Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

До Малиновського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування в особі Київської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що перебуваючи з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На підставі рішення суду 10.06.2014р. шлюб між ними було розірвано, їхня дочка залишилась проживати разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться її долею, життям, не відвідує її, жодної участі у вихованні доньки не бере. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. З урахуванням викладеного, позивачка звернулася з наведеним позовом до суду, та просить позбавити батьківських прав відповідача у відношенні доньки. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмові заперечення щодо позову, в якому зазначав що з позовними вимогами не згоден, та позов позивачки задоволенню не підлягає, та зазначає, що дійсно 29.04.2013р. у них народилася донька, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з позивачем. У нього не має постійного місця роботи і тому періодично виїжджає за межі країни на роботу за контрактом. В кінці червня 2014 року дізнався, що позивачка подала до суду позов про розірвання шлюбу відразу як донці виповнився рік, отримавши заочне рішення, не став заперечувати та погодився на розірвання шлюбу. Будь-яке спілкування з позивачкою було неможливим, крім образ та криків на свою адресу нічого не чув, на його прохання побачитися з дитиною, чув лише суму грошей, яку має платити, щоб побачитися з дитиною. Перервав всі контакти з позивачкою, через виконавчу службу сплачує аліменти на утримання дитини у відповідності до діючого законодавства. Що стосується спілкування з дитиною, він не відмовляється від дитини, але не має можливості приділяти їй увагу належним чином внаслідок поведінки її матері. Взимку 2016 року позивачка телефонувала йому та в грубій формі вимагала надати дозвіл на виїзд дитини за межі країни, він відмовився надавати такий дозвіл, так як вважає небезпекою знаходження його дитини за межами країни з її матір'ю. для матеріального забезпечення позивачки та доньки, під час їхніх шлюбних відносин, надав позивачу право користуватися його банківськими рахунками, що згідно інформації банку в період часу з грудня 2012 року по лютий 2014 року позивачем було отримано з його банківського рахунку грошові кошти в розмірі 43785 Євро. Крім того зазначає, що в 2013 році ними сумісно було укладено Договір на придбання квартири в новозбудованому будинку. Однак позивачка в своїй позовній заяві зазначила, що він її покинув влітку 2013 року, що є неправдою, що спростовується вищезазначеними фактами. За даних обставин він не бачить підстав для позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, висновок від 28.08.2017р. № 1560/01-11, щодо недоцільності позбавлення батьківських прав, підтримують. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала представник позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров'я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов'язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], являється донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с. 14) Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 15) Відповідно до довідки (з місця проживання про склад сім'ї і реєстрації) № 850 від 13.04.2017р., виданої [PERSON], встановлено, що в [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON], та інші члени сім'ї. (а.с. 16) Згідно свідоцтва про шлюб, вбачається що [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб 02.09.2017р., та у зв'язку з чим [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]». (а.с. 111) Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.08.2017р. № 1560/01-11 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенню до його малолітньої дочки [PERSON], [INFO], суд вважає, що даний висновок суперечливий, оскільки у мотивувальній частині висновку вказано, що малолітня дитина [PERSON], проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Адміністрація ДНЗ «Ясла-садок» № 80, який відвідує малолітня [PERSON], [INFO], повідомляє, що батько дитини уваги вихованню дитини не приділяє, жодного разу в закладі не з'являвся, гроші за харчування дитини не сплачував, успіхами доньки ні в усній, ні в письмовій формі не цікавився. Неналежне виконання батьківських обов'язків з боку батька письмово підтверджуються гр. гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Адміністрація ДМП № 6 м. Одеси листом від 12.06.2017р. повідомлено, що проведені профілактичні огляди в поліклініці з дитиною завжди була мати. Батька дитини лікар та медична сестра не бачили. Батько дитини - [PERSON], категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав, зазначив що не має можливості бачитись з дитиною з причини створення перешкод колишньої дружини. Надав позитивні характеристики з місця проживання. Працює на судах компанії «PETER DOEHLE». Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданому державним виконавцем Малиновського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заборгованість по аліментам гр. [PERSON] станом на 01.08.2017р. відсутня. Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги позицію третьої особи, щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенню до його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. (а.с. 46-48) Крім того, суд критично ставиться до викладених обставинах відповідачем у своїх запереченнях, щодо неможливості спілкування та приймання участі у вихованні доньки, у зв'язку із перешкодами із боку матері дитини. Оскільки згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Однак відповідач не скористався своїм правом, як батька, яке передбачено Сімейним кодексом України, там самим не звернувшись до Органу опіки та піклування та до суду з відповідними заявами. Приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об'єктивного їх з'ясування, характер ставлення відповідача до своєї дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, діючи в інтересах малолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно до його неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved