Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги при звільненні, стягнення компенсації в звязку з затримкою розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Позивач просить: \~зобовязати КП «Облводоканал» ЗОР змінити в трудовій книжці [PERSON] формулювання причини звільнення з роботи з ч. 1 ст. 38 КЗпП України на ч. 3.ст. 38 КЗпП України на підставі заяви про звільнення від 02.07.2018 р. з 04.07.2018 р.; \~стягнути з КП «Облводоканал» ЗОР на користь [PERSON] передбачену ст. 44 КЗпП України вихідну допомогу в сумі 43493,61 грн.; \~стягнути з КП «Облводоканал» ЗОР на користь [PERSON] середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь період затримки по день ухвалення судового рішення; \~стягнути з КП «Облводоканал» ЗОР на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач наказом від 21.03.2017 р. № 13К була призначена на посаду головного бухгалтера КП «Облводоканал» ЗОР з 22.03.2017 р., де і працювала до часу звільнення. Оскільки на підприємстві постійно затримується виплата заробітної плати більш ніж понад два місяці та у звязку з зневажливим ставленням до працівників з боку нового керівництва підприємства, нею було прийняте рішення про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю та умов колективного договору. На розрахункових рахунках підприємства в наявності були грошові кошти, які використовувалися для закупівлі товарів та послуг, але при цьому заробітна плата не виплачувалась. 02.07.2018 р. на початку робочого дня позивач [PERSON] написала заяву про звільнення із займаної посади з 04.07.2018 р. за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з виплатою їй вихідної допомоги при звільненні у відповідності до ст. 44 КЗпП. Заяву вона особисто надала генеральному директору КП «Облводоканал» ЗОР [PERSON] та копію для реєстрації. За розпорядженням директора їй було відмовлено в офіційній реєстрації заяви. Жодних дій з боку адміністрації підприємства стосовно її звільнення 02.07.2018 р. не відбувалось. Документів, які підтверджують її звільнення 02.07.2018 р. вона не отримала, відповідних дій щодо розрахунку при звільненні не здійснювалось, спілкуватись з цього приводу керівництво з нею відмовилось. У звязку з невизначеністю ситуації зі звільненням, відсутністю реагування з боку керівництва на заяву про звільнення від 02.07.2018 р. вона була вимушена 03.07.2018 р. та 04.07.2018 р. прийти на роботу, де відпрацювала ці дні. Вона також ще раз повідомила генерального директора [PERSON]В та директора з юридичних та загальних питань [PERSON] про свої наміри звільнитись з підприємства вже з 04.07.2018 р. за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. В реєстрації її повторної заяви про звільнення їй знов було відмовлено. Розуміючи, що через канцелярію підприємства вона не зможе офіційно подати та зареєструвати свою повторну заяву про звільнення з 04.07.2018 р., по закінченню робочого дня 02.07.2018 р. вона зазначену заяву на адресу підприємства направила засобом поштового звязку. Оскільки вона попередила керівництво, що заяву про звільнення направила 02.07.2018 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення, то при надходженні листа до канцелярії його не приймали та офіційно отримали лише через десять днів 12.07.2018 р. Згідно статуту підприємства, затвердженого рішенням голови Запорізької обласної ради від 16.09.2005 р. №13, КП «Облводоканал» ЗОР знаходиться у сфері управління Запорізької обласної ради. Оскільки облрада є засновником та власником підприємства, то 03.07.2018 р. на імя голови Запорізької обласної [PERSON] [PERSON] позивачем разом з іншими працівниками було направлено колективне звернення про порушення відповідачем трудового законодавства та додані копії заяв про звільнення. 03.07.2018 р. та 04.07.2018 р. позивач працювала повні робочі дні та просила керівництво надати їй розрахунок виплат та підготувати документи на звільнення, але їй було відмовлено. Директор з юридичних та загальних питань [PERSON] сказав, що поки вона не здасть квартальний звіт її не звільнять. Розуміючи, що жодних дій стосовно її звільнення 04.07.2018 р. керівництво підприємства не робить, вона у присутності працівників бухгалтерії склала [PERSON] передачі справ та печатки, який підписали [PERSON] та [PERSON], по закінченню робочого дня ключі від кабінету повернула технічному директору [PERSON] та з 05.07.2018 р. на роботу більше не виходила. Документи, що підтверджують її звільнення надані не були, з наказом про звільнення її не ознайомили, остаточний розрахунок при звільненні не здійснили та трудову книжку не видали. У звязку з грубим порушенням трудового законодавства та прав позивача, вона та інші працівники, котрі опинились у такій самій ситуації, вирішили звернутись за захистом своїх законних прав до Запорізької обласної ради, до профспілкових організацій та до Головного управління держпраці у Запорізькій області шляхом подання колективних звернень. 04.07.2018 р. та 05.07.2018 р. були подані колективні звернення голові Запорізької обласної ради [PERSON] на які 17.07.2018 р. отримано відповідь за вих. № 2908/01-16. 04.07.2018 р. були подані колективні звернення керівнику Запорізької обласної профспілки робітників ЖКГ [PERSON], керівнику Запорізького обласного союзу профспілок [PERSON] на які 30.07.2018 р. за № 137 отримано відповідь, що реагуючи на наше колективне звернення 05.07.2018 р. правовим відділом профспілки було проведено консультацію з керівництвом КП «Облводоканал» ЗОР та надані відповідні рекомендації для вирішення конфліктної ситуації мирним шляхом в межах правового поля. 04.07.2018 р. та 05.07.2018 р. були подані колективні скарги до Головного управління держпраці у Запорізькій області. Листом № 08/08-05/5957 від 02.08.2018 р. позивач отримала відповідь, що на підприємстві КП «Облводоканал» ЗОР було здійснено перевірку. У ході перевірки виявлено порушення трудового законодавства при звільненні позивача. За результатами заходу контролю було складено акт та керівникові видано припис на усунення виявлених порушень. Після чисельних звернень до вищезазначених органів 21.07.2018 р. позивач нарешті отримала повідомлення, що їй необхідно зявитись на підприємство для отримання трудової книжки. 24.07.2018 р. відділом кадрів їй було надано для ознайомлення наказ № 71К від 16.07.2018 р., з якого вона дізналась, що була звільнена з 16.07.2018 р. за власним бажанням згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України. У наказі про звільнення позивач особисто написала, що ознайомлена з ним 24.07.2018 р. та з наказом не погоджується, оскільки жодної заяви про звільнення за власним бажанням з 16.07.2018 р. не писала. На її прохання видати копію наказу про звільнення начальником відділку кадрів їй було відмовлено, посилаючись на розпорядження директора з юридичних та загальних питань [PERSON] Того ж дня, 24.07.2018 р. позивач отримала трудову книжку, про що зробила відповідний запис в «Журналі обліку трудових книжок». Також у відділу кадрів вона дізналась, що в табелі робочого часу в період з 05.07.2018 р. по 16.07.2018 р. їй ставили прогули. Відповідачем постійно порушувались терміни виплати заробітної плати працівникам, а авансові платежі взагалі не виплачувались. Станом на 02.07.2018 р., коли позивач написала заяву про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України заборгованість з виплати заробітної плати за травень 2018 року складала 6764,64 грн., за червень 2018 року 11212,75 грн. Маючи всі підстави для звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, позивач вважає, що має право на отримання вихідної допомоги у відповідності до ст. 44 КЗпП України. Відповідно до розрахункових листів КП «Облводоканал» ЗОР, розмір виплаченої позивачу заробітної плати у травні 2018 року 5465,40 грн., у червні 2018 року 13629,35 грн., а всього 19094,75 грн. Відпрацьованих робочих днів у травні та червні 27. Середньоденна заробітна плата складає 707,21 грн. Середньомісячна заробітна плата складає 14497,87 грн. Сума вихідної допомоги у відповідності до ст. 44 КЗпП України становить 43493,61 грн. Сума виплати за час затримки розрахунку при звільненні та несвоєчасної видачі трудової книжки складає 33238,87 грн. Також позивач вважає, що відповідачем їй була причинена моральна шкода, адже у порушення чинного законодавства України заяву про звільнення в неї не приймали, залякували її знищенням трудової книжки у разі відмови змінити підстави звільнення, незаконно не звільняли з дати зазначеної у заяві на звільнення, роботодавець незаконно самовільно визначив дату звільнення без будь-яких на те правових підстав. Приходячи на роботу 03.07.2018 р., 04.07.2018 р. та 05.07.2018 р. вона змогла отримати трудову книжку лише завдяки втручанню Головного управління Держпраці в Запорізькій області лише 24.07.2018 року. Несвоєчасна видача трудової книжки та зміна формулювання підстав звільнення позбавили її можливості на отримання в центрі занятості допомоги по безробіттю в перший місяці після звільнення, оскільки при звільненні за ч.\~1 ст. 38 КЗпП України допомога по безробіттю виплачується лише після спливу трьох місяців. Таке зневажливе відношення, погрози з боку керівництва підприємства призвели до виникнення у позивача гіпертонічного кризу та гіпертензії серця. Цей діагноз підтверджує довідка від 05.07.2017\~р., видана Кушугумською амбулаторією загальної практики-сімейної медицини комунального закладу Запорізький районний центр первинної медико-санітарної допомоги Запорізької районної ради. Моральну шкоду позивач оцінює у 10000,00 грн. У відзиві на позовну заяву № 12/1261 від 24.10.2018 р. відповідач не погоджується із позовними вимогами [PERSON] та просить відмовити у позові в повному обсязі. В обґрунтування своєї правової позиції зазначає наступне. По-перше, дійсно [PERSON] 21.03.2017 р. була прийнята на посаду головного бухгалтера КП «Облводоканал» ЗОР, про що свідчить наказ від 21.03.2017 р. № 13К та звільнена з цієї посади 16.07.2018 р. згідно наказу від 16.07.2018 р. за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. 03.07.2018 р. підприємство отримало заяву [PERSON] про звільнення з посади головного бухгалтера у період подачі квартальної, місячної та піврічної звітності. Керівництво намагалося вирішити дане питання мирним шляхом, а саме була проведена бесіда з позивачем, де їй було запропоновано залишитись підприємстві ще на 2 тижні для того, щоб доробити звітність за відповідну додаткову винагороду (премію) та здати справи саме генеральному директору підприємства. Позивач в додатках до позовної заяви надає [PERSON] приймання-передачі справ головного бухгалтера від 04.07.2018 р., в якому зазначено, що справи не були передані жодній посадовій особі. У зазначеному акті зазначено лише те, що при описі документів були присутні провідний бухгалтер [PERSON] та бухгалтер [PERSON] незважаючи на лист юридичного управління Міністерства праці та соціальної політики № 251/06/186-09 від 23.10.2009 р., в якому зазначено: «Тому, що стосується питання, яка саме особа приймає справи від головного бухгалтера, якщо на момент його звільнення заміни немає, то зазвичай це здійснює керівник підприємства, установи, організації». По-друге, позивач у своїй позовній заяви вимагає від відповідача сплати компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь період затримки по день судового засідання, проте усі належні позивачу кошти перераховані на її розрахунковий рахунок у день звільнення, а саме 16.07.2018 р., про що свідчить відомість розподілу виплат КП «Облводоканал» ЗОР від 16.07.2018 р. на суму 18028.07 грн. та виписка по особовому рахунку за 16.07.2018 р. Також позивач не надала жодного нормативного підтвердження, де було б зазначено, що за несвоєчасну виплату вихідної допомоги при звільненні за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, підприємство зобовязане виплатити компенсацію в розмірі середнього заробітку за весь період затримки по день ухвалення судового рішення. На переконання відповідача до вихідної допомоги компенсація за несвоєчасний розрахунок не застосовується. По-третє, позивач вимагає сплатити моральну шкоду у звязку із тим, що керівництво підприємства погрожувало та залякувало її. Відповідач вважає, що розповідь позивача щодо залякування і погрожування з боку керівництва КП «Облводоканал» ЗОР дуже перебільшена та немає жодного підтвердження. Щодо твердження [PERSON] про виникнення у неї гіпертонічного кризу на підставі зневажливого відношення керівництва, то вважати, що гіпертонічний криз зявився у позивача на фоні вищезазначених подій відповідач не може, оскільки додана до позовної заяви [PERSON] медична довідка Кушугумської амбулаторії від 05.07.2018 р., не дає підстав вважати, що дане захворювання не є хронічним та могло виникнути з інших підстав, що не стосуються підприємства взагалі. До того ж, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня є стабільною стадією, яка зумовлює собою регулярне підвищення тиску. Відповідно до вищенаведеного вбачається, що відповідач не порушував трудового законодавства зі своє сторони та намагався вирішити конфліктну ситуацію мирним шляхом. У поясненнях від 22.11.2018 р. КП «Облводоканал» ЗОР вказало на безпідставність посилань позивача на неможливість отримувати допомогу у центрі зайнятості після звільнення внаслідок зміни формулювання підстави звільнення. Також відповідач додатково обґрунтував безпідставність вимог про відшкодування моральної шкоди з огляду на недоведеність душевних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, а також не враховано вимоги справедливості, розумності при визначенні розміру моральної шкоди. У судове засідання зявилась позивач [PERSON] та її представник [PERSON], які позов підтримали, надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. У судове засідання зявились представники відповідача [PERSON] та [PERSON], які заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона працювала бухгалтером на КП «Облводоканал» ЗОР. 02.07.2018 р. позивач [PERSON] написала заяву про звільнення із займаної посади з 02.07.2018 р. за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з виплатою їй вихідної допомоги при звільненні та надала заяву генеральному директору КП «Облводоканал» ЗОР [PERSON] та копію для реєстрації. За розпорядженням директора їй було відмовлено в офіційній реєстрації заяви. Вона була вимушена 03.07.2018 р. та 04.07.2018 р. прийти на роботу, де відпрацювала ці дні. Вона повторно повідомила генерального директора про свої наміри звільнитись з підприємства з 04.07.2018 р. В реєстрації її повторної заяви про звільнення їй знов було відмовлено, та зазначену заяву на адресу підприємства направила засобом поштового звязку. З 05.07.2018 р. на роботу більше не виходила. Довгий час їй не повертали трудову книжку. Вважає, що ставлення керівництва підприємства до [PERSON] було негативне та образливе, що потягнуло за собою погіршення здоровя позивача. Вислухавши позивача та його представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи та допитавши свідка, суд приходить до наступних висновків. Наказом № 13К від 21.03.2017 р. [PERSON] була прийнята на роботу з 22.03.2017 р. на посаду головного бухгалтера Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради. Відповідний запис за № 34 міститься у трудовій книжці позивача, копія якої знаходиться у матеріалах справи. 02.07.2018 р. [PERSON] засобами поштового звязку направила на адресу КП «Облводоканал» ЗОР заяву від 02.07.2018 р. у якій просила звільнити її з посади головного бухгалтера з 04.07.2018 р. за ч. 3 ст. 38 КЗпП України у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору зі сплатою їй тримісячного середнього заробітку згідно ст. 44 КЗпП України. За змістом даної заяви необхідність її подання засобами поштового звязку була обумовлена тим, що роботодавцем було відмовлено у прийнятті та реєстрації у неї заяви про звільнення 02.07.2018 р. Як видно з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, дана заява 12.07.2018 р. була отримана уповноваженою особою КП «Облводоканал» ЗОР. Матеріали справи також містять заяву [PERSON] від 02.07.2018 р., на якій міститься вхідний номер 941 та дата реєстрації 03.07.2018 р. На цій же заяві міститься вказівка керівника звільнити [PERSON] за власним бажанням з 16.07.2018 р. з відпрацюванням протягом двох тижнів та передачею справ за актом у звязку з невстановленням факту порушення. Дана вказівка датована 03.07.2018 р. Наказом № 71К [PERSON] 16.07.2018 р. звільнена з роботи на посаді головного бухгалтера КП «Облводоканал» ЗОР за власним бажанням на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідний запис про звільнення за № 35 міститься у трудовій книжці позивача, копія якої знаходиться у матеріалах справи. За відомостями Табеля обліку робочого часу з 05 до 13 липня у [PERSON] стоять прогули. Як видно із наказу № 71К, [PERSON] була ознайомлена з ним 24.07.2018 р. та висловила свої заперечення шляхом вчинення відповідного запису, де зазначила, що не згодна з наказом, адже стаття вказана не як у її заяві ч. 3 ст. 38 КЗпП України. З аналогічних підстав заяви про звільнення засобами поштового звязку подали й інші працівники КП «Облводоканал» ЗОР [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Копії даних заяв містяться у матеріалах справи. Постановою № 165 від 24.04.2017 р. уповноваженою особою Головного управління Держпраці у Запорізькій області на КП «Облводоканал» ЗОР накладено штраф у розмірі 9600,00 грн. за порушення ч.ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Актом № ЗП 1430/561/АВ від 27.07.2018 р. уповноваженою особою Головного управління Держпраці у Запорізькій області на КП «Облводоканал» ЗОР виявлено порушення, яке полягає у тому, що [PERSON] була звільнена згідно наказу № 71К від 16.07.2018 р. за власним бажанням за відсутності письмового попередження власника або уповноваженого ним органу про бажання розірвання трудового договору саме з цих підстав. Листом № 07/939 від 27.07.2018 р. КП «Облводоканал» ЗОР повідомило начальника управління з питань праці Запорізької міської ради по Вознесенівському району про те, що станом на 27.07.2018 р. заборгованість із виплати заробітної плати за травень 2018 року у сумі 240900,41 грн. погашена повністю, а заборгованість за червень 2018 року частково в сумі 189766,29 грн. 03.07.2018 р. пятьма працівниками КП «Облводоканал» ЗОР, зокрема й [PERSON], голові Запорізької обласної ради направлено колективне звернення, в якому працівники поскаржились на те, що канцелярія КП «Облводоканал» ЗОР за вказівкою директора відмовляється приймати та реєструвати їх заяви про звільнення від 02.06.2018 р. у звязку з чим їм довелось направити такі заяви засобами поштового звязку. Відповідні колективні звернення із докладним висвітленням подальших подій направлені голові Запорізької обласної ради також 04.07.2018 р. та 05.07.2018 р. Аналогічні колективні звернення також були направлені керівнику Запорізької обласної організації робітників ЖКГ, керівнику Запорізького обласного союзу профспілок та до Головного управління Держпраці у Запорізькій області. Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Приписи статті 115 КЗпП України визначають, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Відповідно до п. 3.11 розділу 3 Колективного договору КП «Облводоканал» ЗОР на період 2017-2018 р.р., зареєстрованого за № 6 від 11.01.2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, роботодавцю слід здійснювати виплату заробітної плати в першочерговому порядку та не допускати її заборгованості, виплачувати заробітну плату з використанням пластикових карток. Виплата заробітної плати здійснюється в строки відповідно до вимог чинного законодавства в робочі дні двічі на місяць: заробітна плата за першу половину місяця до 22 числа, остаточний розрахунок до 7 числа наступного місяця». Як видно з довідки КП «Облводоканал» ЗОР № 14/5 від 02.07.2018 р., заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] станом на 02.07.2018 р. складала: за травень 2018 року 6764,64 грн., за червень 2018 року 11212,75 грн. Згідно наданих позивачем відомостей про залишок коштів на рахунках КП «Облводоканал» ЗОР, станом на 07.06.2018 р. залишок коштів на початок дня складав 1778378,35 грн., а на кінець дня 296463,51 грн., що свідчить про можливість роботодавця здійснювати виплату заробітної плати. У відповідності до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Оскільки у судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо порушення відповідачем законодавства про працю, умови колективного договору, то [PERSON] мала підстави просити роботодавця звільнити її саме на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. За таких умов як у наказі про звільнення, так і у записі в трудовій книжці мала бути зазначена інша підстава ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Згідно диспозиції ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6\~статті 36 та пунктах 1, 2 і 6\~статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Враховуючи той факт, що трудовий договір припинено за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, позивач має право на отримання вихідної допомоги у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Оскільки середньомісячна заробітна плата позивача складала 14497,87 грн., то з відповідача слід стягнути: 14497,87 грн. * 3 = 43493,61 грн. З наданої Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них видно, що [PERSON] отримала трудову книжку у КП «Облводоканал» ЗОР лише 24.07.2018 р. Вихідна допомога позивачу виплачена не була зовсім. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно розяснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення па користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до п. 8 р. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на день розгляду справи кількість робочих днів з 05.07.2018 р. по 12.02.2019 р. становить 154 робочих днів, середньоденна заробітна плата складає 707,21 грн., а середньомісячна заробітна плата складає 14497,87 грн., таким чином з відповідача підлягає стягненню 108707,21 грн. Перевіривши даний розрахунок, суд вважає його обґрунтованим, та стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь період затримки з 05.07.2018 р. по 12.02.2019 р. у сумі 108707,21 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Статтю 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно диспозиції ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2)\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3)\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до довідки Кушугумської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Запорізького районного центру первинної медико-санітарної допомоги Запорізької районної ради Запорізької області від 05.07.2018 р., 05.07.2018 р. [PERSON] відвідала лікаря загальної практики сімейної медицини. Її діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст., АГ ІІІ ст., гіпертенз. серце, СН І-ІІ ст., гіпертензивний криз. Оскільки позов не містить жодних відомостей про те у чому саме полягає моральна шкода позивача, заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач лише посилається на наявність порушень трудового законодавства щодо неї та на довідку Кушугумської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Запорізького районного центру первинної медико-санітарної допомоги Запорізької районної ради Запорізької області від 05.07.2018 р., у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити у звязку з недоведеністю такої моральної шкоди. При цьому суд констатує, що сама по собі медична довідка не є підтвердженням завдання моральної шкоди позивачу і не є беззаперечним доказом того, що саме порушення трудових прав позивача відповідачем спричинили виникнення цих хвороб чи їх загострення у позивача, оскільки матеріали справи не містять інших медичних документів (медичної картки чи виписок з неї), з яких суд міг би встановити час та динаміку наявних у позивача хвороб, а відповідно, і їх повязаність із порушенням трудових прав [PERSON] На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial