Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

До Коростишівського районного суду звернулась позивач [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила наступне. З відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від спільного проживання мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що після народження дитини вони з відповідачем припинили спільне проживання, відповідач у вихованні дочки участі не приймає, не цікавиться її життям, навчанням та розвитком. Дочка займається у гуртку «Спортивне орієнтування» Коростишівського будинку дитячої творчості, приймає участь у різного роду змаганнях. Наразі плануються поїздки за кордон для участі у міжнародних змаганнях, зокрема, у Словенію, Польщу, Угорщину, Латвію, в яких має намір взяти участь дочка. Зазначає також, що не має змоги оформити належні документи для виїзду дитини за кордон, оскільки їй навіть невідоме місце знаходження відповідача. З огляду на наведене позивач була змушена звернутись до суду, просить винести рішення, яким задовольнити її вимоги. В судове засідання позивач не з'явилась. Через канцелярію суду подала заяву, просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку п.9 ст.74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення у пресі («Житомирщина» №72 (20717) від 03.10.2017). Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача [PERSON] та вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, з огляду на приписи ст.74 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Коростишівської РДА Пількевич О.В. в судове засідання не з'явилась, на адресу суду направила заяву, просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Враховуючи незаперечення учасників процесу, суд ухвалив проводити по справі заочний розгляд. Суд, дослідивши надані по справі докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, від спільного проживання народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 23.07.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Коростишівського РУЮ. Після народження дитини сторони відразу розірвали фактичні шлюбні відносини, проживають окремо. Згідно висновку Коростишівської районної державної адміністрації №02-36/2362 від 05.07.2017 [PERSON] було надано дозвіл на вивезення та виїзд за межі України [PERSON], [INFO] для участі у міжнародних змаганнях без дозволу батька. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ст.313 ЦПК України визначено, що фізична особа , яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ №57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до принципу 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Отже, з огляду на наведене, виходячи з принципу якнайкращого забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи надані докази, за наведених обґрунтувань, суд задовольняє позовні вимоги. Враховуючи викладене, на підставі ст.313 ЦК України, ст.141 СК України, Закону України «Про порядок виїзду виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України,

Outcome: approved