Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. З урахуванням уточнень від 05.07.2017 р. (а.с. 60-61) позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 54018,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 09.01.2017 р. [PERSON] за договором позики отримав 2000,00 доларів США зі строком повернення до 01.02.2017 р., що підтверджується розпискою. До теперішнього часу грошові кошти не повернуті у повному розмірі. Станом на 03.03.2017 р. курс НБУ складав 2709 грн. 00 коп. за 100 доларів США, сума боргу за договором від 09.01.2017 р. складає 54018 грн. 00 коп. У добровільному порядку спір урегулювати неможливо, у звязку з чим він і звернувся до суду. Відповідачем подані письмові заперечення проти позову, мотивовані тим, що [PERSON] під впливом насильства змусив його написати розписку, що він нібито позичив у нього гроші. З приводу цього він звернувся з заявою до місцевої прокуратури, яка скерувала її до Шевченківського відділення поліції, де відкрито кримінальне провадження. Позивач [PERSON] до суду зявився, позов підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, також зазначив, що з відповідачем вони працювали разом, він його знає з 2015 року. Позичав йому гроші 3-4 рази. Останній раз це відбувалось у нього на роботі 09.01.2017 р. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенко-Карого, 54. Передача грошей відбувалась в кабінеті, де працював і він і [PERSON] Гроші надав купюрами по 100 доларів на строк, який просив відповідач. Свідками цих обставин були [PERSON] та [PERSON]. У судове засідання зявилась представник позивача [PERSON], яка позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. У судові засідання 05.05.2017 р., 25.05.2017 р. зявився відповідач [PERSON], який позов не визнав у повному обсязі. 11.07.2017 р. після отримання уточненого позову, [PERSON] добровільно покинув залу судового засідання до початку судового розгляду. В подальшому, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участі у розгляді справи не брав, причини неявки суду не повідомляв. У судові засідання 05.05.2017 р., 25.05.2017 р. зявився представник відповідача [PERSON] 11.07.2017 р. після отримання відповідачем уточненого позову, добровільно покинув залу судового засідання до початку судового розгляду. В подальшому, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участі у розгляді справи не брав, причини неявки суду не повідомляв. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] є її знайомим, [PERSON] також знає по роботі, оскільки він працював у [PERSON] Приблизно 09.01.2017 р. по обіді, вона з чоловіком, [PERSON], за проханням [PERSON] прибирали макулатуру та поліетилен в складі, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенко-Карого, 54, де розташований текстильний цех. Вона разом з чоловіком була свідком того, як [PERSON] давав гроші у борг [PERSON] купюрами по 100 доларів. Сума була, на її думку, приблизно 2000,00 доларів США, але точно не памятає. Це відбувалось у кімнаті, де стояв стіл для розкрою. В цій кімнаті було робоче місце і позивача і відповідача. Вона з чоловіком також писали у розписці текст про те, що були очевидцями передачі грошей. Після засвідчення передачі грошей, вони з чоловіком продовжили працювати, а пізніше поїхали додому. Суд, заслухавши учасників судового провадження, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 09 січня 2017 року між [PERSON] як позикодавцем, і [PERSON] як позичальником, укладений договір позики шляхом написання боргової розписки. Згідно з вимогами вказаного договору, [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 2000,00 доларів США зі строком повернення до 01.02.2017 р. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Наразі матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем позивачу суми боргу чи підтвердження застосування насильства щодо нього при написанні розписки. Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку про його часткову обґрунтованість. Так, у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №\~14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Фактично позивач ставить питання про стягнення суми, еквівалентної 2000,00 доларів США, що на дату розрахунку за курсом НБУ складала 54018,00 грн. Станом на 10.08.2017 р., тобто дату ухвалення рішення суду, курс НБУ змінився та складає 2572,4503 за 100 доларів США. Таким чином, заборгованість [PERSON] складає: 2000,00 дол. США х 25,724503 = 51449,00 грн. Оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати основної суми заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу, але лише частково. Так, до стягнення заявлено суму у розмірі 3000,00 грн. та надано розрахунок. Перевіривши наданий розрахунок, суд приходить до висновку, що він здійснений частково не вірно. Так, позивачем заявлено до стягнення 600,00 грн. за 1 годину участі у судовому засіданні 11.07.2017 р., однак дане судове засідання тривало лише 47 хвилин. Таким чином, з урахуванням того, що вартість 1 години роботи адвоката згідно розрахунку складає 600,00 грн., сума до стягнення має дорівнювати 470,00 грн. В іншій частині розрахунок часу та вартості компенсації є обґрунтованим та відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», тож підлягає стягненню з відповідача сума у розмірі 2870,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial