Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому після уточнення позовних вимог просив, стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебував у шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.07.2016 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Як зазначив позивач, дитина проживає з ним і перебуває на його утриманні. Відповідач участі у вихованні сина не приймає та допомоги на його утримання в добровільному порядку не надає. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини між ними не досягнуто. Позивач в судовому засідання позов підтримав. Просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що між сторонами існує домовленість про спільну участь у вихованні дитини, яка полягає в тому, що з понеділка по четвер син мешкає разом із батьком, а з п`ятниці по неділю син мешкає з матір`ю. Таким чином забезпечили рівну можливість на спілкування, виховання, а також рівні витрати на утримання дитини. Крім цього, під час канікул дитина проживає разом із матір`ю, перебуває на повному її забезпеченні, відповідач несе витрати на навчання, відвідування спортивних секцій та дозвілля сина. З огляду на те, що дитина мешкає з обома батьками вважала позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши сторони, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні було встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.07.2016 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. В шлюбі сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років складає - 2318,00 грн. на місяць, станом на 01.07.2020 року. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, розмір стягуваних аліментів, має бути мінімально достатнім задля створення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В судовому засіданні з пояснень сторін та показань свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що дитина [PERSON] має постійне місце проживання з батьком і знаходиться на його утриманні. Разом з тим, коли син відвідує мати за місцем її проживання, то в ці дні вона готує йому їжу, крім того, мати купує одежу дитині, надає кошти в добровільному порядку на потреби дитини в школі та таке інше. Однак, така участь матері в утриманні дитини не носить систематичний характер, не в повному обсязі забезпечує всі нагальні потреби дитини. Таким чином, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальний стан відповідачки та позивача, суд вважає що є підстави для стягнення аліментів з [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved