Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 листопада 2020 року. До укладення вказаного договору в квартирі був зареєстрований, але фактично не мешкав відповідач. Однак, після укладення договору та до теперішнього часу відповідач не знявся з реєстрації у вказаній квартирі, хоча фактично відповідач там вже не мешкає. Місце знаходження відповідача їй невідоме, а тому вона не мА можливості вирішити з ним питання щодо зняття його з реєстрації. Оскільки [PERSON] тривалий час не мешкає у спірній квартирі та є для позивача абсолютно сторонньою людиною, вважає, що наявні всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій на заявлених нею вимогах наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з умовами Договору купівлі-продажу квартири від 07 листопада 2020 року, [PERSON] , діючий в інтересах [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру під номером [ADDRESS] та складається з 3 кімнат, житловою площею 38,7 кв.м., загальною площею 65,5 кв.м. Таким чином, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія Довідка № 1540, видана 19 листопада 2020 року ТОВ «Синергія-БТ». Відповідач у вказаній квартирі [ADDRESS] , - не проживає з 2010 року, що підтверджується Актом № 956, складеним 17 листопада 2020 року керівником комітету мікрорайону «Центр-2» м. Слов`янськ. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири, права користування якою просить позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин з 2010 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved