Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

До Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся Головний лікар Комунального закладу «Камянський протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON]. У поданій до суду заяві зазначає, що хворий закладу [PERSON], [INFO], перебуває на обліку на туберкульоз з діагнозом ВДТБ. [PERSON] хворіє на активну форму туберкульозу, у звязку з чим є епідемічно загрозливим для оточуючих, та на даний час ухиляється від стаціонарного лікування, порушує протиепідемічний режим, що становить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, які з ним спілкуються. З врахуванням того, що хворий на заразну форму туберкульозу є небезпечним, як джерело інфекції, для своєї сім'ї та суспільства, тому [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного закладу - Комунального закладу для дорослих № 2 КЗ «Камянський протитуберкульозний диспансер» ДОР» на строк 3 місяці на підставі ч.1 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз». Представник заявника підтримав заяву та просив суд її задовольнити, госпіталізувати [PERSON] до протитуберкульозного закладу, посилався на обставини викладені в заяві. Відповідно до ст.285 ЦПК України, у зв'язку з тим, що за даними протитуберкульозного закладу особа, щодо якої заявлена вимога про госпіталізацію, становить загрозу розповсюдження хвороби, оскільки є джерелом розповсюдження інфекції для осіб, які з нею контактують, суд вважає можливим розглянути справу без участі [PERSON] Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши представника заявника та прокурора, який підтримав заяву заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії Комунального закладу «Камянський протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради» від 01 лютого 2017 року [PERSON] хворіє на активну форму туберкульозу, діагноз: ВДТБ легень та в/грудних лимфовузлів (дисемінований) дестр МБТ+М+ КоРез -гіст 0 категорія 1 когорта 1 (2017) та підлягає примусовій госпіталізації до відділення легеневого туберкульозу для дорослих з метою ізоляції на термін три місяці. На даний час [PERSON] не зявляється для лікування туберкульозу на виклики лікаря, що становить небезпеку для оточуючих, для лікування наявного у нього захворювання туберкульозу. Таким чином, [PERSON] ставить під загрозу здоров'я оточуючих осіб та унеможливлює ефективне проходження подальшого лікування. Згідно ст.1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» госпіталізація - поміщення особи, хворої на туберкульоз, або особи, стосовно якої існує підозра захворювання на туберкульоз, до стаціонарного відділення протитуберкульозного закладу з метою діагностики, лікування чи ізоляції; туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу; хворий на заразну форму туберкульозу - хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. Відповідно до Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», туберкульоз віднесено до соціально небезпечних інфекційних хвороб. Згідно з вимогами зазначеного закону, особи, хворі на туберкульоз, зобов'язані дотримуватись режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити в установлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватись вимог санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. На роботі і в побуті, вживати інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу. Ст.11 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» та інших законодавчих актів України від 22 березня 2012 року визначено, що у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заява Головного лікаря Комунального закладу «Камянський протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки [PERSON] в добровільному порядку відмовляється пройти курс лікування від захворювання на туберкульоз, на теперішній час становить загрозу розповсюдженню хвороби, що підтверджується мотивованим висновком лікарської комісії про наявність захворювання та необхідність стаціонарного лікування, а тому він підлягає примусовій госпіталізації до протитуберкульозного диспансеру.

Outcome: approved