Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

До Рівненського міського суду звернулася [PERSON] з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19.12.2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 165 грн., щомісячно, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягненню дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на сьогоднішній день визначений рішенням суду розмір аліментів 165 грн., є мізерним і не може задовольнити потреби дитини. Добровільно відповідач не погоджується на збільшення розміру аліментів та фактично самоусунувся від участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Позивач зазначає, що відповідач отримує високий дохід та отримує заробітну плату вище за середню, користується пільгами, як військовослужбовець та учасник бойових дій. Позивач зазначає, що на її утриманні перебуває ще одна донька [PERSON] 2008 року народження. Свої заперечення на позов відповідач виклав у письмовому відзиві. Просить суд залишити розмір аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої заперечення відповідач мотивує своїм тяжким матеріальним становищем, перебуванням на його утриманні неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , яка має посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи та дружини [PERSON] , яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи та доглядає матір евакуйовану із [PERSON] . Відповідач зазначає, що брав участь у додатковому забезпеченні дочки у вигляді матеріального і готівкового забезпечення, подарунків на свята, окрім того, дочка [PERSON] отримує стипендію в розмірі 980 грн., як дочка учасника АТО. Також відповідач зазначає, що у позивача на праві власності перебуває Ѕ частка будинку в [ADDRESS] , та квартира [ADDRESS] , яку позивач здає в оренду. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15.11.2019 р. відкрито провадження по цивільній справі та призначено до розгляду з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні вимоги довірителя підтримав. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав та мотивів, які в ньому наведені. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав та мотивів наведених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 24.01.2007 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого 28.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, підтверджується, що шлюб між сторонами розірвано та після розірвання шлюбу присвоєно [PERSON] прізвище [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.12.2005 року шлюб між сторонами розірвано та малолітню доньку [PERSON] залишено проживати разом з матір`ю. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.12.2005 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 165 грн., щомісячно. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст.\~181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 165 грн., щомісячно. Разом з тим,\~статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» \~передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум становить 1779 грн., з 1 липня 1859 грн., з 1 грудня 1921грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум становить 2218 грн., з 1 липня 2318 грн., з 1 грудня 2395 грн. Суд зазначає, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Суд погоджується із мотивами зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини, однак, заявлений позивачем розмір аліментів 1/3 частки всіх видів доходів, на дитину на думку суду є завищеним і не обґрунтованим. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує матеріальне становище позивача та стан здоров`я позивача [PERSON] . Позивач зазначає, що на її утриманні також перебуває дитини [PERSON] , 2018 року народження, однак доказів суду не надано. Суд враховує наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від шлюбу з [PERSON] . Дане підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 02.07.2008 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що на його утриманні перебуває дружина, яка потерпіла внаслідок аварії на Чорнобильській АС, та що остання доглядає матір евакуйовану із Прип`яті. Долучені відповідачем докази не свідчать, що [PERSON] перебуває на утриманні відповідача. Твердження відповідача, про те, що неповнолітня [PERSON] отримує стипендію під час навчання в КЗВО «Рівненська медична академія» суд оцінює критично, оскільки дане не доводить не спроможності відповідача сплачувати аліменти у встановленому законом розмірі, гарантованому для дитини відповідного віку. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виконаної державним виконавцем Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), заборгованість зі сплати аліментів стягуваних на підставі виконавчого листа виданого 11.01.2006 року Рівненським міським судом Рівненської області №2-10172/2005, станом на 01.02.2020 року становить 6310,26 грн. З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 5000 грн. на правову допомогу, суд зазначає наступне. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.\~137\~та 141\~ЦПК України понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. суд вважає не доведеними, та дана вимога не підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ\~Про судовий збір, а відповідач на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 ЗУ\~Про судовий збір, оскільки має статус учасника бойових дій. На підставі наведеного, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial