Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18 вересня 2019 року звернувся [PERSON] з позовом до КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, ТОВ «СП Днепропетровсклифт-2», третя особа [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 1-9). В обґрунтування позовних вимог позивач з урахуванням уточнень посилався на те, що його неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , на підставі договору дарування від 03 листопада 2017 року є власницею квартири [ADDRESS] , в якій позивач разом із донькою проживають. З 13 вересня 2017 року до 03 листопада 2017 року він [PERSON] був власником зазначеної квартири. До отримання ним у дар зазначеної квартири її власником була [PERSON] . Після укладення 25 березня 2003 року між позивачем і [PERSON] договору дарування, позивач не зареєстрував своє право власності на вказану квартиру, не мешкав в ній, а тому не міг набути право власності на цю квартиру. З 09 [INFO] 2004 року в квартирі мешкала [PERSON] , яка [INFO] померла. У судовому порядку позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення витрат на комунальні платежі. Тому позивач звернувся до відповідачів із заявами про зарахуванням йому боргів лише з часу набуття права власності на квартиру його донькою. Оскільки відповідачі продовжують нараховувати загальну суму боргу, він звернувся до суду з цим позовом та просив суд з урахуванням уточнень зобов`язати відповідачів розділити борги на рахунках з моменту виникнення у нього права власності, а саме з 13 вересня 2017 року та рахувати борг до 13 вересня 2017 року за [PERSON] , з 13 вересня 2017 року по 03 листопада 2017 року за [PERSON] , з 03 листопада 2017 року по теперішній час за [PERSON] (представник [PERSON] ); застосувати позовну давність в три роки з моменту звернення до суду з позовною заявою про розподіл боргів за комунальні послуги. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 вересня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.15). Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «СП Днепропетровсклифт-2», третя особа [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії (а.с.16-17). Від третьої особи до суду 22 жовтня 2019 року надійшла заява про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримала, обставини, викладені в позовній заяві визнала (а.с. 21). Представником ТОВ «СП Днепропетровсклифт-2» 23 жовтня 2019 року до суду подана заява, якою повідомлено про те, що за особовим рахунком № 23-40046, який належить [PERSON] , рахується заборгованість в розмірі 3053,83, в тому числі 2012,23 грн. підлягають списанню у зв`язку із застосуванням позовної давності в три роки, решта 1041,60 грн. підлягає сплаті. Борг з 13 вересня 2017 року становить 980,75 грн. (а.с. 22). У відзиві на позовну заяву представник КП Теплоенерго» Дніпровської міської ради просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на квартиру [ADDRESS] , у позивача виникло з дня укладення відповідного правочину, тобто з 29 квітня 2003 року, а не з часу реєстрації у реєстрі нерухомого майна, як позивач зазначає у позовній заяві. За вказаною адресою відкритий особовий рахунок 600-90146. Тому позивач як власник квартири має сплатити борг за надані комунальним підприємством послуги, в той час, як списання боргів не передбачено чинним законодавством (а.с. 32-35). У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник КП Теплоенерго» Дніпровської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник ТОВ «СП Днепропетровсклифт-2» у судове засідання не з`явився, 06 грудня 2019 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 61). Суд, вислухавши позивача, представника відповідача КП Теплоенерго» Дніпровської міської ради, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Драпатою О.М. 03 листопада 2017 року був посвідчений договір дарування, за яким [PERSON] подарував [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] , квартиру [ADDRESS] . В договорі зазначено, що квартира, яка відчужується, належить дарувальнику на підставі договору дарування квартири, посвідченого 29 квітня 2003 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О. за реєстровим № 1-574; право власності зареєстровано 13 вересня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором Калініченко Т.В. (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 лютого 2005 року, [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 43). 29 січня 2018 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради із сумісною заявою, в якій зазначено, що 30 листопада 2017 року [PERSON] , якою одноособово підписана заява, подано до підприємства звернення про розподіл боргу з оплати послуг на особовому рахунку 600-90146 між попереднійм власником [PERSON] і теперішнім власником неповнолітньою [PERSON] , яка є донькою [PERSON] (а.с. 10). Аналогічну заяву від імені [PERSON] і [PERSON] , підписану лише [PERSON] , направлено поштою до ТОВ «СП Днепропетровсклифт-2» (а.с. 11). Згідно з листом ТОВ «СП Днепропетровсклифт-2», який надійшов до суду 23 жовтня 2019 року, за особовим рахунком № 23-40046, який належить [PERSON] , числиться заборгованість в розмірі 3053,83, в тому числі 2012,23 грн. підлягають списанню у зв`язку із застосуванням позовної давності в три роки, решта 1041,60 грн. підлягає сплаті. Борг з 13 вересня 2017 року становить 980,75 грн. (а.с. 22). З роздруківки КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , нарахована заборгованість за надані послуги з 01 жовтня 2016 року 01 жовтня 2019 року в розмірі 30494,96 грн. (а.с. 36). 26 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради із заявою № 3106 про переоформлення з 03 листопада 2017 року даних за особовим рахунком у зв`язку зі змінами чисельності з 1 на 2. До заяви не додано жодного документа на підтвердження необхідності переоформлення (а.с. 37). Відповідно до довідки № 13161 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої [PERSON] 17 листопада 2017 року, останній є уповноваженим власником квартири [ADDRESS] (а.с. 38). До складу сім`ї [PERSON] входять: [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 06 жовтня 2017 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована 06 жовтня 2017 року, знята з реєстрації 02 листопада 2017 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 06 жовтня 2017 року (а.с.38). Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. В пункті 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року №237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особові рахунки, відкриті за адресою міста проживання позивача є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідачів і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Частиною 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є неповнолітня [PERSON] , в той час як до суду із даною позовною заявою щодо розділу боргів на особових рахунках за зазначеною адресою звертається [PERSON] , який не зазначає, що діє від імені доньки, а навпаки, вказує, що законним представником власника квартири є [PERSON] . В той же час суду не були надані докази звернення позивача до відповідачів із заявами про розподіл рахунків. Заяви від 29 січня 2018 року (а.с. 10,11) написані від імені [PERSON] і [PERSON] , проте підписані лише [PERSON] . Крім того, матеріали справи місять підтвердження про направлення цих заяв відповідачам, проте доказів отримання останніми цих заяв і відмови у їх задоволенні суду надано не було. З заяви [PERSON] до КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради від 23 грудня 2017 року взагалі неможливо встановити яким чином, на яких осіб просить розділи особові рахунки, не надає документів на підтвердження вимоги і необхідності вчинення таких дій. Із заявами про розподіл боргів за особовим рахунком ні позивач, ні представник [PERSON] до відповідачів не звертались, доказів протилежного суду надано також не було. Більш того, з наданих відповідачами документів вбачається, що заборгованість за адресою квартири [ADDRESS] нарахована з урахуванням трирічного строку позовної давності (а.с. 22, 36). Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про судовий збір», беручи до уваги результат вирішення справи, судові витрати віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed