Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

До Немирівського районного суду звернувся з позовом [PERSON] до Немирівської міської ради про визнання права власності на майно за заповітом. Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Кіровської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 11.10.2013 року, серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, у тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом майна покійної [PERSON] . Під час звернення до нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтва про право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , нотаріус відмовив в оформленні спадщини на будинок, оскільки в свідоцтві про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 05.12.1989 року на підставі рішення виконавчого комітету Немирівської районної ради народних депутатів № 138 від 17.04.1986 року та рішення виконавчого комітету Кіровської сільської ради Немирівського району Вінницької області №44 від 19.07.1988 року на ім`я [PERSON] , відсутня печатка виконавчого комітету Кіровської сільської ради Немирівського району Вінницької області та підпис голови виконавчого комітету. У зв`язку з чим у позивача немає можливості зареєструвати даний будинок на своє ім`я, тому він змушений звернутись до суду для визнання права власності на будинок. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача - Немирівської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З цієї норми також випливає те, що таке визнання має не суперечити закону і не порушувати права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 11.10.2013 року (а. с. 7), було видано свідоцтво про право власності №384 від 05.12.1989 року на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.8). Також, відповідно до довідки, виданою відділом містобудування та архітектури Немирівської міської ради № 060 від 19.05.2021 року, згідно погосподарської книги села Сажки, зареєстроване домогосподарство (номер об`єкта погосподарського обліку 638) померлої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ). Все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON] згідно заповіту від 28.11.2008 року, посвідченого секретарем Кіровської сільської ради Немирівського району Вінницької області (а.с.12). У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №75/02-31 від 04.02.2015 року [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з відсутністю на правовстановлюючому документі на житловий будинок печатки органу, який його видав, а саме виконавчого комітету Кіровської сільської ради Немирівського району Вінницької області (а. с. 11). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом приймається до уваги, що відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення,оскільки позивач є спадкоємцем майна згідно заповіту і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно. Враховуючи вище викладене, та те, що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до ч.3 ст. 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , як спадкоємиць за заповітом, прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на це майно.

Outcome: approved