Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася представник [PERSON] [PERSON] з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа Пята Одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту і свідоцтва про право на спадщину недійсними та визнання права власності на ? частину житлового будинку за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата,4, в якому вказувала на те, що з 1996р. вона з її матірю жили у будинку дідуся та бабусі за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата,4, з дідусем [PERSON] та її нерідною бабусею [PERSON] однією сімєю та вели сумісне господарство. 29.08.1997р. помер її батько - [PERSON]. Після його смерті фактично її піклувальниками були [PERSON] (дідусь) та [PERSON] (нерідна бабуся), оскільки мама була вимушена часто виїздити на заробітки. 11.03.1998р. помер дідусь позивача [PERSON], після смерті якого бабуся [PERSON] попросила їх залишитися проживати з нею, оскільки у неї не було власних дітей та онуків. За весь період проживання в 1998р. по 2008 рік бабуся [PERSON] жодного разу не сказала про наслідування спадкового майна після смерті [PERSON], навпаки вона казала, що все майно належить їй тому вона не несла затрат на переоформлення майна після смерті дідуся, однак документів на будинок вона позивачу не показувала, оскільки та була малолітньою. В 2007 році позивач поступила до Російського державного гідрометеорологічного університету м. Санкт-Петербург, однак на літні канікули приїжджала до [PERSON] 18.07.2010р. вона знову приїхала до бабусі на літні канікули, однак в будинку № 4 по 2-му провулку Марата в м. Одесі проживають сторонні люди, бабуся померла, а вона знята з реєстрації за рішенням суду. 22.07.2010р. ознайомившись з матеріалами справи №2-6940/08 Малиновського районного суду м. Одеси, їй стало відомо, що [PERSON] на підставі заповіту від 28.10.1997р., складеного [PERSON] на імя [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], успадкувала майно [PERSON] та 24.11.1998р. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ААР №848362, спадкова справа №397/1998/ин, зареєстроване в реєстрі за №3-4628. Посилаючись на те, що [PERSON] фізично не міг зробити заповіт на імя [PERSON] у звязку з хворобою - діабетичною комою з порушенням свідомості та у звязку з тим, що його психічний стан постійно погіршувався, позивач, посилаючись на норми Цивільного кодексу України, просила визнати заповіт [PERSON], посвідчений 28.10.1997р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], недійсним; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24.11.1998р. на імя [PERSON] пятою Одеською державною нотаріальною конторою недійсним та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата,4. В подальшому представник позивача уточнила свої позовні вимоги, та згідно останніх уточнених позовних вимог від 31.08.2011р. в якості відповідача вказала [PERSON], та в якості третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] В своїй уточненій позовній заяві представник позивача зазначала, що після смерті [PERSON] 11.03.1998р. [PERSON] успадкувала за заповітом все його майно, що складається з: 2/5 частин житлового будинку загальною площею 58кв.м. та надвірних будівель: «Б» - сараю, «В» - літньої кухні, «Г» - льоху , «Д» - сараю , «Е» - вбиральні, прибудов: а2, а3, «Ж» - гаражу, «З» - сараю, «И» - вбиральні, №1-3 огородження, І мостіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата,4; автомобіль марки ВАЗ 21063, 1984р.в. Представник позивача вказувала на те, що підпис у заповіті від 28.10.1997р. зроблений начебто [PERSON] не відповідає його підписам на інших документах, які вчиняв [PERSON] та схожий на підпис [PERSON]. За твердженнями представника позивача вказані факти свідчать про те, що [PERSON], з дозволу та в присутності приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], завізувала підпис [PERSON] а приватний нотаріус завірила підпис [PERSON] як підпис [PERSON] Таким чином [PERSON] сприяла збільшенню своєї частки у спадщині, отриманої після смерті [PERSON] та незаконно утримувала, володіла та розпоряджалася незаконно отриманим майном до своєї смерті 28.03.2009р. Автомобіль марки ВАЗ 21063, 1984р.в. [PERSON] продала після оформлення на себе документів, а домоволодіння по 2-му провулку Марата, 4 згідно заповіту серії ВММ №334167 від 11.12.2009р. заповіла [PERSON] відповідачу у справі. Посилаючись на викладене, представник позивача просила визнати заповіт [PERSON], посвідчений 28.10.1997р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], на користь [PERSON] недійсним у звязку з порушенням його посвідчення та вільного волевиявлення заповідача; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24.11.1998р. на імя [PERSON] пятою Одеською державною нотаріальною конторою недійсним у звязку з нікчемністю заповіту від 28.10.1997р.; усунути від спадкування майна, що належало [PERSON], [PERSON] як недобросовісного набувача спадкового майна; визнати за позивачем право власності на 2/5 частин житлового будинку за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата, 4 в порядку спадкування після смерті [PERSON], визнати частково недійсним заповіт, складений [PERSON] 11.12.2009р. та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] недійсним, в частині що стосується 2/5 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата, 4. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнену позовну заяву від 31.08.2011р. та просила її задовольнити. Відповідач, її представник та представник третьої особи заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на їх недоведеність. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 26 квітня 1971 року [PERSON] на праві власності належало 2/5 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата, 4 та складається в цілому з одного камяного будинку загальною площею 58 кв.м. та надвірних будівель: «Б» - сараю, «В» - літньої кухні, «Г» - льоху , «Д» - сараю, «Е» - вбиральні, №1-3 огородження, І мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 558 кв.м. (т.1 а.с.96-97). 25.04.1966р. у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. (т.1 а.с.6) Згідно до копії рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 26 квітня 1971 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (т.1 а.с. 96-97) Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу 14.06.1977р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], яка змінила своє прізвище на «Баланюк» (т.1 а.с.93) 28.03.1990р. від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилася [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження (т.1 а.с.5) 29.08.1997р. помер [PERSON] батько позивача, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (т.1 а.с.7). Згідно до ст.ст. 524-527, 534, 536, 541, 545 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв станом на 1997-1998р.р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Заповідач може на випадок, коли зазначений у заповіті спадкоємець помре до відкриття спадщини або не прийме її, зазначити іншого спадкоємця (підпризначення спадкоємця). Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Недійсність окремих частин заповіту не тягне за собою недійсності його в цілому. Якщо заповіт буде визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах. 28.10.1997р. [PERSON] склав заповіт, в якому все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на яке він по закону буде мати право він заповідає [PERSON]. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 489. (т.1 а.с.94) [PERSON] помер 11 березня 1998 року, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть. (т.1 а.с.8) Згідно до ст.ст. 548-549 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. 24.11.1998р. до пятої Одеської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за місцем відкриття спадщини, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та надала всі необхідні документи. (т.1 а.с.91, 95) В той же день державний нотаріус Пятої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину по заповіту на спадкове майно [PERSON], яке складалося 2/5 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата, 4 та складається в цілому з одного камяного будинку загальною площею 58 кв.м. та надвірних будівель: «Б» - сараю, «В» - літньої кухні, «Г» - льоху , «Д» - сараю, «Е» - вбиральні, №1-3 огородження, І мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 558кв.м. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №3-4628 (спадкова справа № 397/1998). Свідоцтво зареєстровано в КП «МБТІ та РОН» 02.02.1999р. (т.1 а.с.9). 27.07.1999р. до пятої Одеської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва на легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, 1984р.в., двигун №7463201, кузов 1050770, реєстраційний номер Б46589ОД та в той же день державним нотаріусом пятої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений автомобіль. (т.1 а.с.105) Згідно довідки Російського державного гідрометеорологічного університету від 22.07.2010р. [PERSON] з 01.09.2007р. навчалася на денному відділенні економічного та соціального факультету Російського державного гідрометеорологічного університету. Строк закінчення навчання 01.07.2012р. (т.1 а.с.11) 26.09.2008р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], ВГІРФО Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про усунення перешкод в володінні власністю а саме 2/5 частинами житлового будинку №4 по 2-му провулку Марата в м. Одесі. (справа №521/6446/13ц). Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2008р. усунуто [PERSON] перешкоди у володінні 2/5 частинами житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата, 4 шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], які зареєстровані за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата,4. Зобовязано Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], які зареєстровані за адресою: м. Одеса, 2-й провулок Марата,4. (т.1 а.с.65) Судом оглянуто справу № 521/6446/13-ц. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2011 року у звязку з поданням представником [PERSON] [PERSON] заяви про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2008р. до участі у справі в якості правонаступника померлої [PERSON] залучено [PERSON] В подальшому ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2013р. заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2008р. скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку у судовому засіданні на 22.04.2013р. об 09.10 год. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.04.2013р. позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], ВГІРФО Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про усунення перешкод в володінні власністю, третя особа [PERSON] залишено без розгляду. Згідно ст.ст. 1233-1236,1248 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкувння втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). 11.12.2009р. [PERSON] склала на імя [PERSON] та [PERSON] заповіт, в якому вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: з належного їй майна: 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами за №4 по другому провулку Марата в м. Одесі, грошовий вклад з належними відсотками, який зберігається в Ананьївському відділенні №2821 Одеської області на рахунку №40545; грошові вклади з належними відсотками, які зберігаються у філії Одеського міського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» №5374/0208 на рахунках №012679, №30531; грошові вклади з належними відсотками, які зберігаються у філії Одеського міського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» №7860/0208 на рахунках №9155106766, №9155103825 заповіла [PERSON]; 53/100 частин житлового будинку №96 по вул. Житомирській в м. Одесі заповіла [PERSON] (т.1 а.с.25). [PERSON] померла 28 березня 2010 року, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть (т.1 а.с.109) Згідно ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. . Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] 26.07.2010р. звернулася до пятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], на підставі заповіту та на підставі якої була заведена спадкова справа № 338/2010. Також до пятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], на підставі заповіту звернувся [PERSON], який 26.10.2010р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 53/100 частин житлового будинку № 96 по вул. Житомирській в м. Одесі. (т.1 а.с.138) Відповідач свідоцтва про право на спадщину не отримала у звязку з тим, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2010р. на будинок № 4 по 2-му провулку [PERSON] накладено арешт. (т.1 а.с.17) 05.07.2012р. позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище «Аніщенко», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. (т.1 а.с.302) З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2014р. у справі була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено Одеському НДІСЕ.(т.2 а.с.42). Однак у звязку з ненаданням оригіналів двох примірників заповіту, реєстру нотаріальних дій та вільних зразків почерку та підписів [PERSON] та [PERSON] повідомленням ОНДІСЕ від 30.05.2014р. справу було повернуто до суду без надання експертного висновку. (т.2 а.с.68) 30.10.2014р. представником позивача повторно заявлено клопотання про призначення аналогічної експертизи. (т.2 а.с.92-93) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2014р. у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. (т.2 а.с.99-101) Згідно повідомлення Одеського НДІСЕ від 27 лютого 2015 року матеріали справи повернуті до суду у звязку з ненаданням необхідних документів. (т.2 а.с.110-111) 14.04.2015р. судом знову була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Одеській області. (т.2 а.с.125-127) Відповідно до повідомлення НДЕКЦ ГУМВС України в Одеській області від 18.06.2015р. справа повернута до суду у звязку з неможливістю проведення експертизи (не надання документів). (т.2 а.с.136-138) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2016 року судом вкотре була призначена судова почеркознавча експертиза, виконання якої доручено експертам НДЕКЦ ГУМВС України в Одеській області. (т.2 а.с.210-212) 03.08.2016р. до суду надійшов висновок НДЕКЦ ГУМВС України в Одеській області від 27.07.2016р., в якому частково були дані відповіді на поставлені судом питання, а саме було зазначено, що особа яка виконала підпис у заповіті від 28.10.1997р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], ймовірніше за все, виконувала цей підпис під впливом якихось збиваючих факторів природного характеру (до яких можуть відноситися похилий чи старечий вік виконавця, його хворобливий стан і тощо). (т.2 а.с.213-230) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2018р. в задоволенні клопотання представника позивача - [PERSON] про витребування доказів відмовлено, оскільки таке клопотання було подано в порушення ст.ст. 83,84 ЦПК України. Також ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2018р. в задоволенні клопотання представника позивача - [PERSON] про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовлено. Жодного доказу, як це передбачено ст.ст. 76-78,83 ЦПК України, на підтвердження своїх позовних вимог щодо визнання заповіту [PERSON], посвідченого 28.10.1997р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], на користь [PERSON] недійсним у звязку з порушенням його посвідчення та вільного волевиявлення заповідача надано не було. Таким чином, у задоволенні даних вимог суд відмовляє за недоведеністю. Що стосується вимог про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 24.11.1998р. на імя [PERSON] пятою Одеською державною нотаріальною конторою недійсним у звязку з нікчемністю заповіту від 28.10.1997р., суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки заповіт, на підставі якого [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину, судом недійсним визнаний не був. Згідно ст. 528 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на момент отримання свідоцтва про право на спадщину, не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя. Не мають права стати спадкоємцями за законом батьки після дітей, у відношенні яких вони позбавлені батьківських прав і не були поновлені в цих правах на момент відкриття спадщини, а також батьки і повнолітні діти, що злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов'язків по утриманню спадкодавця, якщо ці обставини підтверджені в судовому порядку. Посилання представника позивача на те, що [PERSON] сприяла збільшенню своєї частки у спадщині, отриманої після смерті [PERSON], незаконно утримувала, володіла та розпоряджалася незаконно отриманим майном до своєї смерті, а відтак вона підлягає усуненню від спадкування, не ґрунтується на діючому законодавстві в той час, та ним не передбачено такої підстави для усунення від права на спадкування. Згідно ч.ч. 2-4 ст. 1254 Цивільного кодексу України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Твердження представника позивача, про те, що [PERSON] просила нотаріуса оформити заповіт на її майно на користь [PERSON], про що на аркуші справи 21 томі 2 є її заява від 10.01.2008р., не може слугувати доказом складання та нотаріального посвідчення вказаного заповіту. Крім того, навіть якщо б цей заповіт і був належним чином оформлений, то у звязку з вищевикладеним, заповіт на імя [PERSON] скасував би заповіт, складений на імя [PERSON], оскільки заповіт на імя [PERSON] був складений пізніше. Щодо визнання частково недійсним заповіту, складеного [PERSON] на імя [PERSON], суд зазначає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи представника позивача щодо його недійсності, а саме, [PERSON], маючи право на спадкове майно, отримане після смерті [PERSON], мала повне право заповідати це майно на користь [PERSON] Вимоги про визнання за [PERSON] права власності за 2/5 частин житлового будинку є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed