Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира належить йому на праві власності: ј частина на підставі свідоцтва про право на житло від 06.12.1994, 2/4 частини на підставі договору дарування від 03.11.2004, ј частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. В його квартирі зареєстрована донька, [PERSON] , [INFO] . Однак з 01.01.2014, тобто більше семи років донька в квартирі власником якої є позивач, не проживає, особистих речей в квартирі не має, спільне господарство не ведуть, жодних обов`язків по утриманню житла вона не несе, за комунальні послуги не сплачує, всі витрати по утриманню квартири покладені на нього. Зазначає, що жодних перешкод у проживання доньки в квартині він ні коли не чинив, та вважає, що оскільки відповідачка без поважних причин не проживає в його квартирі понад один рік, то згідно закону, втратила право користуванням квартирою, в якій зареєстрована. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право на житло від 06.12.1994, виданого виконкомом міської ради народних депутатів 28.11.1994 № 2782-р, [PERSON] належить ј частина квартири [ADDRESS] . Відповідно до Договору дарування від 03.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Бочко В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2272, [PERSON] належить 2/4 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до\~Свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом від\~20.10.2021, посвідченого приватним нотаріусом Таранущенко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 6151, [PERSON] належить ј частина квартири [ADDRESS] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, право користування якою просить позбавити відповідача, інші власники на теперішній час відсутні. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка № 154861-21-01 від 23.10.2021 Слов`янською військово-цивільною адміністрацією Краматорського району Донецької області. Відповідач в даній квартирі не проживає з 01.01.2014 по теперішній час, що підтверджується Довідкою № 154841-21-14 від 23.10.2021, складеною [PERSON] адміністратором Слов`янською військово-цивільною адміністрацією Краматорського району Донецької області. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, право користування якою просить позбавити відповідача; відповідачка [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин 01.01.2014, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved