Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 липня 2020 року звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просив суд визначити йому додатковий строк у три місяці (після набрання законної сили рішення суду) для подання ним заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру 8 , яка розташована за адресою : [ADDRESS] , яка належала померлому на праві спільної сумісної власності згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 17 червня 1998 року, яке було видано розпорядженням № 1/1840-98 від 17 червня 1998 року, та яке було зареєстроване в БТІ у реєстровій книзі за № 337-п- 4- 6. Оскільки він є спадкоємцем першої черги після смерті батька 16 червня 2020 року звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім`я на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , однак 30 червня 2020 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Позивач зазначає, що пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що в Україні з 12 березня 2020 року був об`явлений карантин у зв`язку з пандемією СОVID-2019 та він продовжується до теперішнього часу, оскільки він 1967 року народження та знаходиться в групі ризику та був на самоізоляції. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 липня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.20). Ухвалою суду від 07 липня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна Ірина Олександрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.21). Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач також надав заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що батьками [PERSON] 1967 року народження є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 14) Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 10), а [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру 8, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на праві спільної сумісної власності згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 17 червня 1998 року, яке було видано розпорядженням № 1/1840-98 від 17 червня 1998 року, та яке було зареєстроване в БТІ у реєстровій книзі за № 337-п- 4- 6 (а.с. 5). Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гуніною І.О. 30 червня 2020 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири № 8 за адресою : [ADDRESS] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, для поновлення якого позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с. 18) Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1271 ЦК України визначено, що у разі, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини відказоодержувач не відмовився від заповідального відказу, вважається, що він його прийняв. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Визнання позову відповідачем не суперечить закону правам , свободам чи інтересам інших осіб, та є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Позивач є спадкоємцем майна покійного [PERSON] за законом, разом зі спадкодавцем не проживав. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року на всій території України запроваджено карантин. На період карантину до 22.05.2020 був обмежений рух міського, міжміського, міжобласного транспорту, обмежений вихід громадян з дому та інш., у тому числі існували обмеження в роботі нотаріусів. Таким чином, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved