Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 22.01.2019 звернулась [PERSON] (далі позивач) з позовом до Новодмитрівської сільської ради (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Золотоніська профспілкова організація працівників культури, в якому просить: -поновити строк звернення до суду; -визнати протиправним та скасувати розпорядження Новодмитрівської сільської ради від 22.01.2018 № 10 «Про припинення контракту, укладеного 23.08.2016 із директором Новодмитрівського будинку культури Падалкою В.В.» -поновити [PERSON] на посаді директора Новодмитрівського будинку культури з 25.01.2018; -стягнути з Новодмитрівської сільської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.01.2018 і до моменту фактичного поновлення на роботі; -рішення суду в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що оскаржуваним розпорядженням її звільнено з посади директора Новодмитрівського будинку культури з 25.01.2018 усупереч вимог чинного законодавства, у період тимчасової непрацездатності позивача. Також позивач зазначає, що її звільнено без згоди Золотоніської профспілкової організації працівників культури, членом якої є позивач. Крім того, позивач вказує, що оспорюваним розпорядженням її звільнено у зв`язку із частковим невиконанням програми розвитку закладу культури. Однак, як наполягає позивач, така програма відсутня. А тому, на думку позивача, у відповідача були відсутні правові підстави для розірвання контракту з позивачем. Ухвалою суду від 14.02.2019 відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 13.03.2019 відповідачем подано до суду відзив, в якому останній вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки до підписання контракту позивач склала Програму розвитку Новодмитрівського будинку культури на 2016 2021 роки, в якій було передбачено проведення відповідних культурних заходів. Згідно з положеннями підписаного між сторонами контракту позивач зобов`язалась організувати роботу закладу культури щодо виконання вказаної вище Програми та подавати щорічний звіт про виконання контракту. Станом на 22.01.2018 позивачем не подано звіт про виконання Програми розвитку Новодмитрівського будинку культури за 2017 рік. Також у відзиві вказано, що із запланованих заходів на 2017 рік позивачем не було організовано проведення таких заходів: святковий новорічний концерт (січень), захід в пошану героям Небесної сотні (лютий), захід до Дня гумору, святковий концерт до Дня молоді, мітинг-реквієм пам`яті жертв голодомору, святковий вогник до Дня працівників місцевого самоврядування. Наведене, на думку відповідача, свідчить про свідоме невиконання позивачем положень укладеного між сторонами трудового контракту та є безумовною підставою для його розірвання. Також відповідач вказує, що позивача звільнено за п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а тому відсутні правові підстави для отримання згоди первинної профспілкової організації на розірвання трудового договору. Щодо звільнення позивача у період її тимчасової непрацездатності, відповідач вказує, що дана обставина не є безумовною підставою для поновлення позивача на посаді. Також відповідач просить суд застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності при вирішення даної справи. У судове засідання з розгляду даної справи, призначене на 01.11.2021 о 15 год 30 хв прибули позивач та її представник, які наполягали на задоволенні позовних вимог повністю з підстав зазначених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на обставини, викладені у відзиві. Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з розпорядженням Новодмитрівської сільської ради від 23.08.2016 №111 позивача прийнято на роботу на посаду директора Новодмитрівського будинку культури за умовами контракту від 22.08.2016. Термін дії контракту з 23.08.2016 по 22.08.2021. Згідно з умовами контракту з керівником Новодмитрівського будинку культури від 23.08.2016, укладеного між сторонами (далі Контракт), позивач, як керівник зобов`язується здійснювати поточне управління (керівництво) закладом культури, забезпечувати його ефективну діяльність, раціональне використання і збереження закріпленого за закладом майна, що є комунальною власністю Новодмитрівської територіальної громади, а Новодмитрівська сільська рада як орган управління майном створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації керівника. Відповідно до п. 1.2, 1.3 Контракту, на його підставах виникають трудові відносини між керівником закладу культури та органом управління майном. Керівник, який уклав цей контракт, є повноважним представником закладу культури під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків закладу культури, передбачених актами законодавства, статутом закладу культури, іншими нормативними документами. У п. 1.5 Контракту вказано, що керівник підзвітний органу управління майном у межах, встановлених законодавством, статутом закладу та цим контрактом. Згідно з п. 2.1 Контракту керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво закладом, організовує його господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання закладом завдань, передбачених законодавством, статутом закладу і цим контрактом. Відповідно до п.п. 1, 2, 8, 9, 10 п. 2.2 Контракту керівник закладу зобов`язується, зокрема: організовувати роботу закладу щодо виконання програми розвитку закладу на один і п`ять років, яка подається керівником до підписання контракту; подавати в установленому порядку органові управління майном фінансову та іншу звітність закладу; забезпечувати виконання планових показників діяльності закладу за наявності таких; вживати заходів до створення умов праці відповідно до вимог нормативно-правових актів і нормативних документів, а також забезпечувати додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці; забезпечувати дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку. Згідно з п. 2.3 Контракту у разі невиконання обов`язків, визначених п. 2.2 цього контракту, керівник подає органові управління майном письмове пояснення причин. Відповідно до пп.1 - 3 п. 2.5 Контракту орган управління майном має право, зокрема: вимагати від керівника подання дострокового звіту про його діяльність з управління закладом, розпорядження закріпленим за закладом майном та виконання цього контракту; звільняти керівника з посади у разі закінчення строку дії цього контракту, достроково за заявою керівника, а також у випадку порушення керівником вимог законодавства та умов цього контракту; здійснювати контроль за діяльністю закладу, ефективністю використання бюджетних коштів і збереженням закріпленого за закладом майна. У п. 2.6 Контракту зазначено, що орган управління майном здійснює контроль за виконанням керівником своїх обов`язків, зазначених у п. 2.2 цього контракту, оцінюючі, серед іншого такі критерії: виконання програми розвитку закладу на один і п`ять років та планових завдань; ділові навички, а саме: ставлення до роботи, прагнення до підвищення кваліфікації та професійного зростання, аналітичне мислення, ініціативність; недопущення випадків порушення трудової дисципліни; якість наданих послуг (виконаних робіт); манера спілкування в колективі та відвідувачами закладу, вміння контактувати з оточуючими. Згідно з п. 2.8 Контракту керівник подає щорічний звіт виконання цього контракту. Відповідно до п. 4.1 Контракту, у випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством та цим контрактом. В абз. 4 п. 5.2 Контракту визначено, що цей контракт припиняється, зокрема у разі невиконання (часткового невиконання) програм розвитку закладу культури. Згідно з п. 5.6 Контракту, якщо розірвання контракту проводиться на підставах, встановлених у контракті, але не передбачених законодавством, про це зазначається у трудовій книжці керівника з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до наявного у матеріалах справи Стратегічного плану розвитку Новодмитрівського будинку культури на 2016 2021 роки, складеного та підписаного позивачем як директором Новодмитрівського будинку культури, вказаний план містить перелік масових заходів, що будуть проводитись у вказаний період. Зокрема судом встановлено, що вказаним Стратегічним планом розвитку Новодмитрівського будинку культури на 2016 2021 роки передбачалось проведення таких заходів у 2017 році: святковий новорічний концерт (січень), захід в пошану героям Небесної сотні (лютий), захід до Дня гумору (квітень), святковий концерт до Дня молоді (червень), мітинг-реквієм пам`яті жертв голодомору (грудень), святковий вогник до Дня працівників місцевого самоврядування (грудень). Розпорядженням Новодмитрівської сільської ради № 10 від 22.01.2018 «Про припинення контракту, укладеного 23 серпня 2016 року із директором Новодмитрівського Будинку культури Падалкою В.В.» на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із невиконанням абз. 4 п. 5.2 Контракту керівником Новодмитрівського Будинку культури Падалкою В.В., а саме часткового невиконання програм розвитку закладу культури, достроково з 25.01.2018 припинено дію контракту від 23.08.2016, укладеного з позивачем та звільнено її із займаної посади. Як зазначено у вказаному розпорядженні підставою звільнення є те, що позивачем не проведені такі заходи програми розвитку закладу культури у 2017 році: святковий новорічний концерт (січень), захід в пошану героям Небесної сотні (лютий), захід до Дня гумору, святковий концерт до Дня молоді, мітинг-реквієм пам`яті жертв голодомору, святковий вогник до Дня працівників місцевого самоврядування. З наявних у матеріалах справи копій письмових пояснень позивача від 15.01.2018, судом встановлено, що позивачем надавались пояснення сільському голові Новодмитрівської сільської ради щодо невиконання роботи по закладу культури за 2017 рік, що зобов`язалась при підготовці стратегічного плану. Так згідно з наданими поясненнями позивач усвідомлює свою провину щодо неналежної організації роботи закладу культури. Чітких пояснень щодо причин, що слугували непроведенню деяких із запланованих на 2017 рік культурних заходів у поясненнях позивача не зазначено. Доказів звернення позивача до органу управління майном Новодмитрівської сільської ради щодо сприяння, у тому числі і фінансового та матеріального у проведенні вказаних культурних заходів, сторони суду не назвали та не надали. Також матеріали справи не містять доказів звернення позивача щодо узгодження сценаріїв запланованих заходів, кошторисів на їх проведення. При цьому у матеріалах справи наявні докази фінансування Новодмитрівською сільською радою ремонтних робіт у Новодмитрівському Будинку культури, виділення коштів на зміцнення матеріально-технічної бази закладу культури, а також на придбання продуктів харчування та подарунків до Дня людей похилого віку (зустрічі «Золотих ювелярів») у жовтні 2016 року, на придбання канцтоварів і новорічних подарунків для проведення новорічних ранків (Новорічної казки до Дня Святого Миколая) у грудні 2016 року, на придбання квітів для святкового концерту до Дня 8 Березня у березні 2017 року, на придбання продуктів харчування для проведення святкового вогнику до Дня 8 Березня для дружин учасників АТО у березні 2017 року, на придбання морозива до Дня захисту дітей у червні 2017 року, на придбання продуктів харчування для благодійного обіду до Дня людей похилого віку та формування продуктових наборів ветеранам у жовтні 2017 року, на придбання продуктових наборів до Дня працівника сільського господарства у грудні 2017 року, на фінансування витрат учасниці музичної олімпіади «Голос країни» у грудні 2017 року, на придбання новорічних прикрас для проведення заходів до Нового 2018 року у грудні 2017 року. Також з матеріалів справи судом встановлено, що у період з 23.01.2018 по 01.02.2018 позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серія АДЗ №35868, АДЗ № 335117, АДЗ №335478, АДО 527015. Згідно з листком непрацездатності серія АДО 527015 позивач мала стати до роботи 02.02.2018 (п`ятницю), який відповідно до затвердженого графіку роботи директора Новодмитрівського Будинку культури є робочим днем. Відповідно до листа Золотоніської районної організації працівників культури від 30.10.2018 та квитка члена профспілки № 430641 позивач є членом Золотоніської районної організації працівників культури. У листі Золотоніської районної організації працівників культури від 30.10.2018 зазначено, що до профспілкового органу надходило звернення від виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради про порушення позивачем трудової дисципліни, в якому містилось прохання надати згоду на розірвання контракту з позивачем на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України. Як зазначено у листі Золотоніської районної організації працівників культури від 30.10.2018 профспілкова організація згоди на розірвання трудового контракту укладеного 23.08.2016 чи притягнення до дисциплінарної відповідальності за відсутність на робочому місці директора Новодмитрівського будинку культури [PERSON] не надавала. Вважаючи розпорядження № 10 від 22.01.2018 «Про припинення контракту, укладеного 23 серпня 2016 року із директором Новодмитрівського Будинку культури Падалкою В.В.» протиправним, позивач 14.06.2018 звернулась до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача: сільський голова Новодмитрівської сільської ради Назаренко М.І. про скасування вказаного розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.01.2018. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2018 у справі № 695/1846/18 у задоволенні зазначеного вище позову [PERSON] відмовлено повністю, оскільки позивач звернулась до суду з означеним позовом з пропуском строку позовної давності. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 11.12.2018 у справі № 695/1846/18, винесеною за наслідками апеляційного перегляду рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2018, апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково: рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2018 скасовано, відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача: сільський голова Новодмитрівської сільської ради Назаренко М.І. про скасування вказаного розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.01.2018, оскільки виконавчий комітет Новодмитрівської сільської ради є неналежним відповідачем у справі. У подальшому 22.01.2019 позивач звернулась до суду з даним позовом до до Новодмитрівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Золотоніська профспілкова організація працівників культури про визнання протиправним і скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно і з ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Статтею 23 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення. Частиною першої статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України однією із підстав припинення трудового договору є, зокрема підстави, передбачені контрактом. Як встановлено судом причиною звільнення позивача у спірному розпорядженні вказано невиконання абз. 4 п. 5.2 контракту керівником Новодмитрівського Будинку культури Падалкою В.В., а саме часткового невиконання програм розвитку закладу культури. В абз. 4 п. 5.2 Контракту укладеного 23.08.2018 з позивачем визначено, що цей контракт припиняється, зокрема у разі невиконання (часткового невиконання) програм розвитку закладу культури. Згідно з пп. 1, 2, 8, 9, 10 п. 2.2 Контракту укладеного 23.08.2018 з позивачем керівник закладу зобов`язується, зокрема: організовувати роботу закладу щодо виконання програми розвитку закладу на один і п`ять років, яка подається керівником до підписання контракту; подавати в установленому порядку органові управління майном фінансову та іншу звітність закладу; забезпечувати виконання планових показників діяльності закладу за наявності таких; вживати заходів до створення умов праці відповідно до вимог нормативно-правових актів і нормативних документів, а також забезпечувати додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці; забезпечувати дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до наявного у матеріалах справи Стратегічного плану розвитку Новодмитрівського будинку культури на 2016 2021 роки, складеного та підписаного позивачем як директором Новодмитрівського будинку культури, вказаний план містить перелік масових заходів, що будуть проводитись у вказаний період. Зокрема судом встановлено, що вказаним Стратегічним планом розвитку Новодмитрівського будинку культури на 2016 2021 роки передбачалось проведення таких заходів у 2017 році: святковий новорічний концерт (січень), захід в пошану героям Небесної сотні (лютий), захід до Дня гумору (квітень), святковий концерт до Дня молоді (червень), мітинг-реквієм пам`яті жертв голодомору (грудень), святковий вогник до Дня працівників місцевого самоврядування (грудень). Розпорядженням Новодмитрівської сільської ради № 10 від 22.01.2018 «Про припинення контракту, укладеного 23 серпня 2016 року із директором Новодмитрівського Будинку культури Падалкою В.В.» на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із невиконанням абз. 4 п. 5.2 Контракту керівником Новодмитрівського Будинку культури Падалкою В.В., а саме часткового невиконання програм розвитку закладу культури, достроково з 25.01.2018 припинено дію контракту від 23.08.2016, укладеного з позивачем та звільнено її із займаної посади. Як зазначено у вказаному розпорядженні підставою звільнення є те, що позивачем не проведені такі заходи програми розвитку закладу культури у 2017 році: святковий новорічний концерт (січень), захід в пошану героям Небесної сотні (лютий), захід до Дня гумору, святковий концерт до Дня молоді, мітинг-реквієм пам`яті жертв голодомору, святковий вогник до Дня працівників місцевого самоврядування. З наявних у матеріалах справи копій письмових пояснень позивача від 15.01.2018, судом встановлено, що позивачем надавались пояснення сільському голові Новодмитрівської сільської ради щодо невиконання роботи по закладу культури за 2017 рік, що зобов`язалась при підготовці стратегічного плану. Так згідно з наданими поясненнями позивач усвідомлює свою провину щодо неналежної організації роботи закладу культури. Чітких пояснень щодо причин, що слугували непроведенню деяких із запланованих на 2017 рік культурних заходів у поясненнях позивача не зазначено. При цьому суд відхиляє як безпідставне посилання сторони позивача на відсутність затвердженої програми розвитку закладу культури, оскільки саме в складеному та підписаному позивачем як директором Новодмитрівського будинку культури Стратегічному плані розвитку Новодмитрівського будинку культури на 2016 2021 роки, особисто визначено стратегію розвитку закладу культури, зокрема розвитку творчої діяльності, який серед іншого передбачав проведення визначених позивачем культурних заходів із зазначенням періоду їх проведення. Наведене свідчить, що фактично у Стратегічному плані розвитку Новодмитрівського будинку культури на 2016 2021 роки складеному та підписаному позивачем як директором Новодмитрівського будинку культури наведено програму розвитку закладу культури, дотримання виконання якої є обов`язком позивача згідно з контрактом укладеним 23.08.2018 з позивачем. Щодо посилання сторони позивача на протиправність її звільнення без згоди Золотоніської профспілкової організації працівників культури, членом якої є позивач, суд зазначає про таке. Частиною першою ст. 43 КЗпП України визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Водночас розірвання трудового контракту на підставі спірного розпорядження відбулось за п. 8 ст. 36 КЗпП України. А тому на спірні правовідносини не розповсюджується встановлена ст. 43 КЗпП України заборона на звільнення позивача за відсутності згоди Золотоніської профспілкової організації працівників культури, членом якої є позивач. Щодо посилання сторони позивача на протиправність її звільнення у період тимчасової непрацездатності позивача, суд зазначає про таке. Відповідно до\~частини третьої\~статті 40 КЗпП України\~не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті),\~\~а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Положення частини третьої\~статті 40 КЗпП України\~визнано такими, що відповідають\~Конституції України\~(є конституційними), згідно з\~Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року №6-р(II)/2019, у якому зазначено, що положеннями частини третьої\~статті 40 КЗпП України\~закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована\~ у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини та не суперечать Конституції України. Частиною другою\~статті 19 Конституції України\~обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. При вирішенні\~даної справи\~суд враховує,\~що оскаржуваним\~розпорядженням позивача\~звільнено з\~25.01.2018,\~тобто у\~період,\~коли вона\~була тимчасово\~непрацездатною.\~Так,\~уперіод з 23.01.2018 по 01.02.2018 позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серія АДЗ №35868, АДЗ № 335117, АДЗ №335478, АДО 527015. Згідно з листком непрацездатності серія АДО 527015 позивач мала стати до роботи 02.02.2018 (п`ятницю), який відповідно до затвердженого графіку роботи директора Новодмитрівського Будинку культури є робочим днем. Отже, звільнення позивача у період тимчасової непрацездатності свідчить про порушення гарантій, передбачених трудовим законодавством. Приписами частини першої статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У постанові від 15.09.2020 у справі №205/4196/18 Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що в разі порушення гарантії, встановленої частиною третьою статті 40 КЗпП України, негативні наслідки необхідно усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки). Відповідну позицію неодноразово висловлював і Верховний Суд, зокрема, у постановах від 13 листопада 2019 року в справі №545/1151/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі №522/3410/15-ц, від 29 січня 2020 року в справі №320/7991/16, від 11 червня 2020 року в справі №481/1043/17, від 08 липня 2020 року в справі №752/11686/18, від 22 грудня 2020 року в справі №127/33517/18, від 03 лютого 2021 року в справі №752/1880/19, від 28 липня 2021 року в справі №305/335/20, від 19 серпня 2021 року в справі №300/1126/19 та від 08 вересня 2021 року в справі №265/5327/20, підстав відступати від яких суд не вбачає. При цьому суд зауважує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду в подібних правовідносинах пряма заборона на звільнення у період тимчасової непрацездатності, закріплена у частині третій статті 40 КЗпП України, є самостійною гарантією, яку не варто ототожнювати з підставами звільнення. Іншими словами, звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності, за наявності на те законних підстав для звільнення (як-то порушення умов трудового договору, закінчення строку трудового договору тощо), свідчить про порушення гарантії, передбаченої частиною третьою статті 40 КЗпП України, а не про відсутність законних підстав для звільнення. Відтак, ураховуючи, що оскаржуване розпорядження у частині підстави звільнення позивача є правомірним, проте ним звільнено позивача у період її тимчасової непрацездатності, порушення прав позивача, а саме звільнення її у день тимчасової непрацездатності, може бути усунено судом шляхом зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності 02.02.2018 (день, коли [PERSON] указано стати до роботи відповідно до листка непрацездатності). Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З позовними вимогами щодо зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності 02.02.2018, позивач до суду під час розгляду даної справи не зверталась. Таким чином, на підставі викладеного вище, та враховуючи, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Крім того, при вирішенні даної справи суд зауважує, що з первісним позовом до виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача: сільський голова Новодмитрівської сільської ради Назаренко М.І. про скасування вказаного розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.01.2018 позивач звернулась до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 14.06.2018. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2018 у справі № 695/1846/18 у задоволенні зазначеного вище позову [PERSON] відмовлено повністю, оскільки позивач звернулась до суду з означеним позовом з пропуском строку позовної давності. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 11.12.2018 у справі № 695/1846/18, винесеною за наслідками апеляційного перегляду рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2018, апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково: рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2018 скасовано, відмовлено [PERSON] у задоволенні позову до виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача: сільський голова Новодмитрівської сільської ради Назаренко М.І. про скасування вказаного розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.01.2018, оскільки виконавчий комітет Новодмитрівської сільської ради є неналежним відповідачем у справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). А тому суд відхиляє як безпідставні доводи сторони позивача щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду. Відповідно до ч. 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи підстави та предмет спору, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволенні позовних вимог, а тому у задоволенні позову належить відмовити повністю. Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Підстави для здійснення розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed