Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] (далі - позивач 1) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить: - стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 69 100 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у травні 2019 року мати позивача уклала з [PERSON] усний договір на ремонт будинку за адресою: [ADDRESS] , строк проведення робіт - 2 місяці від дня початку робіт. З метою виконання цього договору позивач уклала з відповідачем усний договір про надання послуг з придбання будівельних матеріалів, строк дії договору - строк виконання будівельних робіт по ремонту. На виконання укладеного з відповідачем усного договору позивач у період з 24 травня по 22 червня 2019 року перерахувала на картковий рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 73 500 грн 00 коп. Відповідач своє зобов`язання виконав частково, надавши товарні чеки про придбання будівельних матеріалів лише на суму 4 400 грн. 00 коп. Позивач вказує, що відповідач відмовився від подальшого виконання договору, що свідчить про розірвання договору відповідачем в односторонньому порядку. Як зазначає позивач, відповідач не надав доказів на підтвердження придбання ним вікон та дверей, їх походження та гарантійні зобов`язання виробника. Також відповідач не надав доказів на підтвердження придбання ним виробів з деревини для облаштування покрівлі веранди будинку, їх якість та походження. Крім того, відповідач повинен був придбати будівельні суміші, кровельні матеріали для облаштування стін та покрівлі веранди будинку, але такі будівельні матеріали ним не надано. Оскільки відсутні докази на підтвердження використання коштів за призначенням відповідно до умов договору (на придбання будівельних матеріалів) на загальну суму 69 100 грн 00 коп., тому вказані кошти, на думку позивача, мають бути повернуті позивачу. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2019. Відповідач відзиву на позов, заяви з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та пояснили, що між сторонами було укладено усний договір про надання послуг з придбання будівельних матеріалів та виконання будівельних робіт, за умовами якого відповідач повинен був отримати кошти і прослідкувати за придбанням матеріалів і виконанням робіт, сторонами усно погоджено строки, умови придбання будівельних матеріалів, їх кількість та якість, на якому об`єкті виконуватимуться роботи та які саме роботи. Як зазначила позивач та її представник у судовому засіданні, якість будівельних матеріалів, ціна та інші питання були погоджені сторонами безпосередньо на об`єкті в усній формі. Відповідач на виконання вказаного усного договору надав частину оплачених будівельних матеріалів, однак надав докази на підтвердження придбання матеріалів лише на суму 4 400 грн 00 коп. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив не надав, а сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем на ім`я відповідача неодноразово були здійснені грошові перерахунки, що стверджується відповідними квитанціями, копії яких додані до матеріалів справи. Зокрема 24.05.2019 позивачем перераховано на ім`я відповідача в АТ «УКРСИББАНК» грошові кошти в сумі 4 400 грн. 00 коп. з призначенням платежу: «оплата будівельних матеріалів - Піщана». 02.06.2019 позивачем перераховано на ім`я відповідача в АТ «УКРСИББАНК» грошові кошти в сумі 24 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу: «оплата будівельних матеріалів - Піщана». Також 02.06.2019 позивачем перераховано на ім`я відповідача в АТ «УКРСИББАНК» грошові кошти в сумі 20 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу: «оплата будівельних матеріалів - Піщана». 11.06.2019 позивачем перераховано на ім`я відповідача в АТ «УКРСИББАНК» грошові кошти в сумі 11 700 грн. 00 коп. з призначенням платежу: «оплата будівельних матеріалів - Піщана». 22.06.2019 позивачем перераховано на ім`я відповідача в АТ «УКРСИББАНК» грошові кошти в сумі 13 400 грн. 00 коп. з призначенням платежу: «оплата будівельних матеріалів - Піщана». У матеріалах справи наявна копія товарного чека від 14.05.2019, відповідно до якого було придбано певні види товару, а саме планка монтажна, сума - 140,00 грн, шланг, сума - 86,00 грн, фума, сума - 26,00 грн, заглушка, кількість - 6, сума - 24,00 грн, шланг, кількість - 4, сума 88,00 грн, усього на загальну суму 364, 00 грн. Також позивачем надано копію товарного чека від 16.05.2019, відповідно до якого найменування товару - шланг, сума - 48,00 грн, найменування товару - перехідник, сума - 4,00 грн, найменування товару написано нерозбірливо, сума 50,00 грн, усього на загальну суму 102, 00 грн. У матеріалах справи також наявна копія товарного чека від 25.05.2019, відповідно до якого найменування товару - шланг, кількість - 4, сума - 200,00 грн, найменування товару - написано нерозбірливо, сума - 16,00 грн, найменування товару - кріплення, кількість - 30, сума 60,00 грн, найменування товару - ущільнювач, сума - 6,00 грн, найменування товару - арматура, кількість - 47, сума 1495,00 грн, найменування товару - с-3, кількість - 10, сума - 400,00 грн, усього на загальну суму 2177,00 грн. Також позивачем надано копію товарного чека від 27.05.2019, відповідно до якого найменування товару - ПУМ500, кількість - 15, сума - 1200, 00 грн. У матеріалах справи також наявна копія товарного чека від 13.05.2019, відповідно до якого найменування товару - перехідник, сума - 20,00 грн, найменування товару - хрестовина, сума - 68,00 грн, найменування товару - написано нерозбірливо, сума - 28,00 грн, найменування товару - написано нерозбірливо, сума - 70,00 грн, найменування товару - труба, кількість - 2, сума - 140, 00 грн, найменування товару - пакет, сума - 2 грн, найменування товару - герметик, сума - 48,00 грн, найменування товару - круг, кількість - 3, сума 42,00 грн, усього на загальну суму 418,00 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених у статті 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів. За змістом статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Окремим видом зобов`язання є договір поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Положеннями статті 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Отже, договір повинен містити істотні умови (сторони договору, предмет договору, умови про ціну, якість та кількість), без яких він не вважається дійсним. Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. При цьому за змістом статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, а також правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, належить вчиняти в письмовій формі. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою статтею 129 Конституції України. При вирішенні даного спору суд зауважує, що позивач вказує, що відповідач надав частину оплачених будівельних матеріалів, однак надав докази на підтвердження придбання матеріалів лише на суму 4 400 грн. 00 коп. Також позивач наполягає, що доказів на підтвердження вартості, якості та походження наданих відповідачем вікон, дверей, виробів з деревини для облаштування покрівлі веранди будинку, відповідач позивачу не надав та не назвав. Крім того, як вказує позивач, відповідач повинен був придбати будівельні суміші, кровельні матеріали для облаштування стін та покрівлі веранди будинку, але такі будівельні матеріали ним не надано. Однак, договір про надання послуг повинен містити істотні умови (сторони договору, предмет договору, умови про ціну, якість та кількість), без яких договір не вважається дійсним, а таких істотних погоджених умов позивач не довів. Зокрема не доведено й умови щодо погодження виду наданої послуги, обсягу даних послуг тощо. Крім того суд вертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач є суб`єктом господарювання, який має право займатися відповідним видом діяльності. Також суд не бере до уваги надані позивачем у якості доказів копії товарних чеків від 27.05.2019, від 14.05.2019, від 16.05.2019, від 25.05.2019, від 13.05.2019, оскільки на підставі них неможливо встановити дійсні обставини справи. Висновок про те, що обов`язок доказування узгодження істотних умов в усному договорі покладається саме на заявника, зроблений у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі № 372/4949/15-ц, що відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд має враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Суд зауважує, що оскільки вказаних істотних, погоджених сторонами умов позивач не довів, неможливо встановити відповідальність за неналежне виконання зобов`язання та якого саме. Таким чином, на підставі викладеного вище та беручи до уваги, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт погодження усіх істотних умов усного правочину та якого саме, надання послуг, виконання робіт тощо, а також порушення відповідачем зобов`язання за усним договором, що є процесуальним обов`язком позивача (статті 12, 81 ЦПК України), суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Водночас, суд зауважує, що відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто в даному випадку може мати місце інший вид правовідносин. Відтак, враховуючи, що позивачем не надано належних та достовірних доказів того, що між сторонами наявні договірні відносини, та які саме, та беручи до уваги наявність належних та достовірних доказів на підтвердження перерахування грошових коштів позивачем на картковий рахунок відповідача, суд приходить до висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права. Разом із тим, судом, враховуючи довідку Золотоніського ВП, встановлено, що [PERSON] отримував кошти для передачі [PERSON] . Даний факт також підтвердив згідно довідки Золотоніського ВП і [PERSON] . Отже з позовних вимог неможливо встановити який саме договір було укладено між позивачем та відповідачем (чи то надання послуг з придбання товару, чи послуга з передачі коштів, чи послуга слідкування за процесом будівництва) і якими, відповідно, були його істотні умови. Зважаючи на вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача, тому в задоволенні позову належить відмовити повністю. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, витрати позивача щодо сплати судового збору у сумі 1921 грн. 00 коп. та на правову допомогу в сумі 2000 грн. 00 коп. належить віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed