Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що малолітній [PERSON], матір'ю якого є [PERSON], батьком - [PERSON], є дитиною, яка опинилися в складних життєвих обставинах. Батьки самоусунулись від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дитини, батько з дня народження дитини не підтримує з ним зв'язок, його місцезнаходження не відоме, мати веде аморальний спосіб життя, не піклується про дитину, дитина позбавлена мінімальних життєвих благ. Більш того, відповідачка [PERSON] не бажає займатися вихованням свого сина, не хоче приймати участі в його житті, на підтвердження чого надала заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав, яка була засвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу від 29.12.2017 року. У зв'язку з чим, посилаючись на ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 152 СК України, ст. 180 СК України, просив: позбавити батьківських прав [PERSON], та [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в сумі 930 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи стягнення з дати подання позову, на користь державного закладу, або особи, яка буде опікуватися дитиною, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в сумі 930 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи стягнення з дати подання позову, на користь державного закладу, або особи, яка буде опікуватися дитиною. У судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, відповідно до поданої заяви просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області 29.12.2017 року. [PERSON] та [PERSON] в шлюбі не перебували. Факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків та обставини, викладені у позові підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 20.12.2017 року, складеним комісією КЗО «Загальноосвітня санаторна школа-інтернат № 3» ДОР, яким встановлено, що санітарний стан житла де проживає [PERSON] незадовільний, у дитини відсутнє місце для занять, відпочинку, немає теплого зимового одягу, житлово-побудові умови незадовільні. Зазначені обставини також підтверджується зверненням КЗ освіти «Загальноосвітня санаторна школа-інтернат № 3» ДОР від 26.12.2017 року за вих. № 242, складеного на підставі акту обстеження житлово-побутових умов від 20.12.2017 року, поясненнями відібраними у [PERSON], згідно з якими, остання не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON], пояснюючи самоусунення від виконання батьківських обов'язків алкогольною залежністю, зазначила, що батько дитини з моменту його народження жодної інтересу до дитини не проявляв та місце проживання його не відоме. Згідно з висновком виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 27.02.2018 року за № 18/5-92 «Про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] та батька [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON]», зробленого за результатом розгляду документів, що підтверджують обставини внаслідок яких [PERSON] залишився без піклування з боку батьків у зв'язку із невиконанням матір'ю та батьком батьківських обов'язків, та дослідження обставин з приводу того, що [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виконання батьківських обов'язків по відношенню до [PERSON], орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до дитини - [PERSON]. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини його батьками підтверджено в ході судового розгляду, тому суд, враховуючи наявні докази винної поведінки відповідачів, які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення матері та батька від виконання своїх обов'язків, вважає позовні вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідачів суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідачіє працездатними особами, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні відповідачами не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення аліментів з відповідачів, та вважає за необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 930 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 березня 2018 року, та з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 930 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 березня 2018 року. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 80 коп.

Outcome: approved