Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання правочину дійсним, про визначення частки у праві спільної власності та про визнання права власності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що маючи намір набути право власності на нерухоме майно, що на праві власності належить громадянам України [PERSON] та [PERSON] , що зареєстровані за адресою: [ADDRESS], позивач уклала з ними 21 жовтня 2013 року, у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення у присутності та та за згодою [PERSON], [INFO], договір купівлі - продажу нерухомого майна, за яким позивач набувала право власності на: 1)земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею 0.0677 га, кадастровий номер [NUMBER], розміщену за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство «Ландиш», Ювілейна селищна рада, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область; 2)1/2 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що за заявою сторони Продавця в особі [PERSON], складається з жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, розміщеними на земельній ділянці площею 0.8825 га (площею 0.30 га за кадастровим номером [NUMBER] - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площею 0.5825 га за кадастровим номером [NUMBER] - для ведення особистого селянського господарства). Істотними умовами укладеного правочину є: ціна продажу нерухомого майна на становить 150000 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США , які мають бути сплачені покупцем у особі [PERSON] на момент підписання цього Договору та до нотаріального посвідчення правочину; з моменту отримання продавцем грошей позивачу передаються оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно та надається право доступу до об'єктів нерухомості; витрати з підготовки документів, необхідних для нотаріального посвідчення правочину, покладаються на покупця [PERSON]; нотаріальне посвідчення правочину має відбутись не пізніше 21 квітня 2014р. Обумовлена договором купівлі - продажу ціна відчужуваного нерухомого майна була сплачена позивачем повністю 21 жовтня 2013 р. у присутності [PERSON] Згідно курсу Національного банку України , станом на 24 червня 2016 р. ( 2488.2929 грн. за 100 $), ця сума еквівалентна 3732439.4 грн. Після передачі грошей позивач отримала оригінали правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, визначені у п.п.1, 2 договору купівлі-продажу нерухомого майна. Дослідивши надані їй правовстановлюючі документи на земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], позивач встановила, що існують законні підстави збільшення розміру відчуженої позивачу [PERSON] частки у праві спільної власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] до 2/3 частки. На даний час істотні умови укладеного 21 жовтня 2013 р. договору купівлі - продажу нерухомого майна сторони виконали у повному обсязі, за виключенням вчинення дій щодо уточнення розміру відчужуваної частки у праві власності на земельну ділянку площею 0.5825 га (кадастровий номер [NUMBER]), а також вчинення дій з нотаріального посвідчення правочину. Від пропозиції укласти додаткову угоду з метою внесення зазначенихзмін до тексту основного договору сторона Продавця відмовилась, посилаючись на те, що всі потрібні сторонам уточнення будуть внесені під час нотаріального посвідчення правочину. Але в обумовлений строк не пізніше 21 квітня 2014 р. нотаріальне посвідчення правочину з купівлі - продажу нерухомого майна не відбулось, оскільки сторона продавця від цього ухилялась. Тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. У процесі розгляду справи відповідач у порядку ст. 31, 123 ЦПК України звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визначення частки у праві спільної власності та про визнання права власності, в якому не заперечує проти позовних вимог [PERSON] в частині визнання правочину дійсним та в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею 0.0677 га у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розміщену за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство сЛандиш», Ювілейна селищна рада, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область. Але заперечує проти позовних вимог в частині визначити [PERSON] 2/3 частки домоволодіння та 2/3 частки земельних ділянок (за кадастровим номером [NUMBER] і за кадастровим номером [NUMBER]) за адресою: [ADDRESS], та в частині визнати за позивачем право власності на 2/3 частини зазначеного вище нерухомого майна, оскільки ці вимоги суперечать фактичним обставинам справи, в обґрунтування зустрічного позову зазначила, що 13 вересня 1991 pоку між позивачем та громадянином України [PERSON], [INFO], був укладений шлюб. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу III-КИ № 487055, виданим 13 серпня 1991р. Дніпровським відділом РАЦС м.Дніпродзержинська. Маючи намір переїхати у 2013 р. на постійне проживання до м.Євпаторії (АРК), де у позивача з чоловіком було житло, вона та [PERSON] погодились з пропозицією позивача за первісним позовом [PERSON] продати їй за 300000 доларів США належне нам нерухоме майно у Дніпропетровській області, а саме-домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку [NUMBER] площею 0.0677 га для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], розміщену за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство «Ландиш», Ювілейна селищна рада, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область. У зв'язку з неможливістю сплатити 300000 доларів США одноразовим платежом, [PERSON] та її чоловік [PERSON] запропонували виплатити ціну продажу двома рівними частинами протягом жовтня 2013 р. - жовтня 2014 р. шляхом укладення двох договорів правочину цивільного законодавства. В обґрунтування своїх вимог у зустрічному позові купівлі - продажу частини нерухомого майна, про що сторони правочину досягли усної домовленості. Таким чином, 21 жовтня 2013р. у присутності позивача та за її згодою [PERSON] як продавець у простій письмовій формі уклав з [PERSON] як покупцем у присутності та за згодою її чоловіка [PERSON] договір купівлі - продажу нерухомого майна, що складається з належних [PERSON] на праві спільної власності 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS] Дніпропетровської області та земельної ділянки [NUMBER] (в цілому) площею 0.0677 га для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], розміщену за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство «Ландиш», Ювілейна селищна рада, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область. На виконання істотних умов укладеного правочину, 21 жовтня 2013 р.[PERSON] у присутності свого чоловіка [PERSON] та позивача передала [PERSON] 150000 доларів США до підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна, що було посвідчено підписами [PERSON] та [PERSON] зі сторони продавця, та підписами [PERSON] та [PERSON] зі сторони покупця. У свою чергу, [PERSON] передав [PERSON] ключі від домоволодіння [ADDRESS] та надав їй право вільного доступу до цього домоволодіння та земельної ділянки [ADDRESS] у с/т «Ландиш». Покупець [PERSON] та її чоловік [PERSON] отримали для ознайомлення оригінали правовстановлюючих документів на відчужуване нерухоме майно, які незабаром повернули [PERSON] для вчинення ним дій з підготовки до нотаріального посвідчення правочину. На даний час нотаріальне посвідчення укладеного 21 жовтня 2013 р. договору купівлі-продажу нерухомого майна є неможливим через втрату у квітні 2014 р. у Євпаторії частини потрібних для цього документів. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON], який діє на підставі довіреності, повноваження якого судом перевіренні, частково погодився з позовними вимогами позивача за первісним позовом, зустрічний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач за первісним позовом [PERSON], у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений, в матеріалах справи міститься довідка видана Бабушкінським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про те, що відповідач знаходиться у державному розшуку як безвісно зниклий. Третя особа за первісним та зустрічним позовом [PERSON], у судове засідання також не з'явився надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, також в матеріалах справи містяться надані суду пояснення, щодо обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що маючи намір набути право власності на нерухоме майно, що на праві власності належить громадянам України [PERSON] та [PERSON], що зареєстровані за адресою: [ADDRESS], позивач уклала з ними 21 жовтня 2013 року, у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення у присутності та заза згодою свого чоловіка [PERSON], [INFO], договір купівлі - продажу нерухомого майна, за яким позивач набувала право власності на: 1)земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею 0.0677 га, кадастровий номер [NUMBER], розміщену за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство «Ландиш», Ювілейна селищна рада, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область; 2)1/2 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що за заявою сторони Продавця в особі [PERSON], складається з жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, розміщеними на земельній ділянці площею 0.8825 га (площею 0.30 га за кадастровим номером [NUMBER] - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площею 0.5825 га за кадастровим номером [NUMBER] - для ведення особистого селянського господарства). Обумовлена договором купівлі - продажу ціна відчужуваного нерухомого майна була сплачена позивачем повністю 21 жовтня 2013 р. у присутності її чоловіка [PERSON] Згідно курсу Національного банку України , станом на 24 червня 2016 р. ( 2488.2929 грн. за 100 $), ця сума еквівалентна 3732439.4 грн. Після передачі грошей позивач отримала оригінали правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, визначені у п.п.1, 2 договору купівлі-продажу нерухомого майна. Дослідивши надані їй правовстановлюючі документи на земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], позивачвстановила, що існують законні підстави збільшення розміру відчуженої їй [PERSON] частки у праві спільної власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] до 2/3 частки. На даний час істотні умови укладеного 21 жовтня 2013 р. договору купівлі - продажу нерухомого майна сторони виконали у повному обсязі, за виключенням вчинення дій щодо уточнення розміру відчужуваної частки у праві власності на земельну ділянку площею 0.5825 га (кадастровий номер [NUMBER]), а також вчинення дій з нотаріального посвідчення правочину. Від пропозиції укласти додаткову угоду з метою внесення зазначених вище змін до тексту основного договору сторона Продавця відмовилась, посилаючись на те, що всі потрібні сторонам уточнення будуть внесені під час нотаріального посвідчення правочину. Але в обумовлений строк не пізніше 21 квітня 2014 р. нотаріальне посвідчення правочину з купівлі - продажу нерухомого майна не відбулось, оскільки сторона продавця від цього ухилялась. Згідно частини 2 статті 220 Цивільного кодексу України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Статтею 368 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Як, встановлено у судовому засіданні позивач за зустрічним позовом частково визнає первісні позовні вимоги [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, тому вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] про визнання права власності підлягають задоволенню, бо в судовому засіданні знайшли своє підтвердження в повному обсязі з причини правомірного набуття права власності. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Як вказує позивач за зустрічним позовом маючи намір переїхати у 2013 р. на постійне проживання до м.Євпаторії (АРК), де у позивача з чоловіком було житло, позивач та [PERSON] погодились з пропозицією позивача за первісним позовом [PERSON] продати їй за 300000 доларів США належне нам нерухоме майно у Дніпропетровській області, а саме-домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку [NUMBER] площею 0.0677 га для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], розміщену за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство «Ландиш», Ювілейна селищна рада, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область. У зв'язку з неможливістю сплатити 300000 доларів США одноразовим платежом, [PERSON] та її чоловік [PERSON] запропонували виплатити ціну продажу двома рівними частинами протягом жовтня 2013 р. - жовтня 2014 р. шляхом укладення двох договорів правочину цивільного законодавства. В обґрунтування своїх вимог у зустрічному позові купівлі - продажу частини нерухомого майна, про що сторони правочину досягли усної домовленості. Таким чином, 21 жовтня 2013р. у присутності позивача та за її згодою [PERSON] як продавець у простій письмовій формі уклав з [PERSON] як покупцем у присутності та за згодою її чоловіка [PERSON] договір купівлі - продажу нерухомого майна, що складається з належних [PERSON] на праві спільної власності 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS] Дніпропетровської області та земельної ділянки [NUMBER] (в цілому) площею 0.0677 га для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], розміщену за адресою: [ADDRESS], садівниче товариство «Ландиш», Ювілейна селищна рада, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область. На виконання істотних умов укладеного правочину, 21 жовтня 2013 р.[PERSON] у присутності свого чоловіка [PERSON] та позивача передала [PERSON] 150000 доларів США до підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна, що було посвідчено підписами [PERSON] та [PERSON] зі сторони продавця, та підписами [PERSON] та [PERSON] зі сторони покупця. У свою чергу, [PERSON] передав [PERSON] ключі від домоволодіння [ADDRESS] та надав їй право вільного доступу до цього домоволодіння та земельної ділянки [ADDRESS] у с/т «Ландиш». Покупець [PERSON] та її чоловік [PERSON] отримали для ознайомлення оригінали правовстановлюючих документів на відчужуване нерухоме майно, які незабаром повернули [PERSON] для вчинення ним дій з підготовки до нотаріального посвідчення правочину. На даний час нотаріальне посвідчення укладеного 21 жовтня 2013 р. договору купівлі-продажу нерухомого майна є неможливим через втрату у квітні 2014 р. у Євпаторії частини потрібних для цього документів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без зазначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч. 1-3 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Ст.717 ЦК України визначає, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута а час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно роз'яснень, наданих у Листі Міністерства юстиції України від 16.03.2011 р. щодо врегульованих договором дарування правовідносин, одержане у дарунок майно не спільною, а особистою власністю одного з подружжя. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.10 Листа Верховного Суду України № 19-767/0/8-08 від 29.10.2008 р., якщо право власності на земельну ділянку набуто ляхом приватизації, то земельна ділянка є особистою власністю того із подружжя, кому вона безоплатно передана у власність та не є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. З огляду на вищевказані норми Закону, суд вважає за можливе задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial