Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Аграріс», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ПП «Світточ», [PERSON] , ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 218 від 04.04.2011 р. Позивачі просять визнати недійсним договір оренди № 218 від 04.04.2011 р. земельної ділянки загальною площею 5,24 га, кадастровий номер 2322187200:02:001:0079 яка розташована на території Миколай - Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області укладені між ТОВ «Аграріс» та невідомою особою від імені [PERSON] . Свої вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують тим, позивачі що є співвласниками по Ѕ частини земельної ділянки загальною площею 5,2400 гектарів, кадастровий номер: 2322187200:02:001:0079, з цільовим призначенням: для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Миколай-Пільська сільська рада (надалі по тексту - Земельна ділянка). Земельна ділянка набута позивачами на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.04.2014 року виданого Дмитрієвою Н.П. , державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори за реєстраційним № 68 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером 5441084. До цього спірна земельна ділянка належала на праві приватної власності їх покійному батькові [PERSON] - [INFO] , який помер [INFO] . 17.06.2008 року покійний [PERSON] , за своє життя уклав із Приватним підприємством «Світточ» в особі директора [PERSON] Договір оренди землі б/н строком на 10 років, який був зареєстрований у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 20.08.2010 року за реєстраційним № 041028000262. Об`єктом оренди за цим Договором є земельна ділянка площею 5,24 гектарів розташована за адресою: Миколай-Пільська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 2322187200:02:001:0079. 17.06.2008 року на підставі Акту приймання-передачі земельної ділянки до Договору оренди б/н від 17.06.2008 року відбулася передача земельної ділянки від [PERSON] до ПП «Світточ». Пунктом 9 Первісного Договору оренди землі було передбачено, що: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді у розмірі - 1 980 грн. або у натуральному вигляді: зерно очищене 2000 кг, насіння соняшника 100 кг, солома (2ПТС-4) безкоштовно, транспортні послуги для обробки присадибної ділянки до 0,5 га - безкоштовно, допомога на ритуальні послуги 300 грн.. Річна орендна плата не є меншою ніж 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки». Після укладання Договору оренди б/н від 17.06.2008 року ПП «Світточ» на підставі п. 9 зазначеного Договору здійснювало оплату орендної плати виключно у натуральному вигляді щорічно з моменту укладання Договору до 2011 року включно. Відомості про отримання орендної плати у натуральному вигляді знаходились у ПП «Світточ». Позивачі категорично стверджують, що будь-яких інших Договорів оренди земельної ділянки покійний [PERSON] , за своє життя ні с ким не укладав, крім того він дуже хворів і останній рік був лежачим. Приблизно літом 2012 року ще до смерті [PERSON] , його донька [PERSON] звернулася до директора ПП «Світточ» [PERSON], із заявою батька з його особистим підписом про дострокове повернення земельної ділянки, яка була прийнята особисто колишнім директором ПП «Світточ» [PERSON] . Після отримання [PERSON] у 2012 році зазначеної заяви покійного [PERSON] , він повідомив [PERSON] , що не заперечує проти повернення власнику [PERSON] його земельної ділянки. Заява [PERSON] , залишилась у [PERSON] , який після цього перестав обробляти зазначену земельну ділянку з 2012 року та сплачувати будь-яку орендну плату за користування нею. Таким чином правовідносини за Договором оренди землі б/н від 17.06.2008 року укладеного між покійним [PERSON] та ПП «Світточ» припинилися, ще у літку 2012 року, а земельна ділянка повернута власнику. 20.10.2016 року [PERSON] уклала на свою Ѕ частку земельної ділянки Договір оренди із [PERSON] , який був зареєстрований 15.12.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 20.10.2016 року [PERSON] уклала на свою Ѕ частку земельної ділянки Договір оренди із [PERSON] , який був зареєстрований 15.12.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 20.10.2016 року на підставі Актів приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер: 2322187200:02:001:0079 відбулася передача зазначеної земельної ділянки від [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] . На початку листопада 2018 року [PERSON] та [PERSON] отримали позовну заяву ТОВ «Аграріс» про визнання недійсним Договорів оренди земельної ділянки укладених із [PERSON] , з додатками та Ухвалу судді Запорізького районного суду Запорізької області Громової І.Б., по цивільній справі № 317/2981/18. До позовної заяви було додано копія Договору оренди земельної ділянки № 218 від 04.04.2011 року (кадастровий номер 2322187200:02:001:0079) укладеного невідомою особою від імені покійного [PERSON] , з ТОВ «Аграріс» (надалі по тексту - Договір оренди № 218 або Спірний договір), а також копії наступних документів: квитанцію про сплату судового збору; Державний акт на право власності на земельну ділянку; акт прийому-передачі земельної ділянки; рішення про відмову у державній реєстрації; Наказ та довідки ЄДРПОУ. Наявність зазначеного Договору оренди № 218 стало повною несподіванкою для співвласників земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] , так як жодних правовідносин із ТОВ «Аграріс», як зазначалось вище у покійного [PERSON] ніколи не було взагалі.. В даному випадку волі покійного [PERSON] на укладання Договору оренди земельної ділянки № 218 від 04.04.2011 року з ТОВ «Аграріс» не було. Земельна ділянка кадастровий номер: 2322187200:02:001:0079 ніколи не передавалась в оренду ТОВ «Аграріс» та ніколи не оброблялась Відповідачем. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Спірний договір, як зазначалось вище укладений від імені покійного [PERSON] підписаний не ним, а невідомою особою, що свідчить про відсутність волі Орендодавця на його укладення, а тому наявні правові підстави для визнання його недійсним. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15.07.2020 р. відкрито провадження та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач - ТОВ «Аграріс» в особі директора Ліхачова В.В. надало до суду відзив на позовну заяву в якому зазначило, що 17.06.2008 року між [PERSON] , як Орендодавцем та ПП «Світточ», як Орендарем було укладено договір оренди землі б/н, за умови якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду земельну ділянку кадастровий номер 2322187200:02:001:0079, площею 5,24 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області та належала на праві власності [PERSON] на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серія ІV-ЗП № 020281. Відповідно до п. 8 Договору оренди землі від 17.06.2008 року договір укладено на 10 років. Відповідно до п. 37 Договору оренди землі від 17.06.2008 року його дія припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря; а також в інших випадках, встановлених законом; крім того, відповідно до п. 38 Договору оренди землі його дія припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, Саме на підставі п. 38 Договору оренди землі від 17.06.2008 року між його сторонами ПП «Світточ» та [PERSON] було досягнуто згоди щодо дострокового припинення дії договору оренди шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, на підтвердження чого «23» лютого 2011 року було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 17.06.2008 року та оформлено акт прийму-передачі даної земельної ділянки кадастровий номер 2322187200:02:001:0079, площею 5,24 га, яка знаходиться на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької. В подальшому, враховуючи припинення договірних відносин з попереднім орендарем - ПП «Світточ», [PERSON] з власної волі та у особистих інтересах, 04.04.2011 року уклав договір оренди землі з ТОВ «Аграріс» на більш вигідних умовах строком на 10 років, оскільки одразу отримав орендну плату за договором оренди землі у розмірі 24000,0 грн. за 2011-2018 роки включно, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27.05.2011 року підписаним особисто [PERSON] . Договір оренди землі від 04.04.2011 року підписаний його сторонами, скріплений печаткою орендаря та зареєстрований 27.05.2011 року у Відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок вчинено запис за № 232210004000384. Крім того, слід зауважити, що 27.05.2011 року між [PERSON] та ТОВ «АГРАРІС» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 04.04.2011 р., де у пункті 13.1 збільшено строк дії договору до 31.12.2026 року, яка підписана сторонами та скріплена печаткою. Дана обставина також вказує на наявність між [PERSON] та ТОВ «АГРАРІС» орендних відносин. Відтак, відповідач вважає, що при укладанні договору оренди землі від 04.04.20211 року були дотримані загальні вимоги діючого на той час законодавства України, додержання яких є необхідним для чинності правочину згідно ст. 203 ЦК України, а відтак, з урахуванням презумпції правомірності правочину, визначеної ст. 204 ЦК України, зазначений договір оренди є дійсним. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в особі свого представника [PERSON] надали відповідь на відзив в якому зазначили, що згідно листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.08.2019 р. № 29-8-0.18-1956/117-19 згідно відомостей Державного земельного кадастру, інформація стосовно державної реєстрації договору оренди між [PERSON] та ТОВ «Аграріс», відсутня. Згідно відомостей Державного земельного кадастру, інформація стосовно державної реєстрації додаткових угод до договору оренди між [PERSON] та ТОВ «Аграріс», відсутня. Згідно відповіді ГУ ДФС у Запорізькій області в податковій звітності з єдиного податку 4 групи за 2018 рік, наданої ТОВ «Аграріс», кадастровий номер 2322187200:02:001:0079 відсутні. Відповідно до поданих Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) у період часу з 2011 по 2018 р.р. включно ТОВ «Аграріс» не відображало нарахування та/або сплату доходів від надання майна в лізінг, оренду або суборенду гр.. [PERSON] та [PERSON] . Зазначені обставини та документи у своїй сукупності на переконання позивачів свідчать про те, що волі покійного [PERSON] на укладення спірного договору оренди земельної ділянки № 218 від 04.04.2011 р. з ТОВ «Аграріс» не було. Земельна ділянка кадастровий номер 2322187200:02:001:0079 ніколи не оброблялась відповідачем. Спірний договір оренди, укладений від імені [PERSON] підписаний не ним, а іншою невідомою особо, що свідчить про відсутність волевиявлення орендодавця на укладення договору, а тому наявні підстави для визнання договору недійсним. Третя особа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області в особі свого представника Журавльової Ю.Р. надало письмові пояснення відповідно до яких зазначило, що згідно з інформації, яка була надана Міським управлінням у Запорізькому районі та м. Запоріжжі державна реєстрація договору від 04.04.2011 р. № 218 між [PERSON] та ТОВ «Аграріс» в особі директора [PERSON] , була здійснена 27.05.2011 р. за № 232210004000384. Треті особи ПП «Світоч» та [PERSON] не скористались своїм правом подати до суду пояснення щодо розв`язання спору. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.09.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явились про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак раніше в ході розгляду справи заперечував проти задоволення позову, з мотивів викладених у позові та відповіді на відзив. Надав до суду письмову промову. Представник відповідача ТОВ «Аграріс» - Василега І.М. у судове засідання не з`явилась, однак раніше позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в у відзові. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи треті особи: ПП «Світточ», [PERSON] , ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області в судове засідання не з`явились. Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Пунктом 2 частини 2 статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом «в» частини 3 статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, з-поміж іншого, шляхом визнання угоди недійсною. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, викладені у ст. 203 ЦК України. Згідно вимог зазначеної статті: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною 3 статті 215 визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом встановлено та не заперечувалось учасниками судового розгляду наступне. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ІV-ЗП № 020281 від 04.05.2006 року, [PERSON] був власником земельної ділянки кадастровий номер 2322187200:02:001:0079, загальною площею 5,2400 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого Виконавчим комітетом Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 16.10.2012 р., [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 26. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 23.04.2014 р. [PERSON] та [PERSON] набули по 1/2 частки кожна, права на земельну ділянку площею 5,2400 га, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер 2322187200:02:001:0079. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10.02.2020 р., яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 05.05.2020 р. задоволено позовні вимоги ТОВ «Аграріс» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договору оренди землі недійсним. Визнано недійсними договори оренди земельної ділянки укладені 20.10.2016 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 5,24 га, кадастровий номер 2322187200:02:001:0079 яка розташована на території Миколай - Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Разом з цим вказаним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10.02.2020 р. було встановлено, що 04.04.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграріс» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 218. Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, [PERSON] передав, а позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка є власністю орендодавця, що знаходиться на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. В оренду передана земельна ділянка загальною площею 5,2400 га. Відповідно до п. 13.1 договору, його укладено на 10 років. 27.05.2011 року проведено державну реєстрацію договір оренди земельної ділянки від 04.04.2011 року зареєстрований у Відділі Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок вчинено запис за № 232210004000384. 04 квітня 2011 року між ТОВ «Аграріс» та [PERSON] підписано акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за вказаним договором оренди, відповідно до якого земельна ділянка площею 5,24 га, яка належить [PERSON] , передана ним позивачу. Згідно видаткового касового ордеру від 27.05.2011 року [PERSON] отримав від ТОВ «Аграріс» орендну плату за земельний пай за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки в сумі 24000 гривень, ордер підписано одержувачем. (т.1 а.с.98). Це свідчить про те, що після Державної реєстрації ТОВ «Аграріс» сплатило суму орендної плати за вісім років орендодавцеві. В той же день було укладено додаткову угоду, яку підписали сторони. Зазначені обставини щодо реєстрації спірного договору оренди земельної ділянки площею 5,24 га. кадастровий номер 2322187200:02:001:0079 також знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а саме згідно пояснень Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області суду було надано належним чином завірені копії з оригіналів Книг записів державної реєстрації договорів оренди землі. Книга записів це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель. Сумнівів в вірності наданих належних чином завірених копій а ні у сторін а ні у суду не виникло. (т. 1 а.с. 70-72). Разом з цим суд не приймає до уваги інформацію викладену в листі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.08.2018 р. за підписом [PERSON] , щодо відсутності державної реєстрації спірного договору оренди між ТОВ «Аграріс» та [PERSON] та додаткових угод до нього(т. 1 а.с. 79), оскільки не підтверджується жодними доказами та навпаки спростовується копією книги записів реєстрації договорів оренди землі (т. 1 а.с. 70-72). Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так з позовної заяви вбачається, що основним доводом та підставою для визнання спірного договору оренди земельної ділянки від 04.04.2011 р. № 218 є відсутність волевиявлення орендодавця [PERSON] на укладення відповідного договору, і як наслідок підписання вказаного правочину не ним, а іншою особою. В обґрунтування своїх доводів позивачами в особі свого представника [PERSON] було заявлено клопотання про проведення посмертної судово-почеркознавчої експертизи, яке ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.03.2020 р. було задоволено. Проведення експертизи доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. 13.04.2020 р. до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, яке 15.04.2020 р. було направлено на адресу представника позивачів. 23.04.2020 р. від представника позивачів на виконання клопотання експерта надійшли додаткові матеріали, які того ж дня направлені до експертної установи. Однак 02.06.2020 р. Запорізьким відділенням Дніпропетровського НДІСЕ повернуті матеріали цивільної справи № 317/2335/19 без виконання судової почеркознавчої експертизи у зв`язку з невиконанням клопотання експерта від 10.04.2020 р. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що позивачами не доведено, належними доказами ту обставину, що підпис у договорі оренди № 218 від 04.04.2011 р. та видатковому касовому ордері від 27.05.2011 р. виконано не [PERSON] , а іншою особою, і як наслідок відсутні підстави для застосування положень ст. 215 ЦПК України. Щодо виключення із числа доказів документів наданих представником відповідача по справі, суд вивчивши їх, надав оцінку як доказам в сукупності та в тій частині, яка стосується предмету розглядаємого позову. Суд не приймає до уваги доводи позивачів з приводу того, що ТОВ «Аграріс» не сплачувало фіксований сільськогосподарський податок за 2011-2014 р.р. та єдиний податок четвертої групи за 2015 - 2017 р.р. за спірну земельну ділянку, в підтвердження чого надали відповідь ГУ ДПС у Дніпропетровській області, оскільки вони не стосуються предмету розгляду у цій справі, та фактично є непрямим доказом який сам по собі не доводить факт відсутності волевиявлення [PERSON] на укладення спірного правочину. Відповідно до ст. 82 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи сторін суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, надані позивачами докази в своїй сукупності не доводять ту обставину, що померлий [PERSON] не мав наміру на укладення договору оренди належної йому земельної ділянки з ТОВ «Аграріс» та не підписував договір оренди № 218 від 04.04.2011 р., а так само і видатковий касовий ордер, згідно якого отримав від ТОВ «Аграріс» 24000 грн. в рахунок орендної плати. Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов остаточного висновку про не обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed