Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

До суду 20.05.2014р. надійшла позовна заява [PERSON], який вказав, що 25.08.2011р. він позичив відповідачу гроші в сумі 10 300 дол.США на строк до 01.03.2012р. Оскільки відповідач на вимогу позивача гроші у визначений термін не повернув, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за курсом НБУ 1 175 грн. за 100 дол.США, а також 3% річних за користування грошима в сумі 618 дол.США за період з 01.03.2012р. по 01.03.2014р., а всього стягнути 128 286 грн. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність та про те, що вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки не повідомив. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як убачається з розписки [PERSON] взяв у позивача в борг гроші в сумі 10 300 дол.США та зобов'язався повернути цю суму до 01.03.2012р. (а.с. 4). Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідносини, згідно яких одна сторона зобов'язана здійснити на користь іншої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, тощо) або утриматись від певної дії. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (займодавець) передає іншій стороні (заємщику) у власність (у оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути кредитору таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей - ч.2 ст. 1047 ЦК України. За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 615 частиною 2 ЦК України, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином суд дійшов до висновку про наявність договірних відносин позики між позивачем як позикодавцем та відповідачем як позичальником, відповідно до яких відповідач отримав від позивача 10 300 дол.США та зобов'язався повернути суму до 01.03.2012р., проте гроші не повернув. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про те, що у позивача згідно умов укладеного договору позики внаслідок невиконання обов'язку відповідачем повернути позичену грошову суму виникло відповідне право вимоги та позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача суми боргу в національній валюті відповідно до положень ст. 192 ЦК України за офіційним курсом НБУ на день подачі позову (1 171,6147 грн. за 100 дол.США) в сумі 120 676,31 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - ч.2 ст.625 ЦК України. Три проценти річних від простроченої суми за два роки за офіційним курсом НБУ на день подачі позову (1 171,6147 грн. за 100 дол.США) складає 7 240,58 грн. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають понесені стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог в сумі 1 279,16 грн.

Outcome: partial