Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області\~ звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення та встановлення порядку користування житловим будинком, в якому просить суд ухвалити рішення, яким: 1. Зобов'язати [PERSON] [INFO] усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] [INFO] права користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, 20, с. Лобойківка. 2. Вселити [PERSON] [INFO] до житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, 20, с. Лобойківка. З. Зобов'язати [PERSON] [INFO] передати [PERSON] [INFO] комплект ключів від усіх вхідних дверей житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, № 20, с. Лобойківка. 4.Судові витрати стягнути із [PERSON]. Під час розгляду справи збільшив позовні вимоги та окрім вищезазначених позовних вимог просив суд визначити порядок користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, 20, с.Лобойківка, Петриківський район наступним чином: -виділити в користування [PERSON],[INFO] житлову кімнату загальною площею 10,0 кв. м. позначену у технічному паспорті від 06.07.2015 цифрою 1-7; -виділити в користування [PERSON], [INFO] житлову кімнату загальною площею 14,6 кв. м. позначену у технічному паспорті від 06.07.2015 цифрою 1-8, житлову кімнату загальною площею 28,1 кв. м. позначену у технічному паспорті від 06.07.2015 цифрою 1-5 та житлову кімнату загальною площею 12,7 кв. м. позначену у технічному паспорті від 06.07.2015 цифрою 1-2. -Інші приміщення житлового будинку: коридор 1-1 площею 10,7 кв. м., кухню 1-3 площею 13,4 кв. м., санвузол 1-4 площею 3,5 кв. м., коридор 1-6 площею 5,2 кв. м., які зазначено у технічному паспорті від 06.07.2015, залишити у спільному користуванні сторін. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04 березня 2000 року він уклав шлюб з [PERSON] (далі - відповідач). На підставі заочного рішення Петриківського районного суду від 19 червня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Щодо розподілу майна, згоди не було досягнуто. У період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.2000 року, сторони придбали будинок, що знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, № 20, с. Лобойківка, Петриківського району Дніпропетровської області. Рішенням виконавчого комітету Лобойківської сільської ради №54 від 16.12.2015 внесено зміни до рішення №23 від 21.02.2007 року щодо уточнення поштової адреси житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, № 20, с. Лобойківка. 18.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя. Рішенням Петриківського районного суду від 27.10.2015 у справі №187/1139/15-ц відмовлено у задоволенні позову на тій підставі, що не проведено державну реєстрацію права власності на реконструйований житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, № 20, с. Лобойківка. Вказаним рішенням суду встановлено, що будинок за адресою: вул. Першотравнева, № 20, с. Лобойківка, який придбано 03.11.2000 є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] Згідно технічного паспорту, житловий будинок складається з чотирьох кімнат загальною жилою площею 65,4 кв. м., у тому числі: ізольована кімната площею 14,6 кв. м, ізольована кімната площею 10,0 кв. м., неізольована кімната 28,1 кв. м. На даний час позивач зареєстрований за адресою: [INFO]. Станом на 13.06.2016 відповідачка - [PERSON] чинить перешкоди у користуванні житловим будинком, який знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, № 20, с. Лобойківка, змінила ключі від всіх вхідних замків, перешкоджає проживанню позивачу у цьому будинку, не відчиняє двері, не дає ключі та відмовляє у допуску до будинку усно. У зв'язку із викладеним у позивача немає в добровільному порядку можливості усунути перешкоди в користуванні своєю власністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилався на підстави звернення до суду, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] а також її представник [PERSON] в судовому позовні вимоги не визнали. При цьому посилалися на письмові заперечення до позову (а.с. 59-62). Крім того відповідач надала пояснення, що позивач в листопаді 2015 року переїхав жити до своєї матері. Перешкод у користуванні будинком вона йому не чинить. Замки дійсно змінила, однак після випадку крадіжки з її будинку майна. На питання представника позивача, чи готова вона допустити позивача до будинку та надати йому можливість ним користуватися, відповіла відмовою, оскільки в будинку також проживає дитина та цивільний чоловік. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 04.03.2000 року перебували між собою у шлюбі,\~ який заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2016 було розірвано (а.с. 7,9). Від шлюбу\~ сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], 12.03.2007року народження\~(а.с 65),\~ який проживає з відповідачем, що визнається сторонами. Згідно копії паспорта позивача, останній зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 96) Крім позивача в зазначеному будинку також зареєстрована відповідач [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою Лобойківської сільської ради (а.с. 94). В період шлюбу, а саме 03 листопада 2000 року на імя відповідача [PERSON] був придбаний житловий будинок по вул.. Першотравнева, 20 с. Лобойківка (а.с. 8). Рішенням виконавчого комітету Лобойківської сільської ради №54 від 16.12.2015 внесено зміни до рішення №23 від 21.02.2007 року щодо уточнення поштової адреси житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, № 20, с. Лобойківка (а.с. 11). Рішенням Петриківського районного суду від 27.10.2015 у справі №187/1139/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя позивачу відмовлено у задоволенні позову на тій підставі, що не проведено державну реєстрацію права власності на реконструйований житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, № 20, с. Лобойківка. Вказаним рішенням суду встановлено, що будинок за адресою: вул. Першотравнева, № 20, с. Лобойківка, який придбано 03.11.2000 є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-15). Згідно акта обстеження умов проживання від 02.08.2016 року, за адресою по вул.. Першотравнева, 20 с. Лобойківка проживають [PERSON], її син [PERSON] та співмешканець відповідача [PERSON] (а.с. 67). З листа т.в.о. начальника СПП Петриківського ВП [PERSON] від 09.08.2016 року вбачається, що [PERSON] з заявами щодо створення йому перешкод у проживанні та користуванні житловим будинком по вул.. Першотравнева, 20 с. Лобойківка не звертався (а.с. 66). З висновку ЄО № 2610 від 28.08.2015 року вбачається, що [PERSON] 28.08.2015 року зверталася до Пептриківського РВ з заявою про прийняття мір до свого колишнього чоловіка, який без її згоди взяв посвідчення водія та документи на їх спільний будинок (а.с.97-99). Згідно копії акта від 14.11.2015 року вбачається, що 14.11.2015 року позивач не зміг потрапити до будинку за адресою по вул.. Першотравнева, 20 с. Лобойківка для проведення замірів будинку внаслідок перешкоджання відповідачем [PERSON] (а.с. 77). Свідок на стороні відповідача [PERSON] суду пояснив, що він як цивільний чоловік відповідача проживає разом з нею по вул.. Першотравнева, 20 с. Лобойківка з березня 2016 року. Памятає, що позивач приходив до них з метою спілкування з дитиною, однак до будинку не заходив, дій по вселенню не вчиняв. Свідок на стороні позивача [PERSON] суду пояснив, що він є працівником Петриківського відділення поліції. В квітні чи в травні 2016 року до Петриківського відділення поліції звернувся позивач з письмовою заявою, в якій просив прийняти міри реагування відносно відповідача, оскільки остання не пускає його до їхнього спільного будинку та не дає можливості користуватися його речами. Свідок йому розяснив, що в даному випадку склалися цивільно-правові відносини та рекомендував звернутися до суду. Після цього позивач відмовився реєструвати дану заяву в поліції, оскільки зрозумів, що це безперспективно. Свідок на стороні позивача [PERSON] суду пояснила, що з осені 2015 року позивач покинув свій будинок та почав проживати разом зі своєю матірю. Памятає, що в січні 2016 року він намагався потрапити до будинку, однак відповідач його не пустила. Також повідомила, весною 2016 року відповідач повісила на двері новий навісний замок. Свідок на стороні позивача [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача, який на даний час проживає у їхньої матері. Відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні будинком. Так восени 2015 року позивач прийшов до свого будинку по вул.. Першотравнева, 20 с. Лобойківка, однак потрапити туди не зміг, оскільки там був наварений новий замок, а відповідач добровільно його впускати в будинок відмовилася. При цьому були присутні депутати місцевої ради, один з яких зателефонував відповідачу і та погодилася віддати речі позивача, однак до будинку позивача не допустила. За змістом ст.ст.\~64,\~156 ЖК УРСР\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать, зокрема дружина власника, їх діти та батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що одноособовим титульним власником домоволодіння за адресою: вул.. Першотравнева, 20 с. Лобойківка є відповідач по справі. Згідно з положеннями ст.ст.\~64,\~156 ЖК УРСР\~позивач є колишнім членом сім?ї відповідача й при вселенні його до житлового будинку, власником якого є відповідач, набув права користування ним. Спір між сторонами виник з приводу відсутності у позивача можливості здійснювати право користування житлом, в якому він зареєстрований, оскільки це право обмежується відповідачем, який чинить йому в цьому перешкоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.9\~Постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Судом встановлено, що позивач зареєстрований в домоволодінні за адресою: вул.. Першотравнева, 20 с. Лобойківка зі згоди відповідача, й проживав з нею у вказаному будинку в період з 2000 року по листопад 2015 року, однак у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та виникнення конфліктних стосунків між ними, змушений був залишити місце свого постійного проживання й мешкати окремо від відповідача в будинку своєї матері. Також є доведеним той факт, що відповідачем чиняться дії у створенні перешкод позивачу в користуванні домоволодінням: змінено замки на вхідних дверях, позивач не допускається до будинку, що стало підставою його звернення у 2016 році до правоохоронних органів. При цьому, як встановлено в судовому засіданні відповідну заяву позивач не зареєстрував після розмови з посадовою особою Петриківського ВП, зрозумівши безперспективність вибраного ним способу захисту своїх прав. Крім того категоричне небажання вселення позивача в будинок в судовому засіданні підтвердила і сама відповідач. У відповідності до\~ст. 9 ЖК УРСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Доказів про втрату позивачем права користування спірним житлом у відповідності до вимог\~ст. 405 ЦК України\~матеріали справи не містять. \~\~\~\~ Отже, встановивши, що позивач має законне право на користування домоволодінням по вул.. Першотравнева, 20 с. Лобойківка, яке незаконно обмежується відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту порушеного права позивача у спосіб його вселення до вказаного житла. \~\~\~ \~Що стосується позовних вимог про визначення порядку користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне. \~\~\~\~ У відповідності до ч.1\~ст. 156 ЖК УРСР\~члени сім'ї власника жилого будинку\~\~(квартири),\~\~які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з\~\~власником\~\~будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~\~\~\~ Частиною 1\~ст. 405 ЦК України\~встановлено, що житлове приміщення, яке члени сім?ї власника можуть займати, визначається безпосередньо власником. \~\~\~\~ Як встановлено судом позивач проживає окремо від відповідача, в спірному будинку не проживає з листопада 2015 року, а тому користування ним не здійснює з моменту не проживання в ньому й по теперішній час, що свідчить про відсутність встановлення між сторонами будь-якого порядку на користування ним й відповідно виникнення спору, який підлягає розв'язанню в судовому порядку. У зв'язку з чим, вимоги позивача про встановлення такого порядку без проживання в самому житлі є передчасними та задоволенню не підлягають. Вимога позивача в частині зобов'язання надати дублікати ключів не підлягає задоволенню так як не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що посилання позивача на ст.. 358 Цивільного Кодексу України, як на підставу своїх вимог, є помилковими та не регулює правовідносини, які склалися між сторонами справи. Як встановлено в судовому засіданні оспорюваний будинок перебуває у спільній сумісній власності сторін, в той час коли згідно ст. 358 ЦК України правом визначити порядок користування майном наділені тільки співвласники такого майна, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial