткам 12274,05грн., заборгованості за пенею по кредиту 3630,69грн., залишку заборгованості за кредитом 481\~369,04грн. та запропоновано в тридцятиденний строк погасити заборгованість перед банком. Також представником відповідачки [PERSON] надано копію опису вкладення від 13.11.2009р., в якому зазначено про направлення дострокової вимоги про повернення всієї суми кредиту №26/8794 від 30.10.2009р. та копію конверта зі штампом пошти 13.11.2009р. та пояснено, що саме 13.11.2009р. відповідачка отримала вимогу про дострокове погашення кредиту. Згідно ст.ст.256, 257, 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст.261 Цивільного кодексу України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст.267 Цивільного кодексу України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, строк на пред»явлення позовних вимог розпочався з 13.12.2009р.. тобто через тридцять днів після отримання відповідачкою вимоги від 30.10.2009р. За таких обставин банк мав право пред»явити вимоги про стягнення заборгованості протягом наступних трьох років, починаючи зі спливом тридцятиденного терміну від часу отримання вимоги банку. До суду позивач вперше звернувся в листопаді 2008 року та було відкрито провадження на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2009р., копія якої знаходиться в матеріалах справи. 02.11.2011р. було постановлено заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору № 2425-н від 28.08.2008р., у розмірі 841\~952,60 грн. та яке було скасовано рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.11.2015р. та за рішенням якого в задоволенні позову позивачу було відмовлено. Вдруге з позовними вимогами, які були уточнені та які є сьогодні предметом позову, позивач звернувся 26.11.2012р. Посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позивачем не було порушено строк позовної давності при зверненні до суду 26.11.2012р. із вказаним позовом, а відтак заява представника [PERSON] є безпідставною. Що стосується заяви представника відповідачки про застосування строку позовної давності до поручителя [PERSON], суд зазначає, що від [PERSON] не надходило заяви про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення з неї заборгованості як з поручителя, у представника [PERSON] не має повноважень діяти від її імені а отже суд не вправі застосовувати строк позовної давності до вимог про стягнення з неї заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. До позовної заяви додано квитанцію про сплату позивачем судового збору в сумі 2684,37 грн. За таких підстав суд вважає за необхідне позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved