Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулись позивачі [PERSON], [PERSON] із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення. В обґрунтування своїх вимог позивачі послались, що [PERSON] та [PERSON] з 04.08.1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась донька - [PERSON] У зв'язку із тим, що відносини між [PERSON] та [PERSON] припинено, шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2011 року. [PERSON] та [PERSON] 23.03.2012 року отримали спадщину у вигляді ізольованої квартири [ADDRESS], по ? частині кожна, зареєстрували своє право власності належним чином. Позивачі вказують, що зареєстровані у вищевказаній квартирі з 2009 та 2010 року, відповідно, в квартирі також зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], який мешкає у зазначеній квартирі, але не сплачує грошові кошти на утримання квартири та за житлово-комунальні послуги, не купляє продуктів харчування. [PERSON] зазначає, що їх з відповідачем донька [PERSON] навчається та не працює, а [PERSON] не допомагає в оплаті навчання доньки, не працює, веде антисоціальний спосіб життя тощо. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачі просять суд: усунути їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS]; позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]; встановити порядок виконання рішення, згідно з яким, після набрання ним законної сили дане рішення є підставою для Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській обл. в особі ВГІРФО для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, вказувала, що не бажає щоб відповідач проживав в належній їй квартирі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] та його представник за ордером та витягом з угоди про надання правової допомоги - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі, набув право на проживання в ній, а розірвання шлюбу між ним та [PERSON] не позбавляє його права користування житловим приміщення. Представник відповідача також зазначив, що позивачами не надано жодних доказів, які б свідчили про створення [PERSON] їм будь-яких перешкод у користуванні квартирою. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23.03.2012 року державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-346, [PERSON] належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], - в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Право власності [PERSON] згідно вказаного свідоцтва зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №33991119 від 28.04.2012 року. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23.03.2012 року державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-343, [PERSON] належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], - в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Право власності [PERSON] зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №33990978 від 28.04.2012 року. З довідки виписки з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію, складеної дільницею №5 КП «ЖКС «Черьомушки» за №472 від 12.05.2014 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровано місце проживання позивача [PERSON] з 02.02.2009 року, позивача [PERSON] з 31.03.2010 року, та з 28.05.1997 року в зазначеній квартирі зареєстрований та проживає відповідач [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04.08.1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку - [PERSON] Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивачі зазначають, що відповідач [PERSON], проживаючи в квартирі [ADDRESS], не сплачує грошові кошти на утримання квартири та за житлово-комунальні послуги, не працює, веде антисоціальний спосіб життя, між ними виникають сварки, - чим перешкоджає їм у користуванні квартирою. Позивачі вважають, що так як [PERSON] не є власником квартири та членом їх сім'ї, він позбавлений права користування цим житловим приміщення. Так, за ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних стосунків з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або за законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS], постійно проживає та зареєстрований з 1997 року, до зазначеної квартири він був вселений як член сім'ї та за згодою колишнього власника квартири - [PERSON] Оскільки [PERSON] був зареєстрований та вселився на спірну житлову площу як член сім'ї власника (колишнього власника), він набув право користування цим житлом на підставі закону. Враховуючи те, що після зміни власника спірного житла в 2012 році, коли власниками квартири стали [PERSON] - колишня дружина відповідача, та [PERSON] - донька відповідача, сторони продовжили проживали всі разом за спірною адресою, суд вважає, що зміна власника квартири не зумовила припинення права [PERSON] користування житлом, набутим ним відповідно до вимог закону. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги позивачів про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], є безпідставними, та такими, що суперечать положенням ЖК України. Частиною 4 ст. 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 116 ЖК України передбачено, що коли наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих проводиться без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи вищезазначені положення, виселення відповідача з жилого приміщення можливо лише при встановленні вини останнього в систематичному порушенням правил співжиття, що робить неможливим для позивачів проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання виявились безрезультатними. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, в порушення вищевикладених положень, позивачами не надано жодних доказів, які б свідчили про здійснення їм перешкод в користуванні квартирою або порушення відповідачем правил співжиття (вчинення сварок, застосування психологічного насильства тощо). Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на теперішній час в спірній квартирі не проживає, але з відповідачем у них часто виникали сварки, однак, з цього приводу до правоохоронних органів вона жодного разу не зверталась. [PERSON] вказувала в судовому засіданні, що на даний час проживає в квартирі разом із батьком, конфліктів між ними не виникає. Подані [PERSON] документи: заява-характеристика на [PERSON] від 04.06.14 року, за підписами мешканців [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], докази щодо оплати позивачкою навчання [PERSON] та квитанції про оплату нею житлово-комунальних послуг, суд не приймає до уваги, оскільки вони не є належними доказами систематичного порушення правил співжиття [PERSON] З аналізу досліджених доказів, судом не встановлено обставин, які б підтверджували, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачам в користуванні квартирою, систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні правові підстави передбачені ст. 391 ЦК України, ст. 116 ЖК України для усунення позивачам перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], виселення відповідача [PERSON] зі спірної квартири та зняття його зреєстраційного обліку. При таких обставинах, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення в повному обсязі.

Outcome: dismissed