Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся з позовною заявою [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди, третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Покровськ. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з відповідачем по справі позивач двічі знаходився у трудових відносинах. Вперше з 03.03.2003 року по 29.01.2006 року, вдруге з 27.11.2014 року по 01.09.2016 року, останнім часом працював гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. Його було звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоровя. 05.05.2016 року позивача було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обовязків, а саме під час пересування він послизнувся і впав у водозбірник, який на той момент був не повністю перекритий та не був огороджений, внаслідок чого отримав ушкодження. Після отримання першої медичної допомоги його було доставлено до Димитровської ЦМЛ, де він перебував на лікуванні в урологічному відділенні з 05.05.2016 року до 16.05.2016 року з наступним діагнозом: - поєднана травма тіла: повний підшкірний розрив перепончатого відділу уретри. Тупа травма животу з пошкодженням внутрішніх органів, внутрішньобрюшна кровотеча. Закриті переломи лонних, сідничних кісток зі зміщенням з двох сторін. Закритий компресійний перелом L4. Забій, здавлення грудної клітини. Забій садна лобної ділянки. Гематома він, крововилив обох очей, травматичний шок. 05.05.2016 року з 22.50 год. до 23.55 год. позивачу було зроблено операцію: лапаратомію, епіцистомію, дренування предпузирного простору, дренування брючної порожнини. Далі його було переведено до травматологічного відділення, де він знаходився на лікуванні з 16.05.2016 року по 15.07.2016 року, де діагноз було уточнено, а саме, крім всього вищевказаного, було діагностовано наступне: - закритий сколковий перелам бокової маси S1 хребця праворуч, закритий перелам 9 ребра праворуч без зміщення, закритий перелам правої ключиці без зміщення, стан після оперативного лікування, посттравматична правостороння радикулопатія з вираженним больовим та корешковими синдромами. Далі проходив амбулаторне лікування у травматолога, невропатолога, уролога. З 03.10.2016 року по 19.10.2016 року, з 21.11.2016 року по 24.11.2016 року, з 20.12.2016 року по 22.12.2016 року, з 16.01.2017 року по 19.01.2017 знаходився на лікуванні і відділенні ендоскопічної урології та літотріпсії Державної установи «Інститут Урології Національної академії медичних наук України», де кожного разу йому проводилася уретроцистокопія, що є дуже болісною процедурою. 01.09.2016 року згідно довідок Міжрайонної травматологічної медико соціальної експертної комісії позивачу встановлено 70 % первинно втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності строком до 01.10.2017 року, потребу в медикаментозному, оперативному лікуванні, трості, костилях, медичній реабілітації в реабілітаційних відділеннях санаторіїв, вироби медичного призначення. Лікування за наслідками травми, отриманої при виконанні трудових обовязків, позивач продовжує і зараз. Наслідки нещасного випадку, який він переніс, відносяться до важких. Стан його здоровя не є стабільним. Він вже тривалий час вимушений співіснувати з епіцистомою та уретральним катетером, що викликає досить тяжкі болі та великі незручності. Крім того, у нього постійні болі в ділянці грудної клітини та тазу, почуття нестабільності в ньому, шаткість під час ходьби, поганий сон, бистре стомлення, загальна слабкість. Він фактично без болі не може ворухнутися, в звязку з чим відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує реабілітаційного лікування, крім того оперативного, однак ніяких гарантій що після операції йому стане значно краще ніхто дати не може. Він вимушений кожного місяця проходити лікування в м. Києві, що досить складно для нього, враховуючи стан його здоровя та проблеми з пересуванням. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Тривалий час він знаходиться на лікуванні. Внаслідок отриманої травми він був вимушений звільнитися з шахти і зараз не працює, хоча ще міг би працювати та виконувати ту саму роботу, як до травмування, оскільки, на момент звільнення, йому було всього 34 роки. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. В результаті одержання травми він втратив нормальні життєві зв'язки і йому приходиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Він не може виконувати ніяку фізичну роботу по дому. Великий дискомфорт та болі викликають навіть прості, на перший погляд рухи, як то підіймання сходами, присідання, керування автомобілем, та таке інше. В даний момент дохід позивача суттєво знизився, та ще і чималі кошти йдуть на лікування та відновлення після отриманої травми. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього зявилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням необратимості наслідків отриманого ушкодження та тяжкого стану його здоровя. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Нанесену позивачу моральну шкоду він оцінює у 200\~000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в указану суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, обставин, при яких його було травмовано, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання травми, а також необратимості значного погіршення стану його здоровя. Вина відповідача підтверджується Актами про нещасний випадок та розслідування нещасного випадку за формами Н-1 та Н-5 відповідно. Згідно яких, основними причинами настання нещасного випадку є технічна причина, а саме незадовільний технічний стан виробничих обєктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, територій. Також було встановлено супутні причини, зокрема організаційні: невиконання посадових обовязків; незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці у частині невиконання нарядної системи. Та на сам кінець встановлена і особиста необережність позивача. Також було встановлено винних у даному нещасному випадку осіб, де окрім самого позивача, вказано ще чотири посадових особи відповідача. Згідно з протоколом № 8 засідання комісії з охорони праці ДП «ВК «Краснолиманська» позивачу за порушення вимог законодавства з охорони праці зменшено розмір одноразової допомоги на 10 %, тобто це говорить про те, що вина позивача досить незначна. Позивач просить стягнути на його користь з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обовязків, суму у розмірі 200\~000 грн. (двісті тисяч гривень). Позивач до судового засідання не зявився, через представника подав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних заперечувала та просила відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську, до судового засідання не зявився, суду надали відзив на позовну заяву в якому зазначили, що просять суд розглядати справу за їх відсутності та винести рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працював у ДП «ВК «Краснолиманська» з 03.03.2003 року по 29.01.2006 року, з 27.11.2014 року по 01.09.2016 року,працював гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. Позивача звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоровя (а.с. 6-8). Згідно довідки про результати визначення ступенів втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 01.09.2016 року № 0040637 [PERSON] встановлено другу групу інвалідності первинно, 70 % втрати професійної працездатності, потреба у медикаментозному та оперативному лікуванні, трості, костилях, медичній реабілітації в реабілітаційних відділеннях санаторіїв, виробах медичного призначення (а.с.9). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною комісією від 01.09.2016р., серія АВ № 0597021, [PERSON] встановлено другу групу інвалідності, трудове каліцтво, працездатний у спеціально створених умовах на дому (а.с.9). 05.05.2016 року з позивачем стався нещасний випадок. Після отримання першої медичної допомоги його було доставлено до Димитровської ЦМЛ, де він перебував на лікуванні в урологічному відділенні з 05.05.2016 року до 16.05.2016 року з наступним діагнозом: - поєднана травма тіла: повний підшкірний розрив перепончатого відділу уретри. Тупа травма животу з пошкодженням внутрішніх органів, внутрішньобрюшна кровотеча. Закриті переломи лонних, сідничних кісток зі зміщенням з двох сторін. Закритий компресійний перелом L4. Забій, здавлення грудної клітини. Забій садна лобної ділянки. Гематома він, крововилив обох очей, травматичний шок. 05.05.2016 року з 22.50 год. до 23.55 год. позивачу було зроблено операцію: лапаратомію, епіцистомію, дренування предпузирного простору, дренування брючної порожнини (а.с.10). Позивача переведено до травматологічного відділення, де він знаходився на лікуванні з 16.05.2016 року по 15.07.2016 року, крім раніше встановленого діагнозу, було діагностовано: закритий сколковий перелам бокової маси S1 хребця праворуч, закритий перелам 9 ребра праворуч без зміщення, закритий перелам правої ключиці без зміщення, стан після оперативного лікування, посттравматична правостороння радикулопатія з вираженним больовим та корешковими синдромами (а.с.11-12). [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні: з 03.10.2016 року по 19.10.2016 року (а.с.1), з 21.11.2016 року по 24.11.2016 року (а.с.14), з 20.12.2016 року по 22.12.2016 року (а.с.15), з 16.01.2017 року по 19.01.2017р. (а.с.16) знаходився на лікуванні у відділенні ендоскопічної урології та літотріпсії Державної установи «Інститут Урології Національної академії медичних наук України». Під час кожного перебування позивачу у медичній установі йому проводилось уретроскопія. Діагноз: посттравматична облітерація мембранної та бульбозної відділів уретри. Епіцистотома. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, це єдина медична установа в Україні, де проводяться такі лікувальні заходи, та саме до неї позивач вимушений їздити кожного місяця на лікування. Згідно акту розслідування нещасного випадку, повязаного з виробництвом, що стався 5.05.2016р. р. о 19 год. 00 хв., затвердженого 25.05.2016р., за формою Н-5, з [PERSON] стався нещасний випадок 5.05.2016р. на ДП «ВК «Краснолиманська». Причинами нещасного випадку зазначені: незадовільний технічний стан виробничих обєктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, територій, а саме: було відсутнє перекриття устя водозбірника на ПК 10+5м 4 північного конвеєрного штреку похилу № 1 пласту m24 водозбірник не був огороджений, що є порушенням п.2 гл.7 розд.У, п.1 гл.6 розд.У «Правил безпеки у вугільних шахтах» НПАОП 10.0-1.01-10. Незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці у частині виконання нарядної системи, а саме: помічник начальника дільниці з видобутку вугілля №10 ДП «ВК «Краснолиманська» по селектору покликав постраждалого на нижнє сполучення лави та дав вказівку обстежити трубопровід подачі емульсії у 4-му північному конвеєрному штреку похилу № 1 пласту m24 на предмет наявності пошкоджень або витоків, при цьому не вносячи відповідного доповнення у наряд-путівку на виконання робіт, що є порушенням п.16 гл.1 розд. ІУ «Правил безпеки у вугільних шахтах» НПАОП 10.0-1.01-10. Помічник начальника дільниці з видобутку вугілля №10, заступник начальника дільниці з видобутку вугілля №10, начальник дільниці з видобутку вугілля № 10 не здійснювали належний контроль за утриманням та експлуатацією гірничих виробок, за безпечним станом технологічних обєктів, розташованих у гірничих виробках дільниці з видобутку вугілля № 10, що є порушенням «Правил безпеки у вугільних шахтах» та посадових інструкцій. Особиста необережність потерпілого під час пересування по гірничий виробці. Комісія прийшла до висновку, що у відповідності до п. 15 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, профзахворювань та аварій на виробництві», даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1 (а.с.20-23). Акт від 25.05.2016. про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1 (а.с.17-19). Відповідно до протоколу №8 засідання комісії з охорони праці ДП «ВК «Краснолиманська» від 15.09.2016 року, комісія розглянула питання щодо зменшення розміру одноразової допомоги [PERSON], яким порушено нормативно-правові документи з охорони праці. Комісія прийшла до висновку зменшити розмір одноразової допомоги [PERSON] на 10% за порушення ним вимог законодавства з охорони праці, що стало причиною травмування (а.с.24-25). Відповідно до ст.ст.1, 3\~ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України\~Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно зі статтями\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасними випадками на виробництві, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Позивач достатньо аргументував у позовній заяві, а представник позивача в судовому засіданні моральні страждання, які спричинені позивачу внаслідок нещасного випадку на виробництві. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі, поясненнями представника позивача: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному лікуванні. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у оперативному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 60000 гривень. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 3\~ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. \~ Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. На підставі ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600,00 грн. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial