Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

До суду 09 грудня 2016 року надійшла позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у домоволодінні [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених, позивач посилається на те, що згідно договору дарування від 05.08.2003 р., укладеного між нею та братом її чоловіка [PERSON], їй на праві власності належить 405/800 частин житлового домоволодіння [ADDRESS], з відповідною частиною надвірних споруд. В дійсний час в належному їй домоволодінні зареєстровані: вона, [PERSON], її чоловік [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON] та відповідач [PERSON] Після передачі відповідачем їй в дар належної йому частини домоволодіння, 07.08.2003 року відповідач добровільно залишив житло за місцем його реєстрації, забрав усі свої особисті речі та залишив житло. З цього часу відповідач житлом за місцем реєстрації не інтересується, комунальні платежі не сплачує. Домовленостей між нею та відповідачем щодо збереження за останнім права користування житловим приміщенням нема. Відповідач [PERSON] добровільно з реєстраційного обліку з місця реєстрації не знімається, реєстрація відповідача у належному їй на праві власності житловому приміщенні створює перешкоди, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги, що нараховуються і на відповідача та позбавлена можливості оформити субсидію. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу без його участі, на підставі наявних в ній доказів. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначивши, що відповідач [PERSON] є його брат, з серпня 2003 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, житловим приміщенням не інтересується, за комунальні послуги не сплачує, житло залишив добровільно, з відповідачем вони не підтримують стосунки. Треті особи [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, підтвердили пояснення, надані позивачем [PERSON] і третьою особою [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], як свідки показали, що відповідач вже багато років у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає, стосунки з позивачем та її сім'єю не підтримує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 405/800 частин житлового будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6). Згідно договору дарування від 05.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Т.Д. за р. № 2-2389, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар 405/800 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.5). Згідно довідки з місця мешкання про склад сім'ї та реєстрацію, у домоволодінні [ADDRESS] зареєстровані: власник [PERSON], чоловік [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON] та брат чоловіка [PERSON] (а.с.7). Згідно листа Московського ВП ГУ НП в Харківській області, з 01.01.2014 року по теперішній час заяв та скарг від [PERSON] з приводу перешкоджання праву проживання за адресою: [ADDRESS], не надходило (а.с.11). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно ст. 7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність відповідача [PERSON] за місцем його реєстрації у домоволодінні [ADDRESS], з серпня 2003 року підтверджується зібраними по справі доказами, показами свідків. Реєстрація відповідача створює позивачу перешкоду у здійсненні нею права власності, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved