Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] провизнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У позовній заяві позивач вказує, що він є власником житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] перебувала у шлюбі з його сином [PERSON] . Шлюб було зареєстровано 22 лютого 2011 року Лютенською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. Через декілька років після одруження, рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області по справі № 526/2255/15ц шлюб було розірвано. [INFO] [PERSON] помер. У будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровані його колишня невістка [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , однак за місцем реєстрації вони фактично не проживають, їхніх особистих речей у його помешканні немає. Факт їхньої відсутності за місцем реєстрації підтверджується актами обстеження житла. Покинувши місце своєї реєстрації відповідач [PERSON] не вжила дій по зняттю з реєстрації. Йому відомо, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , а її син [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також йому відомо, що відповідач вийшла заміж і проживає з чоловіком. На його неодноразові усні прохання знятися з реєстрації в його житловому будинку відповідач [PERSON] не реагує. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS] та примусово зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Служби у справах дітей Гадяцької районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Лютенської сільської ради направив заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 липня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори, належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження, позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 лютого 2011 року у Лютенській сільській раді Гадяцького району Полтавської області. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 10.10.2019 № 01-08/831, у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які за місцем реєстрації не проживають. Факт відсутності відповідачів за місцем реєстрації, понад один рік, доведено позивачем долученими до справи доказами, а саме актами депутатського обстеження від 04.09.2019, 15.10.2019, 16.11.2019, 16.12.2019, 15.01.2020, 14.02.2020, в яких містяться висновки щодо відсутності за місцем реєстрації [PERSON] та її сина [PERSON] , починаючи з лютого 2019 року. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України та ч. 1 ст. 319\~ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст.\~383\~ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб.\~\~ Як роз`яснено у п. 34 та п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення такої вимоги, як про позбавлення права користування жилим приміщенням. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»,\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Положення ст.\~7\~цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Статтею ст.\~391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] більше одного року не проживають у будинку, належному на праві власності позивачу [PERSON] , у добровільному порядку відмовляються знятися з реєстрації, чим обмежують права позивача у вільному користуванні та розпорядженні своїм житловим приміщенням. Відповідно до п. п 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області від 14.05.2020 [PERSON] звільнено від сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. за подання до Гадяцького районного суду Полтавської області позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору, на підставі ухвали суду, сума судових витрат у розмірі 840,80 грн, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави

Outcome: approved