Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений позов, який позивач [PERSON] мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Зазначає, що за її згодою відповідач був зареєстрований у вказаній квартирі, однак останній у її квартирі не проживає, а проживає у [ADDRESS]. Відповідач не є членом сім'ї власника квартири, більше шести місяців не проживає в ній, тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], яке належить їй на праві власності. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, представник відповідача подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Третя особа - Ірпінський міський відділ управління Державної міграційної служби України в Київській області в судове засідання не з'явилась, подала заяву про слухання справи за відсутності свого представника. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.05.2008 року [PERSON] належить на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно паспортних даних відповідача [PERSON], останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.03.2013 року (а.с. 6). Відповідач своїм правом на проживання не скористувався та без поважних причин понад одного року не проживає в квартирі. Із позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася до суду з позовом про захист порушеного права власності, шляхом визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]зареєстрований в квартирі позивачки, але не проживав та не проживає в ній без поважних причин, що підтверджено в судовому засіданні поясненнями представника відповідача, викладеними у заяві про визнання позову та матеріалами справи. Так як визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивачки важливе юридичне значення та даний факт ніким не оспорюється, суд вважає можливим задовольнити заявлені [PERSON] вимоги.

Outcome: approved