Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

До Михайлівського районного суду Запорізької області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свої вимоги заявник обґрунтовує наступним. Він народився 22.08.1958 року в м.Кисловодськ Ставропільського краю Російської Федерації. Після закінчення навчання та проходження служби в зброїних силах переїхав до м.Запоріжжя, Україна. В 1981 році став працювати на різних посадах підприємств звязку. 10.04.1984 року був прийнятий на посаду начальника виробничої лабораторії Запорізького відділення транспортування пошти, де пропрацював до 30.02.1994 року, після чого був звільнений за власним бажанням. В період з 05.06.1985 року до 10.09.1996 року був прописаний та постійно проживав в [INFO], гуртожиток разом з сімєю. Після закінчення роботи з Запорізького відділення транспортування пошти, він разом з сімєю переїхав на постійне місце проживання до [INFO], де мешкає по теперішній час. На теперішній час він досяг пенсійного віку та має право отримувати пенсію за віком, однак через відсутність паспорта громадянина України оформити пенсію не має можливості. Станом на 24 серпня 1991 року він постійно проживав на території України. В 2018 році він звернувся до Михайлівського РС УДМС України в Запорізькій області з метою отримати паспорту громадянина України, але у видачі паспорту йому було відмовлено в звязку з не встановленням належності громадянства. Зважаючи на викладене, заявник просить суд встановити факт того, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року включно. В судове\~засідання заявник\~[PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник заявника адвокат [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні заяви [PERSON] наполягав, посилаючись на викладені в ній обставини, які обґрунтовував долученими до неї доказами. Представник заінтересованої особи Михайлівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в судовому засіданні вважала, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній обставини підтверджуються наданими доказами. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в\~судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2ст. 315 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1ст. 3\~Закону України\~«Про\~громадянство\~України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р. Відповідно до п.7 а) Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9\~Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений уст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження (а.с.8-9) уродженець Російської Федерації, Ставропольський край, м.Кисловодськ. Згідно трудової книжки [PERSON] в 1981 році став працювати на різних посадах підприємств звязку. 10.04.1984 року був прийнятий на посаду начальника виробничої лабораторії Запорізького відділення транспортування пошти, де пропрацював до 30.02.1994 року, після чого був звільнений за власним бажанням. (а.с.6-7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 11-ЖС № 326937 виданого 28 лютого 1986 року м.Запоріжжя відділ ЗАГС Жовтневого райвиконкому, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 лютого 1986 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 28 лютого 1986 року зроблено запис № 98. (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії 111-ЖС № 405282 виданого відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м.Запоріжжя 10 грудня 1986 року, [PERSON], [INFO], батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження серії 111-ЖС № 479480 виданого відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м.Запоріжжя 12 липня 1990 року, [PERSON], [INFO], батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). З довідки про реєстрацію місця проживання № 04-26/1-10703 від 12.11.18 року вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], гуртожиток з 05.06.1985 року до 10.09.1996 року (а.с. 5). В 2018 році заявник звернувся до Михайлівського РС УДМС України в Запорізькій області з метою отримати паспорту громадянина України, але у видачі паспорту йому було відмовлено, у звязку з не встановленням належності громадянства (а.с.4). Враховуючи, що постійне безперервне проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, має для заявника юридичне значення, тому зазначений факт підлягає встановленню судом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved