Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначила, що сімейне життя не склалось через втрату почуття любові до відповідача, відсутність спільних інтересів.Також зазначила, що від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], та відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання з'явився позивач, просила суд задовольнити позов в повному обсязі та не надавати строк для примирення та стягувати аліменти з [PERSON] на її користь, на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання також з'явився відповідач, зазначив, що позовну заяву визнає частково, не заперечує проти розірвання шлюбу, та підтримав позовну заяву в цій частині. Проти стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно заперечував, зазначивши, що на даний час він офіційно не працює, постійного доходу не має. Має мінливий та нерегулярний дохід, який складає приблизно 2000 грн. на місяць. Позов в частині стягнення аліментів визнав частково та зазначив, що має змогу надавати матеріальну допомогу дитині в розмірі 600 грн. щомісяця. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони одружені з 11 листопада 2006 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1053. Позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 12 вересня 2007 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначено позивачем, надання строку для примирення є недоцільним та зашкодить інтересам сторін, а його рішення про розірвання шлюбу є виваженим та вона впевнена у своїх намірах. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ст. 24 СК України. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти саме в твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При вирішення питання щодо розміру аліментів суд бере до уваги пояснення відповідача щодо його доходу, відсутність на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, передбачені ст. 182 СК України, а також пояснення позивача щодо цих обставин. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial