Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 22.11.2018 року надійшла позовна заява органу опіки і піклування Оратівської районної державної адміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом зі своїми батьками в їх будинку. В шлюбі не перебуває. Відповідач має малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей записаний зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] за час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе лише з негативної сторони. Будинок в занедбаному стані. В кімнатах безлад та антисанітарія, розкидані речі, важке повітря, відсутні умови для проживання та розвитку дітей. Також немає засобів гігієни, побутової техніки, меблів, продуктів харчування. Мати не займається вихованням та доглядом малолітніх дітей, їх фізичним та духовним розвитком. Діти вдома не проживають з 2014 року та на сьогоднішній день знаходяться в Вінницькому навчально-реабілітаційному центрі «Гніздечко». Орган опіки та піклування райдержадміністрації вважає, що зазначені факти можна розцінювати як свідоме нехтування матір`ю [PERSON] своїми батьківськими обов`язками відносно своїх малолітніх дітей, тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та прийняти рішення про стягнення аліментів на дітей. Ухвалою суду від 13.10.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом органу опіки і піклування Оратівської районної державної адміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначено підготовче судове засідання на 17.11.2020 року. Підготовче судове засідання, призначене на 17.11.2020 року, відкладено у зв`язку з неявкою представника позивача на 10.12.2020 року. Підготовче судове засідання, призначене на 10.12.2020 року, відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 13.01.2021 року. Ухвалою суду від 13.01.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 03.02.2021 року. Судове засідання, призначене на 03.02.2021 року, відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 02.03.2021 року. Судове засідання, призначене на 02.03.2021 року, відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 30.03.2021 року. В судовому засіданні 30.03.2021 року представник позивача - начальник служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Кучерява Н.В., що діє на підставі довіреності, виданій Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області, до якої, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1635 «Про реорганізацію та утворення районих державних адміністрацій», приєднано ліквідовану Оратівську районну державну адміністрацію, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судовому засіданні 30.03.2021 року відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] ; батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00010139301 від 22.02.2012 року відомості про батька [PERSON] записані на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). [PERSON] народився [INFO] ; батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00018130846 від 30.05.2017 року відомості про батька [PERSON] записані на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до висновку Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області № 01-33/3297 від 13.11.2018 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дітей. Згідно повідомлення № 378/03-02/01 від 09.04.12 р. Обласного Центру медико-соціальної експертизи, наявна хвороба у [PERSON] , інваліда ІІІ групи від загального захворювання, не перешкоджає виконанню нею батьківських обов`язків. Відповідно до акту від 12.11.2018 року Вінницького навчально-реабілітаційного центру «Гніздечко» Вінницької обласної Ради, у центрі з 06.06.2017 року виховується [PERSON] , [INFO] . За час перебування в закладі, мати рідко відвідувала дитину, а саме: 18.12.2017 р., 21.07.2018 р. Згідно повідомлення Вінницького спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки № 1/9/155 від 31.10.2018 року [PERSON] за 6 місяців жодного разу не навідувала та не приймала участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] . З характеристики № 367 від 19.11.2020 року, виданої виконавчим комітетом Чагівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] вихованням та утриманням своїх дітей не займається. Навички материнства та спроможність виховання дітей у неї відсутні. Відповідно до акту відвідування сім`ї від 19.06.2020 року, та актів обстеження умов проживання від 25.09.2020 року, у будинку по [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] , антисанітарні умови проживання, меблі в занедбаному стані, відсутня побутова техніка. Для проживання дитини немає умов: відсутня окрема кімната, окреме спальне місце, сезонний одяг та взуття, засоби гігієни, розвиваючі іграшки та книжки. Також немає продуктів харчування. Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, оскільки підтверджено ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, тому існують підстави для позбавлення її батьківських прав щодо дітей. Крім того, згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, до досягнення старшою дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей, відкриті у банківській установі. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дитини, суд дійшов висновку про існування правових підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 881,00 грн. На підставі ст.ст. 150,155, 164-166, 180-183 СК України,

Outcome: approved