Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 30.03.2020 року звернувся з позовною заявою представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначається, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено кредитні договори №2962282205 від 07.12.2017 року та №5962048933 від 31.08.2017 року. 26.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20190626. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2962282205 від 07.12.2017 року у розмірі 12 850,00 грн. та за кредитним договором №5962048933 від 31.08.2017 року у розмірі 2 500,00 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання за кредитними договорами в частині повернення суми кредитних коштів виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву чи письмових заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 26.01.2021 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.12.2017 року [PERSON] підписав Заяву №2962282205 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» та Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» №35725063. Підписанням заяви на отримання кредиту [PERSON] дав згоду на те, що підписаний Паспорт кредиту №2282205 від 07.12.2017 року містить умови укладеного кредитного договору, а Заява №2962282205 від 07.12.2017 на отримання кредиту разом з паспортом кредиту та з умовами отримання кредитів та інших від ТОВ «ФК «ЦФР» - становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] . Відповідно до Паспорту кредиту №2282205, ТОВ «ФК «ЦФР» надає [PERSON] кредит у розмірі 13 850,00 грн, строком на 36 місяців, безготівним шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору. Окрім цього, 31.08.2017 року [PERSON] підписав Заяву №5962048933 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до якої дав згоду на те, що підписаний Паспорт кредиту №2048933 року містить умови укладеного кредитного договору, а Заява №5962048933 від 31.08.2017 року на отримання кредиту разом з паспортом кредиту та з умовами отримання кредитів та інших від ТОВ «ФК «ЦФР» - становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] . Відповідно до Паспорту кредиту №2048933, ТОВ «ФК «ЦФР» надає [PERSON] кредит у розмірі 11 400,00 грн, строком на 6 місяців, безготівним шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору. ТОВ «ФК «ЦФР» свої зобов`язання за кредитним договором №2962282205 від 07.12.2017 року та кредитним договором №5962048933 від 31.08.2017 року виконало та надало відповідачу кредитні кошти, що не спростовано відповідачем. Відповідач ознайомлений зі змістом вказаних кредитних договорів, що засвідчується його особистим підписом, умови кредитних договорів відповідачем не спростовуються. З позовної заяви вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами належним чином не виконав в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором №2962282205 від 07.12.2017 року, заборгованість відповідача станом на 26.06.2019 року складає 12 850,00 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором №5962048933 від 31.08.2017 року, заборгованість відповідача станом на 26.06.2019року складає 2 500,00 грн. 26.06.2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (новий кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості). Відповідно до ч. 1ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20190626 заборгованість [PERSON] складає: -кредитним договором №2962282205 від 07.12.2017 року сума заборгованості складає 12 850,00 грн., з яких: основний борг - 12 850,00 грн., відсотки - 0 грн., щомісячні відсотки (плата за управління кредитом) - 0 грн., пеня - 0 грн.); -кредитним договором №5962048933 від 31.08.2017 року сума заборгованості складає 2 500,00 грн., з яких: основний борг - 2 500,00., відсотки - 0 грн., щомісячні відсотки (плата за управління кредитом) - 0 грн., пеня - 0 грн.). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. З матеріалів справи вбачається, що позивач направляв на адресу відповідача повідомлення вих. №003417110 від 09.07.2019 року та вих. №003416414 року від 09.07.2019 року про наявність та розмір заборгованості за кредитними договорами, зміну кредитора та порядок погашення заборгованості. Незважаючи на повідомлення, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитними договорами у розмірі 15 350,00 грн ( 12 850,00 грн. + 2 500,00 грн. ). Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 102,00 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №2880 від 17.03.2020 року. Таким чином, судовий збір у розмірі 2 102,00 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved