Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

До суду звернувся заявник з вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про його одруження, оскільки внести зміни у свідоцтво неможливо через окупацію частини території України . У своїй заяві вказує, що 22.01.1997 року він одружився із [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області 22.01.1997 року зроблено відповідний актовий запис №29. За час їхнього подружнього життя ними був придбаний будинок із земельною ділянкою у с.Млини Гадяцького району, правовстановлюючі документи на який було видано на ім`я [PERSON] . При оформленні договору купівлі-продажу вказаного будинку необхідна згода дружини, але нотаріусом виявлено розбіжності у прізвищах подружжя. На даний час відділ ДРАЦС, в якому вони реєстрували шлюб знаходиться на окупованій території України, тому заявник для встановлення факту належності правовстановлювального документа звернувся до суду. В судове засідання заявник не з`явився, але надав заяву про розгляд заяви без його участі, свої заявлені вимоги підтримав повністю. Приватний нотаріус Ямпольська С.М. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.1962 року . [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.01.1997 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22.01.1997 року зроблено відповідний актовий запис за №29, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.06.2005 року. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] . Також, прізвище дружини « [PERSON] » підтверджується і копією паспорта серії [NUMBER] виданого Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області 17.02.1997. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок в [ADDRESS] та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] видано на ім`я [PERSON] . Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації його права на відчуження належного йому майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved