Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], яка померла 06.10.2008 р. а саме: право на земельну ділянку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0217956 на земельну частку розміром 4,29 умовних кадастрових гектар, виданого на підставі розпорядження Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області від 10 липня 1996 року № 240 та зареєстрованого 13 серпня 1996 року в книзі реєстрації сертифікатів за № 416. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно, оскільки оригінали документів на нього було втрачено. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не зявився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не зявився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у підготовче засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON], народився 17 листопада 1965 року в селі Перелюб Корюківського району Чернігівської області. 06 жовтня 2008 року померла мати позивача [PERSON], про що Перелюбською сільською радою Корюківского району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії 1-ЕЛ № 102130 та зроблено актовий запис № 13. За життя покійна була членом сільськогосподарського підприємства «Зоря» на території Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та була включена в списки на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). Як результат їй був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0217956 на земельну частку розміром 4,29 умовних кадастрових гектар, виданого на підставі розпорядження Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області від 10 липня 1996 року № 240 та зареєстрованого 13 серпня 1996 року в книзі реєстрації сертифікатів за № 416. За життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцем [PERSON], за законом, являється її син - [PERSON]. Заяву про відмову від прийняття спадщини він не подавав. За таких обставин та відповідно до положень статті 1268 ЦК України спадщину після [PERSON] прийняв позивач, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем (довідка Перелюбської сільської ради № 309 від 06.10.2017). Позивач виявив бажання оформити належним чином право на спадкове майно, але за відсутності правовстановлюючих документів неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. Нажаль документ був втрачений, тому для вирішення даного спірного питання позивач вимушений звернутися до суду. Для підтвердження дійсності отримання спадкодавцем сертифікату на право та земельну частку (пай) позивач звернувся із заявою до міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де йому надали відповідну інформацію. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та и обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів і належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності забороні або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також прав» постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державна реєстрації цих прав. Згідно зет. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянко» оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме май» та їх обтяжень». Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, так як за життя спадкодавець набув право на земельні ділянки, прийняв спадщину після смерті батька, проте, позбавлений можливості оформити спадщину через втрату правовстановлюючих документів. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved