Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2006 у сумі 135030, 13 грн станом на 31.03.2020. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач звернувшись до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н від 19.06.2006, на підставі якої між сторонами було укладено договір банківського рахунку та кредитного договору. При укладанні договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до вказаного Договору № б/н від 19.06.2006\~банком відкрито\~картковий рахунок\~із початковим\~кредитним лімітом\~у розмірі,\~що зазначений\~у довідці\~про зміну\~умов кредитування\~та обслуговування\~картрахунку,\~а відповідачу\~надано у\~користування кредитну\~картку.\~У подальшому\~розмір кредитного\~ліміту збільшено\~до 2000,00\~грн. Позивач\~вказує,\~що АТ\~КБ «Приватбанк»\~свої зобов`язання\~за договором\~про надання\~банківських послуг\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме,\~-\~надав відповідачу\~можливість розпоряджатись\~кредитними коштами\~на умовах\~передбачених договором\~та в\~межах встановленого\~кредитного ліміту.\~Однак відповідач\~усупереч положень\~п.\~6.5\~Договору,\~ст.\~509,\~526,\~1054\~ЦК України\~зобов`язання за\~вказаним договором\~не виконав,\~у зв`язку\~з чим,\~враховуючи внесені\~кошти на\~погашення заборгованості\~відповідач станом\~на 31.03.2020\~має заборгованість\~у сумі\~194855,31\~грн,\~яка складається\~з:\~1491,12\~грн \~заборгованість за\~тілом кредиту,\~190\~984,19\~грн \~заборгованість за\~відсотками,\~2380,00\~грн \~нарахована пеня.\~ Враховуючи\~викладене,\~позивач просить\~суд стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь заборгованість\~за кредитним\~договором №\~б/н\~від 19.06.2006у сумі 135030, 13 грн, яка складається з: 1491,12 грн заборгованість за кредитом, 133539,01 грн заборгованість по процентам за користуванням кредитом за період з 19.06.2006 по 01.09.2019. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження\~з викликом сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2020. У судове\~засідання з\~розгляду справи,\~призначене на\~19.01.2021\~о 09.00\~год., позивач явку свого представника не забезпечив. Згідно з наявною в матеріалах справи заявою, представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач\~відзиву на позов,\~заяви із\~обґрунтованими\~запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надав. Ухвала суду та судові повістки надсилались на адресу місця реєстрації відповідача, зазначену у листі Відділу «центр надання адміністративних послуг у місті Золотоноша» виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 10.07.2020 № 469, та повернулись до суду з відміткою «Укрпошти» про неможливість їх вручення адресату, у зв`язку з відсутністю адресата. Відтак, враховуючи положення ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд висновує, що відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе\~розглянути справу за наявними\~матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, на підставі ст.,ст.\~280,\~281 ЦПК України\~ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 19.06.2006 відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 19.06.2006, згідно з якою отримав кредит у сумі 1500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 2000,00 грн. Договір укладено шляхом підписання позичальником Анкети-Заявки про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ ПриватБанку б/н, згідно з якою відповідач погодився з тим, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з наданим банком розрахунком, внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, заборгованість\~\~відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.03.2020 становить 194855,31 грн, з яких: заборгованості за кредитом 1491,12 грн; заборгованість по відсоткам 190984,19 грн, у тому числі залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість 190984,19 грн., заборгованість по пені 2380,00 грн. Посилаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2006 у сумі 135030,13 грн станом на 31.03.2020, яка складається з 1491,12 грн заборгованість за кредитом; 133539,01 грн заборгованість за відсотками за період з 19.06.2006 по 01.09.2019. Відповідно до ч. 1, 2\~ст.207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК\~Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість по процентам за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», довідку про зміну умов кредитування, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору. Судом встановлено, що у даному випадку безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір № б/н від 19.06.2006 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, також не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти (підтверджується анкетою-заявою та Розрахунком заборгованості за договором б/н від 19.06.2006 станом на 31.03.2020, випискою за договором станом на 04.04.2020, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача) у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. Отже, з огляду на наведене та беручи до уваги те, що строк дії укладеного між сторонами кредитного договору б/н\~від 19.06.2006,\~станом на\~день розгляду\~справи в\~суді не\~закінчився, суд приходить до висновку, що у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання у вигляді стягнення процентів. Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 31.03.2020 сума заборгованості відповідача по кредитному договору № б/н від 19.06.2006 становить 135030, 13 грн у тому числі: 1491, 12 грн заборгованість за кредитом, 133539, 01 грн заборгованість по процентам за користуванням кредитом за період з 19.06.2006 по 01.09.2019. Щодо періоду заявленого до стягнення з відповідача щомісячних платежів суд зазначає про таке. Згідно зі ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ч.3 ст.267 ЦК, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач з такою заявою до суду не звертався. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved