Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулося публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, КБ «Приватбанк») з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому вказало, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.01.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 21\~600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «[PERSON] Банку», які викладені на сайті банку, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто зобовязання за вказаним договором не виконав. Станом на 18.07.2017 відповідач має заборгованість 72\~157,13 грн., яка складається з наступного: 6\~299,79 грн. заборгованість за кредитом; 57\~888,53 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4\~056,57 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 3\~412,24 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути зазначену суму заборгованості. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не зявився, про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та за згодою позивача ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст.169 та ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 09.01.2007 [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви. Згідно заяви сума кредитного ліміту становила 250 грн., базова відсоткова ставка 22,8% річних з розрахунку 360 днів на рік. Розмір комісії за кредитне обслуговування 1% від суми заборгованості. Термін дії ліміту відповідає строку дії карти. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. [PERSON] надав згоду на з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також [PERSON] складають договір про надання банківських послуг між ним та банком. На виконання умов договору [PERSON]. згідно довідки позивача 26.01.2007 отримав кредитну картку №5457082****19883 терміном дії до 01.2013 року. Згідно п. 1.1. Умов та правил надання банківських послуг «настоящие Условия и правила предоставления банковских услуг (далее «Условия») определяют условия, на которых ПРИВАТБАНК (далее «Банк») предлагает клиентам платежные карты, а также другие банковские услуги, указанные в Заявлении и в Памятке Клиента. Надлежащим образом заполненное Заявление подписывается Клиентом и, таким образом Клиент выражает свое согласие, что Заявление вместе с Памяткой клиента, Условиями и правилами предоставления банковских услуг и [PERSON] составляет заключенный Договор о предоставлении банковских услуг». Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] банку, що діяли на час укладення договору та в подальшому, Памятка клієнта позивачем до позовної заяви не додані, під час розгляду справи суду не надані. Тому суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Відповідно до наданої позивачем виписки з карткового рахунку 16.02.2007 відбулася перша операція по рахунку зняття готівки в сумі 50 грн. Остання операція по рахунку погашення кредиту на суму 1\~795,93 грн. відбулася 14.11.2014. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 6\~299,79 грн., суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем до позову надані Умови та правила надання банківських послуг (надалі Умови). Згідно п. 6.5. Умов клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання. За п. 6.6. Умов клієнт зобовязаний у випадку невиконання зобовязань по договору за вимогою банку виконати зобовязання по поверненню кредиту, виплаті винагороди банку. Відповідно до п. 5.3. Правил користування платіжною картою строк та порядок погашення по кредиту по платіжним картам із встановленим мінімальним обовязковим платежем наведений в Памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Відповідно до п. 5.4. Правил користування платіжною картою строк погашення по кредиту по платіжнім картам без встановленого мінімального обовязкового платежу здійснюється в наступному порядку: -Строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; -Строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (в полі MONT). За статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Враховуючи отримання [PERSON] кредитної картки, проведення з нею операцій, нездійснення щомісячних платежів в обумовленому сторонами розмірі, залишок кредиту в розмірі 6\~299,79 грн., ця сума підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення 57\~888,53 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступного. Відповідно до наданого позивачем розрахунку та як зазначено в позовній заяві базова відсоткова ставка, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік, становила 22,8% річних. За п. 5.5. Правил користування платіжною картою за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому [PERSON] Банку, із розрахунку 360 днів на рік. Враховуючи наведені положення статті 1054 ЦК України, пунктів 6.5. та 6.6. Умов, пункту 5.4. Правил користування платіжною картою, вимога про стягнення нарахованих процентів є правомірною. Проте суд не погоджується з розміром нарахованих процентів. Позивач в розрахунку заборгованості зазначає, що розмір процентів було змінено Банком. Відповідно до ч. 3. ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Враховуючи положення ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України суд вважає, що заборгованість за процентами необхідно здійснювати виходячи із ставки в розмірі саме 22,8% на рік. Також суд зазначає, що позивачем не надано належних доказів щодо зміни процентної ставки (наказів, рішень органів управління, уповноважених на встановлення процентної ставки, тощо) та належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Відповідно до п.п. 5.5.1. Правил користування платіжною картою за несвоєчасне виконання боргових зобовязань держатель оплачує проценти по підвищеній процентній ставці або додаткову комісію в розмірі, встановленому [PERSON] Банку. Враховуючи ненадання позивачем [PERSON], що діяли на момент укладання договору, суд позбавлений можливості перевірити, чи встановлений зазначеними [PERSON] підвищена процентна ставка, та застосувати її під час перевірки розрахунку заборгованості. Заявою, що підписана відповідачем 09.01.2007, умови оплати процентів по підвищеній процентній ставці або додаткової комісії, не передбачені. За розрахунком суду, розмір процентів, що підлягає стягненню, становить 11\~667,22 грн. При визначенні цієї суми судом враховано, що згідно наданого позивачем розрахунку остаточна заборгованість за кредитом в розмірі 6\~299,79 грн. утворилася 23.10.2014. Також на цю дату розмір вже нарахованих процентів складав 7\~681,31 грн. Подальший розрахунок процентів, що підлягають стягненню здійснений за період з 23.10.2014 по 18.07.2017 (999 днів) за процентною ставкою саме 22,8% річних та становить 3\~985,88 грн. До цієї суми додана сума раніше нарахованих процентів 7\~681,31 грн. Вирішуючи питання про стягнення 4\~056,57 грн. заборгованості за пенею та комісією та штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 3\~412,24 грн. (процентна складова), суд виходить з наступного. За статтею 539 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року Верховний Суд України дійшов наступного висновку: «За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності з одне й те саме порушення». Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Крім того, позивачем не надано Тарифи, що діяли на дату укладення договору, тому суд позбавлений можливості встановити розмір пені, встановленої договором, а також ту обставину, чи було передбачено [PERSON], а й відповідно, й договором розмір пені, що підлягає стягненню в разі порушення умов договору. За таких умов, вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають. Згідно п. 8.6. Умов при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф і розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи наведене в ст. 539 ЦК України визначення штрафу, суд вважає, що стягненню підлягає штраф у розмірі 500 грн., а також штраф у розмірі 5% від суми заборгованості (тіло кредиту та проценти), встановленої судом, що складає 898,35 грн. Загальний розмір штрафу, що підлягає стягненню на користь позивача, відповідно становить 1\~398,35 грн. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають наступні суми по кредиту: -6\~299,79 грн. заборгованості за кредитом; -11\~667,22 грн. процентів за користування кредитом; -1\~398,35 грн. штрафів, всього 19\~365,36 грн. Згідно частини першої статті 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 1\~600 грн. На користь позивача підлягає стягненню з відповідача 429,44 грн.

Outcome: partial