Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 04.09.2020 року з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначається, що 29.10.2019 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 900,00 доларів США, остання в свою чергу зобов`язалась повернути борг в строк не пізніше 05.05.2020 року. 18.02.2020 року [PERSON] було складено письмову боргову розписку, в якій підтвердила, що дійсно отримала від позивача грошові кошти у вказаній сумі та зобов`язалась повернути борг не пізніше 05.05.2020 року. У встановлений сторонами строк [PERSON] не виконала своє зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики від 29.10.2019 року, у зв`язку з чим, позивачка звернулась до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 24\~918,31 грн., з яких: 24\~687,00 грн. сума основного боргу (900 доларів США, за курсом НБУ станом на 26.08.2020 року- 27,43 грн. /дол. США); 231,31 грн. 3% річних, та вирішення питання щодо судових витрат. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання 11.02.2021 року позивачка не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника позви чача про розгляд справи за відсутності сторін, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачка в судове засідання 11.02.2021 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзиву чи письмових заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складання цього судового рішення є\~15.02.2021 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.10.2019 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 900,00 доларів США. На підтвердження отримання позики відповідачем було складено письмову боргову розписку від 18.02.2020 року, відповідно до якої [PERSON] підтвердила, що отримала від позивача грошові кошти у розмірі 900,00 доларів США та зобов`язалась повернути борг не пізніше 05.05.2020 року. Факт отримання коштів у позику відповідачем не спростовано. У встановлений сторонами строк відповідачка не виконала своє зобов`язання за договором позики від 29.10.2019 року. За відсутності доказів протилежного, судом встановлено невиконання відповідачем у повному обсязі обов`язку з повернення суми позики у встановлений сторонами строк. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Натомість Велика Палата ВС, розглянувши 16.01.2019 року справу № 373/2054/16,в постанові дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Велика палата прийшла до висновку, що стягувачеві має бути перерахована сума коштів в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Враховуючи відсутність\~доказів щодо\~належного виконання\~відповідачкою взятого\~на себе\~зобов`язання з\~повернення суми\~позики,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~позовних вимог\~щодо стягнення\~з відповідача\~позичених коштів у розмірі\~900\~доларів США за договором позики від 29.10.2019 року. Так, станом на день ухвалення цього рішення (11.02.2021 року) курс долара США становить 27,76 грн./дол. США, таким чином, сума заборгованості за тілом боргу в гривневому еквіваленті складає 24\~984,00 грн. При цьому, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення боргу 900 доларів США в гривневому еквіваленті у розмірі 24\~687,00 грн. (за курсом НБУ станом на 26.08.2020 року - 27,43 грн. /дол. США). Оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в заявленому позивачем розмірі 24\~687,00 грн. Окрім цього, позивачем заявлена вимога щодо стягнення з відповідача 3% річних від суми боргу за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.\~Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, від якої не відступила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц. У частині другій\~статті 625 ЦК України\~прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. У даному випадку, прострочене зобов`язання визначене у розмірі 900,00 доларів США, що передбачає і нарахування 3 % річних саме з 900,00 доларів США. Суд вбачає, що періодом нарахування 3% річних, які позивач просить стягнути з відповідача, є з 05.05.2020 року по 04.09.2020 року (розрахунковий період - 123 днів). 3% річних за період з 05.05.2020 року по 04.09.2020 року (розрахунковий період - 123 днів) складає 9,09 доларів США, що еквівалентно 252,39 грн. (за курсом НБУ станом на 11.02.2021 року - 27,76 грн./дол. США). Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення 3% річних у сумі 231,31 грн. Оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги щодо стягнення 3% від суми боргу за прострочення виконання зобов`язання в межах заявленої позивачем суми, а саме в розмірі 231,31 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., що підтверджується платіжним квитанцією від 01.09.2020 року. У зв`язку з задоволення позовної заяви в повному обсязі, судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved