Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 19.07.2016 року звернулась позивач, зазначаючи, що постановою державного виконавця Першого ВДВС Приморського РУЮ м. Одеси від 13.07.2009 року накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак боржником у виконавчому провадженні була [PERSON] (паспорт серії КК №262986, виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 14 червня 1999 року) , а не позивач [PERSON] (паспорт серії КК №612533, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 25 квітня 2001 року). Таким чином, державним виконавцем помилково накладено арешт на майно позивача. 08.06.2016 року позивач звернулась до Приморського ВДВС м. Одеси з заявою про зняття арешту з належного їй майна, за наслідками розгляду якої листом від 17.06.2016 року повідомлено про відмову у знятті арешту, що зумовило звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права власності. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс»надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував, зазначаючи, що жодних претензій до позивача не має, оскільки боржником ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2010 року у справі №2-4166/10 є [PERSON] ([INFO], паспорт серії КК №262986, виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 14 червня 1999 року). Представник третьої особи - Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, враховуючи такі обставини. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], паспорт серії КК №612533, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 25.04.2001 року за договором дарування від 18.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], є власницею ? частин квартири №89, що знаходиться в будинку №10 по вул.. Сонячній в м. Одесі. З інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 07.06.2016 року вбачається, що постановою державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АВ №972495 від 13.07.2009 року накладено арешт на ? частин квартири №89, що знаходиться в будинку №10 по вул. Сонячній в м. Одесі. Однак, ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» зазначив, що боржником ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс» згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2010 року у справі №2-4166/10 є [PERSON] ([INFO], паспорт серії КК №262986, виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 14 червня 1999 року). Таким чином, судом встановлено, що дійсно боржником у виконавчому провадженні є інша особа, однак в силу тотожності П.І.Б. арешт було накладено на майно позивача, яка не є стороною виконавчого провадження. 08.06.2016 року позивач звернулась до Приморського ВДВС м. Одеси з заявою про зняття арешту з належного їй майна, за наслідками розгляду якої листом від 17.06.2016 року повідомлено про відмову у знятті арешту та рекомендовано вирішити дане питання шляхом звернення до суду. На виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2016 року Приморський відділ ДВС м. Одеси повідомив, що виконавче провадження, стягувачем в якому є ТОВ ««Торговий дім Інтер Трейдінг Плюс», завершено в 2009 році та знищено у звязку із закінченням терміну зберігання. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, чинній на час здійснення виконавчих дій) передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача,що накладення арешту на належне їй майно порушує її права як власника, оскільки арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення зі сторони боржника, однак судом встановлено, що позивач не є боржником у виконавчому провадженні, а арешт накладено помилково, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved