Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. Позивач у судове засідання не зявилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, що розташований в районі будинку № 10 по вул. Садовій в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; та право власності на квартиру №30 загальною площею 65,1 м2, житловою площею 36,9 м2 в житловому будинку №3 по пр. Сергія Нігояна в місті Дніпропетровську. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином. Причину неявки у судове засідання суду не повідомили. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 ЦПК України). Однією з позовних вимог позивача є визнання права власності на житловий будинок, що розташований в районі будинку №10 по вул. Садовій в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2006 року між позивачем [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено два Договори купівлі-продажу. Відповідно до першого договору позивач придбала у відповідачів [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, що розташований в районі будинку №10 по вул. Садовій в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області загальною площею 120 м2, відповідно до другого договору - квартиру №30 загальною площею 65,1 м2, житловою площею 36,9 м2 в житловому будинку №3 по пр. Калініна в м. Дніпропетровську. Продаж нерухомого майна було погоджено вчинити за 27 000 доларів США, що на монет укладення договору, згідно курсу НБУ, складало 136 350 грн.00 коп., передачу грошових коштів сторони домовилися здійснити під час нотаріального посвідчення договору. Продаж квартири вчинено за 25 000 доларів США, що на момент укладення договору, згідно курсу НБУ, становило 126 250 грн. 00 коп. Ця сума повністю сплачена готівкою і отримана [PERSON] та [PERSON] особисто під час підписання Договору. Квартира №30 загальною площею 65,1 м2, житловою площею 36,9 м2 в житловому будинку № 3 по пр. Калініна в м. Дніпропетровську належала [PERSON], його дружині [PERSON] та їх сину [PERSON] в рівних частках (по 1/3 частині) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖЕКом тепловозоремонтного заводу м. Дніпропетровська 01.10.1996 року. 18 березня 2002 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.03.2002 року, серія 1-КИ № 436359. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частину квартири, яку в рівних частинах (по 1/6) успадкували [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.03.2005 року, виданого [PERSON] державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2-895, бланк серії ВСА № 705294 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.2005 року, виданого [PERSON] державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2-898, бланк серії ВСА № 705295. Після укладення між сторонами Договорів купівлі-продажу, а саме 02 жовтня 2006 року, [PERSON] та [PERSON] виїхали з квартири, а також вивезли усі речі з будинку. За умовами статті 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу квартири та іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно п. 8 Договорів купівлі-продажу житлового будинку та квартири позивач з [PERSON] та [PERSON] домовилися з'явитися до державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, яка розміщена за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського, 19/21 для їх нотаріального посвідчення до 20 квітня 2006 року, однак [PERSON] та [PERSON] в погоджений час до нотаріуса не в'явилися, пообіцявши зробити це пізніше. З моменту укладення Договорів купівлі-продажу будинку та квартири минуло практично 10 років, однак [PERSON] та [PERSON] за весь цей час так і не з'явилися до нотаріуса для їх нотаріального посвідчення. Факт не проживання [PERSON] та [PERSON] у квартирі №30 в житловому будинку №3 по пр. Калініна в м. Дніпропетровську підтверджується Актом про не проживання, який складено та підписано позивачем та сусідами, які проживають у квартирі №32 житловому будинку №3 по пр. Калініна в м. Дніпропетровську, відповідного до якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі з 02 жовтня 2006 року, їх місце знаходження невідоме. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договорів, що підтверджується письмовими доказами, зокрема, відбулося повне виконання договорів - передача позивачем [PERSON] та [PERSON] грошових коштів за квартиру та передача останніми позивачу квартири та будинку, у зв'язку із чим позивач на законних підставах набула у власність квартиру №30 в житловому будинку №3 по пр. Калініна в м. Дніпропетровську, продовж десяти років проживаю в квартирі, однак, без належного оформлення права власності на дане майно, позбавлена можливості, зокрема, розпоряджатися ним. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 28.01.2015 року № 22/60 «Про перейменування проспекту Калініна в Красногвардійському і Ленінському районах у проспект Сергія Нігояна» проспект Калініна в Красногвардійському і Ленінському районах перейменовано у проспект [PERSON]. Враховуючи викладені обставини, зокрема факт неможливості відшукати [PERSON] та [PERSON] для здійснення ними нотаріального посвідчення Договорів купівлі-продажу квартири, позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою про визнання свого права власності на квартиру №30 загальною площею 65,1 м2, житловою площею 36,9 м2 в житловому будинку №3 по пр. Сергія Нігояна в м. Дніпропетровську. Статтею 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Постанови КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17 жовтня 2013 р. № 868, рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на таке майно. За таких обставин позовні вимоги у частині визнання права власності на квартиру №30 загальною площею 65,1 м2, житловою площею 36,9 м2 в житловому будинку №3 по пр. Сергія Нігояна в місті Дніпропетровську, знайшли своє підтвердження, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачкою не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок, що розташований в районі будинку № 10 по вул. Садовій в с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 2626 грн.

Outcome: partial