Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось із позовом Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, місцезнаходження за адресою: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, до [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , в якому просить стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) 8590,30 грн. на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, обґрунтовуючи свої вимоги таким. На обліку в Малиновському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перебувала [PERSON] , [INFO] , та з 21 вересня 2017 року отримувала пенсію за вислугу років як працівник плавскладу. Для призначення пенсії відповідач надала довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 153/ко-715 від 09 серпня 2017 року та довідку про заробіток для обчислення пенсій №881 від 10 серпня 2017 року, які видані Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство». Враховуючи вищевикладене Головне управління провело перевірку підстав видачі ДСК «Чорноморське морське пароплавство» довідки № 153/ко-715 від 09 серпня 2017 року про роботу відповідача на судах дальнього плавання (крім суден портових, що постійно працюють в акваторії порту, службово-допоміжних роз`їзних, приміського і внутрішньо міського сполучення) та довідки №881 від 10 серпня 2017 року про заробітну плату за період роботи з 01 березня 1984 року по 28 лютого 1989 року. В результаті проведення перевірки факту роботи з 23 вересня 1996 року по 28 березня 2001 року провідним спеціалістом відділу КПР № 1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області складено акт № 3575 від 16 березня 2018 року, згідно з яким для перевірки факту роботи надані картки-довідки за формою № 387-мех за 1999, 2000 роки на ім`я « [PERSON] ». Однак, будь-які інші документи, підтверджуючі факт роботи відповідача у яслах-садку №32 станції Одеса-Товарна Одеської залізниці з 23 вересня 1996 року по 28 березня 2001 року відсутні. Таким чином, підтверджено роботу відповідача лише з 06 вересня 1999 року по 29 лютого 2000 року в яслах-садку № 32 станції Одеса-Товарна Одеської залізниці, що свідчить про відсутність необхідного страхового стажу. У зв`язку з цим, Головним управлінням прийнято рішення № 837146 від 23 березня 2018 року, яким виплата пенсії припинена з 01 квітня 2018 року. Отже, виникла переплата пенсії. На підставі вищевикладених фактів, Головним управлінням було винесено рішення про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру від 26 березня 2018 року № 65, яке листом № 6193/04 від 26 березня 2018 року було надіслано відповідачу. Окрім того, звертаємо увагу суду, що відповідачу були надіслані листи № 8972/04 від 05 травня 2018 року; № 11416/04 від 04 червня 2018 року із пропозицією добровільно повернути суму переплати пенсії на рахунок Головного управління. Станом на теперішній час, надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 8590,30 грн., відповідачем добровільно не повернуто. У наступному судовому засіданні представником позивача надана до суду заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) 5590 грн 30 коп. (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто грн. 30 коп.) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зазначивши, що згідно даних з виписки за 21.04.2021 на о/р відповідача сплачено частину боргу у сумі 3000,00 грн. (квитанція №@2РL597274 від 21.04.2021). Залишок непогашеної переплати станом на 01.05.2021 становить 5590,30 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не надав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перебувала [PERSON] , [INFO] , та з 21 вересня 2017 року отримувала пенсію за вислугу років як працівник плавскладу. Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України № 1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: - з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; - з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; - з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; - з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; - з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; - з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; - з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; - з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; - з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; - з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: - які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; - 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: - 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; - 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; - 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; - 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; - 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; - 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; - 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; - 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; - 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; - 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; - 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року. Враховуючи вищевикладене пенсія за вислугу років призначається працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи (не менше як 25 років) за Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (із внесеними змінами). Відповідно до п. 2-1 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону №1788, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених цим Законом. Для призначення пенсії [PERSON] надала довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 153/ко-715 від 09 серпня 2017 року та довідку про заробіток для обчислення пенсій №881 від 10 серпня 2017 року, які видані Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство». Окрім того, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV орган, що призначає пенсію, має право перевірити обґрунтованість видачі наданих документів. Враховуючи вищевикладене Головне управління провело перевірку підстав видачі ДСК «Чорноморське морське пароплавство» довідки № 153/ко-715 від 09 серпня 2017 року про роботу [PERSON] на судах дальнього плавання (крім суден портових, що постійно працюють в акваторії порту, службово-допоміжних роз`їзних, приміського і внутрішньо міського сполучення) та довідки №881 від 10 серпня 2017 року про заробітну плату за період роботи з 01 березня 1984 року по 28 лютого 1989 року. В результаті проведення перевірки факту роботи з 23 вересня 1996 року по 28 березня 2001 року провідним спеціалістом відділу КПР № 1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області складено акт № 3575 від 16 березня 2018 року, згідно з яким для перевірки факту роботи надані картки-довідки за формою № 387-мех за 1999, 2000 роки на ім`я « [PERSON] ». Однак, будь-які інші документи, підтверджуючі факт роботи [PERSON] у яслах-садку №32 станції Одеса-Товарна Одеської залізниці з 23 вересня 1996 року по 28 березня 2001 року відсутні. Таким чином, підтверджено роботу [PERSON] лише з 06 вересня 1999 року по 29 лютого 2000 року в яслах-садку № 32 станції Одеса-Товарна Одеської залізниці, що свідчить про відсутність необхідного страхового стажу. У зв`язку з цим, Головним управлінням прийнято рішення № 837146 від 23 березня 2018 року, яким виплата пенсії припинена з 01 квітня 2018 року. Таким чином, виникла переплата пенсії. На підставі вищезазначеного, Головним управлінням було винесено рішення про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру від 26 березня 2018 року № 65, яке листом № 6193/04 від 26 березня 2018 року було надіслано [PERSON] . [PERSON] були надіслані листи № 8972/04 від 05 травня 2018 року; № 11416/04 від 04 червня 2018 року із пропозицією добровільно повернути суму переплати пенсії на рахунок Головного управління. Згідно даних з виписки за 21 квітня 2021 року на о/р [PERSON] сплачено частину боргу у сумі 3000,00 грн. (квитанція №@2РL597274 від 21 квітня 2021 року). Залишок непогашеної переплати станом на 01 травня 2021 року становить 5590,30 грн. Відповідачем добровільно не повернуто. Згідно із статтею 50 Закону № 1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону № 1058 у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначені загальні положення пре зобов`язання в зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньо' правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином, переплата пенсії у розмірі 5590,30 гривень повинна бути стягнена з [PERSON] на користь Головного управління. Органи Пенсійного фонду України є органами державної виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Положенням про Пенсійний фонд України, постановами правління, наказами Фонду, а також Положеннями про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління. Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 7 Закону № 1058, загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом цільового та ефективного використання коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яким керується Головне управління при здійсненні своїх обов`язків та повноважень. Статтею 73 Закону № 1058 визначено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, надання соціальних послуг, фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду, оплату послуг з виплати та доставки пенсій, формування резерву коштів Пенсійного фонду, при цьому забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі не передбачені цим Законом. При розгляді справи необхідно врахувати обставини, що незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по соціальному забезпеченню громадян. До того ж згідно зі ч. 3 ст. 113 Закону №1058 у разі виникнення дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі (перевищення видатків над доходами, у тому числі з урахуванням резерву коштів Пенсійного фонду) у зв`язку із забезпеченням виплати пенсій в розмірі, передбаченому статтею 28 цього Закону та спрямуванням частини страхових внесків до Накопичувального фонду такий дефіцит покривається за рахунок коштів Державного бюджету України. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved