Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

До суду звернувся позивач із зазначеним позовом до відповідача, згідно якого просив суд визнати [PERSON], такою що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Шевченківської ради від 14.02.1977 року, на ім'я позивача був виданий ордер № [NUMBER] на житлове приміщення, відповідно до якого право на зайняття приміщення, яке складається з трьох кімнат в квартирі [ADDRESS] (номер будинку та назва вулиці змінені на [ADDRESS]), мають: [PERSON] - наймач, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка. [INFO] року у [PERSON] народилась донька [PERSON], яка є онукою позивача. [INFO] року [PERSON] трагічно загинула та відповідач була взята на виховання до іншої сім'ї, після чого зв'язок з нею втрачено. Відповідач більше 20 років не проживає у вказаному житловому приміщенні, фактичне місце її проживання позивачу невідоме. Відповідно до акту про не проживання за місцем реєстрації від 22.05.2015 року, зазначено, що відповідач дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] з 14.12.1992 року. При огляді помешкання особистих речей відповідача та її спального місця виявлено не було. У зв'язку з суттєвим підвищенням тарифів на комунальні послуги права позивача та членів його родини є порушеними, оскільки вони вимушені сплачувати комунальні послуги у більшому розмірі, ніж фактично споживають, з урахуванням реєстрації відповідача у квартирі, що негативно відображається на рівні доходу позивача. Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі, при цьому позивач зазначив, що відповідач є його онукою, проте йому не відомо фактичне місце її проживання, більше 20 років вони не бачились та не спілкувались. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась за останньою відомою адресою її місця проживання, а також через засоби масової інформації, будь-яких заяв, клопотань суду не надавала, у зв'язку з чим, суд вважає відповідачку такою, що повідомлена про час, місце розгляду справи належним чином та можливим розглянути справу у її відсутності і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ст. ст. 224-226 ЦПК України. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити. Суду зазначили, що відповідач в квартирі не проживає, особистих її речей у житловому приміщенні немає. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, третіх осіб, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] надана [PERSON], на підставі ордеру № [NUMBER] на житлове приміщення.(а.с. 7) Згідно довідки, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», рішенням Мінського РВК № 179 від 24.04.1989 року [ADDRESS] була змінена на [ADDRESS]. (а.с. 27) Згідно довідки форми № 3, виданої КП Житлосервіс «Куренівка» у Оболонському районі м. Києва від 11.03.2015 року квартирі [ADDRESS] зареєстровані наймач [PERSON], син - [PERSON], донька - [PERSON] та онука - [PERSON] (а.с. 9) Відповідно до акту про непроживання за місцем реєстрації від 22.05.2015 року засвідчено, що відповідач не проживає в [ADDRESS] з 14.12.1992 року. При огляді помешкання, особистих речей [PERSON] та її спального місця не виявлено. Також не виявлено інших ознак проживання відповідача за вказаною адресою. (а.с. 8) Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду справи судом не встановлено поважності причин не проживання відповідача у спірній квартирі понад шість місяців, отже позовні вимоги підлягають задоволенню, та [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved