Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15000 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що неповнолітній син сторін знаходиться на утриманні позивачки, а його батько належної матеріальної підтримки не надає, при цьому працевлаштований та має у власності квартиру [ADDRESS] , а відтак, на думку позивачки, має можливість сплачувати аліменти щомісячно у розмірі 15000 грн. Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 03 грудня 2020 року. У судове засідання 03 грудня 2020 року з`явився представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Судове засідання відкладено на 16 лютого 2021 року. 26 січня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав частково позовні вимоги, погодившись на встановлення розміру аліментів у розмірі 1200 грн. щомісячно, зазначивши, що його сукупний дохід складає 10000 грн. щомісячно. У судове засідання 16 лютого 2021 року з`явився представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Судове засідання відкладено на 05 квітня 2021 року. У судовому засіданні 05 квітня 2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач, в судовому засіданні позов визнав частково, просив суд врахувати його щомісячний дохід в розмірі 10000 грн. та відсутність офіційного заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 14 лютого 2003 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб, зареєстрований Другим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Від шлюбу, [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з матір`ю, про що не заперечується відповідачем. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Як вбачається із витребуваних судом відомостей з ПАТ «Південний», ПАТ «ПриватБанк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Альфа Банк» ПАТ «Укрсиббанк», АТ «Державний експортно-імпортний банк», Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта», будь яких закордонних переводів, які були здійснені за період з 01 січня 2020 року по теперішній час [PERSON] не здійснювалось. Доказів того, що у відповідача є інші утриманці та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, також доказів того, що відповідач не може надавати доньці матеріальну допомогу, та про наявність інших істотних обставин за ст. 182 СК України, суду надано не було. В свою чергу позивач не довела можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 15000 грн. щомісячно. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з наданих суду письмових доказів, пояснень сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, звільнення позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial