Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Словянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності належить житловий будинок №52 по вул. Л.Бикова м. Словянська. В даному будинку на даний час зареєстрований син її колеги, [PERSON], [INFO], який фактично не проживає в спірному будинку з моменту його реєстрації, тобто, з 28.08.2007 року. Знятися з реєстраційного обліку в спірному будинку в добровільному порядку відповідач не бажає, його місце перебування позивачеві невідоме. Рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідача з реєстрації. У звязку з чим просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №52 по вул. Л.Бикова м. Словянська Донецької області. У судове засідання позивач, [PERSON], не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа, Орган опіки та піклування Словянської міської ради, надала заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, заперечували проти визнання неповнолітнього [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.04.2018 року право власності на житловий будинок №52 по вулиці Л.Бикова м. Словянська Донецької області належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] від 17.10.2005 року за №2880. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №52 по вул. Л.Бикова м. Словянська Донецької області. Відповідно до довідки виконкому Словянської міської ради від 23.04.2018 року, в спірному будинку зареєстрований відповідач, [PERSON], [INFO] Відповідно до акту, складеного комітетом мікрорайону «Лимани» м. Словянська від 12.04.2018 року, [PERSON] ніколи не проживав в спірному житловому будинку, його речей та майна в будинку немає. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку №52 по вул. Л.Бикова м. Словянська Донецької області, тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є [PERSON], зареєстрований неповнолітній син її колеги, [PERSON], але фактично він за цією адресою не проживає. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON]

Outcome: approved