Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суд м. Харкова надійшов вказаний позов (а.с. 1-15) Позивач прохає : - визнати недійсним договір купівлі - продажу ТСЦ 6341/2/745 від 09.02.2016 року автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER] - укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON]. - визнати недійсним свідоцтво [NUMBER] від 09.02.2016 р. про державну реєстрацію транспортного засобу автомобілю марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER] - на ім'я [PERSON], [INFO], паспорт громадянки України [NUMBER], виданий Орджонікідзевським PB ХМУ УМВС України в Харківський області 26 листопада 2000 року. - визнати право власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER], за [PERSON]. Зобов'язати [PERSON] та [PERSON] повернути [PERSON] автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.06.2015 року вона на ім'я відповідача [PERSON]. видала довіреність експлуатувати та розпоряджатись з правом зняття з обліку у ДАІ, продавати, обмінювати, страхувати віддавати у заставу та оренду, одержувати гроші від продажу та користуватися належним їй автомобілем марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначена довіреність була видана приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвою О.І. Далі йде посилання,що [PERSON] попрохав надати йому, належний Позивачці на праві приватної власності спірний автомобіль, для використання за його бізнесом, бо власне авто він планує поставити на довгостроковий ремонт. Відповідач [PERSON] був близьким знайомим її доньки - [PERSON]. Після того, як [PERSON] посварився з донькою в січні 2016 року, Позивач попрохала [PERSON] повернути автомобіль, але [PERSON] відмовився повертати вищезазначений автомобіль. 08.02.2016 року вона [PERSON], звернулася із заявою до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвої О.І. та припинила дію довіреності (копія витягу з Єдиного реєстру довіреностей надається). 08.02.2016 року [PERSON] був повідомлений про відміну довіреності. Як стало пізніше відомо Позивачці, на наступний день після припинення дії довіреності відповідач, [PERSON], завідомо знаючи про припинення дії довіреності, 09.02.2016 року уклав договір-купівлі продажу спірного автомобілю зі своєю матір'ю - [PERSON]. Зазначений договір було укладено у Територіальному сервісному центрі МВС України у Харківський області. При оформленні договору купівлі - продажу [PERSON] надав старий витяг від 20.07.2015 року про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей, а не на день укладення правочину. Після продажу автомобіля грошові кошти [PERSON] Позивачці не передавав. Відповідач [PERSON] продовжує користуватись автомобілем. Позивач вважає, що оскільки [PERSON], який 09.02.2016 року підписав спірний договір купівлі-продажу автомобіля від імені [PERSON] як представник, будучи повідомленим про скасування 08.02.2016 року довіреності з правом продажу - то він не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для підписання даного правочину як це передбачено ч. 2 ст. 203 ЦК України. Тому, враховуючи положення ст. ст. 203, 215 ЦК України прохає визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER] - недійсним. У судовому засіданні позивач та представники позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснили, що при оформленні договору купівлі-продажу [PERSON] надав витяг від. 20.07.2015 року про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей, а не на день укладення правочину. [PERSON] був повідомлений 08.02.2016 року у телефоному режимі про відкликання довіреності та через Нову Пошту. Довіреність від 09.07.2015року не містила повноважень, щодо Регіонального сервісного центру. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 27.06.201 року [PERSON] видала довіреність на експлуатацію та розпорядження з правом зняття з обліку у ДАІ, продажу, обміну, страхування віддавати у заставу та оренду, одержувати гроші від продажу та користування належним їй автомобілю марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність була видана приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвою О.І. На його думку, є хибним твердження Позивача, що запис в Єдиний реєстр довіреностей внесено від 08.02.2016 року. 09.02.2016 - він [PERSON] уклав договір купівлі - продажу автомобіля з [PERSON] Сказав, що ні [PERSON], ні Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєва не телефонували йому щодо скасування довіреності. Під час укладення договору купівлі - продажу він - [PERSON], не знав і не міг знати про скасування довіреності з боку [PERSON] Укладаючи угоду купівлі - продажу автомобіля діяв цілком у межах повноважень, наданих йому за довіреністю. Додатково пояснив, що був у дуже добрих стосунках з донькою позивачки, згодом посварилися і він зателефонував їй 08.02.2016 року і сказав про те, що 09.02.2016 року переоформить автомобіль. На запитання суду відповів, що спірний автомобіль знаходиться у гаражі; що продав його своїй матері за 220 000 грн. і кошти вона віддала, але він [PERSON]кошти від купівлі-продажу автомобіля не передав [PERSON] і не буде передавати, бо автомобіль придбаний за його кошти; що у довіреності не зазначено Регіонаотний сервісний центр як установу у якій він може діяти від імені [PERSON] Представник Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області - Арсеньєв В.О. пояснив, що згідно електронних баз даних та НАІС ДДАІ - Національна автоматизована інформаційна система Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС легковий автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI, рік випуску 2008, кузов [NUMBER], червоного кольору, було зареєстровано 10.02.2016 року, у ВРЕР №1 ГУМВС України в Харківській області (на теперішній час ТСЦ № 6341 РСЦ МВС в Харківській області) на громадянку [PERSON], [INFO]. На транспортний засіб закріплено номерні знаки [NUMBER] та оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. Реєстраційні дії з транспортними засобами здійснено на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № ТСЦ6341 /2/746 від 09.02.2016 року укладеного між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] згідно довіреності НАО 574301 від 29.07.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного округу Харківської області Євсєєвою О.І. та [PERSON]. Під час проведення реєстраційних дій транспортний засіб було перевірено за усіма наявними електронними базами даних. Ніяких обмежень на проведення перереєстрації автомобіля не було і продавець не повідомив про такі факти. На запитання відповів, що витяг з реєстру довіреностей [PERSON] на час укладення договору купівлі-продажу не був наданий; у довіреності, наданій до Регіонально сервісного центру, за якою [PERSON] діяв від імені [PERSON], Регіональний сервісний центр не зазначений. Свідки: [PERSON] пояснила, що вона мала намір придбати автомобіль. [PERSON] запропонував їй допомогти у виборі та придбанні автомобілю. Далі пояснила, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI, рік випуску 2008, кузов [NUMBER], червоного кольору, було придбано за її кошти, які вона отримала від матері - [PERSON]. Оскільки вона на той час не мала достатніх навиків у керуванні автомобілем, а з [PERSON] була у дуже добрих стосунках і він попрохав її надати автомобіль для користування, тому вона попрохала [PERSON] видати довіреність на ім'я [PERSON] [PERSON], пояснив - [PERSON] його добрий знайомий; що в[PERSON]. попрохав його знайти легковий автомобіль для роботи, для хорошої знайомої. Наголосив, що наміру обманювати він не мав і взагалі [PERSON], він не знав, перша їх зустріч відбулась, коли вона привезла гроші при придбанні вищевказаного автомобіля. [PERSON] пояснила, що 08.02.2016 року довіреність на Ревенка була скасована, вона привозила на своєму автомобілі [PERSON] для скасування довіреності до нотаріуса. Судом установлено: - витягом з Єдиного реєстру довіреностей підтверджується, що довіреність видана 29.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвою О.І., про те, що [PERSON] уповноважила [PERSON]. експлуатувати та розпоряджатись з правом зняття з обліку у ДАІ,продавати, обмінювати, страхувати віддавати у заставу та оренду, одержувати гроші від продажу та користуватися належним мені автомобілем марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказана довіреність видана строком на сім років та дійсна до 29 липня 2022 року, з правом повного або часткового передоручення (а.с.8). - 08.02.2016 року довіреність від 29.06.2015 видана [PERSON] на ім'я [PERSON], скасована приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області, про що зроблено відповідний запис у Реєстрі довіреностей 08.02.2016 року о 14 год. 18 хв. - договором купівлі-продажу транспортного засобу № ТСЦ 6341/2/746 від 09 лютого 2016 року підтверджується, що [PERSON] «Продавець», який діяв від імені [PERSON], продав «Покупцеві» - [PERSON], автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER]. Пунктом 2.1 вказаного Договору купівлі - продажу, за домовленістю сторін, ціна транспортного засобу склала - 220 000 грн. 00 коп. (а.с.10). - відповідно до заяви № 8512570 від 09.02.2016 року, наданої до Територіального сервісного центру МВС України в Харківській області [PERSON] з проханням перереєстрації на нового власника автомобілю марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER] відповідно до договору купівлі - продажу, цей транспортний засіб був перереєстрований за [PERSON] (а.с.43) Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст.15,16 ЦК України,ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права відшкодування моральної (немайнової) шкоди, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Частиною 1статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 237 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. За умовами ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись на підставі довіреності. Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем) безпосередньо третій особі. Відповідно до п.п. 1.1,1.2,2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 № 296/5 (далі за текстом Порядок), довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Нотаріуси посвідчують довіреності, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім'я однієї особи або кількох осіб за усним зверненням довірителя. У довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику. Пунктом 6 вказаного Порядку особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення. Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Якщо особа, яка видала довіреність, подасть примірник довіреності, що є у неї, напис про скасування довіреності або передоручення робиться і на цьому примірнику, після чого він разом із заявою додається до примірника, що зберігається у справах нотаріуса, в державному нотаріальному архіві. Повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви. Відповідно до п.7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 № 296/5 посвідчені нотаріусами довіреності, а також передоручення за ними, припинення їх дії підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей у порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 № 111/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.12.2006 за № 1378/13252. Установлено, відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей, довіреність видана 29.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвою О.І., про уповноваження [PERSON] - [PERSON]. на експлуатацію та розпорядження спірним автомобілем, припинила свою дію - 08.02.2016 року, про що внесено відповідний запис до Єдиного реєстру довіреностей о 14 год. 18 хв. приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвою О.І. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст. 216 ЦК України. За ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки належний позивачу автомобіль вибув із її володіння не з її волі, а шляхом вчинення недійсного правочину; враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що довіреність видана 29.06.2015 року приватним нотаріусом Харківського нотаріального округа Євсєєвою О.І., про уповноваження [PERSON] - [PERSON] на експлуатацію та розпорядженням вищевказаним автомобілем, припинила свою дію - 08.02.2016 року, про що внесено відповідний запис до Єдиного реєстру довіреностей о 14 год. 18 хв, тому слід зобов'язати [PERSON] та [PERSON] повернути [PERSON] автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], колір червоний, тип ТЗ загальний легковій пасажирський -В, реєстраційний номер [NUMBER]. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За умовами ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], судовий збір у розмірі 2 751 грн. 21 коп. (дві тисячі сімсот п'ятдесят одна гривня 21 коп.) Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15, 16, 27, 202, 203, 215, 216, 237, 330, 387, 388 ЦК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009р., Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, та

Outcome: partial