Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

До суду звернувся ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 11\~350,02 грн. за кредитним договором № б/н від 15.07.2007 року та стягнення судових витрат у розмірі 1218 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.07.2007 року [PERSON]І, отримав кредит у розмірі 2\~200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Одночасно п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. У звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2015 року має заборгованість 11\~350,02 грн., яка складається з наступного: 1\~797,55 грн. заборгованість за кредитом; 8\~773,90 грн. заборгованість за процентами (в тому числі несплачені проценти на прострочену заборгованість - 8\~773,90); а також заборгованість по судовим штрафам 778,57 грн. (складається з 250,00 грн. штраф (фіксована частина) та 528,57 грн. штраф (процентна складова)), тому позивач звернувся з даним позовом. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечувала, також зазначила, що у збільшенні кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2 та 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі чого [PERSON] було надано кредит у розмірі 2\~200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, на прострочену заборгованість нараховується 72 % річних, що передбачено тарифами банку. Відповідач [PERSON] у судові засідання 23.11.2015 року, 28.01.2016 року та 17.02.2016 року не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, які були повернені, оскільки [PERSON] за зазначеною адресою не проживає. Причини неявки суду не повідомляв, клопотань про розгляд справи без його участі не надавав. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в (у) [PERSON], [INFO], зареєстрований з 22.06.2007 року у с. Ручки Гадяцького району. Із вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України вбачається, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За вищевикладених обставин суд вважає, що [PERSON] повідомлений про розгляд справи належним чином, оскільки його виклик здійснювався за зареєстрованим місцем проживання. Із ч. 4 ст. 169 ЦПК вбачається, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць (тобто 36,00 % на рік), що нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, підтверджується підписом у заяві (а.с. 7). Відповідно п. 1.1 Умов та правил надання банківських послуг ці Умови та правила надання банківських послуг визначають умови, на яких ПРИВАТБАНК (далі «Банк») пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначені в Заяві та Памятці клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується клієнтом і, таким чином, клієнт погоджується, що Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає укладений договір про надання банківських послуг (а.с. 8). Як вбачається з п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який час змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банку (а.с. 9). Таким чином, банк має право змінювати кредитний ліміт. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін поінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта. Отже, банк має право змінювати розмір відсотків, які нараховуються за користування кредитом, в тому числі і на прострочену заборговаінсть. Із умов Заяви, підписаної [PERSON], вбачається, що у випадку порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, в звязку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобовязаний оплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Банк має право в будь-який час збільшити, зменшити чи анулювати кредитний ліміт. Банк інформує клієнта про розмір початкового кредитного ліміту в Памятці клієнта (а.с. 7). Відповідно п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг у випадках порушення власником чи довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у випадку овердрафта банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобовязань в цілому чи у визначеній банком частці у випадку невиконання власником та/або довіреною особою клієнта своїх боргових зобовязань та інших зобовязань за цим договором. Згідно п. 6.5, п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом ,процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У випадку невиконання зобовязань за договором, за вимогою банку клієнт повинен виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплаті винагороди банку (а.с. 11). Із позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач порушив умови договору і станом на 30.09.2015 року має заборгованість 11\~350,02 грн., яка складається з наступного: 1\~797,55 грн. заборгованість за кредитом; 8\~773,90 грн. заборгованість за процентами (в тому числі несплачені проценти на прострочену заборгованість - 8\~773,90); а також заборгованість по судовим штрафам 778,57 грн. (складається з 250,00 грн. штраф (фіксована частина) та 528,57 грн. штраф (процентна складова)) (а.с. 4-6). Будь-яких заперечень щодо наявності та розміру заборгованості відповідачем суду не надано. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved