Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON], зацікавлена особа - [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та згідно останніх уточнень просила суд встановити факт того, що договір дарування від 14.12.1994 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-7822, посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сененюк С.Б., квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 42,1 кв.м. та житлової 25,6 кв.м. та належить [PERSON]. У своїй заяві [PERSON] посилається, на те, що їй належить квартира, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], загальною площею 42.1 кв.м та житловою 25.6 кв.м., на підставі договору дарування від 14.12.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-7822, посвідченого державним нотаріусом третьої Одеської державної нотаріальної контори Сененюк С.Б., в якому вона зазначена, як : «[PERSON]», (укр. мовою - [PERSON]), а в паспорті та в свідоцтві про народження я по батькові вказана: «[PERSON]». Звернувшись до Третьої державної нотаріальної контори із заявою про виправлення помилки, допущеної в договорі дарування від 14.12.1994 року, в задоволенні її заяви було відмовлено, в зв'язку з тим, що пройшов певний час з моменту укладення вищевказаного договору, та не має того нотаріуса, який посвідчив цей договір. Зазначені розбіжності не надають можливості розпоряджатися належним їй майном, за даних обставин вона вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON]. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 14.12.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-7822, посвідченого державним нотаріусом третьої Одеської державної нотаріальної контори Сененюк С.Б., [PERSON] належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 42.1 кв.м. та житловою 25.6 кв.м., однак в даному договорі прізвище ім'я та по-батькові [PERSON] зазначена на російській мові як «[PERSON]», що в перекладі на українську мову становить «[PERSON]». (а.с. 6-9) Згідно паспорту громадянина України [PERSON], [INFO], прізвище ім'я та по-батькові заявника зазначено як «[PERSON]», таке ж ім'я зазначено і в Свідоцтві про народження, виданого 05.03.1955р. (а.с. 4,11) Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що розбіжність у написанні імені заявника, виникла в результаті описки (граматичної помилки) під час перекладу з російської на українську мову. Доводи заявника щодо зазначеного не викликають у суду будь-яких сумнівів. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved