Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON], третя особа: Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що згідно зі свідоцтвом про народження малолітнього [PERSON], [INFO] (серія [NUMBER] (повторно), батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька дитини записані у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 11.07.2017 року інспектором сектору ювенальної превенції Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області до Комунального закладу «Дніпропетровська міська дитяча клінічна лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради» була доставлена малолітня дитина [PERSON], [INFO], як дитина, яка залишена без батьківського піклування у зв'язку з тим, що мати дитини, [PERSON], [INFO], перебувала у стані алкогольного сп'яніння та становила загрозу для безпеки дитини. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 23.08.2017 № 288 «Про влаштування дитини [PERSON] до державного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» малолітню дитину тимчасово влаштовано до Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради. Матері дитини [PERSON] був наданий термін на проходження курсу лікування від алкогольної залежності, працевлаштування на роботу. Згідно отриманої інформації з центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 06.12.2017 вих. № 4/249 встановлено, що за сприянням центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, з 07.07.2017 по 29.08.2017, гр. [PERSON] пройшла стаціонарне лікування у Комунальному закладі «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради. Також, за сприянням центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, матір малолітнього [PERSON], [INFO], була влаштована на постійне місце роботи (прибиральницею), але в зв'язку з вживанням алкогольних напоїв була звільнена. На теперішній час гр. [PERSON] не працює, рекомендації центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради не виконує, від роботи з психологом відмовилась. Також до Служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради надійшла інформація з Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради від 24.04.2018 вих. № 319/11-29 стосовно того, що гр. [PERSON] вкрай рідко відвідує свого сина, [PERSON], [INFO] В період з 11.09.2017 по 12.03.2018 роки взагалі не цікавилась станом його здоров'я ні письмово, ні по телефону, не надавала будь-якої допомоги. Матір дитини, [PERSON], [INFO], самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, надала заяву, засвідчену державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 31.05.2018 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-236, про згоду на позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] У зв'язку з цим просили суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачки по справі аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в сумі 746,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення повноліття, на користь державного закладу, або особи яка буде опікуватись дитиною. Ухвалою судді від 06 липня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з'явився, подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не подавала, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON]. Як посилається позивач у позові та підтверджується матеріалами справи матір дитини - [PERSON], [INFO], батьківських обов'язків по відношенню до дитини не виконує та взагалі не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до дитини. Даний факт також підтверджується нотаріально завіреною заявою відповідачки від 31.05.2018 року. 18 червня 2018 року виконавчим комітетом Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини його матір'ю встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, тому суд вважає позовні вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідачки суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідачка є працездатною особою, обставини, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення аліментів з відповідачки [PERSON] Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved