Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси звернулась із позовом [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, місцезнаходження за адресою: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 9, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач у цій справі вихованням та утримання доньки не займається, не цікавився її успіхами, не виявляв бажання бачитися з донькою, уникав з нею зустрічі. За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, вбачається, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до Малиновського району м. Одеси. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2021 року матеріали цивільної справи №947/23171/21 (провадження №2/947/3954/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав - передано на розгляд Малиновського районного суду м. Одеси (м. Одеса, вул. Василя Стуса, 1 А). За результатами автоматичного розподілу від 08 вересня 2021 року справа передана для розгляду судді Малиновського районного суду міста Одеси Гуревському В.К. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2021 року виключено з кола учасників справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. Визначено третій особі Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради п`ятнадцятиденний строк на подання пояснень щодо позову, виклавши свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. Витребувано з Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування у встановленому законом порядку скласти та надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач надала до суду заяву про розгляд справа за відсутності позивача, просила задовольнити позов, не заперечувала проти прийняття рішення. Відповідач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, позов визнав у повному обсязі. Третя особа - Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явилась, була сповіщена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що з 07 листопада 2009 року по 12 березня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на рішенням Малиновсього раойнного суду м. Одеси був розірваний. Від шлюбу народилась донька - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 листопада 2010 року, запис №1902, де батьками зазначені: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Коли дитині сповнився рік від народження, [PERSON] пішов із сім`ї і з того часу він з ними не спілкується, не цікавиться здоров`ям та розвитком дитини, не приймає участі у її вихованні, тобто вони зовсім чужі один одному, батько самоусунувся від батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України. На початку 2015 року [PERSON] познайомилася з [PERSON] , між ними виникли серйозні почуття та стосунки, вони почали проживати однією сім`єю. Донька - [PERSON] , [INFO] , дуже добре до нього ставиться і з 2015 року називає його батьком, а він ставиться до неї, як до рідної, дуже її любить. Між ними добрі, дружні стосунки. 05 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05 березня 2016 року, запис №202. Вони проживають всі разом і чоловік позивачки має намір удочерити доньку - [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проти цього і надав письмову згоду на позбавлення його батьківських прав щодо доньки та подальшого усиновлення, яке посвідчив 23 липня 2021 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Харитонова Т.Є., реєстровий номер 491. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи те, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, має бути позбавлений батьківських прав щодо дитини. З огляду на обставини справи, суд вважає, що позов про позбавлення батьківських прав відповідача правомірний, обґрунтований, відповідає нормам ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, заявлений в інтересах дитини і має бути задоволений. Відповідно до ст. 164 п. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Такими обов`язками є відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язання забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Дії відповідача щодо оцінки його фактичного усунення від виховання дитини є неправозгідними відповідно до частини 3 статті 155 Сімейного кодексу України. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. За ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved