Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки за договором позики. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 28 липня 2018 року між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до умов договору, загальна сума позики складає 19802 грн., строк позики до 30 вересня 20018 року, включно. Відповідно до п. 7.2, п. 7.3 договору, у разі прострочення повернення позики за договором, позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10 % від суми позики. Станом на 01.10.2019, у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором, утворився борг в сумі 9001 грн. 50 коп., який складається зі: штрафу в сумі 1980 грн. 20 коп. та пені в сумі 7021 грн. 30 коп., який позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2019 року, головуючим суддею у справі визначено [PERSON] . Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року № 1196 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 листопада 2020 року, головуючим суддею у справі визначено Захарчук С.С. Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року № 751 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи відповідно до рішення зборів суддів Подільського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Рибалку Ю.В. 11 лютого 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за договором позики. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, на підставі якого останній отримав від позивача позику у розмірі 19802 грн. з терміном повернення до 30 вересня 2018 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів за договором підтверджено відповідною розпискою. Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року у справі № 758/14127/18 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики з урахуванням 3 % річних в сумі 19837 грн. 81 коп. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. П. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, 3 % річних не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках пені та штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки, відповідно до частини першої статті 550 ЦК України, право на таке стягнення виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. (ст. 551 ЦК України). Умовами договору позики від 28 липня 2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] передбачено, що: п. 2.1 - загальна сума позики за даним договором становить 19802 грн.; п. 4.1 - позика надається на строк до 30 вересня 2018 року (включно); п. 5.1 - у строк не пізніше 30 вересня 2018 року відповідач зобов`язується повністю повернути суму позики у розмірі, встановлено п. 2.1 договору; п. 7.2 - у разі прострочення повернення позики за договором, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, п. 7.3 - в разі прострочення повернення позики за договором, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 10 % від суми позики, зазначеної у п. 2.1 договору. Відтак, сума пені за період з 01.10.2018 по 01.10.2019 складає 7021 грн. 30 коп., а саме: з 01.10.2018 по 25.04.2019 - 4042 грн. 86 коп. з 26.04.2019 по 18.07.2019 - 1595 грн. 01 коп., з 19.07.2019 по 01.10.2019 - 1383 грн. 43 коп. Крім того, сума штрафу складає 1980 грн. 20 коп. (19802 грн. - сума боргу х 10 %). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зокрема стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за договором позики від 28 липня 2018 року у розмірі 1980 грн. 20 коп., а також пені у розмірі 7021 грн. 30 коп. за період з 01.20.2018 по 01.10.2019, у зв`язку з порушенням строків виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved