Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що йому на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, належить квартира [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], які є членами сімї колишнього власника квартири. Рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідачів з реєстрації. У звязку з чим просить суд визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування квартирою №12 в будинку №3 по вулиці Вільній у місті Словянську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON], та його представник, [PERSON], не зявилися, однак до суду надали заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, просили суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, не заперечували проти задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2017 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] від 08.08.2017 року. Згідно з довідкою ТОВ «Цидило і К» від 31.07.2017 року, за адресою: м. Словянськ, вул. Вільна, буд. 3/12, зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Згідно з ст. 61 ч. 1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], тому має право вільно розпоряджатися належною йому власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі, власником якої є [PERSON] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON]Ю, але фактично вони за цією адресою не проживають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON]. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved