Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 06 серпня 2013 року вона зареєстрував шлюб з відповідачем від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинені з лютого 2014 року, причиною тому є несумісність характерів, відсутність взаємопорозуміння, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам [PERSON] . Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , виданого виконкомом Шилівської сільської ради Добропільського району, Донецької області 06 серпня 2013 року, актовий запис №2, сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2013 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 10 вересня 2013 року. Довідками виконкому Слов`янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №268 та №1216 від 24 вересня 2019 року підтверджується, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб, шлюбні відносини не підтримуються тривалий час, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе. Приймаючи до уваги зазначене позивачем по справі, суд вважає, що причини, що спонукають її на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Встановлено,що сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 50% сплаченого нею судового збору, про що мається документальне підтвердження.

Outcome: approved