Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулась [PERSON], в якому просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а відповідач є батьком дітей. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з 15 червня 2017 року. З червня 2017 року відповідач став ухилятися від своїх батьківських обов'язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з синами в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не піклується про стан їх здоров?я, не сплачує аліменти на утримання дітей. Орган опіки та піклування в особі Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області надав письмові пояснення про те, що висновок щодо вирішення спору він надати не може, оскільки представникам органу опіки та піклування не вдалось поспілкуватися з відповідачем та встановити причини ухиляння від виконання батьківських обовязків. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Представник Органу опіки та піклування в особі Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області Величко В.В. в судовому засіданні підтримала рішення органу опіки та піклування, викладене в письмових поясненнях. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 19.12.2019 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області (актовий запис №1 від 19.01.2015 року) та свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області (актовий запис №11 від 08.08.2016 року). 17 листопада 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано що підтверджується наявним в матеріалах справи заочним рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 17.11.2017 року у справі № 551/851/17, яке набрало законної сили 05 грудня 2017 року. Позивач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO], що вбачається з наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження [NUMBER], виданого Відділом РАЦС Сумського міського управління юстиції Сумської області (актовий запис №242 від 08.02.2005 року) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Полтавським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області. Відповідно до довідки виданої виконкомом Яреськівської Сільської ради Шишацького району Полтавської області від 31 жовтня 2018 року [PERSON], [INFO] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживають сини: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Згідно з розрахунків заборгованості [PERSON] станом на 30.06.2018 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 43687,08 грн. Та 17094 грн. відповідно. [PERSON] з 15.01.2018 р. по 01.08.2019 р. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненн нею трьох років, що підтверджується копією наказу (розпорядження) Виробничого підрозділу агрофірма «Золота гора» ТзОВ «Агрофірма «ім. Довженка» № 34 від 15.01.2018 р. Відповідач [PERSON], [INFO], уродженець с. Ясенівка Червоноармійського району Житомирської області, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями наданими Відділом реєстрації Костянтинівської міської ради від 28.09.2018 р. за № 3452/09. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що є знайомою позивача, з якою регулярно спілкується та іноді відвідує за адресою її місця проживання. Відповідача з дітьми бачила лише один раз. Позивач виховує та утримує дітей самостійно. Відповідач проживає в сусідньому селі з позивачем, проте зустрічі з дітьми не шукає, їх життям не цікавиться. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування. Частиною 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Водночас Пленум Верховного Суду України в п.15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем було доведено факт ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх малолітніх синів, оскільки відповідач не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та не утримує їх. А отже, інтересам дітей відповідатиме позбавлення [PERSON], [INFO], громадянина України, батьківських прав щодо [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позву з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved