Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «МТМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 15.05.2015 року між концерном «МТМ» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір № 101940 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. На виконання умов Договору Теплопостачальна організація відпустила Споживачу теплову енергію з жовтня 2016р. по січень 2017р. Загальна сума відпущеної теплової енергії складає 35 348,18 грн. Згідно преамбули та додатку №1 до Договору постачання теплової енергії здійснюється на нежитлове приміщення по [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2012р. право власності на приміщення по [ADDRESS] було визнане за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині на 19/20 приміщення. На момент укладення Договору [PERSON] та [PERSON] користувались зазначеним приміщенням в рівних частках, тобто у боржників виникло солідарне зобов`язання по утриманню даного приміщення. У червні 2018 року Концерн отримав ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2018 № 334/3982/18, у якій було зазначено, що [INFO] [PERSON] помер. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що єдиним боржником по укладеному Договору залишається [PERSON] . Згідно розрахунку теплового навантаження на опалення від 23.03.2015 № 1357/09 об`єкт теплопостачання відповідача знаходиться у підвалі триповерхового житлового будинку. Система опалення приміщень є спільною з будинком, подача теплоносія в опалювальні сезони на потреби опалення здійснювалась разом з житловим будинком по [ADDRESS] . По приміщенням проходять транзитні неізольовані будинкові стояки опалення. Технічної можливості відключення будинкових стояків від опалення окремо від будинку немає. Таким чином, оскільки відповідач не здійснював оплату за використані послуги, наданих Концерном «МТМ» відповідачу у нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за період з жовтня 2016 року по січень 2017 року на загальну суму 35348,18 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 35348,18 грн., а також: нараховану пеню за несвоєчасне виконання розрахунків - 4677,57 грн., інфляційні витрати у розмірі 6202,33 грн. та 3% річних - 1543,50 грн., що складає загальний розмір заборгованості у сумі 47771,58 грн., а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до клопотання про не заперечення щодо винесення рішення без участі сторін по справі у разі чергової неявки відповідача на судове засідання. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем. Розглянувши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2012р. право власності на приміщення № 16 підвалу [ADDRESS] було визнане за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині на 19/20 приміщення. В ухвалі Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2018 у цивільній справі № 334/3982/18 за позовом Концерну «МТМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді зазначено, що [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до п.2 ст.275 Господарського кодексу України, Закону України «Про теплопостачання» (далі Закон) № 2633-IV від 02.06.2005 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування тепловою енергією № 1198 від 03.10.2007 року, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року (далі Правила), споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем. Судом встановлено, що 15.05.2015 року між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір № 101940 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Відповідно до п. 1.1. даного Договору Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді для опалення відповідачу, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами. Згідно розрахунку теплових навантажень від 23.03.2015 р. приміщення відповідача знаходиться у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , має єдину систему опалення з житловим будинком та опалюється від теплового обладнання. У зв`язку з цим, технічної можливості відключення будинкових стояків від опалення окремо від будинку немає. Статтею 1 вищевказаного Закону визначено поняття балансоутримувача (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - це власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором і власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори про надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами. Статтею 24 цього Закону визначено прямий обов`язок Споживача своєчасно укласти договір на постачання теплової енергії з теплопостачальною організацією. Пунктом 4 Правил передбачено, що користування Споживачем тепловою енергією допускається лише на підставі Договору купівлі-продажу теплової енергії. Пунктом 14 Правил визначений обов`язок Споживача укладення з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання. Згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання», плата за надані послуги вноситься щомісячно і Позивач не має права відмовити споживачу у забезпеченні його тепловою енергією за наявністю можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Факт постачання теплової енергії підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2016-2017 pp., відповідно до якого Концерном «Міські теплові мережі» було розпочато і закінчено опалювальний сезон у м. Запоріжжі. Згідно п. 6.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць, а підставою для розрахунків між Споживача з Теплопостачальною організацією є акт надання послуг (п. 6.3). Позивачем були направлені на адресу відповідача рахунки та акти приймання-передачі за жовтень 2016 р. - січень 2017 р., що підтверджується реєстрами відправлення рекомендованих листів по місту. 21 червня 2018 позивач надіслав на адресу відповідача претензію про погашення заборгованості за теплову енергію № 1055/09, що підтверджується поштовим чеком від 21.06.2018 № 6906503401259. Згідно п. 6.7.1. Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації протягом п`яти днів з дати отримання. Відповідно до п. 6.7.2. Договору у разі неотримання Теплопостачальною організацією підписаного Акту приймання-передачі. або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1. Договору, Акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, і оформлений таким чином акт вважається погодженим та є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений у ньому розрахунковий період. Відповідач жодних заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу позивача у встановлений Договором строк не надав, належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період на адресу Теплопостачальної організації не повернув, виставлені рахунки за фактично спожиту теплову енергію не сплатив. Також, будь-яких відповідей чи заперечень на надіслану претензію відповідач не надав. Відповідно до п. 6.4. Договору Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Згідно ст. 24 Закону, серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно до п. 40 Правил, споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних Правил. Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний сплачувати жилого-комунальні послуги у строки, встановлені договором або Законом. Згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання», плата за надані послуги вноситься щомісячно і позивач не має права відмовити споживачу у забезпеченні його тепловою енергією за наявністю можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. В порушення положень Закону, Правил та Договору відповідач за спожиту теплову енергію не сплатив. Таким чином, заборгованість відповідача складає 35348,18 грн., згідно наданих розрахунків. Факт надання зазначеної теплової енергії в даному випадку є безспірним та беззаперечним. Відповідач, скориставшись послугами Концерну, належним чином не здійснив оплату за надані позивачем послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відповідач повинен відшкодувати його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Статтею 625 ЦКУ передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно п. 7.2.10. Договору за порушення Споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у п. 6.4. Договору, останній сплачує Теплопостачальній організації пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення по день фактичної оплати. На підставі цього відповідачу була нарахована пеня у сумі 4677,57 грн., що підтверджується наданим розрахунком. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з цим. відповідачу були нараховані інфляційні втрати у розмірі 6202,33 грн. та 3% річних у сумі 1543,50 грн. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. За таких обставин оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем, передбачені положеннями чинного законодавства та умовами договору №101940 від 15.05.2015 р. купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, тому суд дійшов до висновку стягнути зі [PERSON] заборгованість за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 47771,58 грн. на користь позивача. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved