Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовується тим, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок №17 по вул. Чернишевського в селі Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області. У вказаному будинку зареєстровані позивач та відповідачі. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою [PERSON] припинені з березня 2015 року. З того часу вони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, спільний бюджет відсутній. З березня 2015 року відповідачі не проживають за місцем реєстрації без поважних причини. За ст. 405 ЦК України позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні повністю підтримав вимоги позовної заяви та зазначив, що в 1998 році в нього та відповідачки [PERSON] народився син [PERSON]. В 2006 році він зареєстрував шлюб з [PERSON] Після укладання шлюбу він зареєстрував місце проживання дружини та сина у своєму будинку. До березня 2015 року вони проживали разом однією сімю. Починаючи з 2012 року стосунки погіршувались, виникали сварки, суперечки. Однак ні дружину, ні сина він ніколи не бив. Лише один раз в 2014 році дав своєму синові ляпаса, за те, що він курив. В лютому 2015 року з місць позбавлення волі повернувся його старший син від першого шлюбу Миколай, який відбував покарання за зґвалтування. [PERSON] став мешкати разом з ними в будинку. З того часу сварки почалися постійно, його дружина [PERSON] постійно виганяла Миколу з будинку, не хотіла, щоб він там мешкав. Основний конфлікт стався в березні 2015 році, коли він ходив за дровами, в його руках було залізне відро. Коли його дружина почала сильно скандалити, він просто штовхнув її, для того, щоб вона заспокоїлась та ненавмисно зачепив відром. Після вказаних подій він заснув, як раптом його син [PERSON] зайшов до нього та сказав, що у дворі їх домоволодіння четверо чоловіків. Ці чоловіки почали кийками бити двері, вікна. Він та його син почали втікати городами, однак чоловіки з кийками їх догнали та почали бити. Вони впізнали, що один з чоловіків це старший син [PERSON] Коли вони вже вночі повернулись до дому, [PERSON] та сина [PERSON] в будинку вже не було. Зранку він побачив, що її речей немає. Вона забрала компютер, ноутбук, сабвуфер, грошові кошти, їжу. Носильні її речі залишились в будинку. Через місяць він зібрав її речі та відвіз до її матері. З того часу, відповідачі в будинку не проживають, їх речей в будинку немає, а тому вони повинні бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що відповідач разом зі своїм сином не проживає у [INFO] з поважних причин, оскільки доступ до вказаного будинку позивач їй обмежив, до будинку не впускає. Протягом тривалого часу у відповідачки з позивачем виникали конфлікти, сварки, бійки. Позивач дуже агресивна людина, постійно бив дружину, сина. Обстановка в будинку була жахлива. Вказані обставини погано впливали на їх сина [PERSON] У лютому 2015 року звільнився з місць позбавлення волі син позивача [PERSON], після чого ситуація в сімї загострилась. Син [PERSON] почав погрожувати, що вижене [PERSON] з дитиною з будинку. Вона про це казала чоловікові, однак він ніяк не реагував. 15 березня 2015 року виникла сварка, після чого чоловік вдарив [PERSON] залізним відром. В присутності їх спільного сина, позивач взяв сокиру, та кричав, щоб вона забиралась з дому. [PERSON] відчула загрозу, а тому разом з сином, вночі, в тому, в чому були вдягнуті, пішли з дому пішки з с. Новобогданівка до міста Мелітополь, до знайомих. З того часу вони в будинку не зявлялись, відповідач не пускає їх до будинку. Всі їх речі до сьогодні знаходяться в будинку позивача. Вони неодноразово звертались до позивача, щоб той дозволив їм там жити. Крім того, вони звертались до органів опіки та піклування, поліції. Відповідач [PERSON], близько одного року, щодня їздив з міста Мелітополя до с. Новобогданівка, щоб навчатись в школі та закінчити 11 класів. Доступ до будинку позивач йому надавав, син приходив брав підручники, зошити та йшов з будинку. В будинку залишались всі речі [PERSON] та речі сина, а саме: зимова одежа, куртки, документи: паспорт, свідоцтво про народження дитини, дипломи. Крім вказаних речей, в будинку залишились і спільно нажите майно, а саме: меблі, смартфон, холодильна камера, компютер. Вважає, що відповідач з сином з поважних причин не мешкають в даному домоволодінні, позивач чинить перешкоди в їх проживанні там, всі речі відповідачів знаходяться в будинку. До сьогодні [PERSON] мешкає з сином у своєї подруги, коштів зняти інше житло вона не має, зареєструвати своє місце проживання їй ніде. В неї є мати, яка мешкає в однокімнатній квартирі, однак там зареєстровані ще 5 осіб. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Крім того, у відповідній заяві маються його пояснення з приводу позову, а саме він зазначив, що причина відсутності його в будинку №17 по вул. Чернишевського в с.Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області понад один рік є те, що його батько вигнав з вищевказаного будинку його разом з матірю. Позивач раніше неодноразово наносив йому тілесні ушкодження, принижував його людську гідність. Між тим, він зазначає, що всі його речі, підручники, документи та речі його матері до теперішнього часу знаходяться в батьківському будинку. Вони з матірю фактично тікали від насильства зі сторони його батька [PERSON], а, отже, причини відсутності у спірному будинку є поважними. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], вивчивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, зібрані по справі, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Будинок №17 по вул. Чернишевського в селі Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.16). Під час фактичних шлюбних відносин сторін 14 вересня 1998 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] Вказаний факт ніким не оспорюється, а тому, на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. 03 березня 2006 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Парванова) О.І., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №015382 (а.с.11). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], однак з березня 2015 року не мешкають за вищевказаною адресою, про що йдеться в довідці №13 від 05.08.2016 року (а.с.10). Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 27 жовтня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 08.11.2016 року. Вирішуючи питання про законні підстави визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в житловому будинку №17 по вул. Чернишевського в с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької область, судом було досліджено всі обставини справи. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно довідки слідчого відділу ВП ГУНП України в Запорізькій області від 19 жовтня 2016 року №60/6-14579/2016, 18 березня 2015 року до відділу поліції звернулась [PERSON], [INFO], із заявою про те, що за місцем проживання її побив чоловік [PERSON] Відомості про дане правопорушення були внесені до ЄРДР за номером 1201508014001211 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. 23 травня 2015 року кримінальне провадження №1201508014001211 було закрито слідчим на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.51). Згідно висновку експерта №186 від 19 березня 2015 року у [PERSON] були тілесні пошкодження у вигляді синців та травматичний набряк мяких тканин правої верхньої кінцівки. Вказані ушкодження були завдані від дії тупих твердих предметів, можливо відром 15 березня 2015 року. Крім того, як вбачається з листа служби у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації від 17 жовтня 2016 року №01-24/795, [PERSON] у 2015 році зверталась до служби у справах дітей з питанням щодо жорстокого поводження з дитиною [PERSON] з боку батька дитини [PERSON] та перешкоджанні у користуванні житловим приміщенням у будинку №17 по вулиці Чернишевського в с. Новобогданівка Мелітопольського району (а.с.50). Згідно висновку за результатами перевірки матеріалів ЄО №10289 від 02.07.2015 року без ознак кримінальних правопорушень 02.07.2015 року до чергової частини Мелітопольського МВ ГУМВС України звернулась [PERSON], [INFO] про те, що її колишній чоловік не віддає речі, які знаходяться за адресою: с. Новобогданівка, вул. Чернишевського, 17. Таким чином, вказаними документами підтверджується факт конфлікту, який мав місце 15 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], під час якого останній були завдані тілесні ушкодження [PERSON], а також того, що позивач утримував речі [PERSON], з приводу чого вона зверталась до органів поліції. Також, листом служби у справах дітей Мелітопольської районної державної адміністрації підтверджується факт жорстокого поводження з дитиною [PERSON] з боку батька дитини [PERSON] та перешкоджанні у користуванні житловим приміщенням у будинку №17 по вулиці Чернишевського в с. Новобогданівка Мелітопольського району. Згідно довідки №255 від 17.10.2016 року, виданої директором Новобогданівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Мелітопольської міської ради Запорізької області, [PERSON], [INFO] дійсно навчався в даній шкоді з 01.09.2005 року по 27.05.2016 року. Отримав атестат про повну загальну середню освіту 27.05.2016 року (а.с.52). Крім того, судом були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача. У позивача і відповідачки були нормальні відносини, скандалів не було. В березні 2015 року чув шум у їх будинку. На наступний день, чи через день бачив, як до їх будинку приїздила швидка допомога, когось виносили на носилках. З того часу дружину позивача в будинку він не бачив, а сина бачив лише на вулиці. Щодо того, чи є речі відповідачів у будинку позивача, чи виказувала дружина позивача наміри мешкати в тому будинку, йому не відомо. В будинок він ніколи не заходив, особистими їх справами не цікавився. Будучи допитаний в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача. У позивача і відповідачки складались нормальні стосунки. Народилась дитина, ходила до школи. Будь-яких сварок він не чув. Дружина поїхала з будинку у березні 2015 році, про причини її виїзду він не знає. В домі він рідко бував, востаннє - два роки тому. Після того, дружину він не бачив, сина бачив один раз на ринку, біля школи. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є подругою [PERSON] Їй відомо, що відповідачка рік тому втекла від [PERSON] разом з сином, оскільки позивач неодноразово піднімав на неї та на сина руку, висловлювався нецензурною лексикою. Син [PERSON] боявся свого рідного батька, був затурканий. У лютому 2015 року звільнився з місць позбавлення волі син позивача. Він неодноразово погрожував [PERSON], бив свого брата [PERSON], бажав, щоб вони пішли з будинку, намагався її скривдити. У позивача є також донька Тетяна, вона також погрожувала [PERSON], щоб та залишила будинок батька. [PERSON] про це говорила чоловікові, однак той не звертав уваги. В 2015 році стався страшний конфлікт, позивач вдарив [PERSON] залізним відром, дістав сокиру, та кинув в [PERSON], сказав, щоб вона убиралась з будинку та більше не зявлялась. Після цього, [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] втекли з дому. Вони втекли в одежі, яка була на них. Йшли з с. Новобогданівка до м. Мелітополь вночі пішки. Після вказаних подій вони звернулись до правоохоронних органів, зняли побої, звертались до органу опіки та піклування. Доступ до будинку [PERSON] давав синові. Той в селі ходив до школи, заходив до будинку, міняв підручники, зошити. Через місяць після вказаних подій позивач привіз в мішках якесь старе ганчіря та висипав їх біля підїзду матері [PERSON], сказав, що це її речі, нехай забирає. Всі речі [PERSON] та сина залишились в будинку, зокрема: одежа, прикраси, побутова техніка, яку купували за спільні кошти подружжя: холодильник, пральна машинка, телевізор, компютер, мікрохвильова піч, хлібопіч та інше. До сьогодні [PERSON] з сином проживає в неї, йти їм нікуди. Всі речі [PERSON] вона дала свої, а [PERSON], дав речі її старший син. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною племінницею [PERSON] Вона 1-2 рази на рік бувала в гостях у своєї тітки. З 10-ти років чітко памятає, що в родині її тітки частко виникали сварки, ініціатором яких був [PERSON] Коли їй було 11 років д. Серьожа прийшов до дому та почав погрожувати тітці, а на [PERSON] підняв руку. Вона схопила дітей і побігла до сусідів, а зранку вони повернулись до дому. Її брат [PERSON] постійно ходив у забоях та синцях. Вона також бачила, як [PERSON] бив і її тітку [PERSON]. В березні 2015 року [PERSON] подзвонила до неї та попросилась переночувати, на що вона погодилась. Коли вони розмовляли по телефону, вона чула крики. Ввечері тітка з братом прийшли пішки з села до неї, в домашній одежі. На наступний день при ній [PERSON] дзвонила [PERSON], однак останній тільки погрожував їй, що прибє її. Потім тітка з братом пішли до подруги тітки т. [PERSON], де мешкають по цей час. Позивач в дім тітку не впускає. Жодних речей вона не забирала. Надаючи оцінку показанням свідків [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що вказані свідки повідомили лише про сам факт не проживання відповідачів в будинку №17 по вул. Чернишевського в с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області з березня 2015 року. Однак, цей факт в судовому засіданні відповідачами не оспорювався. Щодо причин не проживання відповідачів в спірному будинку, наявності їх речей в будинку, а також намірів щодо проживання чи не проживання в будинку, свідкам [PERSON] та [PERSON] нічого не відомо. При цьому, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідачі не проживають в спірному будинку з поважних причин, вони були змушені його покинути, побоюючись за своє життя та здоровя, речі відповідачів до сих пір знаходяться в будинку, вони мають намір повернутись туди, однак позивач чинить перешкоди у проживанні відповідачів в спірному будинку. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] є послідовними, детальними, повністю узгоджуються з іншими, зібраними по справі доказами та підтверджують обставини, встановлені в судовому засіданні під час розгляду справи. Крім того, в судових дебатах позивач заявив, що його дружина протягом 6 років його зраджувала, а тому він не бажає, щоб вона проживала в його будинку і він її в будинок не впустить. Таким чином, позивач сам підтвердив факт того, що він чинить перешкоди відповідачам у проживанні в [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи забрані по справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що відповідачі дійсно не проживають у [INFO] з березня 2015 року, однак причини їх непроживання є поважними, речі відповідачів до сих пір знаходяться в будинку, що свідчить про те, що звязку з будинком вони не втрачали, мають намір проживати в ньому, іншого місця проживання відповідачі не мають, а позивач [PERSON] чинить їм перешкоди у проживанні та користуванні відповідним житловим приміщенням. Тому, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача та вважає необхідним у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 17 по вул. Чернишевського в с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed