Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

До суду звернувсь позивач [PERSON]Д, з позовом про визнання заповіту недійсним до відповідачів [PERSON] сільської ради та [PERSON]І, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Верхньодніпровська Державна нотаріальна контора та державна реєстраційна служба Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, згідно якого просить визнати недійсним заповіт [PERSON] складений та зареєстрований в [PERSON] сільській раді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в період з 12.11.2003 року по 07.09.2009 року на спадкоємця [PERSON], на земельний пай, розташований на території [PERSON] сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221084100010360260 серії ДПО, посилаючись на наступне: він є сином нині покійних: батька -[PERSON], померлого 12.11.2003 року та матері - [PERSON], померлої 07.09.2009 року. У 2008 році його мати [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом прийняла спадщину від його батька [PERSON] При його народженні йому було надано прізвище матері [PERSON]. Відомості про батька не були внесені до його свідоцтва про народження, так як його батьки одружились лише 12.03.1964 року. Його батьки проживали в с. Дідове на території [PERSON] сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та працювали в КСП «Україна». Його батько отримав сертифікат на земельну частку (пай) колишнього КСП «Україна». В серпні місяці 2015 року він від [PERSON], дізнався, що в його батька був земельний пай, розташований на території [PERSON] сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області кадастровий номер 1221084100010360260 серії ДПО. Цей пай був прийнятий у спадщину матір'ю позивача. Позивач не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, так як пропустив строки звернення до нотаріальної контори. У період з 12.11.2003 року по 07.09.2009 року колишня секретар Дмитрівської сільської ради [PERSON], у співучасті з колишнім бухгалтером тієї ж ради [PERSON], склали та посвідчили [PERSON] сільською радою заповіт на земельний пай, який належить матері позивача, на її сина [PERSON] З цього приводу він звертався до Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення. Але наслідки розгляду його звернення йому не відомі. У його матері було відсутнє вільне волевиявлення щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті. Крім того вона за своєю необізнаністю та під впливом [PERSON], взагалі не приймала участі у підписанні заповіту. Також при складанні заповіту не взято до уваги, його право на обов'язкову частку у спадщині, так як він постійно проживав із своєю матір'ю до її смерті та піклувався про неї. Враховуючи те, що він не звертався у встановленому в законі порядку із заявою про відмову від спадщини після смерті матері, постійно проживав зі своєю матір'ю та піклувався про неї, тому він має право на обов'язкову частку у спадщині, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи При цьому представник позивача дав протилежні по суті пояснення з приводу підписання заповіту матір'ю позивача, посилаючись як на те, що мати не підписувала даний заповіт так одночасно і на те, що мати позивача підписала даний заповіт під впливом гр. [PERSON]В,. та [PERSON], які вказували їй на те, що потрібно підписати якісь папери і вона не знала, що підписує заповіт. Представник відповідача голова [PERSON] сільської ради в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що в обов'язки секретаря сільської ради входить здійснення певної частини нотаріальних дій в тому посвідчення заповітів. Заповіти посвідчуються в присутності особи, яка виявила бажання скласти заповіт. [PERSON], протягом десяти років працювала секретарем сільської ради і неправомірної поведінки ні разу не допускала. Могла допустити лише технічні (граматичні) помилки. Будь-яких інших пояснень з приводу посвідчення цього заповіту він надати не може. Позивача може охарактеризувати як людину слабовільну, малоосвідчену, легко підпадаючу під чужий вплив. [PERSON]І,. за його бутність головою сільської ради в сільській раді не працювала. Відповідач [PERSON]І,. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував при цьому пояснив, що на час складання заповіту [PERSON], була людиною дієздатною, яка розуміла свої дії та всі рішення приймала самостійно. Він не є родичем померлої, але його мати надавала допомогу та догляд [PERSON], і остання виявила бажання заповісти їй своє майно. З його матір'ю [PERSON]О,. лише домовились про те. щоб заповіт був складений не на матір, а на нього. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та представник реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явились, подавши заяви про слухання справи в їх відсутність. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 січня 2009 року було складено заповіт [PERSON], згідно якого вона все своє майно в тому числі і дві земельні частки (паї) вона заповідала [PERSON] Даний заповіт був посвідчений 08.01.2009 року секретарем Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В заповіті вказується, що він підписаний особисто [PERSON], особу, якої встановлено та п перевірено. Заповіт за реєстровий в реєстрі за № 9, що підтверджується копією заповіту. Відповідно до дослідженої в судовому засіданні книги нотаріальних дій по [PERSON] сільській раді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за період з 11.04.2008 року по 25.07.2011 року є запис за № 9 від 08.01.2009 року з зазначенням особи для якої вчинено нотаріальну дію [PERSON], вказані дані її паспорта. Вказано, що посвідчувався заповіт та є підпис [PERSON] При цьому записи в даній книзі здійснені як до посвідчення заповіту від імені [PERSON], та к і після його посвідчення. Записи здійснені охайно без будь-яких виправлень з дотриманням інтервалу, що виключає вчинення дописок та підроблень. Той факт, що в заповіті прізвище відповідача [PERSON]. вказане [PERSON], на думку суду є граматичною помилкою та не визначає даний заповіт недійсним, крім того з даних підстав позивач не просить визнати його недійсним. Прохаючи визнати заповіт недійсним позивач посилається на те, що у його матері було відсутнє вільне волевиявлення та на те, що вона взагалі не приймала участь у його підписанні. При цьому. як вже зазначалось вище, представник позивача з даного при воду надає кардинально протилежні пояснення зазначаючи, що мати позивача підписувала документи, але не усвідомлювала, який саме документ нею підписується. І в той же час вказує на те, що мати позивача взагалі не підписувала заповіт. На підтвердження даного факту представник позивача просив допитати свідків [PERSON]А,. [PERSON]І,. [PERSON], та [PERSON] Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що він з [PERSON], ходив до сільської ради, де дізнався, що від імені матері позивача складений заповіт на ім'я [PERSON] Проте підпис на даному заповіті від імені матері [PERSON], є підробним. Він добре знав матір [PERSON], та самого [PERSON], і мати останнього ніколи б не заповіла своє майно комусь іншому окрім сина. Вважає, що даний заповіт підробила [PERSON], яка була заінтересованою у передачі земельних ділянок ТОВ «Унірем-Агро Плюс». Крім того, на сьогоднішній день встановлено, що підпис на договорі оренди земельної ділянки між [PERSON], та ТОВ «Унірем-Агро Плюс» зроблений не [PERSON] Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона доглядала свою матір, яка проживала в [INFO]. Її мати протягом всього життя товаришувала з матір'ю позивача. Коли її мати стала вже старенькою, немічною та потребувала допомоги, вона цей догляд матері надавала. Коли вона приїжджала до матері, мати позивача досить часто була разом з її матір'ю та неодноразово скаржилась на те, що вона доньки не має, а то б остання також їй би надавала необхідний догляд. Тоді вона порадившись з матір'ю вирішила і матері позивача надавати посильну допомогу: купувала та привозила продукти, ліки та одяг, купала її, прала, останнім часом готувала їжу. [PERSON]О,. неодноразово скаржилась їй на свого сина [PERSON]є, який забирав в неї пенсію та витрачав на власні потреби. В один із її приїздів до [PERSON]О,. остання сказала, що в її покійного чоловіка був пай і щоб вона дізналась, що їй потрібно зробити, щоб його успадкувати та отримувати якісь кошти . Вона взяла документи, які були в [PERSON], та поїхала до нотаріуса, проконсультуватись, що потрібно робити. Нотаріус розказала як [PERSON], прийняти спадщину. [PERSON], надала їй довіреність і вона отримала свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON]О,. яке віддала останній. Про оформлення спадщини позивач знав і навіть писав заяву про свою відмову від спадщини, що залишилась після смерті батька, при цьому говорив, що йому нічого не потрібно. Через деякий час [PERSON]О,. знову почала говорити їй про те, що вона бажає залишити їй своє майно їй, і щоб вона дізналась як і коли це можна зробити . Вона отримала відповідну інформації в сільській раді та сказала про це [PERSON] Остання настояла на тому, щоб поїхали в сільську раду та оформити заповіт. В січня місяці 2009 року вона з [PERSON]О,. та [PERSON]Д, поїхали в сільську раду. [PERSON]О,. оформила заповіт в секретаря сільської ради, вона при їх розмові та посвідчені заповіту присутня не була. [PERSON], знав про цей заповіт, так як в сільську раду їздив разом з ними та неодноразово говорив про те, що йому від матері нічого не потрібно. В сільській раді вона не працювала та в зговір з секретарем сільської ради не входила. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона не пам'ятає обставин посвідчення саме цього заповіту, так як це було давно. Але працюючи на посаді секретяр сільської ради до її повноважень входило оформлення заповітів. Заповіт вона завжди оформляла в присутності особи, яка бажала його скласти. Записувала те, що говорила людина про розпорядження своїм майном, а потім особа, яка складала заповіт підписувала текст заповіту та підписувалась в книзі реєстрації заповітів. Свідок [PERSON]Я,. в судовому засідання пояснив, що він та його батьки проживали поряд із [PERSON]О,. та позивачем. Батьки товаришували із [PERSON] Йому відомо, що [PERSON]. доглядав матір до смерті. Чи хворіла його мати йому не відомо. Також пояснив, що [PERSON], була адекватною до самої смерті. Щодо наміру [PERSON], про розпорядження належним їй майном на випадок смерті йому нічого невідомо. Оцінюючи показання допитаних в судовому засіданні свідків в сукупності, суд приходить до висновку, що підтвердження невідповідності волевиявлення заповідача [PERSON]О,. її волі щодо розпорядження спадковим майном не знайшло свого підтвердження. Так свідок [PERSON]Я,. пояснив лише , що позивач доглядав свою матір до смерті. Але з приводу її намірів щодо розпорядження спадковим майном йому нічого невідомо. Свідок [PERSON]І,. підтвердила що мати позивача виражала свою волю щодо розпорядження своїм майном на її та її родини користь. Свідок [PERSON]Я ,. посилається на те, що мати позивача заповіт не підписувала і ніколи б так не розпорядилась своїм майном, але він не був присутнім при складанні та посвідченні заповіту, тому такі його твердження, як твердження про наміри заповідача, суд розцінює лише як домисли. Той факт, що на даний час є встановленим, що [PERSON], не підписував інший документ (договір оренди земельної ділянки) не є доказом того, що мати позивача також не підписувала складений нею заповіт. Крім того будь-яких доказів щодо змови [PERSON], та секретаря сільської ради [PERSON]В,. суду не надано. Згідно наданої суду довідки [PERSON] з 2003 рік по 2009 рік в сільській раді не працювала. Таким чином визнати заповіт недійсним за підставою відсутності вільного волевиявлення [PERSON], на його складення, та невідповідності волевиявлення її внутрішній волі суд підстав не вбачає. Доказів того, що заповіт підписаний не матір'ю позивача також суду не надано. Судом було роз'яснено представнику позивача про те, що даний факт може бути доведений лише висновком судової почеркознавчої експертизи, але представник позивача відмовився від її проведення, посилаючись на неможливість її проведення із-за відсутності вільних зразків підпису та почерку [PERSON], на момент складання заповіту. Тому за даною підставою заповіт також бути визнаний недійсним не може. Визнати складений заповіт недійсним за тією підставою, що не враховане право позивача на обов'язкову частку у спадщині суд також не вбачає підстав виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець), та непрацездатні батьки, спадкують, незалежно від змісту заповіту половину частки, яка б належала кожному із них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Таким чином право на обов'язкову частку мають неповнолітні та непрацездатні спадкоємці. Судом встановлено, що позивач [PERSON], народився 30.05.1961 року, що підтверджується копією його паспорту. Таким чином на час розгляду справи позивач є повнолітнім та працездатним за віком, так як не досяг пенсійного віку, передбаченого законом. Доказів того, що позивач є непрацездатним за станом здоров'я суду не надано. Натомість представник позивача пояснив, що позивач групи інвалідності не має. Таким чином право на обов'язкову частку у позивача відсутнє. Той факт, що позивач проживав разом з матір'ю та здійснював догляд за нею не надає йому права на обов'язкову частку у спадковому майні, так як нормами Цивільного кодексу України, дані підстави не визначають право на обов'язкову частку у спадщині. Крім того, порушення права на обов'язкову частку не має насідком недійсності заповіту відповідно ст. 1257 та ст. 203, 215 ЦК України, а лише може мати наслідком внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, або визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним. При цьому позивач прохаючи визнати недійсним заповіт в цілому, в той же час зазначає, що визнати його недійсним потрібно лише відносно земельної частки паю за кадастровим номером 1221084100010360260 серії ДПО ніяким чином не обґрунтовуючи своїх позовних вимог в цій частині. Виходячи з вище викладеного суд вважає за можливе у задоволенні позовних вимог відмовити в повному об'ємі. Так як суд відмовляє у задоволенні позовних вимог по суті виходячи із фактичних обставин справи питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності не розглядається та при вирішення спору не враховується. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному об'ємі відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові ви трати по сплаті судового збору в сумі 726 грн., 70 коп., за рахунок відповідача не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed