Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 90 945 грн. та витрати за експертне дослідження у розмірі 1 585, 80 грн., а всього 92 530,80 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача завдану моральну (немайнову) шкоду внаслідок вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02.02.2016 року приблизно о 22 год. 10 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «ОРЕL-АSTRA», д.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] , рухався по пр. Л. Малої (Постишева) в м. Харкові зі сторони пр. Ново-Баварського (Ілліча) в напрямку вул. Дудинської ( Наріманова ), під час руху по вказаній вулиці в районі перехрестя з вул. Грушевського (Цюрупи), [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 2.3 Б) та 10.1 Правил Дорожнього руху України, не врахувавши дорожньої обстановки та не впевнившись в безпеці виконання маневру, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із зустрічним автомобілем марки «СНЕVROLET-LАСЕТТІ», д.н. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , в результаті чого було скоєно дорожньо-транспортну пригоду. В наслідок вказаного ДТП були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості пасажиру автомобіля марки «СНЕVROLET-LАСЕТТІ», д.н. [NUMBER] , а саме [PERSON] По факту зазначеного вище ДТП було відкрито кримінальне провадження № 12016220000000103 за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання. Вироком по справі № 639/2656/16-к, прийнятим 24.05.2016 року Жовтневим районним судом м. Харкова [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як власнику транспортного засобу марки «СНЕVROLET-LАСЕТТІ», д.н. [NUMBER] . спричинено шкоду. Для визначення розміру матеріальних збитків [PERSON] звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса щодо проведення автотоварознавчого дослідження, яке проведено 21.03.2017 року і надано висновок № 12855, вартість експертного автотоварознавчого дослідження склала 1 585, 80 грн. і сплачена позивачем. Як вказано в позові, [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] щодо виплати компенсації матеріальних збитків спричинених йому як власнику транспортного засобу марки «СНЕVROLET-LАСЕТТІ», д.н. [NUMBER] в результаті зазначеної вище ДТП, але відповіді не отримав Разом з тим в результаті вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в результаті ДТП) позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість їх повноцінного продовження, а саме позивач тривалий час намагався отримати в досудовому порядку матеріальну шкоду, зазнав незручностей, оскільки було змінено звичайний хід його життя, оскільки позивач був позбавлений можливості користуватися своїм транспортним засобом марки «СНЕVROLET-LАСЕТТІ», д.н. [NUMBER] в зв`язку з відсутністю коштів на його ремонт. Враховуючи викладене позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди завданої внаслідок ДТП. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Позивач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Також позивачем подана заява про уточнення змісту позовної заяви, яка прийнята судом. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.08.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 02.02.2016 року приблизно о 22 год. 10 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «ОРЕL-АSTRA», д.н. [NUMBER] , якій належить [PERSON] , рухався по пр. Л. Малої (Постишева) м. Харкові зі сторони пр. Ново-Баварського (Ілліча) в напрямку вул. Дудинської ( Наріманова ), під час руху по вказаній вулиці в районі перехрестя з вул. Грушевського (Цюрупи), [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 2.3 Б) та 10.1 Правил Дорожнього руху України, не врахувавши дорожньої обстановки та не впевнившись в безпеці виконання маневру, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з зустрічним автомобілем марки «СНЕVROLET-LАСЕТТІ», д.н. [NUMBER] , під керуванням, [PERSON] , в результаті чого було скоєно дорожньо-транспортну пригоду. В наслідок вказаного ДТП були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості пасажиру автомобіля марки «СНЕVROLET-LАСЕТТІ», д.н. [NUMBER] , а саме [PERSON] Зазначені обставини встановлені вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.05.2016 року, який набрав законної сили і яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] від відбування основного покарання у виді обмеження волі звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки. Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та/або роботи, періодично з`являтися в кримінально - виконавчій інспекції для реєстрації. Цивільний позов [PERSON] - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди - 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. Процесуальні витрати в сумі 736 (сімсот тридцять шість) грн. 56 коп. на залучення експертів стягнуто з [PERSON] на користь держави (а.с. 9-12). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивачу [PERSON] належить автомобіль марки «СНЕVROLET-LАСЕТТІ», д.н. [NUMBER] (а.с.13-14). 21.03.2017 року старшим судовим експертом ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса Фокіним Д.І. за заявою [PERSON] складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження за № 12855, щодо визначення величини матеріальних збитків спричинених володільцю автомобіля «СНЕVROLET-LАСЕТТІ», д.н. [NUMBER] в результаті ДТП (02.02.2016 року) складає 90 945,00 грн. Вартість експертного автотоварознавчого дослідження склала 1 585, 80 грн. (а.с.15-17). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Щодо майнової шкоди, то за своєю правовою природою зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП є деліктним зобов`язанням. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі - Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст. 1166, 1187 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи зі змісту п. 4 вищезазначеної Постанови, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи. З моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди. Щодо моральної шкоди, то за ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В судовому засіданні, на підставі досліджених письмових доказів та встановлених вироком обставин, які доказуванню не підлягають, позивачем [PERSON] доведено факт, розмір та вину відповідача [PERSON] у спричиненні позивачу як власнику автомобіля матеріальної шкоди в розмірі 90 945 гривень 00 копійок внаслідок ДТП, що сталося 02.02.2016 року, яка підлягає стягненню з відповідача. Також на підставі ст. 139 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення оцінки матеріальної шкоди в розмірі 1585 гривень 80 копійок, оскільки вказана оцінка проведена експертом на замовлення позивача і оплачена останнім. Також суд вважає доведеними в судовому засіданні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 15000 гривень, виходячи з вимог розумності та справедливості, з обставин ДТП та немайнових втрат, яких зазнав позивач, як власник пошкодженого під час ДТП автомобіля з вини відповідача. Враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у своїй позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, при цьому відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов з відповідними запереченнями та доказами не надав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог на загальну суму 105 945 гривень. Задовольняючи позов в повному обсязі на підставі ст. 141 ЦПК України, виходячи з загальної суми позовних вимо,г суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 059 гривень 45 копійок, від якого позивач звільнений при зверненні з даним позовом відповідно до закону. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved