Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення моральної шкоди, третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 21.01.2002 року працюючи прохідником підземним 5 розряду. Наказом № 915-к від 30.09.2014 року був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. В вугільній промисловості працював більше 28 років. В результаті тривалої роботи в умовах шкідливих факторів на вугільних підприємствах захворів на професійне захворювання, та у зв»язку з загостренням звернувся до лікарні. З моменту звернення до лікарні тривалий час перебував на лікуванні у різних лікувальних закладах, однак покращення стану здоровя не відбулось. Наприкінці 2014 року позивача було госпіталізовано до другого терапевтичного відділення Донецької обласної клінічної лікарі професійних захворювань та 10.12.2014 року лікарська експертна комісія «Обласної клінічної лікарні профзахворювань» надала висновок за № 1308/1231 про наявність у позивача професійного захворювання хронічна вертеброгена попереково-крижова радикулопатія з вираженим м»язково-тонічним, помірним лівобічним корінцевим, больовим синдромами, статико-динамічними порушеннями, ст. загострення. Захворювання професійне, первинно. М54.1.7.» 06.01.2015 року комісією по ВП «Шахта «Родинське» ДП «Красноармійськвугілля» було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, про що було складено Акт по формі П-4. який затверджений 06.01.2015 року Головним державним санітарним лікарем міста Красноармійська, Димитрова, Красноармійського району [PERSON]. В Акті зазначено, що професійне захворювання виникло у позивача у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці обумовленими впливом промислового фактора - важкість праці. Причина професійного захворіння: згідно лабораторно-інструментальних досліджень маса піднімай вантажу сягала 44 кг при ПДР 30 кг, потужність зовнішньої праці при роботі за участю мязів плечового поясу 336 Вт (ПДР 45Вт). Крім того, 26.02.2015 року у зв'язку з професійним захворюванням позивчу було встановлено третю групу інвалідності, та встановлено 50% втрати професійної працездатності. Також було рекомендовано медикаментозне лікування та санаторно-курортне лікування. Таким чином, в результаті захворювання відбулося значне погіршені стану здоров'я позивача, чим йому було завдано моральну шкоду, яка виражається у фізичному болі та стражданнях, яких зазнав і зазнає дотепер. Позивач був здоровою людиною, мав пристойну роботу, добрий заробіток, міг подбати про свою родину, був упевнений у своїх силах. Зараз він хвора людина, інвалід, який постійно відчує фізичний біль. Через професійне захворіння зі здорової людини перетворився на хворого, який вимушен постійно лікуватися. Лікування продовжує і теперішнього часу. Однак тривале лікування - це не єдині незручності, які відчуває з моменту загострення професійного захворіння, постійно відчуває фізичний біль, з цього приводу став роздратованим та в нього на фоні професійного захворювання загострились інші захворіння, які також почали завдавати незручності. Через постійний біль та лікування змушений докладати багато зусиль для нормального існування. Через погіршення стану здоровя у зв'язку з професійним захворіниям вимушений був звільнитися з шахти. Це поставило позивача у незручне становище оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, коли працював. Заробітна плата була основним засобом для існування родини, це завдає багато неприємних відчуттів. До того ж в даний час практично всі кошти родини спрямовані на відновлення здоров'я позивача. З урахуванням свого фізичного стану відчуває себе втраченою ддля суспільства та родини людиною. Тривале лікування позначилося не тільки на здоров'ї, а також на загальному стані. Знаходиться в пригніченому стані через те, що можливість повного відновлення здоров'я немає. Відносини в родині погіршилися, став інвалідом, позбавлений можливості повноцінно виконувати сімейні обовязки по дому, усі турботи по будинку лягли на дружину, яка повинна здійснювати догляд за ним. Позивач вважає, що внаслідок отриманого професійного захворювання, йому була завдана моральна шкода, оскільки він відчував та продовжує відчувати душевні та фізичні страждання, пов»язані з заподіянням шкоди його здоров»ю, через те, що він довго лікувався і продовжує лікуватися в лікувальних установах. Позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на його користь на відшкодування моральної шкоди спричиненої втратою працездатності у звязку з професійним захворюванням 25000 (двадцять пять тисяч) гривень 00 копійок. Позивач до судового засідання не з»явився, надав суду про розгляд справи без його участі, за участю його представника адвоката [PERSON] На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача [PERSON]І надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує та просив суд відмовити в повному обсязі. Третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області суду надали суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд розглянути справу без участі представника та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до записів у трудовій книжці [PERSON] на ДП «Красноармійськвугілля» з 2002 року по 29.09.2014 року (а.с.3-5). Відповідно до довідки міжрайонної МСЕК м. Красноармійська №124268 серії 10 ААА від 26.02.2015 року позивачу встановлена третя група інвалідності з професійного захворювання, до 26.02.2017 року. (а.с. 8). 10.12.2014 року лікарська експертна комісія «Обласної клінічної лікарні профзахворювань» надала висновок за № 1308/1231 про наявність у позивача професійного захворювання хронічна вертеброгена попереково-крижова радикулопатія з вираженим м»язково-тонічним, помірним лівобічним корінцевим, больовим синдромами, статико-динамічними порушеннями, ст. загострення (а.с.7). У звязку з професійним захворюванням позивач перебував на лікування у стаціонарі з 02.12.2014р. по 11.12.2014р. (а.с.8-9), з 9.01.23.01.2015р. (а.с.10). з 11.07.2014р. по 21.07.2014р. (а.с.11), з 02.01.2014р. по 14.01.2014р. 9а.с.12), з 17.09.2013 по 27.09.2013р. (а.с.13). 06.01.2015 року комісією було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, про що було складено Акт по формі П-4. який затверджений 06.01.2015 року Головним державним санітарним лікарем міста Красноармійська, Димитрова, Красноармійського району [PERSON]. Відповідно до акту професійне захворювання виникло у позивача у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці обумовленими впливом промислового фактора - важкість праці. Причина професійного захворіння: згідно лабораторно-інструментальних досліджень маса піднімай вантажу сягала 44 кг при ПДР 30 кг, потужність зовнішньої праці при роботі за участю мязів плечового поясу 336 Вт (ПДР 45Вт) (а.с.16-17). Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Тому суд при визначенні розміру моральної шкоди завданої позивачу не враховує ті страхові виплати, які він отримав у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, тощо. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, витягами з історії хвороби, акту розслідування хронічного професійного захворювань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 25000 гривень. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial