Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

До Снятинського районного суду Івано-Франківської області звернувся [PERSON], зацікавлена особа Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації з заявою про встановлення факту проживання на території, що забруднена внаслідок аварії на ЧАЕС. В заяві вказано, що в 1987 році заявник знявся з реєстрації в [ADDRESS] та зареєструвався в [ADDRESS] для отримання житла в [ADDRESS]. При цьому заявник вказав, що він проживав в [ADDRESS] і проживає там на даний час. Встановлення факту необхідно заявнику для отримання посвідчення особи, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС. В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Представник заявник підтримав заяву та надав суду пояснення про те, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для доведення обставини про те, що він має право на соціальні виплати, оскільки [ADDRESS] відноситься до території, забрудненої внаслідок аварії на ЧАЕС. Представник зацікавленої особи не з`явилась в судове засідання, просила здійснювати розгляд справи без її участі. Судом встановлено, що відповідно до відмітки в паспорті [NUMBER] з 08/04/1987 року до 21/07/2010 р. заявник був зареєстрований в [ADDRESS], а 27/07/2010 р. заявник зареєструвався в [ADDRESS]. Відповідно до довідки Потічківської сільської ради № 122 заявник був зареєстрований в [ADDRESS] з 29/03/1959 р. по 03/11/1978 р., з 14/11/1980 р. по 28/03/1987 р., з 27/07/2010 р. по даний час. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, які не вказані в ч. 1 ст. 256 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. Таким чином в окремому провадженні може бути встановлено факт тільки для мети ,яка вказана в заяві. Крім цього заявник повинен довести суду неможливість отримання документів, що встановлюють відповідний факт. Також необхідно відзначити, що відповідно до постанови «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» [ADDRESS] віднесено до переліку території що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином законодавством встановлено особливий порядок підтвердження проживання на територіях, які мають правовий статус територій забруднених наслідками аварії на ЧАЕС. Так, перелік осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи встановлено в с. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено в постанові Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51. Отже рішення суду не може бути підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Іншого порядку встановлення належності до осіб, які постраждали від наслідків аварії на ЧАЕС законодавством України не встановлено. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином судам вказано на неможливість встановлення факту проживання в зоні радіоактивного забруднення, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС. Крім цього на час розгляду цього спору оскарження рішень органів, яким надано відповідну компетенції може бути здійснено в порядку, передбаченому КАС України. 27/02/2014 р. судом було відмовлено у відкритті провадження в даній справі, однак ухвалою апеляційного суду від 16/04/2014 р. ухвалу. У зв`язку із вказаною ухвалою апеляційного суду спір підлягав розглядові по суті. Чинне законодавство пов`язує виникнення у фізичних осіб різноманітних прав і обов`язків, залежно від місця їх проживання в Україні. Заявник та його представник просили встановити суд місце проживання заявника на території [ADDRESS], яке забруднено внаслідок аварії на ЧАЕС для «оформлення заявнику посвідчення особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи». Підтвердження проживання на території, яка забруднена внаслідок аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є виключно довідка про період проживання на цих територіях. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦК УРСР місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду показання про те, що заявник раніше проживав в [ADDRESS], однак свідки не вказали, що заявник постійно або переважно і саме в періодах між з 29/03/1959 р. по 03/11/1978 р., з 14/11/1980 р. по 28/03/1987 р., з 27/07/2010 р. проживав в [ADDRESS], а також свідки не надали суду показання про те, що заявник проживав в [ADDRESS] саме з 28/03/1987 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Таким чином факт проживання заявника в зоні, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС з метою отримання посвідчення особи, яка постраждала від на слідків вказаної аварії не може бути встановлено судом. Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 3 ЦК України). В п. 3 ст. 16 ЦК України вказано, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Тому заява не обґрунтована належними правовими підставами і не підлягає задоволенню. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 13, 16 ЦК України, ст. 256 ЦПК України суд, -

Outcome: dismissed