Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 25.10.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, в якій позивач просить суд зобов`язати відповідача виплатити їй суму пенсії, яка входить до складу спадщини, яка належала спадкодавцю [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі 09.07.2019 року за № 323 Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Луценко С.І. з урахуванням суми, виплаченої відповідно до талону на виплату коштів від 10.07.2019 року № 923310122229/36, у розмірі 27 815,51 грн. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2019 року позивач є спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON] з недоотриманої ним пенсії у розмірі 210 062, 79 грн., що належала спадкодавцю. 23.07.2019 року довірена особа позивача - [PERSON] , через відділення поштового зв`язку у смт. Розівка Запорізької області отримала недоотриману за життя пенсію [PERSON] за разовим дорученням від 10.07.2019 р. № 923310122229/36 у розмірі 182 247, 28 грн. Сума недоплаченої пенсії складає 27 815,51 грн. На звернення позивача, відповідач пояснив, що ним виплачено недоотриману пенсію за минулий час за три роки до дня звернення за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає такі дії відповідача не правомірними, у зв`язку з чим, посилаючись на положення ст. ст. 328, 1216, 1218, 1227 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач Головне управління ПФУ в Запорізькій області, не погоджуючись із заявленими вимогами, 21.01.2019 року подало до суду відзив на позов, який мотивований тим, що 10.07.2019 року до управління звернувся представник позивача - [PERSON] щодо виплати недоотриманої пенсії після померлого [PERSON] . Відповідно до інформаційного листа Пологівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.02.2019 р. № 1690/06 зазначено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] , яка належала до виплати за періоди: з лютого 2016 р. по листопад 2017 р та з квітня 2018 р. по січень 2019 р. складає 210 062, 79 грн. Враховуючи, що позивач звернулася з заявою про виплату недоотриманої пенсії лише 10.07.2019 р., то розрахунковий період виплати недоотриманої пенсії з урахуванням вимог ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає з 09.07.2016 р. по день смерті [PERSON] , а сума недоотриманої складає 182 247,28 грн. Крім того Управління вважає, що даний спір має ознаки публічно-правого спору, тому вважає, що дана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.11.2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, у позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] - надала заяву про розгул справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні. Представник відповідача у повному обсязі скористався правом на подачі відзиву. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до довідки від 28.01.2019 р. № 1411-5000021009/51843 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з м. Донецьк, фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про смерть від 30.01.2019 року серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк, про що складений актовий запис № 260. Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 09.07.2019 року № 56796055, складеним приватним нотаріусом Луценко С.І., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , приватним нотаріусом Луценко С.І. 09.07.2019 року заведено спадкову справу № 64434425. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.07.2019 року, виданим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Луценко С.І., спадкоємцем до зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії у розмірі 210 062,79 грн., що належала спадкодавцю на підставі інформаційного листа від 13.02.2019 року № 1690/06, виданим Пологівського об`єднаним УПФУ в Запорізькій області Відповідно до разового доручення від 10.07.2019 року № 923310122229/36, виданим Пологівським об`єднаним УПФУ в Запорізькій області, на рахунок [PERSON] за період з 01.06.2016 р. до 31.01.2019 р. перераховано 182 247 грн. 28 коп. на виплату призначеної пенсії за віком. Листом від 27.09.2019 № 9/Г-4 Розівським сектором обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області Гулько Л.А. роз`яснено, що недоотриману пенсію виплачено за разовим дорученням від 10.07.2019 року у розмірі 12 247,28 грн. За три роки до дня звернення за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто з 09.07.2016 р. по 31.01.2019 р., тому розмір недоотриманої пенсії встановлено та виплачено у відповідності до чинного законодавства. Роз`яснено право на оскарження. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. При цьому, обставини, що стосується перерахування та відповідно отримання суми пенсії за віком у розмірі 210 062,79 грн. не заперечувалися жодною із сторін, тому вони відповідно до ст. 81 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають. Предметом спору (зміст позовних вимог) між сторонами є стягнення нарахованої, однак не виплаченої у повному обсязі пенсії за віком, яка входить до спадкової маси у розмірі 27 815,51 грн., ці обставини стороною відповідача не спростовані. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми. Позивач наводить аргумент, що відповідачем сплачену недоотриману пенсію спадкодавця у розмірі 182 247,28 грн., на її звернення відповідач повідомив, що ним виплачено недоотриману пенсію за минулий час за три роки до дня звернення за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень статті 46 Закону № України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується до вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. З огляду на викладене, суд вважає обмеження виплати недоотриманої пенсії строком три роки необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно яких сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї у повному обсязі, тому позовні вимоги на суму 27 815,51 грн. ґрунтуються на нормах ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягають задоволенню. При цьому обставини щодо недоплати указаної суми відповідачем не спростовані. Щодо аргументів про непідсудність справи суду загальної юрисдикції, то суд виходить із висновків постанови Верховного Суду у справі № 527/758/17-ц від 05 липня 2018 року, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України необхідно враховувати до спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved