Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] ВДВС міста Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про звільнення з-під арешту 1/3 частини квартири № 75, розташованої в будинку № 91 по пров. Героїв Бресту міста Кременчука, на яку накладено арешт та заборону на відчуження на підставі постанови державного виконавця Андрощук І.М. Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 23.06.2008 року про арешт майна боржника та заборону на його відчуження. Позивач вказав, що у [PERSON] відділі державної виконавчої служби м. Кременчука перебувало виконавче провадження № 1978204 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 25.02.1994 року Автозаводським районним судом м. Кременчука, про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 25% мінімального заробітку, починаючи з 19.01.1994 року і до повноліття. В період виконання виконавчого листа 23.06.2008 року винесено постанову про арешт майна боржника, а саме на 1/3 частину квартири № 75 в будинку 91 про пров. Героїв Бресту в м. Кременчуці. 21.06.2018 року позивач з метою скасування арешту від 23.06.2008 року на вищевказану квартиру позивач звернувся з письмовою заявою до [PERSON] ВДВС Кременчука ГТУЮ у Полтавській області. 02.07.2018 року позивач отримав письмову відповідь за вихідним № 52877 від [PERSON] ВДВС Кременчука ГТУЮ у Полтавській області про те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 1978204, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 19.01.1994 року і до повноліття дитини. Виконавче провадження закінчено 26.06.2012 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Також [PERSON] ВДВС вказав, що вищевказане виконавче провадження знищене, надати більш детальну інформацію немає можливості, та для вирішення питання про зняття арешту від 23.06.2008 року порадив звернутися до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, наполягали задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та просили не стягувати судовий збір з відповідачів. Представник відповідача [PERSON] ВДВС м. Кременчука Головного територіального управління юстиції в Полтавській області [PERSON] в судове засідання не прибула, просила справу розглядати без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа [PERSON] у судове не зявилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки-виклику. Письмові пояснення третя особа суду не направила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, свідоцтвом про право на спадщину від 26.04.2018 року, інформаційними довідками Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. В квітні 2018 року під час оформлення спадкових прав [PERSON] стало відомо про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження (арешту) з номером запису про обтяження: 7436393, який вчинено на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження виданої [PERSON] ВДВС Кременчуцького МУЮ. Звернувшись до [PERSON] відділу державної виконавчої служби\~\~м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області із заявою про зняття арешту, листом № 52877 від 02.07.2018 року позивачу повідомили, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 1978204 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 19.01.1994 року і до повноліття дитини. Виконавче провадження закінчено 26.06.2012 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Також [PERSON] ВДВС вказав, що вищевказане виконавче провадження знищене, надати більш детальну інформацію немає можливості, та для вирішення питання про зняття арешту від 23.06.2008 року порадив звернутися до суду. Відповідно до ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст.\~321 ЦК України\~власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до частин 1, 2 ст.\~60\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до ч. 4 ст. 59 закону, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2)\~надходження на\~рахунок органу\~державної виконавчої\~служби,\~рахунок приватного\~виконавця суми\~коштів,\~стягнених з\~боржника (у\~тому числі\~від реалізації\~майна боржника),\~необхідної для\~задоволення вимог\~усіх стягувачів,\~стягнення виконавчого\~збору,\~витрат виконавчого\~провадження та\~штрафів,\~накладених на\~боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 ст. 59 Закону). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі звернення стягнення на обєкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо зясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Згідно абзацу 1 ч. 4\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~після документального підтвердження належності боржнику на праві власності обєкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на обєкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. Наведе свідчить про те, що обтяження майна позивача, а саме 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка належать позивачеві на праві власності, перешкоджає позивачеві, як власнику, у реалізації права власності, зокрема прав володіння, користування та розпорядження власністю. Крім того, суд враховує реальну відсутність в [PERSON] ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області виконавчого провадження № 1978204 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 19.01.1994 року і до повноліття дитини, у ході якого накладено арешт на вказану квартиру, а також те, що 25.06.2012 року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у звязку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, проте арешт з квартири знятий не був, як того вимагає ст. 50 вищевказаного Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року. Отже, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, і необхідно звільнити з-під арешту, накладеного постановою від 23.06.2008 року державного виконавця Андрощук І.М. Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, належну [PERSON] на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved