Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту батьківства, а саме: що померлий [INFO] [PERSON] є його батьком. Вимоги обгрунтовуються тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкоємцями за законом є заявник та його сестра [PERSON] . З метою отримання спадкового майна [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Рожищенського нотаріального округу з відповідною заявою, проте отримав відмову у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин між ним та спадкодавцем [PERSON] , а саме: у свідоцтві про народження заявника відсутні відомості про батька. Зазначає про те, що батьки [PERSON] та [PERSON] ще до народження заявника проживали разом у будинку, вели спільне господарство, однак шлюб не реєстрували. Іншим чином встановити цей факт заявник не може, тому звертається із заявою до суду. Заявник [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримав заяву про встановлення факту батьківства, просив її задовольнити. З його пояснень слідує, що він народився у с. Бортяхівка, до четвертого класу навчався в цьому селі, а далі у с. Переспа. Протягом цього часу жив у с. Бортяхівка разом з батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] , а згодом народилася сестра [PERSON] . У 1991 році одружився, весілля допомагали організовувати батьки. Після цього разом зі своєю дружиною та батьками постійно проживав в одному будинку с. Бортяхівка. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти заявлених вимог. Зазначила суду, що [PERSON] є її старшим братом, і обставини, повідомлені заявником під час розгляду справи відповідають дійсності. Її батько [PERSON] за свого життя визнав своїм сином [PERSON] . Спір щодо спадкового майна відсутній. Суд, заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, дійшов таких висновків. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії паспорта серії [NUMBER] слідує, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого записана [PERSON] , відомості про батька відсутні. У копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] і [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з довідкою виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 6 жовтня 2021 року № 1368 [PERSON] і [PERSON] вели спільне господарство та були зареєстровані на [ADDRESS] до дня смерті останньої. Відповідно до довідки від 18 жовтня 2021 року № 1401, виданої цим же органом, [PERSON] на день смерті проживав разом з [PERSON] на [ADDRESS] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [INFO] помер [PERSON] . З копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 1 червня 2021 року № 64985358 вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа (номер у нотаріуса 72/2021, дата заведення 1 червня 2021 року). Судом із копії цієї спадкової справи встановлено, що 1 червня 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Рожищенського районного нотаріального округу Павлюк Р.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] . Згідно з копією довідки виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 14 травня 2021 року № 771, заповіт від імені [PERSON] виконкомом Тихотинської сільської ради не посвідчувався. За змістом роз`яснення приватного нотаріуса Рожищенського районного нотаріального округу від 1 червня 2021 року № 85/01-16 слідує, що [PERSON] не може бути видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність родинних відносин. Свідок [PERSON] давала показання про те, що вона проживає у [ADDRESS] , а її чоловік та померлий [PERSON] були хорошими друзями. У 1966 році [PERSON] та [PERSON] почали жити разом, потім у них народилися діти [PERSON] та [PERSON] . Заявник з народження проживав у будинку батьків, його відносини з [PERSON] були такими як сина з батьком. Свідок [PERSON] показала суду, що вона проживає у [ADDRESS] . По сусідству жили [PERSON] та [PERSON] , яківиховував та піклувався про свого сина [PERSON] . У пункті 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 вказано про те, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС). Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Сімейний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, а Кодекс про шлюб та сім`ю України 1969 року (далі - КпШС) втратив чинність. У свідоцтві про народження заявника запис про батька відсутній, датою його народження значиться [INFO] . За таких обставин, у даній справі слід застосовувати закон, який діяв на час народження [PERSON] . Відповідно до ст. 53 КпШС суд вправі встановлювати факт визнання батьківства за позовом дитини, яка досягла повноліття. Рішення має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують заявлені вимоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18). Свідки [PERSON] , [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні однозначно стверджувала, що [PERSON] є братом [PERSON] та сином померлого [PERSON] , який за свого життя визнав це. Встановлення відшукуваного заявником [PERSON] факту матиме правове значення для вирішення питання оформлення спадщини. За змістом ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) слідує, що суд розглядає справи про встановлення фактів, перелік яких визначений ч. 1 цієї норми. Водночас у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Отже, зважаючи, що під час розгляду даної справи підтверджено, що померлий [PERSON] за свого життя визнавав своїм сином [PERSON] , спільно проживав з ним однією сім`єю, разом із матір`ю заявника - [PERSON] , виховував його, тому є підстави для задоволення заяви про встановлення факту батьківства.

Outcome: approved