Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 14.08.2020 року надійшла позовна заява Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах: Одеської міської ради до [PERSON] про витребування земельної ділянки з незаконного володіння. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2012 року у справі №1522/5364/12 визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] (кадастровий номер 5110137500:45:005:0027), серії ЯД №786328 від 15.01.2008 року, витребувано земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] (кадастровий номер 5110137500:45:005:0027) з незаконного володіння [PERSON] на корить Одеської міської ради. 22.08.2018 р. земельна ділянка за кадастровим номером 5110137500:45:005:0027 на підставі рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Кравець О.В. №42672325 зареєстрована за [PERSON] . Підставою для реєстрації зазначено рішення Одеської міської ради №7171-VII від 10.09.2015 року, якого фактично не існує. 19.09.2018 р. земельна ділянка за кадастровим номером 5110137500:45:005:0027 на підставі договору позики №2821 від 10.09.2018 р., іпотечного договору №2822 від 10.09.2018 р. на підставі рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б. №43166066 зареєстрована за [PERSON] . Позивач вважає, що оскільки Одеська міська рада будь-яких рішень щодо передачі земельної ділянки за кадастровим номером 5110137500:45:005:0027 у власність (користування) не приймала, існуюча реєстрація права власності порушує права територіальної громади м. Одеси, як власника земельної ділянки. З огляду на зазначене позивач просить суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради земельну ділянку, площею 0,1 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110137500:45:005:0027. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року було відкрито провадження по цивільній справі за позовом Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах: Одеської міської ради до [PERSON] про витребування земельної ділянки з незаконного володіння. 01.10.2020 року позивачем подано заяву про зміну предмета позову, якою залучено до справи належного відповідача [PERSON] , та змінено позовні вимоги на витребування з незаконного володіння [PERSON] на користь Одеської міської ради земельної ділянки, площею 0,1 га, яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110137500:45:005:0027. У судове засідання 27.10.2020 року з`явились представник позивача та представник Одеської міської ради. Відповідач у\~судовому засіданні\~заперечував проти\~задоволення позову,\~зазначив,\~що прокурором\~не обгрунтовані\~правові підстави\~участі у\~судовому засіданні.\~Крім того,\~зазначив,\~що спірне\~нерухоме майно\~придбав в\~результаті \~проведення електронних\~торгів ДП\~«Сетам»,\~в межах\~виконавчого провадження,\~на підставі\~виданого \~Біляївським районним\~судом Одеської\~області \~виконавчого листа\~по справі\~№ 496/579/19,\~а відтак\~в силу\~ ч. 2 ст. 388 ЦК України, вказане майно не може бути витребувано від добросовісного набувача. В судовому засіданні, призначеному на 07.12.2020 року прокурор не заперечувала проти закриття підготовчого засідання та призначення до судового розгляду по суті.. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 03.03.2021 року з`явились представник позивача та представник Одеської міської ради, відповідач не з`явився повідомлявся належним чином. У судове засідання 06.04.2021 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином, від прокурора надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності. 02.06.2021 року справа не розглядалась у зв`язку із відключенням електроенергії. У судове засідання 07.06.2021 року з`явились представник позивача, представник Одеської міської ради, представник відповідача. Позивач позовну заяву підтримав у повному обсязі, відповідач позовну заяву не визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2012 року у справі №1522/5364/12 визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] (кадастровий номер 5110137500:45:005:0027), серії ЯД №786328 від 15.01.2008 року, витребувано земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] (кадастровий номер 5110137500:45:005:0027) з незаконного володіння [PERSON] на корить Одеської міської ради. Право власності [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 5110137500:45:005:0027, площею 0,1000 га, скасовано державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тулбою О.О. 22.08.2018 р. земельна ділянка за кадастровим номером 5110137500:45:005:0027 на підставі рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Кравець О.В. №42672325 зареєстрована за [PERSON] . Підставою для реєстрації зазначено рішення Одеської міської ради №7171-VII від 10.09.2015 року. 19.09.2018 р. земельна ділянка за кадастровим номером 5110137500:45:005:0027 на підставі договору позики №2821 від 10.09.2018 р., іпотечного договору №2822 від 10.09.2018 р. на підставі рішення державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б. №43166066 зареєстрована за [PERSON] . Листом №70-пр/вих від 02.06.2020 року Одеською міською радою повідомлено першого заступника керівника одеської місцевої прокуратури №3, що Одеською міською радою рішення №7171-VII від 10.09.2015 року щодо надання [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 5110137500:45:005:0027 не приймалося. 13.08.2020 року рішенням приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. №53601131 земельна ділянка за кадастровим номером 5110137500:45:005:0027 зареєстрована за [PERSON] . Так, 05.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого, [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 2788710, 00 грн., зі строком повернення 31.12.2018 року, однак, у свою чергу позичальник зобов`язаний був сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16.05.2019 року у справі № 496/579/19 позов [PERSON] було задоволено, з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 05.02.2018 року у розмірі 2788710,00 (два мільйони сімсот вісімдесят вісім тисяч сімсот десять) грн., 1% від суми заборгованості за кожний день прострочки у розмірі 1059709,80 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот дев`ять гривень 80 копійок). Вказане рішення, набрало законної сили, відкрите виконавче провадження № ВП 61224082. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Судом встановлено,\~що в ході проведення виконавчого провадження, були вжиті заходи примусової реалізації належного [PERSON] нерухомого майна земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , за допомогою системи електронних торгів. В ході проведення електронних торгів ДП «Сетам», відповідач [PERSON] був визначений переможцем, за що ним було сплачено грошову суму в розмірі 5499733 гривень, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів та квитанціями доданими до відзиву до позову, що підтверджується копією протоколу електронних торгів. Свідоцтвом від 13.08.2020 року, виданим приватним нотаріусом Левчук О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 889, на підставі акту про проведення електронних торгів, було посвідчено про належність відповідачу [PERSON] на праві власності земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Право власності на земельну ділянку за [PERSON] зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, доданого до матеріалів справи. Таким чином, вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення позову, необхідно встановити наступні обставини: 1)Чи має позивач право вимоги та чи порушено право позивача; 2)Чи відповідає матеріально правова вимога змісту порушеного права; 3)Чи є відповідач добросовісним набувачем; 4)Чи може в даному випадку бути витребувано майно у добросовісного набувача; Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права вимоги, з урахуванням заперечень відповідача, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідач не надав доказів належного виконання Одеською міською радою своїх обов`язків в частині захисту інтересів територіальної громади, а відтак прокурор звертаючись до суду діяв як в межах процесуального законодавства, так й в порядку Закону України «Про прокуратуру». З цих підстав, суд відхиляє заперечення відповідача в цій частині. Вирішуючи питання, чи є відповідач [PERSON] добросовісним набувачем, суд зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується. Придбавши спірне нерухоме майно за допомогою системи електронних торгів, відповідач не знав і не міг знати про наявність дефекту титулу спірного нерухомого майна. Крім того, звернувшись із віндикаційним позовом до добросовісного набувача, який набув спірне нерухоме майно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, позивач діяв всупереч ч. 2 ст. 388 ЦК України. Так,\~ відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Вирішуючи питання, чи підлягає застосування частина перша чи частина друга статті 388 ЦК України, слід зазначити, що частина друга є спеціальною нормою по відношенню до частини першої, оскільки конкретизує та диференціює правове регулювання даних правовідносин. Тому, враховуючи принцип «Lex specialis derogat generali», суд застосовує частину другу ст. 388 ЦК України. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є добросовісним набувачем, який придбав в установленим законом спосіб спірне нерухоме майно в результаті проведення прилюдних торгів, які, відповідно до усталеної судової практики прирівнюється до договорів купівлі-продажу. Вирішуючи питання щодо належного способу захисту порушеного права слід враховувати правову позицію КЦС ВС, викладену в постанові КЦС ВС від 23.12.2020 № 639/7253/18, відповідно до якої: «позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті електронних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК, власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача». Оскільки на момент розгляду даної справи позивач з позовом про оскарження електронних торгів не звертався, підстави для витребування спірного майна, в порядку ст. 388 ЦК України відсутні, а сам обраний спосіб захисту порушеного права є неналежним. Задоволення позову за заявленими позовними вимогами, однозначно буде порушенням гарантонтованих як ст. 41 Конституцією України, так й ст.1\~Першого протоколу Європейської конвенції засад непорушності права приватної власності та неприпустимості їх порушення у спосіб не передбачений законом. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити\~«справедливий баланс»\~між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, №19336/04, §166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Оскільки в процитованих вище справах мале місце законне, проте непропорційне втручання, то у випадку саме незаконного втручання, яке могло б мати місце у випадку задоволення даного позову, ступінь порушення справедливого балансу, була б ще більш значущою, що призвело не лише до порушення прав власника, а й до стягнення заподіяних збитків з держави. Так, у справі Постанові ухваленої КЦС ВС по справі №645/4220/16-ц, було висловлено наступну правову позицію: «Конструкція, за якої добросовісний набувач утрачає майно й сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку з бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку щодо відшкодування збитків, завданих таким відчуженням. Отже, задоволення позовних вимог за позовом про витребування спірної квартири в\~особи, який є добросовісним набувачем, призведе до порушення до конвенції, оскільки в такому випадку на\~відповідача \~буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Тому в задоволенні цих позовних вимог належить відмовити». На підставі викладеного та

Outcome: dismissed