Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулось ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з газопостачання за період з 01 жовтня 2013 року по 22 жовтня 2018 року в розмірі 25578 грн. 97 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1694 грн. та суму інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 8551 грн. 78 коп., а всього 35824 гривень 75 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є споживачем послуг з газопостачання за адресою [ADDRESS] . Проте за надані послуги в повному обсязі не сплачує в зв`язку з чим виникла вказана заборгованість. Відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача, в тому числі спеціальну позовну давніть в один рік до позовних вимог про стягнення неустойки. Крім того, зазначив, що заборгованість нарахована без врахування норм споживання у листопаді та грудні 2016 року, серпні 2018 року, а ціна за послуги з газопостачання сформована без врахування того, що споживач є власником газопроводу, в зв`язку з чим має бути знижена на вартість транспортування газу. Також [PERSON] посилалась на те, що працювала в Костянтинівському УГГ, проте позивач вчасно заробітну плату не сплачував. Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що перебіг строку позовної давності було перервано шляхом вчинення боржником дій, що свідчать про визнання ним боргу, а саме між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості, яка виникла за період з вересня 2014 року по жовтень 2017 року. Відповідач надав заперечення на відповідь, в якому посилався на те, що на виконання вказаного договору ним не вчинено дій, які б свідчили про визнання боргу, оскільки платежі, які здійснював відповідач, відносились лише до поточної заборгованості. Крім того, представник, який подавав позовну заяву втратив свої повноваження. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26.12.2018 року вирішено розглядати справи у спрощеному проваджені без повідомлення сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.02.2019 року провадження у цивільній справі було зупинено до набрання рішенням суду законної сили у цивільній справі №233/5730/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Костянтинівського управління по газопостачанню і газифікації про захист прав споживачів. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання, які надаються ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління з газопостачання та газифікації за адресою [ADDRESS] . На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач не в повному обсязі сплачувала вартість послуг з газопостачання, в зв`язку з чим за відповідачем за період з жовтня 2013 року по жовтень 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 25578 грн. 97 коп. Відповідно до договору №389 від 23.10.2017 року ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» та [PERSON] уклали договір, відповідно до умов якого споживач визнав та прийняв на себе заборгованість за спожитий природній газ, яка утворилась станом на 01.10.2017 року на особовому рахунку № [NUMBER] за період з 10.09.2014 року по 01.10.2017 року в розмірі 24531 грн. 90 коп., а постачальник надає споживачу розстрочку для погашення вказаної заборгованості строком на 12 місяців за умови своєчасної сплати поточних платежів за надані послуги з газопостачання та погоджено графік погашення такої заборгованості. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.01.2019 року у цивільній справі 233/5730/18 у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» Костянтинівське управління по газопостачанню і газифікації, в якому позивачі просили ухвалити рішення про списання заборгованості в розмірі 24531 грн. 90 коп. за період з 10.09.14 р. по 01.10.17 р. на підставі ст.257 ЦК України; зобов`язати Костянтинівське управління по газопостачанню і газифікації безоплатно поновити їм газопровід, тим самим відновивши їх споживче право, відмовлено. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. Згідно з абз. 15 п. 32 Правил газопостачальне підприємство зобов`язане проводити не менше ніж один раз на шість місяців контрольне зняття показань лічильників газу у споживачів відповідно до затверджених графіків. Абзацом 33 п. 33 Правил передбачено, що газорозподільне підприємство зобов`язане проводити не менше ніж один раз на шість місяців контрольне зняття показань лічильників газу у споживачів відповідно до затверджених графіків та подавати щомісяця газопостачальному підприємству персоніфіковані дані про фактичний обсяг спожитого природного газу за кожним споживачем. Абзацами 1 та 6 п. 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року, передбачено, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань. Згідно з п. 13 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Якщо об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, їх значення не можуть використовуватися постачальником при здійсненні балансування газотранспортної системи України. При цьому постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу. Відповідно до абз. 4 п. 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем у разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у листопаді та грудні 2016 року, серпні 2018 року позивачем неправомірно здійснено розрахунок заборгованості за використаний газ, оскільки з самого розрахунку вбачається, що обсяг спожитого газу було визначено на підставі показань лічильника газу, своєю чергою відповідач [PERSON] не надала докази про те, що вона у спірні періоди станом на 01 число місяця знімала та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавала Оператору ГРМ інші фактичні показання лічильника газу, ніж ті, яки були використані позивачем. Суд відхиляє посилання відповідача про неправомірне включення позивачем в тариф, за яким нараховується плата за спожитий газ послуги з транспортування газу, які споживач надає позивачу, оскільки відповідно до п. 45 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» у цьому Законі термін транспортування природного газу вживається в такому значенні: господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості за послуги з газопостачання, наданого позивачем за період з 01 жовтня 2013 року по 22 жовтня 2018 року в розмірі 25578 грн. 97 коп. Відповідно до довідки № 03/1007 від 16.05.2019 року [PERSON] працює у Костянтинівському управлінні по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз». Згідно з довідкою №03/4179 від 13.11.2015 року Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» станом на 13.11.2015 року заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] склала 3896,67 грн. Посилання відповідача про те, що [PERSON] працювала в Костянтинівському УГГ ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», проте позивач вчасно заробітну плату не сплачував, не спростовує висновків суду, оскільки такий спір випливає із трудових відносин та не є предметом розгляду вказаної справи. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем здійснений розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1694 грн. та суми інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 8551 грн. 78 коп., який відповідачем спростований не був. Оскільки законом встановлено право кредитора вимагати від боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, суд дійшов висновку про те, що вказаний розрахунок є обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки судом встановлено, що 23.10.2017 року ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» та [PERSON] уклали договір, відповідно до умов якого споживач визнав та прийняв на себе заборгованість за спожитий природній газ, яка утворилась станом на 01.10.2017 року на особовому рахунку № [NUMBER] за період з 10.09.2014 року по 01.10.2017 року в розмірі 24531 грн. 90 коп., а постачальник надав споживачу розстрочку для погашення вказаної заборгованості строком на 12 місяців за умови своєчасної сплати поточних платежів за надані послуги з газопостачання, суд дійшов висновку про те, що перебіг строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожитий газ за період з 10.09.2014 року було перервано вчиненням відповідачем дії, що свідчить про визнання ним свого боргу. А отже, після переривання перебіг позовної давності почався заново з 23.10.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з п. 3.3. договору №389 від 23.10.2017 року, укладеному між ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» та [PERSON] , сторони домовились, що позовна давність для правовідносин за цим договором встановлюється в 5 років з моменту внесення останнього платежу в рахунок погашення боргу. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01 жовтня 2013 року по 31 серпня 2014 року в розмірі 234 грн. 25 коп., трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 16 грн. та суми інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 1113 грн. 87 коп., а всього в розмірі 1364 гривень 12 копійок пред`явлені поза межами загальної позовної давності, в зв`язку з чим у їх задоволені необхідно відмовити. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01 вересня 2014 року по 22 жовтня 2018 року в розмірі 25344 грн. 72 коп., трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1678 грн. та суми інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 7437 грн. 91 коп., а всього 34460 гривень 63 копійки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Посилання відповідача про необхідність застосувати спеціальну позовну давність до вимог про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та суми інфляційного збільшення заборгованості судом відхиляються, оскільки статтею 258 ЦК України передбачений перелік вимог для яких встановлюється спеціальна позовна давність (скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю) проте у вказаному переліку відсутні такі вимоги як стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та суми інфляційного збільшення заборгованості, які відрізняються за правовою природою від неустойки (пеня та штраф) та мають компенсаційний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1694 грн. 91 коп.

Outcome: partial