Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Запорізький обласний державний нотаріальний архів, про усунення перешкод, шляхом скасування арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/5 та 23/50 часток житлового будинку [ADDRESS] . З метою реалізації права щодо розпорядження житлом, позивач звернувся до нотаріусу, який повідомив, що відчужити житловий будинок на теперішній час не можливо через накладення у 1993 році на нерухоме майно арешту. Особою, відносно якої була було накладено арешт в реєстрі заборон відчуження нерухомості вказано [PERSON] , частка власності якої на житловий будинок перейшла на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 1997 року позивачу, сама ж [PERSON] на теперішній час померла. З метою вільного користування та розпорядження майном позивач просить усунути йому перешкоди у розпорядженні 2/5 частинами житлового будинку [ADDRESS] , шляхом скасування арешту на нерухоме майно. Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11 квітня 2019 року на підставі розпорядження керівника апарату № 108-к через перебуванням судді Варнавської Л.О. у відпустці, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із чим протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2019 року справа передана у провадження судді Дмитрієвої М.М. Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року цивільна справи прийнята у провадження судді Дмитрієвої М.М., призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 02 травня 2019 року до суду надійшли пояснення Запорізького обласного державного нотаріального архіву, в яких вказано, на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву Реєстри для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Алфавітні книги обліку забороно (арештів) та повідомлення, на підставі яких вносилися записи про накладення та зняття арештів, Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою не передавалися. Так, у 1997 році було створене ДП «Інформаційний центр» МЮУ, державні реєстратори якого вносили до реєстру заборон «Феміда» на підставі відомостей державних нотаріальних контор дані щодо арешту нерухомого майна. У 2005 році був здійснений автоматичний перенос даних з реєстру заборон «Феміда» до Єдиного державного реєстру заборон, який у 2013 році припинив свою роботу на підставі ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На теперішній час існує Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в який була перенесена наявна у попередніх реєстрах інформація. Ухвалою суду від 09 липня 2019 року витребувано з Шостої Запорізької державної нотаріальної контори інформацію та документи на підставі яких було зареєстровано обтяження № 2124758 від 29 липня 1997 року, дата виникнення 10 грудня 1993 року. 25 вересня 2019 року ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] , повідомлений своєчасно та належним чином, не з`явився, до суду направив свого представника. Представник позивача адвокат Чоп`як В.М., повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вказав, що на фіксуванні судового процесу не наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Відповідач [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином, у судові засідання на 10 жовтня 2019 року та 29 жовтня 2019 року, не з`явилася, причини її неявки суду не відомі. Третя особа, повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направила, надала заяву про розгляд справи за відсутності останнього. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно із\~п.\~2\~Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду від 14 травня 1997 року належить 1/5 частина та на підставі договору дарування від 19 липня 2000 року належить 23/50 частини житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду від 14 травня 1997 року належить 1/5 частина, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 липня 2017 року належить 49/450 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 вересня 2018 року належить 7/225 часток житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 24 червня 2005 року за № 2124758 Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя зареєстровано арешт 2/5 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У якості власника вказано [PERSON] Додаткові дані: Архівний номер: 2044695ZАР1, Архівна дата: 29 липня 1997 року, дата виникнення 10 грудня 1993 року, № реєстру: 16445-101, внутр. № С701653Е28ЕЕ37316FЗЗ. За відомостями Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 12 липня 2019 року документи, на підставі яких був накладений арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , були знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Згідно зі ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи те, що на час звернення позивача до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, враховуючи, що у позасудовий порядок зняти арешт не можливо, то право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved