Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області звернулася позивач [PERSON] з позовом про скасування заборони на відчуження житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Позивач має наміри успадкувати його майно, оскільки є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. Інших спадкоємців не має. З метою успадкування житлового будинку позивач звернулася до Краснокутської держнотконтори, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на спадкове майно ( житловий будинок ) накладена заборона здійснювати відчуження, про що свідчить постанова нотаріуса від 04.06.2020 року. Житловий будинок, який позивач має намір успадкувати, належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу будинку від 08 травня 2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане Краснокутським БТІ 10.05.2007 року. Про те, що на вищевказаний житловий будинок 02.06.2008 року накладалась заборона на його відчуження свідчить архівна постанова, винесена державним виконавцем Краснокутської ВДВС, а також підтверджується інформаційною довідкою № 212434929 від 15.06.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Після отримання постанови нотаріуса позивач звернулась до Краснокутського ВДВС, де отримала відповідь від 28 травня 2020 року за № 19.24.77-7653, згідно якої було встановлено, що виконавче провадження відносно [PERSON] знищено за строком давності. Стосовно наявності в АСВП зареєстрованих відкритих виконавчих документів про стягнення з [PERSON] боргів не зареєстровано та на виконанні не перебувають, також зазначено, що зняти арешт в межах виконавчого провадження, який був накладений у 2008 році не має можливості та рекомендовано з цього питання звернутись до суду. Діюче на даний час обтяження щодо майна чоловіка позивача, складає для [PERSON] незручності та порушує їїправа на спадкування та подальше вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача - Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Краснокутського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у відсутність представника та проти позиву не заперечував. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - сектору державної реєстрації Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Як вбачається з матеріалів справи, то на підставі договору купівлі - продажу будинку від 8 травня 2007 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі - продажу будинку та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14496952 від 10.05.2007 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Позивач має наміри успадкувати його майно, оскільки є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. Факт, що позивач являється дружиною [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копія якого мається в матеріалах справи. З метою успадкування житлового будинку позивач звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на спадкове майно ( житловий будинок ) накладена заборона здійснювати відчуження, про що свідчить постанова нотаріуса від 04.06.2020 року. Факт наявності заборони на відчуження житлового будинку підтверджується архівною постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною 02.06.2008 року державним виконавцем Краснокутської ВДВС, а також інформаційною довідкою № 212434929 від 15.06.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Однак з відповіді Краснокутського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 15.10.2020 року №19.24.77-4074 вбачається, що стосовно наявності а АСВП зареєстрованих відкритих виконавчих документів про стягнення з [PERSON] боргів станом на 15.10.2020 року не зареєстровано та на виконанні не перебувають. Натомість, у відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved