Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання [PERSON] неповнолітнього [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зазначеній квартирі на час розгляду справи зареєстровано чотири особи - сторони й справі, неповнолітній [PERSON] та [PERSON] - третя особа у справі. Позивач у справі є батьком відповідача та третьої особи і дідусем неповнолітнього [PERSON]. Фактично в квартирі проживають дві особи - позивач та його син - [PERSON] Відповідач [PERSON] з неповнолітнім сином у квартирі не проживають - відповідач більше п'ятнадцяти років, дитина - з часу народження. [PERSON] залишила житло добровільно, проживає у [ADDRESS] у чоліка, перепон у користуванні квартирою їй ніхто не чинив, квартирою відповідач не цікавиться, комунальні платежі не сплачує. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Не погоджуючись з вимогами [PERSON] [PERSON] заявила зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення її з сином до житла. (а.с. 20). Вимоги зустрічного позову відповідач обґрунтовує тим, що вона зареєстрована у квартирі [ADDRESS] відповідно ордеру від 1984 року Після одруження у 1999 році вона проживає з чоловіком по вул. Алма - Атинській у м. Києві, однак інтересу до квартири не втрачала, вважала її постійним проживання, у квартирі залишились її особисті речі. У 2007 році [PERSON] разом з [PERSON] зверталась до суду з позовом про зміну договору найму житлового приміщення та за рішенням суду уклала договір найму квартири на своє ім'я. З 2011 року батько відповідача почав чинити їй перешкоди у здійсненні право користування житловим приміщенням, перестав пускати її до квартири, змінив замки у вхідних дверях та повідомив, що квартира належить лише йому. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити їй та сину перешкоди у користуванні житловим приміщенням та вселити їх до квартири. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просять суд його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов про визнання її з сином такими, що втратили право користування житловим приміщення не визнала, вимоги свого зустрічного позову підтримала у повному обсязі. Третя особа у справі - [PERSON] вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення підтримав, проти задоволення позову [PERSON] заперечував, зазначивши, що батько створив такі умов в сім'ї, що його сестра [PERSON] не могла жити в одній з ним квартирі, позивач не впускав дочку в квартиру, вважає квартиру належною тільки йому. Представник третьої особи у справі - КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва в судове засідання не з'явився, надавши письмові пояснення у справі з прохання розглядати справу без його участі (а.с. 31 - 32). Заслухавши пояснення сторін у справі, представника позивача та дослідивши письмові докази суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] надана у користування [PERSON] відповідно ордеру № 751 від 11.02.1984 року на сім'ю з семи чоловік - [PERSON] - позивач у справі, [PERSON] - дружина позивача, діти позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], батько дружини - [PERSON] та мати дружини - [PERSON] (а.с. 51). Розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 11.07.2008 року № 816 змінено договір найму квартири [ADDRESS] та укладено його з [PERSON] - відповідачем у справі, склад сім'ї якої - вона, батько - [PERSON], брат - [PERSON], син - [PERSON] (а.с. 49). На час розгляду справи у квартирі зареєстровані чотири вищезазначені особи (а.с. 8). Позивач просить суд визнати [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування житлом з тих підстав, що вони втрати інтерес до квартири, [PERSON] близько 15 років у квартирі не проживає, витрат по її утриманню не несе, житлом не цікавиться, добровільно його залишила. В підтвердження зазначеного [PERSON] надав суду акт про не проживання відповідача з дитиною у квартирі від 26.11.2013 року (а.с. 5). Разом з тим, з наданих відповідачем доказів вбачається, що вона не проживає у спірній квартирі з поважних причин, а саме - у зв'язку з чиненням їй в цьому перешкод. Інтересу до квартири не втратила та несе витрати по її утриманню. Так, з рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2007 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] подавали спільну позовну заяву про зміну договору найму спірної квартири (а.с. 21). Відповідно зазначеного рішення договір найму змінено та особам, зареєстрованим у квартирі виділено кімнати в ній. Зазначена обставина свідчить про визнання станом на 2007 років позивачем права відповідача користуватись квартирою. Судом також встановлено, що 15.08.2007 року, 06.01.2012 року та 10.08.2012 року [PERSON] зверталась до ЖЕК - 303 з заявами про тимчасове не проживання у квартирі, де вона зареєстрована у зв'язку з неможливістю користування зазначеним житом (а.с. 44, 45, 46). Зазначена обставина свідчить про не проживання відповідача у спірній квартирі з поважних причин - у зв'язку з неможливістю проживання та спростовує посилання позивача на ту обставину, що відповідач добровільно з власної волі залишила спірне житло. Крім того, з постанови ДІМ Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві від 08.01.2012 року вбачається, що 06.01.2012 року позивач у справі змінив замки у вхідних дверях квартири та будучи опитаним пояснив, що дочка в квартирі проживати не може, оскільки тривалий час не оплачувала за користування житлом. (а.с. 38). Зазначена обставина, на думку суду, підтверджує факт невизнання позивачем права користування житлом відповідача та чинення їй у цьому перешкод. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Постановою Пленуму Верховного суду України N 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (п.10) роз'яснено судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не проживала у квартирі понад строки встановлені ст. 71 ЖК України з поважних причин - у зв'язку з невизнанням за нею позивачем права користування квартирою та чинення їй у цьому перешкод. За таких обставин суд підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, не вбачає. При цьому суд також приймає до уваги ту обставину, що [PERSON] інтересу до квартири не втратила та несла витрати по її утриманню, що підтверджується сплаченими нею рахунками на оплату житлово - комунальних послуг (а.с. 37 - 60, 92,93). Щодо визнання малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині виходячи з наступного. З свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що він народився [INFO] (а.с. 24). На час розгляду справи [PERSON] має повних 14 років. Відповідно ч. 2, 3 статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла 14 років вільно обирає собі місце проживання. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків, або одного з них. [PERSON] чотирнадцять років виповнилось [INFO], позов подано [PERSON] до суду 21.01.2014 року, тобто через 4 місяці після досягнення дитиною віку, з якого він міг самостійно обирати місце проживання. Зазначена обставина свідчить про те, що неповнолітній [PERSON] не проживає у квартирі з часу виникнення права самостійно обирати місце проживання строк, менший встановленого ст. 71 ЖК України - шести місяців. Щодо вимог зустрічного позову, заявленого відповідачем, суд визнає їх частково обґрунтованими виходячи з наступного. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди відповідачу у користування квартирою, а саме - змінив замки у вхідних дверях житлового приміщення, не визнає право користування відповідачами квартири в ході розгляду справи. Зазначена обставина дає підстави для висновку про зобов'язання позивача не чинити перешкоди відповідачу з дитиною в користуванні житловим приміщенням - задоволення зустрічного позову в цій частині. Разом з тим, суд не вбачає підстав для примусового вселення відповідачів до спірного житлового приміщення, оскільки [PERSON] не надала суду доказів намагання вселитись у квартиру, зверталась лише до комунальних органів з заявами про тимчасове не проживання з поважних причин, а неповнолітній [PERSON] набув право вибору місця проживання лише чотири місяці тому і намірів вселитись до спірної квартири до і на час розгляду справи не виявляв. За таких обставин позов [PERSON] цій частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial