Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства «НОРД» про стягнення заробітної плати. В обґрунтування позову зазначив, що 02.09.2013 року він працевлаштувався на посаду інженера до Публічного акціонерного товариства «Норд» щомісячним окладом у розмірі 2500,00 грн. 29.03.2016 року його було звільнено з підприємства за ст. 38 КЗпП України. До теперішнього часу відповідач розрахунок з ним не здійснив, що порушує його законні права та змушує його звернутися до суду. Незважаючи на проведення АТО на території Донецької та Луганської області, він продовжував працювати на підприємстві «Норд», та виконував свої посадові обовязки, що підтверджується актом Електоровозного депо «Харьков-Октябрь» від 20.08.2015 року, та довідкою про проходження інструктажу від 09.06.2016 року. Він неодноразово звертався до відповідача із заявами про наданні йому довідок про розмір середньомісячної заробітної плати, розмір заборгованості та виплату заборгованості за період з 01.09.2014 по дату фактичного звільнення. Але, від відповідача він отримав лише довідку про заборгованість без зазначення середньої заробітної плати розміру заборгованості. Згідно довідки про доходи від 16.03.2016 року № 334 заробітна плата за період з вересня 2015 року до лютого 2016 року йому не нараховувалась взагалі. Згідно довідки від 10.06.2016 вих. № 158 заробітна плата нараховувалась, компенсація за невикористану щорічну відпустку в кількості 62 календарних днів нарахована в сумі 3739,84 грн. розмір податку на доходи фізичних осіб складає 673,17 грн. Сума до видачі 3066,67 грн. Згідно довідки пенсійного фонду України від 23.01.2017 року, відповідач здійснював нарахування заробітної плати в період з 01.09.2014 року по 29.03.2016 року з чисельними порушенням діючого законодавства України, та взагалі не здійснив відповідні відрахування до Пенсійного фонду України: за вересень 2014 року та період з 01.01.2015 року по 29.03.2016 року. Згідно з п.2 розділу II Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року - середній заробіток складає: 3253,74 грн. + 2894,56 грн. / 44 календарних дня = 139,73 грн. Враховуючи вимоги ст. 97 КЗпП України заробітна плата за період 01.09.2015 по 29.03.2016 складає: вересень 2014: 22*139,73=3074,06 грн.; жовтень 2014: 23*139,73= 3213, 79 грн.; листопад 2014: 20*139,73= 2794, 60 грн.; грудень 2014: 23*139,73= 3213, 79 грн.; січень 2015: 22*139, 73 = 3074,06 грн.; лютий 2015: 20*139, 73= 2794,60 грн.; березень 2015: 22*139,73=3074,06 грн.; квітень 2015: 22*139,73=3074,06 грн.; травень 2015: 21*139,73= 2934, 33 грн.; червень 2015: 22*139,73=3074,06 грн.; липень 2015: 23*139,73= 3213,79 грн.; серпень 2015: 21*139,73= 2934,33 грн.; вересень 2015: 22*139,73=3074, 06 грн.; жовтень 2015: 22*139,73 = 3074,06 грн.; листопад 2015: 21*139, 73= 2934,33 грн., грудень 2015: 23*139,73=3213, 79 грн.; січень 2016: 21*139, 73= 2934, 33 грн.; лютий 2016: 21*139,73 =2934, 33 грн.; березень 2016: 21*139,73 = 2934, 33 грн., а всього 57568, 76 грн. Станом на 23.01.2017 року: 139,73*270 днів= 37727, 10 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01 вересня 2014 по 29 березня 2016 року в розмірі 57568, 76 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з 29.03.2016 по 23.01.2017 у розмірі 37727, 10 грн. та компенсацію за не використану відпустку у розмірі 3739, 84 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та слухання справи був повідомлений належним чином, повісткою. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. 02.09.2013 року [PERSON] працевлаштувався на посаду інженера до Публічного акціонерного товариства «Норд», що підтверджується трудовою книжкою. (а.с. 14-16). 29.03.2016 року його було звільнено з підприємства за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В судовому засіданні встановлено, що при звільненні [PERSON] не була проведена виплата усіх належних йому грошових коштів в день звільнення та заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2014 року по 29.03.2016 року складає в розмірі 57568,76 грн.. Відповідно до ч. 1 ст 113 КЗпП час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Таким чином, забргованість по заробвітній платі з урахуванням часу простою, яка відбулася не з вини позивача складає в розмірі 38379.17 грн. (57568,76 грн. * 2/3), яку і необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з 29.03.2016 року по 23.01.2017 року в сумі 37727.10 грн.. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що середньоденний заробіток позивача складає в сумі 139,73 грн., а в період з 29.03.2016 року по 23.01.2017 року, підлягає компенсації 270 робочих дня, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 139,73 грн. х 270 днів = 37727,10 грн.. Також, позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3739,84 грн.. Для підтвердження своїх вимог позивачем надано до суду відомості з інформаційного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків, з яких вбачається, що сума за невикористану відпустку складає в розмірі 3739,84 грн. з них сума податку складає в розмірі 673,17 грн., тобто сума яка підлягає до стягненню складає в розмірі 3066,67 грн. = 3739,84 грн. 673,17 грн.. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 791.73 грн. на користь держави.

Outcome: approved