Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом. Зазначив, що відповідач [PERSON] шляхом опублікування у друкованому засобі масової інформації (тираж 8000 екз.) газеті «Патріот» розповсюдив про нього недостовірну інформацію в статті під назвою «Міф про партію «Самопоміч»: хто заховався за овечими шкурами», розміщену на сторінці 7, викладену у редакції: «Є ще [PERSON]. Досить неадекватний тип, зараз проти нього дві кримінальні справи лежать у суді одна за співучасть у викраденні людини, інша за бійку зі стріляниною. Що, кременчужанам потрібен такий депутат?». Замовником друку та відповідальним за випуск вказаної газети зазначено відповідача. Вказана інформація, була розповсюджена мешканцям міста в підїзди будинків напередодні виборів у жовтні 2015 року до міської ради. Внаслідок розповсюдження вказаної інформації було порушено його немайнові права та завдано моральної шкоди. Просив визнати вказану інформацію недостовірною такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію, зобовязати відповідача опублікувати, ураховуючи уточнення позивача у ході судового засідання, в друкованому засобі масової інформації КП «Редакція міської газети «Кремінь» спростування цієї інформації та стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 10\~000,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити, з підстав викладених у ньому. Пояснили, що на час розповсюдження вищевказаної інформації про начебто наявність в суді проти позивача двох кримінальних справ, він до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не мав. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснив, що вказана інформація відповідає дійсності, що підтверджено матеріалами справи, окрім як інформації про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за співучасть у викраденні людини. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом установлено, що позивача [PERSON] 29.09.2015 було зареєстровано кандидатом у депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів (25.10.2015) депутатів міської ради м. Кременчука, його включено до виборчого списку обєднання «Самопоміч». Удрукованому засобі масової інформації, як установлено та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, не періодичному, який мав тираж 8000 екз. газеті «Патріот» відповідачем розміщено про позивача інформацію в статті під назвою «Міф про партію «Самопоміч»: хто заховався за овечими шкурами», на сторінці 7, викладену у редакції: «Є ще [PERSON]. Досить неадекватний тип, зараз проти нього дві кримінальні справи лежать у суді одна за співучасть у викраденні людини, інша за бійку зі стріляниною. Що, кременчужанам потрібен такий депутат?» Зазначений друкований засіб масової інформації виготовленийна замовлення відповідача [PERSON], про що зазначено на звороті останньої сторінки газети. Також там зазначено, що він є відповідальним за випуск. Згідно з довідкою Управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Полтавській області № 74-15102015/53035 позивач станом на 15.10.2015 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не мав та в розшуку не перебував. Згідно з медичною довідкою про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 19.11.2015 (дійсна до 19.11.2018) [PERSON] не має протипоказань до використання зброї. Відповідно до інформації Кременчуцького ВП ГУНП України в Полтавській області від 03.02.2016 № 918/115/107/01-2016 відомості щодо стрільби [PERSON] 08.04.2014 по вул. Б.Хмельницького в м. Кременчуці внесено до ЄРДР, матеріали досудового розслідування скеровано до суду за ч. 2 ст. 125 КК України, де ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.08.2014 кримінальне провадження закрито, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням із потерпілим. За фактом незаконного викрадення [PERSON] також зареєстроване кримінальне провадження, однак 26.12.2014 слідчим відділом Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області прийнято рішення про закриття цього кримінального провадження у звязку з встановленою відсутністю в діянні складу злочину. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 275 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3\~цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно з ч. 1, 4, 6, 7 ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 297 ЦК кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України). Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Згідно ст. 30\~Закону України «Про інформацію»\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною 2 ст. 47-1\~Закону України «Про інформацію»\~передбачено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до\~ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень\~ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Проаналізувавши інформацію, яку позивач вважає недостовірною, такою, що принижує його честь, гідність, порочить його ділову репутацію, суд убачає, що вказані в позові фрази не є оціночними судженнями висловленими з використанням таких методів, зокрема, як посилання, гіпербола, алегорія, сатира тощо. Матеріалами справи підтверджено, що інформація надрукована у статті у виготовленому та розповсюдженому відповідачем друкованому засобі масової інформації, про яку йдеться у позові, є недостовірною. Судом установлено, що це факти які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Аналіз змісту викладеної інформації у статті говорить про те, що він направлений на приниження ділової репутації позивача, на доведення до широкого кола людей відповідного виборчого округу міста Кременчука фактів, відомості про які не відповідають дійсності (неповних, перекручених) під час проведення виборчої кампанії, напередодні місцевих виборів 25.10.2015, ураховуючи також те, що відповідач також приймав у них участь. Крім цього, перевірка викладених у статті фактів здійснювалась задовго до розповсюдження оспорюваної інформації слідчим шляхом у ході проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, які на час її розповсюдження були закриті. Позивач довів, що інформація, яка була поширена відповідачем, принижує його честь та гідність, порочить ділову репутацію, порушує особисті немайнові права позивача, є недостовірною, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання її такою, що не відповідає дійсності, стягнення моральної шкоди та відновлення порушених прав позивача відповідно до вимог\~ст. 277 ЦК України. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що вказана у позові інформаціє є його оціночними судженнями або є достовірною. Відповідності до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. В частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, стягнення у її відшкодування 1\~000,00 грн., оскільки позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди у заявленому в позові розмірі.

Outcome: partial