Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 10.03.2016 року звернулась позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] подружжям було придбано квартири №5 та №5, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Покровський (колишній провулок Грибоєдова, провулок Шухевича Романа), будинок №6, які зареєстровано на імя чоловіка позивача. Однак, позивач дізналась, що зазначені квартири передані [PERSON] в іпотеку в якості забезпечення виконання грошових зобовязань за Договором про надання споживчого кредиту №11090926000 від 06.12.2006 року, укладеного між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк». 13.02.2012 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки та в подальшому, між [PERSON] та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №5, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Покровський (колишній провулок Грибоєдова, провулок Шухевича Романа), будинок №6. Позивач зазначає, що своєї згоди на передання квартир в іпотеку не надавала, у звязку з чим просить визнати іпотечний договір від 06.12.2006 року недійсним; скасувати заборону відчуження за договором іпотеки на майно квартиру №5, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок Покровський (колишній провулок Грибоєдова, провулок Шухевича Романа), будинок №6; визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 09.02.2016 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Кей-Колект» та скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру №5, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок Покровський (колишній провулок Грибоєдова, провулок Шухевича Романа), будинок №6. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В письмових запереченнях зазначила, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки при укладенні договору іпотеки позивачем було надано нотаріально завірену згоду на його укладення, що спростовує будь-які доводи позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.09.1996 року між [PERSON] та позивачем укладено шлюб, зареєстрований Виконкомом Стройненської сільради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис №15, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №010620, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області 25.04.2006 року. 06.12.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту №11090926000, згідно якого банк зобовязався надати позичальнику, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредит в іноземній валюті 296\~000,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Кредит надано в термін з 06.12.2006 року по 06.12.2013 року. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 06.12.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 06.12.2006 року, зареєстрований в реєстрі за №6680. Згідно п. 1.1. іпотечного договору, іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру №5, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Покровський (колишній провулок Грибоєдова, провулок Шухевича Романа), будинок №6, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29.07.2005 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON]; квартиру №5, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Покровський (колишній провулок Грибоєдова, провулок Шухевича Романа), будинок №6, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.03.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] В подальшому, 13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у Додатку 1 до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимогами ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до статті 578 Цивільного кодексу України та статті 6 Закону № 898-IV майно, що є у спільній власності, може бути передане в заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників. Частиною 1 ст. 65 Сімейного кодексу встановлено, що чоловік та дружина розпоряджаються майном, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Частиною другою статті 369 Цивільного кодексу України встановлено, що згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Аналогічні вимоги передбачено і частиною другою ст.6 Закону України «Про іпотеку» також визначено, що майно, яке є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості. Як на підставу недійсності іпотечного договору позивач посилається на порушення вищезазначених вимог, а саме укладення такого договору без отримання згоди позивача, як співвласника майна. Однак, відповідачем надано докази, які повністю спростовують доводи позивача. Так, на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси про витребування доказів від 09.11.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу надано копію заяви [PERSON], справжність підпису на якій засвідчено 22.11.2006 року за реєстровим №6204. Зазначеною заявою позивач надала згоду [PERSON] на укладення іпотечного договору з АКІБ «УкрСиббанк» та на передачу в іпотеку за умовами на його розсуд квартир №5, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Покровський (колишній провулок Грибоєдова, провулок Шухевича Романа), будинок №6, які придбані під час шлюбу на спільні кошти, а у разі звернення стягнення надано згоду на стягнення вищезазначених квартир. До того ж, позивачем зазначено, що іпотечний договір укладається в інтересах сімї, за умовами, які сторони попередньо обговорили і вважають їх вигідними, а укладення договору відповідає спільному волевиявленню. Крім цього, суд відхиляє доводи позивача щодо необхідності отримання окремої згоди на включення до договору іпотеки застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, згідно п. 5.1. іпотечного договору, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Реалізуючи передбачене право, 09.02.2016 року між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири №5, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Покровський (колишній провулок Грибоєдова, провулок Шухевича Романа), будинок №6 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 685805951101). Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки застереження викладено окремим пунктом в іпотечному договорі, воно не створює нового виду розпорядження майном, а лише встановлює можливість позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки. До того ж, надаючи заяву про згоду на укладення іпотечного договору, позивач висловила згоду і на звернення стягнення на предмет іпотеки, що виключає необхідність отримання додаткової згоди, оскільки п. 5 іпотечного договору передбачено варіанти позасудового врегулювання, яке згідно положень ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» є одним із видів звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких правових підстав для визнання іпотечного договору, укладеного 06.12.2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», недійсним та подальшого визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Outcome: dismissed