Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовними вимогами про захист прав споживача та зобов,язати вчинити дію. В позовній заяві і уточненні до позовної заяви посилається на те, що 21.10.2013 року ним, було укладено договір банківського владу («Пенсійний) № 43-в17/09/1530/980 з ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТІВ» до 26.10.2014 року. По закінченню терміну дії договору, він 27.10.2014 року звернувся до Чернігівського відділення №1 ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», з заявою про повернення грошових коштів у розмірі 180000 гривень, одноразовою операцією перерахувавши вказану суму у безготівковому вигляді і інший банк. В останньому уточненні до позовної заяви, позивач просив стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» на його користь грошові кошти які знаходяться на поточному рахунку [NUMBER] у розмірі 74192 гривні. При цьому вважає, що формальні дії банку по переміщенню коштів з одного рахунку на інший, це не є фактом повернення йому коштів. Оскільки йому відмовили повернути кошти він дав згоду на переоформлення платіжного доручення на вказані грошові кошти, оскільки розраховував отримати всі належні йому від банку кошти в сумі 180 000 гривень за декілька платежів по 30 000 гривень кожний. Але вказаних коштів в повному обсязі не отримав по цей день, оскільки прийняте від нього платіжне доручення банком так і не було виконано. Користування платіжною карткою не може вважатися поважною причиною невиконання розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку, та проведення інших операцій за рахунком. До того ж фактично сума, яку можна отримати в банкоматі, обмежена 1000 грн., яку з ним ніхто не узгоджував і навіть не повідомляв, чому діючий раніше ліміт в 5000 грн., змінено. Час від часу банкомат не видає кошти, а повідомляє: «транзакція заборонена Вашим банком, в зв'язку з перевищенням активності». Тому він наполягає на поверненні коштів. У судове засідання позивач не з,явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з,явилися, до суду надали письмове заперечення, просили відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки їх банком належним чином виконані умови укладеного між сторонами договору повернули вклад, відсотки шляхом перерахування на власний поточний (з використанням платіжної) картки рахунок вкладника (позивача) відкритий у їх банку на підставі письмової заяви вкладника. Таке повернення ними погоджено з позивачем. Тому вважають, що підстав для задоволення позовних вимог немає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 21.10.2013 року укладено Договір банківського вкладу «43-в17/09/1530/980 (вклад «Пенсійний +» у гривнях. Згідно якого позивачем було внесено на депозит 150000 гривень, строком до 26 жовтня 2014 року. 05.11.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу банківського вкладу за вказаним договором, п.4.2. сторонами погоджено, що остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вкладу) у «Дату повернення» здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний (з використанням платіжної картки) рахунок вкладника відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника. З наданих позивачем квитанцій вбачається, що кошти на рахунку позивач, є але банком відхилено вимоги позивача про здійснення платежу в торгівельних установах і видачі коштів. Відповідно до ч.1, 3 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов,язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч.1,4,5 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ч.1,3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ст.1070 цього Кодексу за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Згідно ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. За статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, вставлених законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи вбачається, що вимога про повернення вкладу після спливу строку, встановленого договором, вкладником, - позивачем у справі, була пред'явлена неодноразово, що підтверджується долученими до справи заявами вкладника. Посилання відповідача, на те, що ними виконані вимоги позивача і гроші повернуті на його власний рахунок в їх банку, за заявою позивача є без підставними, оскільки судом встановлено, що відповідачі обмежують права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, це підтверджено наданими квитанціями. За таких обставин суд вважає справедливими і обґрунтованими вимоги вкладника, - позивача у справі, і необхідно стягнути з відповідача 74192 тисячі гривень, оскільки відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу, способи захисту яких визначені ч. 2 цієї статті. За правилом ч.З ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, від стягується з відповідача у дохід держави пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved