Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

До суду 17.05.2019 року надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] , за яким просили стягнути із відповідача на користь страхової компанії відшкодування завданої майнової шкоди у порядку регресу у розмірі 11 196, 81 грн. та судові витрати. Згідно обґрунтування позовних вимог, 12 липня 2016 року між ПрАТ СК «ПЗУ України» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ 9948890, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля OPEL Combo, д.р.н. [NUMBER] . 25.06.2017 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля OPEL Combo, д.р.н. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , та автомобіля Chery Amulet, д.р.н. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] .. Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 12.09.2017 року, особою винною в настанні ДТП було визнано [PERSON] та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вказували, що відповідно до звіту №1247176 від 21.07.2017 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Chery Amulet, д.р.н. [NUMBER] , склала 14 945, 29 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, склала 11 531, 01 грн.. Страхова компанія на підставі заяви від 27.06.2017 року та страхового акту від 28.09.2017 року сплатила на користь потерпілої особи страхове відшкодування у сумі 11 196, 81 грн. (платіжне доручення №6325 від 28.09.2017 року). Із посиланням на те, що оскільки відповідач письмово не повідомив страхову компанію про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то вважають, що після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у них виникло право вимоги до [PERSON] в порядку регресу. Досудову вимогу від 24.10.2018 року, отриману 27.10.2018 року, позивач залишив без виконання, а тому вимушені звернутися до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 05.06.2019 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До суду 27.06.2019 року надійшов відзив відповідача, згідно якого [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити (а.с.49-51). При цьому посилався на те, що позовні вимоги обґрунтовані виключено на підставі звіту «Про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу» від 21.07.2017 року, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] .. У свою чергу, оцінювач ФОП [PERSON] відсутній в переліку судових експертів, а отже наданий ним звіт відповідач вважає неналежним доказом розміру причиненої шкоди. Додатково посилався на те, що про здійснення оцінки ФОП [PERSON] він не повідомлявся. При цьому факт настання страхового випадку відповідачем не оспорюється, страхова компанія визнала обставини події страховим випадком, виплативши відповідне страхове відшкодування, та на думку відповідача саме неповідомлення ним страхової компанії не можу бути підставою для стягнення в порядку регресу страхового відшкодування. Також, разом із позовом відповідач подав до суду клопотання про призначення по справі судової авто товарознавчої експертизи. Ухвалою суду від 04.07.2019 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі було зупинено на час проведення зазначеної експертизи. До суду 21.11.2019 року надійшли матеріали цивільної справи №522/8366/19 разом із Висновком №19-4261 судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Chery Amulet A15, реєстраційний номер [NUMBER] , складений 16.10.2019 року (а.с.73-80). Ухвалою суду від 25.11.2019 року провадження у справі поновлено та призначено її до розгляду на 15.01.2020 року. За клопотання представника відповідача 15.01.2020 року розгляд справи був відкладений на 21.01.2020 року. 16.01.2020 року до суду надійшло клопотання про призначення справи до розгляду у загальному провадженні, в обґрунтування клопотання зазначено, що під час ознайомлення з Висновком експерта №19-4261 від 16.10.2019 року встановлено, що він був складений та підписаний судовим експертом [PERSON] з порушенням вимог п.2, ч.1 , ст.36, ч. 1 ст.38 ЦПК України щодо обов`язкового самовідводу, а отже не може бути належним доказом по справі, та оскільки вказану справу через складність та суттєвий інтерес відповідача недоцільно розглядати у спрощеному позовному проваджені. Вказане клопотання не могло бути подане раніше, оскільки про обставини, що зумовили його подання відповідачу стало відомо лише 13.01.2020 року. Ухвалою суду від 21.01.2020 року клопотання відповідача було задоволено та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Підготовче засідання призначено на 24.02.2020 року. Розгляд справи 24.02.2020 року, 23.03.2020 року відкладався. У підготовче засідання 10.06.20 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Від представника відповідача по справі надійшло до суду клопотання про виклик експерта [PERSON]., також не заперечував проти закриття підготовчого провадження у справі. Ухвалою суду від 10.06.2020р. суд задовольнив клопотання представника відповідача та вирішив викликати експерта [PERSON]. для дачі пояснень з приводу висновку судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Chery Amulet А15, реєстраційний номер [NUMBER] від 16.10.2019р. № [NUMBER] . Також закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.09.2020р.. У судове засіданні 15.09.2020 року з`явились відповідач та його представник - [PERSON] та судовий експерт [PERSON].. Від представника позивача 03.08.2020 року надійшла заява, згідно якої просили розгляд справи 15.09.2020 року проводити за їх відсутності та позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Суд, за згодою присутніх у судовому засіданні осіб, із урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності представника позивача, сповіщеного належним чином. Представник відповідача та відповідач позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення з посиланням на те, що сума, пред`явлена до стягнення, позивачем не доведена належними та допустимими докази. Про здійснення оцінки пошкодженого автомобіля страхова компанія не повідомляла його, при цьому звіт був складений оцінювачем [PERSON] , якого в переліку судових експертів не було. При цьому, судова експертиза була проведена також експертом [PERSON] , чим на думку представника порушено вимог ст. 38 ЦПК України, та він мав був взяти самовідвід, а отже обидва висновки сторона відповідача вважають неналежними доказами. При цьому на запитання суду представник відповідача зазначив, що клопотання про проведення повторної судової експертизи заявляти не будуть. Судовий експерт [PERSON] судовий висновок від 16.10.2019 року №19-4261 підтримав та не заперечував, що він як оцінювач 21.07.2017 року на замовлення страхової компанії провів оцінки пошкодженого автомобіля Chery Amulet А15, склав калькуляцію та звіт. При цьому вважає, що він не порушував вимог чинного законодавства (щодо самовідводу), оскільки для проведення експертизи був призначений керівником ОНДІСЕ. Ніяких причин для самовідводу не було, оскільки з його сторони не було жодної заінтересованості. На запитання представника відповідача пояснив, що при проведення судової експертизи він огляд транспортного засобу не здійснював, оскільки у матеріалах справи був наявний звіт від 2017 року з детальним описанням пошкоджень; при цьому об`єкт дослідження (авто) ще в 2017 році був відновлений (ще тоді при огляді). Дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи судом встановлено, що 12 липня 2016 року між ПрАТ СК «ПЗУ України» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ 9948890, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля OPEL Combo, д.р.н. [NUMBER] . 25.06.2017 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля OPEL Combo, д.р.н. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , та автомобіля Chery Amulet, д.р.н. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] .. Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 12.09.2017 року, особою винною в настанні ДТП було визнано [PERSON] та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. За нормою ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до звіту №1247176 від 21.07.2017 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Chery Amulet, д.р.н. [NUMBER] , склала 14 945, 29 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, склала 11 531, 01 грн.. Вказаний звіт був складений на замовлення страхової компанії суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (свідоцтво оцінювача «МФ 6912 від 16.05.2019 року, свідоцтво про підвищення кваліфікації МФ №213-ПК від 16.02.2017 року).. Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страхова компанія на підставі заяви від 27.06.2017 року та страхового акту від 28.09.2017 року сплатила на користь потерпілої особи страхове відшкодування у сумі 11 196, 81 грн. (платіжне доручення №6325 від 28.09.2017 року). У подальшому, страхова компанія зверталася до відповідача з регресною вимогою щодо сплати коштів (а.с.35-36), однак [PERSON] в добровільному порядку цю вимогу не виконав, тому страхова компанія змушена звертатися до суду з вказаним позовом. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Правовідносини, що склалися між сторонами у справі врегульовані Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Так, згідно зі ст. 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) водій, причетний до такої пригоди, зобов`язаний не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону №1961-IV визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд бере до уваги, що Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» внесено зміни у статтю 33 Закону № 1961-IV, зокрема розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку із чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону №1961-IV, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Так, підпунктом 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону №1961-IV визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. З наведеного вбачається, що законодавцем фактично встановлено цивільно-правову відповідальність страхувальника перед страховиком у разі невиконання вимог підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону №1961-IV. Проте, як зазначає позивач, відповідачем у строки визначені в підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону №1961-IV не надано позивачу письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Зазначений факт сторонами у справі не оспорювався. Отже, в разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника (зміст правових висновків Верховного Суду України у справах № 6-186цс16 від 30.03.2016 року та № 6-1613цс16 від 31.05.2016 року). Тобто дані норми вказують на право страховика щодо подання такого позову, а не необхідність безумовного стягнення сум в порядку регресу. Між тим, правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Згідно ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вбачає, що не спростовується стороною відповідача, відповідач у передбачений законом 3-денний строк не повідомив страхову компанію про події ДТП 25.06.2017 року. Отже, суд погоджується з доводами сторони позивача з приводу виникнення у страхової компанії права на подання позову про відшкодування шкоду у порядку регресу. Між тим, визначаючи розмір шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь страхової компанії суд виходить із наступного. Статтею 76 діючого ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання. Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За приписами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. № 2658-III, оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. У підтвердження визначеної до стягнення суми представник позивача додав до позову копію звіту №1247176 від 21.07.2017 року, складений на замовлення страхової компанії суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] .. Також, у межах судової справи була проведена судова автотоварознавча експертиза, за результатами проведення якої складено висновок №19-4261 від 16.10.2019 року, згідно якого вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля Chery Amulet, д.р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 25.06.2017 року, становить 11 531, 01 грн.. Cуд погоджується з доводами представника відповідача та не приймає до уваги як належний та допустимий доказ висновок №19-4261 судової автотоварознавчої експертизи від 16.10.2019 року, оскільки вбачає, що останній був складений тією самою особою, що здійснював оцінку в 2017 році, [PERSON] та який на думку суду повинен був заявити самовідвід. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997р., при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Отже, даний висновок №19-4261 судової автотоварознавчої експертизи від 16.10.2019 року суд вважає неналежним та недопустимим доказом по справі. При цьому, у [PERSON] на час проведення оцінки (в 2017 році) було діюче свідоцтво оцінювача «МФ 6912 від 16.05.2019 року, свідоцтво про підвищення кваліфікації МФ №213-ПК від 16.02.2017 року «Оцінка колісних транспортних засобів» та останній був зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів. Із урахуванням вищевказаних вимог процесуального закону, установлених судом обставин справи, суд вбачає, що вказаний звіт від 21.07.2017 року був одержаний у порядку, встановленого законом, суд вважає наданий позивачем звіт експерта належним, допустимим і достатнім доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну. Позивачем не оспорюється факт настання страхового випадку. При цьому не запрошення позивача під час проведення огляду ТЗ не призводить до висновку щодо неправильності складання звіту. За викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ПрАТ СК «ПЗУ України» та задовольняє їх у повному обсязі. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved