Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

До суду 19.07.2017 року надійшов позов [PERSON], пред'явлений до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Одеської міської ради, за участю третіх осіб - [PERSON], який був уточнений 08.11.2017 року, та згідно якого позивачка просила: скасувати висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР від 29.05.2017 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], та направити на повторний розгляд для вирішення питання доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] до органу опіки та піклування ПРА ОМР.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2017 року нею, [PERSON], до Малиновського районного суду м. Одеси було подано позовну заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх спільної дитини - [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що фактичне самоусунення [PERSON] від виконання його батьківських обов'язків відносно доньки, відсутність інтересу з боку батька до життя дитини, призвели до порушення нею питання щодо позбавлення його батьківських прав. Вказувала, що майже з перших днів народження дитини, [PERSON] почав проявляти повну байдужість щодо фізичного, морального, духовного розвитку дитини. 14.02.2017 року суддею Малиновського районного суду м. Одеса Поліщук І.О. було відкрито провадження по цивільній справі № 521/2397/17 за згаданою вище позовною заявою, що підтверджується копією ухвали про відкриття провадження по справі. 10.04.2017 року, виконуючи приписи законодавства, щодо обов'язкової участі органу опіки та піклування по даній категорії справ, задля надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав, позивачка звернулась до начальника служби у справах дітей Одеської міської ради із відповідною заявою щодо надання проекту висновку органу опіки та піклування про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON]. Посилалась на те, що нею до заяви також були додані документи, з яких вбачається той факт, що [PERSON] дійсно протягом тривалого часу ухилявся від виконання батьківських обов'язків та не піклується про життя та розвиток доньки, а саме: характеристика від сусідів з місяця постійного проживання дитини, характеристика з дитячого садку, який відвідує [PERSON], тощо. При розгляді її заяви в службі у справах дітей Одеської міської ради у позивачки склалось враження, що робітниками служби у справах дітей було прийнято рішення застосувати звичний для них формалізований підхід при вирішенні питання долі та подальшого життя маленької дитини, і скласти відповідний проект висновку про доцільність/недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] без жодних перевірок, не обтяжуючи себе виїздом для проведення обстеження умов проживання та виховання дитини. Не розуміючи байдужість, тривале мовчання, та підстав затягування з проведенням певних обов'язкових перевірок щодо умов проживання, обставин виховання дитини, позивачка особисто прийшла до в.о. головного спеціаліста територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради - Райлян 0.0. для отримання інформації щодо стадії, на якій знаходиться її заява про надання проекту висновку органу опіки та піклування щодо можливості позбавлення батьківських прав [PERSON], як батька - [PERSON]. Зі слів в.о. головного спеціаліста відділу служби у справах дітей позивачка дізналась, що засідання з розгляду питання призначене на 25.05.2017 року. 25.05.2017 року відбулося засідання членів ради опіки та піклування ПРА ОМР, на якому було вирішено питання щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], винесення відповідного висновку. Вказаний висновок був затверджений головою Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - Корольовим Маратом Валентиновичем, який особисто був відсутній на засіданні членів ради опіки та піклування, яке відбувалося 25.05.2017 року. Посилалась на те, що вказане засідання відбувалося з чисельними порушеннями процедури його проведення. По-перше, на початку засідання ради опіки та піклування, навіть не був проголошений її склад, з вказівкою прізвища, ім'я та по-батькові та займаної посади кожного її члена. Тобто фактично, не було відомо, якій саме службовій особі надаються пояснення по піднятому питанню. По-друге, нікому із присутніх на засіданні, в тому числі [PERSON] не було роз'яснено, ані право на відвід членам ради опіки та піклування, у випадку порушення ними посадової інструкції щодо порядку проведення такого засідання, ані права щодо можливості оскарження висновку органу опіки та піклування про доцільність/недоцільність позбавлення [PERSON] його батьківських прав. Схвалений вище висновок ґрунтувався на поданому службою у справах дітей Одеської міської ради проекту висновку від 10.05.2017 року № 07/3090. Із тексту поданого начальником служби у справах дітей Одеської міської ради Дамаскіной І.В. клопотання вбачається, що недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] аргументується тим, що [PERSON], після запрошення для надання пояснень до служби у справах дітей Одеської міської ради по суті порушеного у заяві [PERSON] питання виступив проти позбавлення його батьківських прав, мотивуючи це тим, що на його думку, він цікавиться фізичним, духовним та моральним розвитком дитини - [PERSON]. Проте, з таким твердженням позивачка не погоджується у зв'язку із тим, що за увесь час, тобто за майже 5 років життя маленької дитини, [PERSON] жодного дня не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, не проявляв до дитини справжнього інтересу, не брав ані педагогічної, ані моральної, ані духовної, ані будь-якої іншої участі у її житті. [PERSON] за весь період життя доньки не зробив нічого, щоб дитина відчула піклування та турботу його як батька, котрого вона навіть не знає, так як останній фізичний контакт дитини із батьком був більш ніж 4 роки тому назад. Вважає, що головою відділу служби у справах дітей ОМР, ані членами відділу не були вивчені належним чином та прийняті до уваги усі надані нею довідки, характеристики на дитину, додаткові пояснення, з яких вбачається, що батько не виконує своїх обов'язків по відношенні до дитини. Посилалась на те, що батько зовсім не надано матеріальної допомоги на утримання доньки. Посилалась на те, що батько дитини частково сплачує аліменти на утримання доньки, призначені йому рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.01.2016 року (справа №521/15660/15-ц). Вважає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховані вказані нею факти. Вважає, що відповідачем було застосовано формальний підхід при вирішенні її заяви; що відношення представника служби у справах дітей Одеської міської ради, членів ради опіки та піклування Приморської районної адміністрації м. Одеси було занадто одностороннім. Посилалась на те, що представник служби у справах дітей, який безпосередньо мав би вивчати ситуацію до засідання ради опіки та піклування, запросив певні довідки лише від [PERSON], та провів бесіду лише з ним, проігнорувавши будь-яке особисте спілкування з матір'ю - [PERSON], з якою постійно проживає дитина, щодо роз'яснення мотивів, які послугували подачі нею заяви про можливість позбавлення [PERSON] його батьківських прав. На мою думку позивачки, службі у справах дітей варто було б проаналізувати та вивчити ситуацію з двох сторін, провести бесіду з обома батьками особисто, запросити необхідні довідки для формування повного та аргументованого проекту висновку щодо доцільності / недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. З урахуванням викладеного, звернулась до суду з дійсним позовом та просила скасувати спірний висновок та направити питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] до органу опіки та піклування ПРА ОМР на новий розгляд. Ухвалою суду від 03.08.2017 року (с. Нікітіна С.Й.) провадження у справі було відкрито. Після потворного авторозподілу дана справа надійшла до провадження с. Домусчі Л.В. та ухвалою суду від 25.09.2017 року справа була прийнята до провадження. Судове засідання, призначене на 08.11.2017 року, було відкладено за клопотанням представника позивача для уточнення позовних вимог. Розгляд справи, призначений на 18.12.2017 року, був відкладений у зв'язку з неявкою сторін. 01.03.2018 року розгляд справи був відкладений у зв'язку з неявкою усіх учасників процесу через погодні умови. Ухвалою суду від 16.04.2018 року по справі було закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду на 31.05.2018 року. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] (по довіреності від 31.01.2017 року) позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Вказала, що, на їх думку, оскаржуваний висновок від 29.05.2017 року, був прийнятий відповідачем з порушенням певних правил, зокрема, не були встановлені ні житлові, ні побутові умови дитини, не було запрошено позивачку та дитину на бесіду; вважає, що є неповне з'ясування усіх обставин; не було оголошено увесь склад комісії. Представник відповідача - Шараг Н.В. (по довіреності від 02.01.2018 року) у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просили відмовити у їх задоволенні. Посилалась на те, висновок був виготовлений згідно діючого законодавства, безпосередньо підготовка документів здійснювалась Службою у справах дітей ОМР та на підставі їх проекту це питання вирішувалось на засіданні органу опіки та піклування. На засіданні органу опіки та піклування були присутні обидва батьки, відповідні члени комісії і давали пояснення. Посилалась на те, що оскаржуваний висновок носить рекомендаційний характер і вже Малиновським районним судом м. Одеси було розглянуто позов [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та відмовлено в його задоволенні. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що даний позов є надуманим. Він не самоусувався від виховання доньки, навпаки, сама позивачка наполягала на тому, щоб він їх залишив у спокої, сама позивачка проти його спілкування з донькою. Посилався на те, що позивачка вийшла удруге заміж десь в 2014-2015 роках та з цього часу чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Вважає, що його вини у тому, що він не спілкується з донькою немає. З приводу визначення порядку його спілкування з донькою він звернувся з відповідним позовом до Малиновського районного суду м. Одеси. посилався на те, що позивачка вводить суд в оману, а також, що оскаржуваний висновок є лише доказом та суд оцінює його разом з іншими доказами та може не приймати до уваги. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд за згодою осіб, які брали участь у справі, з урахуванням вимог ч. 1,3 ст. 223 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності представника відповідача, сповіщеного належним чином. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 4 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Аналогічні положення містяться в ст. 5 ЦПК України діючої редакції. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, та ст.263 ЦПК України діючої редакції). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, та ст. 264 ЦПК України діючої редакції). Судом встановлено, що у сторін [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.09.2012 року (а.с.17). У зв'язку з розглядом Малиновським районним судом м. Одеси позивачка звернулась до служби у справах дітей Одеської міської ради звернулась [PERSON] із заявою від 11.04.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У своїй заяві мати дитини повідомляла, що батько дитини ухиляється від здійснення батьківських обов'язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку доньки, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги, матеріально дитину не забезпечує. Згідно клопотання (проекту висновку) Служби у справах дітей Одеської міської ради від 10.05.2017 року №07/3090, відповідачем було запропоновано надати висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], та зазначено, що [PERSON] виступив проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, мотивуючи тим, що він цікавиться фізичним, духовним та моральним розвитком дитини та надає матеріальну допомогу дитині по можливості. Висновок та пакет документів служби в справах дітей Одеської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], надійшли до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради 11.05.2017 року. Питання з приводу заяви [PERSON] щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось на засіданні ради опіки та піклування ПРА ОМР, яке відбулось 25.05.2017 року, у присутності обох батьків дитини. На підставі документів та проекту висновку від 10.05.2017 року №07/3090, наданих службою у справах дітей Одеської міської ради, радою опіки та піклування було вирішено: вважати недоцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Як на підставу позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради був винесений за формальним підходом, односторонньою, без повного дослідження та вивчення усіх документів, наданих нею, пояснень, що мають істотне значення для вирішення питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року (справа №521/2397/17) було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON]. Відповідно до ч.ч.4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації є дорадчим та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо батьківських прав у відношенні малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], він не порушує прав та обов'язків жодного з батьків. Опікунська рада не є органом опіки і піклування, повноваження опікунської ради визначені дорадчою функцією, а рішення опікунської ради як колегіального консультативно-дорадчого органу, не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та має не обов'язковий характер. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною 2 статті 16 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного рішення), встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул'янов проти України)). Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Матеріали справи свідчать про те, що оскаржуваний висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР від 29.05.2017 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], є лише доказом у цивільній справі про позбавлення батьківських прав, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. З урахуванням викладеного, вимога про скасування висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР від 29.05.2017 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], не може бути самостійним способом захисту, такий висновок не є обов'язковим для суду, оцінюється судом як один із доказів, не є актом індивідуальної дії, який може бути визнаний неправомірним або скасований судом. Доводи [PERSON] про те, що відповідачами про винесені оскаржуваного рішення були допущені численні порушення, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, з тих підстав, що оскаржуваний висновок не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], він не порушує прав та обов'язків жодного з батьків, а може бути лише доказом, якому, суд при розгляді справи надасть оцінку, та погодиться чи не погодиться з ним. У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, з урахуванням положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed