Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про припинення його права власності на 1/6 частки квартири [ADDRESS] зі стягненням з позивача на користь відповідача вартості належної йому частки та визнанням за позивачем права власності на таку частку зазначеного нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому належить 5/6 частки вказаної квартири, частка відповідача є незначною та він нею не користується, постійно проживаючи в іншому місті, однак від продажу своєї частки він відмовився. Позивач вважає, що припинення права власності на незначну частку належного відповідачеві майна з виплатою йому ринкової вартості цієї частки не завдасть істотної шкоди його інтересам. У судове засідання сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити повністю, надавши підтвердження розміщення грошових коштів на депозитний рахунок ТУ ДСА, та відмовився від вимог про стягнення сплачених судових витрат, представник відповідача [PERSON] повністю визнав позовні вимоги та не заперечував проти отримання визначеної експертизою суми вартості належної йому частки квартири. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 5/6 частки квартири [ADDRESS], відповідачеві належить 1/6 частки вказаної квартири. Згідно висновку №2652 судової будівельно-технічної експертизи, виконаної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз (а.с.46-56), ринкова вартість 1/6 частки квартири [ADDRESS] становить 134000 (сто тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок. Відповідач у місті [PERSON] не проживає та житловим приміщенням не користується, його частка у спільній частковій власності є незначною. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України спірне майно у вигляді автомобіля, що належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, є річчю неподільною. Згідно ст.319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2)річ є неподільною; 3)спільне володіння і користування майном є неможливим; 4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Аналіз цієї норми, про що зазначено в Постанові Верховного Суду України у справі від 16.01.2012 року, свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Істотної шкоди інтересам відповідача припинення його права на незначну частку не завдасть, оскільки він має інше місце для проживання в іншому регіоні, що визнано представником відповідача. За таких обставин, наявні усі чотири обставини, що передбачені частиною 1 статті 365 ЦК України. Крім того, отриманих коштів відповідачем у розмірі по 134000,00 грн. достатньо для придбання іншого рівноцінного житла. Також суд вважає, що припинення права власності на незначну частку відповідача з виплатою йому ринкової вартості цієї частки, припинить будь-який спір між сторонами з приводу користування в подальшому спільною власністю у вигляді спірного житла. Передбачені частиною 2 статті 365 ЦК України умови застосування даної норми закону позивачем виконані та суду надано квитанцію про перерахунок вартості спірного майна у відповідності до Ухвали суду від 23.11.2016 року у загальному розмірі 134000,00 гривень на депозитний рахунок Управління державної судової адміністрації Одеської області. На підставі встановленого суд вважає, що припинення права на незначну частку у спільній власності не завдасть істотної шкоди відповідачеві, тому вимоги позивача є законними й обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Від стягнення сплачених судових витрат, у відповідності до поданої до суду заяви, представник позивача відмовився.

Outcome: approved