Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

До суду 19.02.2020 року надійшов позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Одеської філії Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», відповідно якого позивач просив стягнути з ПрАТ «УПСК» страхове відшкодування в розмірі 100000,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 03.06.2018 року сталося дорожня транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем Nissan д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 05.06.2020 року, позивач подав заяву до ПрАТ «УПСК» щодо дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля з іноземної реєстрацією, який забезпечений відповідно Полісу №АК / 7295883 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів. ПрАТ «УПСК» листом від 29.08.2018 року відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, пославшись на відсутність підстави для визнання події страховим випадком та виплаті відшкодування. На думку позивача, невизнання даної події страховим випадком і відмова у виплаті страхового відшкодування є незаконними, такими, що не відповідають діючому законодавству у усталеній судовій практиці. Ухвалою суду від 24.02.20 року справу провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання. В підготовче засідання 13.04.2020 року сторони по справі не з`явились, розгляд справи відкладено на 18.05.2020 року. 04.05.2020 року до суду надійшов відзив ПрАТ «УПСК», відповідно якого представник просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначено наступне. 23.08.2017 року між [PERSON] та ПрАТ «УПСК» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7295883, щодо автомобіля MERCEDES CLK 200 д/н [NUMBER] . 03.06.2018 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Nissan X-TRAIL д/н [NUMBER] , що належить позивачу. ПрАТ «УПСК», отримавши Повідомлення про ДТП від водіїв, причетних до цієї пригоди, розпочала розслідування заявленої події, зокрема здійснило запит за вих. №53 від 11.06.2018 р. до Одеської митниці ДФС, у відповіді на запит від 25.06.2018 р. було повідомлено, що транспортний засіб MERCEDES BENZ CLK 200 д/н [NUMBER] 19.09.2017 року перетнув митний кордон під керуванням [PERSON], транспортний засіб ввезено в митному режимі тимчасового ввезення до 1 року. 08.06.2018 року позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування. Враховуючи, що водій [PERSON] у розумінні п. 1.4 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є особою, відповідальність якої застрахована за Полісом №АК / 7295883, оскільки на момент ДТП неправомірно експлуатував транспортний засіб Mercedes CLK 200 д/н [NUMBER] на митній території України, та відповідно, зазначений транспортний засіб не може вважатися у розумінні п.17 ст. 1 цього Закону забезпеченим, оскільки експлуатувався особою, відповідальність якої незастрахована, ПрАТ «УПСК» не визнало заявлену подію страховим випадком, про що Позивача було повідомлено листом за вих. №2822/18 від 29.08.2018 р. про відсутність підстав для визнання події страховим випадком та виплати страхового відшкодування. На думку представника відповідача, якщо [PERSON] помістив застрахований транспортний засіб в митний режим тимчасового ввезення, то лише він міг використовувати цей транспортний засіб в України. Митним кодексом України у ч. 5 ст. 380 для цієї особи встановлено заборону на передання, користування або розпорядження транспортного засобу іншим особам, в тому числі і [PERSON] . В підготовче засідання 18.05.2020 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 18.05.2020 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання 26.06.2020 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про час та дату судового засідання належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 01.07.2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.06.2018 року сталося дорожня транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем Nissan д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в наслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2018 року по справі №522/10227/18 [PERSON] визнано виним за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 8) Власником автомобіля NISSAN X-TRAIL державний номер [NUMBER] є [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 20) . Відповідно Полісу № [NUMBER] обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) цивільно-правова відповідальність автомобіля MERCEDES CLK 200 державний номер [NUMBER] (Угорщина) страхувальник [PERSON] ST застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» з 24.08.2017 року по 23.08.2018 року, отже на час дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль під керуванням винуватця було застраховано відповідачем (а.с. 9). Згідно полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого ТЗ і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Автомобіль позивача, який є потерпілим в ДТП було оглянуто 07.06.2018 року, про що складено відповідні акти огляду №1, №2, №3, №4 (а.с. 13-16). Також додатково автомобіль позивача було оглянуто 14.06.2018 року, про що складено відповідний Акт (а.с. 17-18). Згідно Ремонтної калькуляції №4556 від 23.07.2018, складеної судовим експертом [PERSON] , загальна сума запчастин 531119,59 грн., загальна вартість ремонту 59 2588,59 грн. (а.с. 19). Листом вих. №2822/18 від 29.08.2018 року ПрАТ «УПСК» відмовлено [PERSON] у здійсненні страхового відшкодування, зазначено, що у страховика відсутні підстави вважати заявлену подію страховим випадком, оскільки проведене розслідування, та, як наслідок, отримані дані з описаними обставинами свідчать про те, що водій [PERSON] на час настання ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу Mercedes CLK 200, д.н. [NUMBER] , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до закону (а.с. 10-11). Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). За п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, за змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно за Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика). Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування. Відповідно до положень статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно п.31.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує: 32.1. шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначений статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилання страховика на положення ст. 380 Митного кодексу України щодо незаконного володіння (управління) забезпеченим транспортним засобом є необґрунтованим, так як ПрАТ «УПСК» належними та допустимі доказами не довів, що водій, який керував відповідним транспортним засобом, робив це без належного дозволу. При цьому, на думку суду, при укладанні страхового полісу страховик здійснював розумну обачність, уклавши його, а тому саме на страховика покладаються певні обов`язку з виконання даного полісу при настанні страхового випадку. За змістом частини 5 статті 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним поки не буде доведено протилежне. Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. При цьому, відповідачем ПрАТ «УПСК» не надано належних та допустимих доказів в розумінні статей 81-82 ЦПК України на підтвердження відсутності реєстраційних документів у водія забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Mercedes CLK 200, д.н. [NUMBER] на момент ДТП, чи доказів відсутності посвідчення водія у фізичної особи [PERSON] . Відповідно до п 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Отже, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. Вказана правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.04.2019 у справі № 910/14693/17. Задовольняючи позовну заяву частково, суд виходить з того, що позивач не врахував передбачену полісом №АК/7295883 франшизу у розмірі 1000,00 грн., тому з ПрАТ «УПСК» підлягає до стягнення 99000,00 гривень. Згідно ст. 32.2 Закону, страховик відшкодовує вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, разом з тим встановлено граничний розмір шкоди, заподіяну майну у розмірі 100000,00 грн., тобто стягненню з ПрАТ «УПСК», на користь позивача підлягає 99000,00 гривень, з урахуванням франшизи. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позовна заява є обґрунтованою, а тому суд частково задовольняє позовні вимоги. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, [PERSON] , є інвалідом другої групи відповідно Довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ [NUMBER] , отже звільнений від сплати судового збору, суд покладає на відповідача оплату судового збору у розмірі 990,00 грн., враховуючи часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial