Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі на момент укладення наведеного договору були зареєстровані в квартирі, але не проживали. Після укладення наведеного Договору, в зазначеній квартирі залишились зареєстрованими колишні власники квартири та члени їх сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі не є членами родини позивача, однак продовжують бути зареєстрованими за вказаною адресою, не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в їх сплаті, не укладали з позивачем договору оренди жилого приміщення, що порушує право власності останньої. Тому, просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченком А.В., [PERSON] , яка діє від імені та інтересах [PERSON] , [PERSON] , передали у власність, а [PERSON] прийняла у власність (купила) двокімнатну квартиру номер [ADDRESS] . Таким чином, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Відповідачі по справі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка про склад сім`ї № 2710, видана 16 листопада 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Ліра ЛТД». За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири, право користування якою просить позбавити відповідачів; відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі, право власності на яку за ними припинено внаслідок відчуження, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved