Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Одеська універсальна торгова біржа «GIP» про визнання правочину дійсним. В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням уточнених, позивач послалася на те, що 30 червня 1994 року між нею та [PERSON] та [PERSON], які також виступали від імені своїх на той час неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] на Одеській універсальній товарній біржі «GIP», був укладений договір купівлі-продажу за № 94/0008 нерухомого майна, за яким [PERSON] було придбано трьохкімнатну квартиру, загальною площею 67,7 кв.м., за адресою: 65017, [ADDRESS]. Вказаний договір було зареєстровано в ОМБТІ та РОН 01.07.1994р. за № 78пр.- стр. 163-187. Договір був укладений відповідно до діючого на той час законодавства та нотаріально не посвідчувався. Позивач зазначила, що в неї виникла необхідність у продажі вказаної квартири, але вона не має змоги належним чином розпоряджатися нею, оскільки в нотаріальній конторі їй було відмовлено (в усній формі) в оформленні договору купівлі-продажу, посилаючись на те, що договір № 94/008 від 30.06.1994 року, який був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «GIP», повинен бути обов'язково посвідчений нотаріально. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, трьохкімнатної квартири, загальною площею 67,7 кв.м., за адресою: 65017, [ADDRESS], укладений на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» від 30 червня 1994 року за № 94/0008 Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд розглянути справу без їх участі, проти заочного рішення суду не заперечували. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, про явку до суду третя особа повідомлялась належним чином. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 30 червня 1994 року [PERSON] та [PERSON], діючи від себе особисто та від імені неповнолітніх доньок - [PERSON] та [PERSON], продали, а [PERSON], купила квартиру за адресою: 65017, [ADDRESS]. Вказана квартира, загальною площею 67,7 кв.м., складається з 3-х кімнат, житловою площею 39,3 кв.м., а також: коридору, туалету, ванної, кухні, кладовки та шафи. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на час продажу, були власниками вказаної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло, від 22.06.1994 року, за № 39884, зареєстрованого Одеським МБТІ 24.06.1994 року реєстр. Кн. №78пр., №187, стр. 163.(а.с.6-7) В підтвердження продажу вищевказаної квартири, 30 червня 1994 року між [PERSON] та відповідачами був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» та підписаний договір купівлі-продажу нерухомого майна № 94/0008, який у відповідності до діючого законодавства України, був зареєстрований за [PERSON] в КП «ОМБТІ та РОН» - 01.07.1994р. за № 78пр - стр. 163-187(а.с. з.б. 7) При укладанні даного договору між [PERSON] та відповідачами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам договору купівлі-продажу квартири. Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Після продажу квартири, відповідачі звільнили квартиру, передали позивачу ключі, знялися з реєстрації за вказаною адресою, фактично передали квартиру [ADDRESS] у власність. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна позивач використовує квартиру для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує її в належному санітарно-технічному стані. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного, за здійсненням угоди, дня. Угода вважається укладеною, з моменту її реєстрації на біржі. Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в редакції 2004 року встановлено, що він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 01.01.2004 року. Враховуючи, що спірний договір купівлі-продажу був укладений в 1994 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України, в редакції 1963 року. Згідно ст. 224 ЦК УРСР, 1963 року, за договором купівлі-продажу, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР, 1963 року, право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 227 ЦК України, в редакції 1963 року, нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов'язковою. За ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» визначено, що суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності, передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. При аналізі спірного договору та наявних у справі доказів, судом встановлено, що позивач виконала умови угоди купівлі-продажу квартири [ADDRESS], передала відповідачам оплату за майно, вселилася у спірну квартиру, утримувала майно, а відповідачі, в свою чергу, отримали грошові кошти за продаж квартири, відповідно до договору та виселилися з неї. Оскільки, згода щодо істотних умов договору між його сторонами була досягнута, суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України, в редакції 1963 року, угода купівлі-продажу спірного нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], зареєстрована на Одеській універсальній товарній біржі «GIP», за якою [PERSON] та [PERSON], діючи від себе особисто та від імені неповнолітніх доньок - [PERSON] та [PERSON], продали його, а [PERSON] придбала, може бути визнана судом дійсною.

Outcome: approved