overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказувала те, що вона являється власником 32/100 частин у будинку № 6 по пров. Скрипковий в м. Одесі, в якому за її згодою з 2011 року був зареєстрований її колишній зять [PERSON], який не проживає, особистих речей в будинку не має, за даних обставин вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг у звязку з реєстрацією відповідача в будинку. Посилаючись на викладене, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 6 по провулку Скрипковий в м. Одесі. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та слухати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, одна надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, а саме - згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.07.2010р. власником 32/100 частини домоволодіння, а саме будинку № 6 по пров. Скрипковий в м. Одесі є [PERSON] (а.с. 4, 5) Відповідно до довідки від 20.04.2017р. за вих. № 998 вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO] з 2011р. по даний час. (а.с. 11). Відповідач не проживає в даному будинку з 2013 р., що підтверджується актом від 22.07.2017 р., підписаного головою СОН «Курсаки» [PERSON] про не проживання особи за місцем реєстрації. (а.с. 8) Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач більше року без поважних причин не проживає в спірному будинку, іншої домовленості між позивачем та відповідачем не має, отже він повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 6 по провулку Скрипковий в м. Одесі. Посилаючись на вищевикладене суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач аргументувала тим, що вона зареєстрована в квартирі [ADDRESS], а також зареєстрована у цій квартирі її донька [PERSON]. Перешкод в користуванні квартирою позивачка не чинила, але відповідачка не стала проживати у вказаній квартирі, вона добровільно визначила собі інше місце проживання. Відповідачка ніколи не проживала в зазначеній квартирі, не сплачувала плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги. Ніяких особистих речей та майна відповідачки в квартирі немає, але позивачка сплачує комунальні платежі за відповідачку і тому вимушена звернутись до суду з зазначеним позовом. Просить визнати відповідачку втратившою право на користування житловим приміщенням, оскільки вона ніколи не проживала у вказаній квартирі. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, до суду надала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 76 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи та надані до суду докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду від 01.01.2010 року, [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 12-13). Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрацію в зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], 1971 р.н.,- 25.10.2010 року (а.с. 6-7). Відповідно до акту від 14.10.2014 року, відповідачка в спірній квартирі не проживала жодного дня (а.с. 11). Таким чином, суд встановив, що відповідачка не проживає і ніколи не проживала в спірній квартирі, у зв'язку з чим її слід визнати втратившою право на користування зазначеною квартирою. Отже, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON]. Виконання вказаного рішення здійснюється у відповідності до норм чинного законодавства. Так, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про припинення права власності чи права користування житлом». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач аргументувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В 2008р. вона погодилась зареєструвати в зазначену квартиру, відповідача. Однак, відповідач не став проживати у вказаній квартирі. Де він зараз знаходиться їй невідомо. Ніхто та ніколи ніяких перешкод в користуванні житловим приміщенням -квартирою, відповідачу не чинив. Ніяких особистих речей та майна відповідача з літа 2008 року, в квартирі немає, але вона сплачує комунальні платежі за відповідача і тому вимушена звернутись до суду з зазначеним позовом. Просить визнати відповідача втратившим право на користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації, оскільки він більше року не проживає у вказаній квартирі без поважних причин. Позивач у судове засідання не прибула, надала заяву до канцелярії суду, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повістку вручити немає можливості, оскільки за зазначеною адресою не проживає. Згідно ст. 76 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи та надані до суду докази, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її матері - [PERSON], з 25.01.2014 року на праві власності належить квартира [ADDRESS].(а.с.6) Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрацію, [PERSON], зареєстрований в квартирі [ADDRESS] - 09.07.2008 року.(а.с.12). Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу, відповідач - [PERSON], був чоловіком матері [PERSON] - [PERSON], але 13.01.2009 року мати розірвала шлюбні відносини з відповідачем.(а.с.11). Згідно акту від 17.02.2014 року, відповідач не проживає в спірній квартирі з 2008 року по час складення акту (а.с.7), тобто більше року. Таким чином, суд встановив, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше року без поважних причин, у зв'язку з чим його слід визнати втратившим право на користування зазначеною квартирою. Отже, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON]. Виконання вказаного рішення здійснюється у відповідності до норм чинного законодавства. Так, віідповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду, яке набрало законної сили про припинення права власності чи права користування житлом». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним. Свої\~\~вимоги\~\~мотивує тим, що\~\~перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02 лютого 2002 року, що зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про що було зроблено актовий запис № 38. До укладення шлюбу відповідач проживав в будинку, як наймач. Після укладення шлюбу відповідач повідомив, що реєстрація шлюбу та реєстрація мешкання в м. Одесі йому була потрібна для отримання документації, які б надавали право проживання на території України, після такої розмови відповідач з будинку виїхав, та перебуває у відносинах з іншою жінкою. Влітку 2005 року відповідач звернувся з проханням зареєструвати його за її місцем проживання, тому з 15.08.2005 року був там зареєстрований. Шлюб було укладено та зареєстровано без наміру створити сім'ю, а лише з метою отримання Відповідачем\~\~посвідки на постійне проживання в Україні, після укладення шлюбу\~разом не проживали, спільного господарства не вели. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся заздалегідь. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 лютого 2002 року,\~що зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про що було зроблено актовий запис № 38. Після реєстрації шлюбу позивачка прізвище не змінювала. З матеріалів справи вбачається, що реєстрація шлюбу сторін\~\~відбулася без намірів створення сімї, а лише для того, щоб відповідач отримав дозвіл на проживання в Україні. Після укладення шлюбу, сімї утворено не було, спільного господарства сторони не вели. 15 серпня 2005 року відповідач був зареєстрований за місцем реєстрації позивача за адресою: м. Одеса, вул. Перепечка, 9. Відповідно до ч. 2\~ст. 40 СК України\~ шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним з них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інше. Таким чином, суд вважає, що є доведеним факт укладання шлюбу сторонами без наміру створення сімї, набуття прав та обов'язків подружжя, а тому шлюб сторін слід визнати недійсним. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої\~\~вимоги\~\~мотивує тим, що\~\~перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.07.2000 року, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис № 39. Від шлюбу дітей не мають. Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим та суперечить її інтересам. Спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Посилаючись на викладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, та строк на примирення не надавати. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2000 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно 27.11.2008 р., що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис № 39. Від шлюбу дітей не мають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно свідоцтва про зміну імені від 03.11.2015р. позивачкою було змінено прізвище з «Радішевська» на «Кузнєцова». З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої\~\~вимоги\~\~мотивує тим, що\~\~перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.06.2006 року, що зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 580. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим та суперечить її інтересам. Спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Після розірвання шлюбу повернути їй прізвище «Скітяєва». Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, із заявленими вимогами згодний та просить шлюб між ними розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2006 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 03.06.2006 р., що зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 580. Від шлюбу мають сина -[PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сім'я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої\~\~вимоги\~\~мотивує тим, що\~\~перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.06.1994 року, що зареєстрований Іллічівським відділом РАГС м. Одеса, актовий запис №330. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим та суперечить її інтересам. Спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин з січня 2016р. Посилаючись на викладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомляв. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 18.06.1994 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 18.06.1994р. Іллічівським відділом РАГС м. Одеса, актовий запис №330. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved