Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

до Кремінського районного суду Луганської області звернувся [PERSON] , він імені якого діє представник адвокат Головченко Артем Олександрович, з цивільним позовом до територіальної громади в особі Кремінської міської ради Луганської області, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування зазначеного позову зазначив, що [INFO] в населеному пункті місто Зимогір`я Слов`яносербського району Луганської області, яке розташовано на непідконтрольній державній владі України території, померла його мати, громадянка України, [PERSON] , [INFO] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії, яку позивач отримає в порядку спадкування через приватного нотаріуса. Після смерті [PERSON] , залишився спадкоємець першої черги [PERSON] . Інших спадкоємців, які б подавали заяву про прийняття спадщини не має. У зв`язку із настанням смерті матері на тимчасово непідконтрольній українській владі території, [PERSON] не мав можливості одразу зареєструвати її смерть у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про смерть. В кінці лютого 2020 року [PERSON] звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», було припинено міжміське пасажирське транспортне сполучення. Відповідно до Постанови КМУ від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на всій території України встановлено карантин, дія якого постійно продовжувалась. Згідно до Наказу Командувача об`єднаних сил на контрольних пунктах в`їзду-виїзду з тимчасово окупованих частин Луганської та Донецької областей з 16 березня 2020 року було заборонено перетин КПВВ в обох напрямках та закрито пункти перетину лінії розмежування підконтрольної та непідконтрольної українській владі території, що також перешкоджало отриманню свідоцтва про смерть [PERSON] на підконтрольній Україні території. Після послаблення карантинних заходів [PERSON] зміг виїхати до м. Кремінна Луганської області та 11.02.2021 року звернутися до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Антрацитівському району та в містах Антрацит і Первомайськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] . Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27.02.2020 року, було встановлено факт смерті громадянки України [PERSON] , на підставі якого 11.02.2021 року, [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Антрацитівському району та в містах Антрацит і Первомайськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) отримав свідоцтво про смерть [PERSON] . В передбачений законодавством шестимісячний строк з моменту смерті [PERSON] позивач до нотаріальної контори не звертався з причин відсутності українського свідоцтва про смерть, яке позивач отримав 11 лютого 2021 року після звернення з заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Антрацитівському району та в містах Антрацит і Первомайськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 11 лютого 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Дашдамірова Е.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , проте отримав роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та не наданням документів? які б підтверджували факт спільного проживання та/або реєстрації за однією адресою з [PERSON] на час відкриття спадщини. Також відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Дашдамірова Е.А. вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа станом на 11 лютого 2021 року не відкривалася. Вважає, що у позивача були поважні причини, з яких він пропустив строк, визначений статтею 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини, оскільки відсутність українського свідоцтва про смерть фактично унеможливлювало подати заяву про прийняття спадщини. Враховуючи те, що жоден із спадкоємців не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , то за таких обставин належним відповідачем у справі є Територіальна громада в особі Кремінської міської ради. З огляду на зазначене позивач просить визначити йому, [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач та його представник в підготовче засідання не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в підготовче засідання представника не надіслав, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у\~статті 43\~цього Кодексу позивач\~вправі відмовитися\~від позову\~(всіх\~або частини\~позовних вимог),\~відповідач має\~право визнати\~позов (всі\~або частину\~позовних вимог)\~на будь-якій\~стадії судового\~процесу.\~Згідно ст.\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі №588/1311/17 провадження № 61-39156св18 визначено, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. За наявності визнання позову відповідачем суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у підготовчому засіданні та постановити рішення. Повно, всебічно та об`єктивно оцінивши інші докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до паспорту серії [NUMBER] , виданого 08 лютого 2000 року Слов?яносербським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] народився [INFO] в селищі Родакове Слов?яносербського району Луганської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Як вбачається з довідки №915013323 від 30.11.2015 року, [PERSON] , [INFO] , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно Свідоцтва про смерть (повторно запис поновлено) серії [NUMBER] від 11 лютого 2021 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Зимогір?я Слов?яносербського району Луганської області (а.с. 13). Як вбачається з роз?яснення приватного нотаріуса Дашдамірова Е.А. від 11.02.2021 року №82/01-16, [PERSON] пропустив 6-ти місячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Нотаріусом рекомендовано звернутися за захистом свої спадкових прав до суду (а.с. 14). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №63530720 від 11.02.2021 року, у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 15). Інших доказів по справі немає. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 1, 2\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених\~Конституцією\~та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно аб. 1 ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2\~вересня 2014\~року № 1669-VII, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008\~року «Про судову практику в справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Практика Європейського суду з прав людини в даному випадку ґрунтується на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), та наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (це зокрема висновки у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом; інші спадкоємці, які б бажали або мали право на спадщину, з заявами про прийняття спадщини не звернулися; внаслідок тимчасової окупації території України реалізація прав позивача обмежена, він не у повній мірі міг скористатися своїми правами на подання заяви про прийняття спадщини за законом; зверненню з заявою про прийняття спадщини передувало звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, а тому суд визнає причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини поважними та вважає за необхідне позовну заяву задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у три місяці з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на визнання відповідачем позову та відсутності будь-яких клопотань з підстав стягнення з нього на користь позивача судового збору, суд вважає за можливе дане питання не вирішувати.

Outcome: approved