Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона та відповідач мешкали однією сім`єю без державної реєстрації з 02 жовтня 2007 року по 15 березня 2012 рік. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Дочка проживає разом із нею. Зі свого боку вона прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої доньки на її повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби та на інші життєві потреби дитини. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свою неповнолітню доньку. На її неодноразові прохання та вимоги до відповідача про сплату аліментів на утримання його неповнолітньої дитини, він звертав ніякої уваги. Згідно рішення Дружківського міського суду Донецької області від 24 серпня 2019 року справа №229/1572/19 з відповідача на користь позивач стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 березня 2019 року до повноліття дитини. Між тим, відповідач не тільки постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, він взагалі не цікавиться її долею, життям, не відвідує її вдома та в школі. Не піклується про духовний розвиток доньки, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Крім усього вищезазначено, життєва позиція батька, а так само його статус в суспільстві і його політичні переваги можуть нанести незгладиму психологічну травму дитині. Усвідомлення дитиною того, що її батьком є членом незаконних військових формувань, а також учасником бойових дій на Донбасі з боку бойовиків, можуть порушити процеси самовизначення дитини, формування її соціальних зв`язків у суспільстві, розвитку духовних і моральних цінностей. Вважає, що нею перераховано достатньо підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки ,як вбачається з обставин справи він ухиляється від виконання батьківських обов`язків та своїми діями та життєвою позицією в цілому вчиняє психологічне насильство над дитино. Просить, позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . 10 березня 2020 року ухвалою Харківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав було направлено за підсудністю до Дружківського міського суду Донецької області (а.с.31-32) 20 травня 2020 року ухвалою суду було прийнято позовну заяву та відкрито по ній провадження, справу визначено слухати за правилами загального позовного провадження (а.с.43). 20 серпня 2020 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду (а.с.68). 19 листопада 2020 року ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.95). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені нею вимоги та просила задовольнити їх з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач по справі [PERSON] був повідомлений судом про час і місце розгляду справи належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області, проте у судове засідання не з`явився, заява про відкладення розгляду справи від нього не надходила. Представник органу опіки та піклування Мерефівської міської ради в судове засідання не з`явилася надала заяви про можливий розгляд справи без її участі та підтримку висновоку органу опіки та піклування щодо позбавлення відповідача батьківських прав і вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини: [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла дванадцяти років. Судом встановлено, що матір`ю дитини: [PERSON] , [INFO] , вказана [PERSON] , батьком дитини записано [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.10). Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.11.2019 №6344-5000230224 та від 14.11.2019 №6344-5000230240, позивач [PERSON] та її донька [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, та мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Відповідно до акту фактичного проживання від 18.12.2019, дійсно [PERSON] та її донька [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання дитини задовільні (а.с.13). Між тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] у період з 20.03.2019 по 20.09.2019, згідно виконавчого листа №2/229/486/2019 який видано Дружківським міським судом Донецької області від 24.06.2019 про стягнення щомісячно з нього аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 березня 2019 року і до повноліття дитини, аліментів на дитину не сплачував (а.с.14). Відповідно до характеристики наданою завідуючою терапевтичним відділенням Мереф`янської центральної районної лікарні, позивач [PERSON] з 14.12.2007 по 18.05.2015 працювала в ДВПДУ «Лабораторний центр на Донецькій залізниці» в м.Донецьк. В 2015 році вимушена була переїхати з окупованої території в м.Мерефа Харківської області, де мешкала у родичів. З 14.05.2018 по теперішній час почала працювати в терапевтичному відділенні КЗОЗ Мереф`янської ЦРЛ в м.Мерефа. За час роботи в КЗОЗ Мереф`янська ЦРЛ зарекомендувала себе, як відповідальна людина, сумлінно виконує свої функціональні обов`язки, порядна, чесна, має повагу у колективі (а.с.18). Дитина: [PERSON] навчається у 5-А класі Мереф`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № Мереф`янської районної ради Харківської області. Має навчальні досягнення високого та достатнього рівня. Навчається в повну міру своїх можливостей. На уроках завжди уважна. Систематично виконує домашнє завдання. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь у громадському житті школи та класу. Була учасницею різноманітних конкурсів. Користується повагою серед однокласників. Має богато друзів, підримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мати приділяє належну увагу вихованню. Постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори, що підтверджується довідкою директора школи (а.с.19). Відповідно до психологічної характеристики наданою практичним психологом, [PERSON] , росте та розвивається відповідно віку, відкрита, відверта, легко і де на контакт, охоче відповідає на питання, складає враження усміхненої, веселої, співчутливої, позитивної та розсудливої дівчинки. Дівчинка мрійлива, обережна, дружелюбна, м`яка. Прояви агресії відсутні. Загальна самооцінка на середньому рівні. Тривожність в межах норми (а.с.20). Згідно довідки про доходи, [PERSON] працює у КЗОЗ Мереф`янська ЦРЛ на посаді сестри господині та отримує заробітну плату, яка складає за січень 2019 по грудень 2019 у розмірі 61923,18 грн (а.с.21). Відповідно до ч.1 ст.19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст.150 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п.2 частини 1 статті 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Органом опіки та піклування складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.90-92). Суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: [PERSON] , [INFO] . Про це свідчать наступні обставини: відповідач самовільно покинув дитину проживати разом з матір`ю. Протягом тривалого часу батько дитини жодного разу не поцікавилася її життям, потребами та не спілкується з нею. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, і є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини: [PERSON] , [INFO] . На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768.40 грн.

Outcome: approved