Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокатка Малькевич Наталія Володимирівна, з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 березня 1998 року з відповідачкою він уклав договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., реєстр № 1254, який зареєстровано в БТІ м. Красноармійська 06.05.1998 року за № 686. З договору купівлі-продажу житлового будинку вбачається, що житловий будинок розташовано на земельній ділянці [PERSON] на підставі Державного акту серії ДН від 13.08.1997 року. Після оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку та до сьогоднішнього дня договір купівлі-продажу або іншого правочину земельної ділянки з відповідачкою укладено не було. 01.03.1998 року [PERSON] надала на ім`я [PERSON] доручення на право продажу спірної земельної ділянки. Доручення було видано строком на три роки та було дійсне до 21.03.2001 року. Дана обставина свідчить про те, що відповідачка після надання доручення, не має до мене ніяких претензій майнового характеру. Однак, за час дії доручення [PERSON] не провела відчуження спірної земельної ділянки. Враховуючи ту обставину, що позивачу невідомо місце проживання відповідачки, що унеможливлює укласти договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, він змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Крім того, 16.06.2020 року позивач звернувся з заявою до відділу у Барському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про внесення відомостей (змін до них) щодо спірної земельної ділянки до ДЗК. Рішенням кадастрового реєстратора від 16.06.2020 року № -0501811052020 у внесені відомостей (змін до них) до ДЗК було відмовлено, у зв`язку з невідповідністю електронного документу установленим вимогам, про що зазначено в протоколі проведення перевірки електронного документа, а саме, площа земельної ділянки в електронному документів не відповідає площі у правовстановлюючому документі. Так, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН, який видано Шевченківською селищною радою на ім`я відповідачки 13.08.1997 року, їй була передана земельна ділянка площею 0,1025 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, земельна ділянка має площу - 0,1033 га. Різниця в площі земельної ділянки виникла у зв`язку зі зміною підходів замірів земельних ділянок, фактично площа з моменту передачі земельної ділянки відповідачці до сьогоднішнього дня не змінювалася, про що свідчить акт передачі межових знаків, який підписано власниками суміжних земельних ділянок. За цих обставин, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1033 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачку\~було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом направлення на її адресу судових повісток. Однак, відповідачка в судове засідання не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, відзив на позов не подала. Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Частиною 2\~статті 247\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 21 березня 1998 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] уклали договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., реєстр № 1254, який зареєстровано в БТІ м. Красноармійська 06.05.1998 року за № 686 (а.с.4). З договору купівлі-продажу жилого будинку вбачається, що вказаний жилий будинок розташовано на земельній ділянці [PERSON] на підставі Державного акту серії ДН від 13.08.1997 року (а.с.4). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН, виданого 13 серпня 1997 року на підставі рішення Шевченківської селищної Ради народних депутатів від 30 липня 1997 року №47 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1025га, розташована на території [ADDRESS] , для обслуговування жилого будинку та господарських будівель (а.с.6). 01 березня 1998 року [PERSON] надала на ім`я [PERSON] доручення на право продажу належної їй земельної ділянки площею 0,1025га, розміщеної в [ADDRESS] . Доручення видано строком на три роки і дійсне до 21 березня 2001 року (а.с.5), однак, за час його дії [PERSON] не провела відчуження спірної земельної ділянки. Згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, узгодженого Шевченківським селищним головою Меркуловою Н.Д., інженером-землевпорядником [PERSON] проведено обстеження зовнішніх меж земельної ділянки, що знаходиться у власності [PERSON] , в присутності [PERSON] та власників (користувачів) суміжних ділянок: № [NUMBER] по [ADDRESS] та [ADDRESS] та встановлено, що межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1033га у власності [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд збігаються з лінійними спорудами (паркан, будівлі, споруди). Замовник [PERSON] претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки враховуючи положення пункту 3.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 №376 не встановлювались за бажанням замовника у зв`язку з тим, що межі земельної ділянки збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (а.с.10). Рішенням кадастрового реєстратора Відділу у Барському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16.06.2020 року № РВ-0501811052020 [PERSON] відмовлено у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у зв`язку з невідповідністю електронного документу установленим вимогам, про що зазначено в протоколі проведення перевірки електронного документа (а.с.7). Згідно протоколу №ПП-0501311452020 від 16.06.2020 року проведення перевірки електронного документа та висновку щодо його перевірки, площа земельної ділянки в електронному документі не відповідає площі у правовстановлюючому документі (а.с.8,9). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною четвертою статті 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до статті 30 Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року N 561 -XII, який був чинним на час відчуження житлового будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Статтею 67 ЗК України від 18 грудня 1990 року N 561-ХІІ визначено, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. Згідно правової позиції ВС/КЦС, викладеної в Постанові від 26.12.2019 року у справі № 364/515/19, - при відчуженні будинку право на земельну ділянку, на якій він розташований, припиняється та переходить до нового власника. Відповідно до абз. 3 п. 4 розділу VII Закону України «Про державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також вразі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved