Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним, посилаючись на наступні обставини. 19 вересня 2012 року він придбав у [PERSON] автомобіль ВАЗ 21101, 2007 року випуску, синього кольору, тип ТЗ - легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER] , який перебуває на обліку в ВРЕР міста Краматорська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області з 03.07.2007 року. В підтвердження цієї угоди ним з продавцем укладено договір купівлі - продажу автомобіля та відповідач надав йому розписку від 19.02.2012 року про те, що він отримав від нього за придбаний автомобіль 30000 гривень, а також того ж дня на його ім`я було оформлено довіреність на право експлуатації та розпорядження вказаним автомобілем. У 2015 році постановою державного виконавця ВДВС м. Краматорська на майно відповідача було накладено арешт з метою стягнення боргу з відповідача на користь АТ «Приватбанк», а у зв`язку з тим, що він не встиг переоформити вказаний автомобіль на своє ім`я через зайнятість на роботі та відсутність вільного часу, на нього також було накладено арешт. Вважає, що автомобіль ВАЗ 21101, реєстраційний номер [NUMBER] належить йому на праві власності, відповідач ніколи ніяких претензій йому не пред`являла, гроші були отримані нею у повному обсязі, тривалий час він вільно ним користувався, відповідачка його права власності не оспорювала. Просив визнати дійсним договір купівлі - продажу, укладений між ним та [PERSON] на автомобіль ВАЗ 21101, реєстраційний номер [NUMBER] . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснивши, що вона дійсно отримала від позивача гроші за належний автомобіль. Але в теперішній час вони не можуть офіційно укласти договір купівлі- продажу, оскільки на спірний автомобіль накладено арешт, тому що вона заборгувала банку. Представник третьої особи АТ «Приватбанк» Федченко М.Є. категорично заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки на спірний автомобіль накладено арешт через борги відповідачки [PERSON] , просив скасувати забезпечення позову. Представник третьої особи - Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Тавєр О.Г. підтвердила, що на спірний автомобіль, який належить відповідачці було накладено арешт через борги Приватбанку. Суд, вислухавши позивача, відповідачку, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] є власницею автомобіля ВАЗ21101, реєстраційний номер [NUMBER] . Як вбачається із Акту прийому - передачі транспортного засобу, [PERSON] передала автомобіль ВАЗ 21101, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , за що отримала 30.000 гривень. Відповідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі - продажу одна сторона(продавець) передає або зобов`язується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМ України від 7 вересня 1998 р. N 138 (далі - Порядок) власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Згідно п . 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі документів, що посвідчують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно з ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З аналізу наведених вище норм вбачається, що для визнання договору дійсним необхідним є одночасне існування наступних умов: -досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору, -повне або часткове виконання договору, -ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення договору. В судовому засіданні встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується відповідними письмовими доказами, що відповідач передала позивачеві автомобіль ВАЗ21101, реєстраційний номер [NUMBER] , за що отримала грошові кошти в сумі 30000,00гривень. Також з матеріалів справи вбачається, що 19.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу автомобіля в простій письмовій формі та від імені [PERSON] видано нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважено [PERSON] керувати, а при необхідності зняти з обліку для продажу та продати автомобіль марки ВАЗ, 21101, 2007 року випуску, н.з. [NUMBER] . Вказане вище свідчить про те, що відповідач не ухилялася від нотаріального посвідчення договору, а доводи позивача щодо неможливості нотаріального посвідчення договору є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Крім того, визнання відповідачем позову спростовує доводи позивача про ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору та втрати можливості посвідчити його нотаріально. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Касаційного цивільного суду Верховного Суду, висловленою в постанові від 04.03.2019 № 665/2266/16-ц. Таким чином, законодавством визначено виключний перелік документів, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, а тому розписка [PERSON] про отримання нею грошових коштів за автомобіль, без дотримання обов`язкового порядку щодо відчуження транспортного засобу, не може вважатися належним доказом того, що договір купівлі - продажу автомобіля між сторонами відбувся, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства, яке встановлює особливий порядок укладання договорів щодо транспортних засобів. Тому, незважаючи на ті обставини, що спірний автомобіль був переданий позивачу відповідачкою і нею були отримані грошові кошти за належний їй автомобіль, суд не може вважати, що договір купівлі продажу між сторонами відбувся, а позивач набув право власності на автомобіль. Отже, у суду відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним В зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 30 вересня 2020 року постановлено ухвалу про забезпечення позову (провадження №2-з/234/41/19, справа №234/16382/19). Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову. На підставі статей 209,215,220,328,334,640,655 ЦК України та

Outcome: dismissed