Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про захист права власності та скасування арешту на рухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є власником автомобілю [NUMBER], номер кузова JTNВЕК40К103107989, сірого кольору, 2007 року випуску. Цей факт підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САА223825, виданого ВРЕР №3м. Донецька УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області, в якому він вказаний як власник транспортного засобу. Даний автомобіль позивач придбав на підставі біржової угоди-007996 від 06.11.2009р. у відповідача -[PERSON]. На сьогоднішній день у позивача виникла необхідність продати вищевказаний автомобіль. Однак при зверненні до нотаріусу з оформленням договору купівлі- продажу автомобілю, нотаріус відмовив в оформленні договору купівлі-продажу, посилаючись на наявність арешту на даний автомобіль та заборону його відчудження. Позивач звернувся з заявою до територіального сервісного центру №144 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області з заявою про надання відомостей стосовно ким та коли накладено арешт на автомобіль [NUMBER]. На заяву було надано відповідь за № 325 від 19.02.2016 року, згідно до якої автомобіль [NUMBER] знаходиться під арештом на підставі рішення Ворошиловського районного суду міста Донецьк №2- 3805/10 від 14.06.2010 року суддя Кутья С.Д. Позивачу нічого невідомо про наявність будь-якого рішення суду, а також про наявність будь-якого спору відносно цього автомобілю. Рішення Ворошиловського районного суду міста Донецьк не отримував, судові повістки також на йогоадресу не надходило. Для зясування обставин накладення арешту на автомобіль [NUMBER] який належить позивачу на праві власності він звернувся до Єдиного реєстру судових рішень (http://revestr.court.gov.ua/Page/l). Однак за період з 01.01.2010 року та по 31.12.2010 року з номером справи №2-3805/10 жодного рішення відносно автомобілю не знайшов. Звернутися до Ворошиловського районного суду міста Донецьк з заявою про отримання копії рішення по справі №2-3805/10 від 14.06.2010 року немає можливості, у звязку з тим, що місто Донецьк знаходиться на непідконтрольній владі України території. У звязку з тим, що позивачу невідомо за чиєю заявою (обтяжувача) до суду було накладено арешт на автомобіль, звернутися до суду, який прийняв таке рішення також немає можливості, вимушений звернутися до суду з позовною заявою про захист його права власності та зняття арешту. Відповідно до ч.2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Позивач просить суд захистити право власності [PERSON] шляхом усунення перешкод в розпорядженні автомобілем [NUMBER], номер кузова JTNВЕК40К103107989. Скасувати арешт з автомобілю [NUMBER], номер кузова JTNВЕК40К103107989, який зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про арешт автомобілю [NUMBER], номер кузова JTNВЕК40К103107989. Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА223825, виданого ВРЕР №3м. Донецька УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області, власником автомобілю [NUMBER], номер кузова JTNВЕК40К103107989 є [PERSON] (а.с.7). Згідно листа за № 325 від 19.02.2016 року, якої автомобіль [NUMBER] знаходиться під арештом на підставі рішення Ворошиловського районного суду міста Донецьк №2- 3805/10 від 14.06.2010 року суддя Кутья С.Д. (а.с.8). Відповідно до довідки від 28.12.2015р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] переміщений за адресою: м. Красноармійськ, м-н Лазурний, буд 67 б, кВ. 10 (а.с.9). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, як зазначено у статті 316 ЦК України. У статті 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права власності чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно до п. 4 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 р. № 830 (із змінами та доповненнями) державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Пунктом 24 цього порядку встановлює, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п'ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. \~Пункт 25 Порядку передбачає, що реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день надходження заяви чи рішення уповноваженого органу. Відповідно до ч.2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Оскільки роботу Ворошиловського районного суду м. Донецька припинено у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя через бойові дії, що відбуваються в районі розташування суду, на даний час як і у позивача так і у суду відсутня можливість отримати з даного суду інформацію щодо існуючого арешту на автомобіль. У відповідності до вимог\~ст. 16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. \~ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950 р.), ратифікованою\~Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР\~(далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. \~\~\~\~\~\~ Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні не встановлено підстав для існування арешту на автомобіль, позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved