Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась Військова академія (м. Одеса) з позовом до [PERSON] , про відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що 26.07.2016 року, на підставі Наказу № 398, відповідача було зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до Військової академій та на підставі наказу начальника Військової академії від 26.07.2016 року № 42-РС. Наказом начальника Військової академії, від 30.08.2016 року, № 199, відповідача призначено на посаду курсанта першого курсу навчання та з 30 серпня 2016 року зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами. Представник вказав, що між МО України в особі начальника Військової академії генералом-майором [PERSON] та курсантом [PERSON] був укладений контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант». Умови контракту передбачають, що відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу, в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання, або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. [PERSON] звернувся до командування Військової академії з рапортом про його відрахування з числа курсантів Військової академії, у зв`язку з розірванням контракту зі сторони військовослужбовця через небажання продовжувати навчання. Наказом начальника Військової академії, від 12.12.2017 року, № 73-РС, згідно рапорту та на підставі протоколу Вченої ради Військової академії № 3, від 31.10.2017 року, у відповідності до пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України, від 24.12.1997 року, № 490, [PERSON] відраховано з числа курсантів «через небажання продовжувати навчання», відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України, від 10.12.2008 року, №1153/2008 та п. 2.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України, від 10 квітня 2009 року №170, розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з солдатом [PERSON] (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). 12.12.2017 року відповідача виключено із списків особового складу Військової академії, знято зі всіх видів забезпечення та направлено в розпорядження Кельменецько-Сокирянського РВК Чернівецької області, для постановки на військовий облік. Відповідно до довідки-розрахунку, від 12.12.2017 року, № 1/55/1566, складений Військовою академією (м. Одеса), загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] у Військовій академії (м. Одеса) становить 162134 (сто шістдесят дві тисячі сто тридцять чотири) грн. 32 коп.. Однак, як вказує представник позивача, відповідач не здійснив добровільне відшкодування коштів на розрахунковий рахунок позивача в рахунок існуючої заборгованості, не повідомив командування Військової академії про можливі поважні причини пропуску оплати. У зв`язку із зазначеним, оскільки відповідач у добровільному порядку витрати, пов`язані з його утриманням у період навчання, не відшкодував, позивач звернувся з даним позовом до суду. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та проти заочного вирішення справи, не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений, у встановленому законом порядку (а. с. 31). Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 223 ЦПК України, суд, зі згоди представників позивачів вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 «Положення про Міністерство оборони України», затвердженого указом Президента України, від 06 квітня 2011 року, №406/2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. За змістом ст. ст.1 та 10 Закону України «Про оборону України», ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, а органом державної влади на місцях є підпорядковані Міністру оборони командири з`єднань, частин, інших формувань. Міністерство оборони України, згідно рішення Конституційного Суду України №3-РП/99, від 08 квітня 1999 року, є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до Закону України «Про Збройні Сили України» та Статуту Військової академії (м. Одеса), академія входить до складу Збройних Сил України і підпорядкована Міністерству оборони України. Згідно п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України, від 10.12.08 №1153/2008, контракт про навчання припиняється (розривається) достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. В разі відрахування через небажання продовжувати навчання, відраховані курсанти відшкодовують Міністерству оборони України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Згідно п. п. 3, 4 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 12.07.2006 року, № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом, згідно з нормами утримання курсантів. Відповідно до вимог Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України, від 03 серпня 2016 року, № 400, відшкодовуються колишніми курсантами відповідного навчального закладу плата за послуги, що надаються бюджетними установами. Судом встановлено, що Військова академія (м. Одеса), яка із врахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», є суб`єктом владних повноважень на місцях в системі Збройних Сил України, уповноважена центральним органом виконавчої влади - Міністерством оборони України виконувати повноваження по відшкодуванню вищезазначених витрат. При цьому, їх відшкодування пов`язано з проходженням та звільненням громадян з публічної служби. Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено обов`язок громадян, відрахованих з військових навчальних закладів Збройних Сил України через небажання продовжувати навчання, або через недисциплінованість та, в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно п. 8 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 12.07.2006 року, № 964, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується, відповідно до кошторису Міноборони. Також, судом встановлено, що на підставі наказу начальника Військової академії (м. Одеса) № 42-РС, від 26.07.2016 року [PERSON] призначено на посаду «курсант» (а. с. 8). У подальшому, наказом начальника Військової академії (м. Одеса), від 30.08.2016 року, № 199, [PERSON] було зараховано до списків особового складу Військової академії та на всі види забезпечення за курсантським нормами (а. с. 10). У відповідності до вимог п. п. 15, 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України, від 10.12.08 №1153/2008, 20 липня 2017 року між МО України, в особі начальника Військової академії генерал-майора [PERSON] та курсантом [PERSON] був укладений контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант» (а. с. 16 - 17). Згідно укладеного Контракту, відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. Відповідач звернувся до командування Військової академії з рапортом про відрахування його з числа курсантів Військової академії у зв`язку з розірванням контракту з сторони військовослужбовця, через небажання продовжувати навчання (а. с. 14). Наказом начальника Військової академії, від 12.12.2017 року, № 73-РС, у відповідності до пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів» Міністерства оборони України, наказу Міністра оборони України, від 24.12.1997 року, № 490, [PERSON] було відраховано з Військової академії.(а. с. 11) Згідно до довідки-розрахунку, від 12.12.2017 року, № 1/55/1566 Військовою академією (м. Одеса), загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] у Військовій академії (м. Одеса) становить 162134 (сто шістдесят дві тисячі сто тридцять чотири) грн. 32 коп. (а. с. 13). Таким чином, враховуючи наявність у відповідача перед позивачем заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б вказували на неправомірність звернення позивача з вимогою про стягнення з відповідача даних коштів, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. За викладеними обставинами, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Міністерства оборони України, Військової академії (м. Одеса), про відшкодування витрат за період навчання, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно дост.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду, позивачем було сплачено судовий збір, в розмірі 2431 гривень 01 копійок, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved