Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що 17.07.1996р. вони уклали з відповідачкою договір купівлі продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі-продажу був укладений на Одеської Товарній біржі та зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю» за № 15601 від 17.07.1996р. та зареєстрований в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 35, стр. 148, кн.1 допк.від 22.07.1996р. Сторони виконали усі умови договору, а саме: позивачі передали грошові кошти, згідно п.5 Договору, відповідачка передала квартиру покупцям. Позивачі вирішили продати квартиру, у звязку з чим звернулися до нотаріуса, але в посвідченні угоди купівлі-продажу їм було відмовлено з тих підстав, що договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчено. Посилаючись на викладене, позивачі просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони та посвідчений Одеською товарною біржею в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю» за № 15601 від 17.07.1996р. та зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 35, стр. 148, кн.1 допк.від 22.07.1996р. Представник позивачів підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила слухати справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідачка в судове засідання не зявилася, сповіщена належним чином. Згідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Як вбачається з матеріалів справи 17.07.1996р. на Одеській товарній біржі між позивачами [PERSON], [PERSON] та відповідачкою [PERSON], було укладено договір № 15601 купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належала відповідачці [PERSON] на підставі Договору дарування № 1-4050 від 02.06.1992р.. Позивачі після придбання зазначеної квартири 22.07.1996р. зареєстрували своє право власності в ОМБТІ та РОН. Однак вказаний договір нотаріально посвідчений не був, оскільки на той час цього не вимагалося. Як вказували позивачі в своїй позовній заяві, сторони виконали всі істотні умови цього договору, а саме, позивачі передали відповідачці кошти за придбану квартиру, а відповідачка передали їм спірну квартиру. Згідно до повідомлення з КП «БТІ» ОМР від 02.04.2015р. за № 454401.93 станом на 31.12.2012р. нерухоме майно, яке розташоване у [ADDRESS] зареєстровано за позивачами [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до вимог ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору. В підтвердження вищевикладеного, судом встановлено, що сторонами було виконано всі умови, що передували укладенню договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а саме відбулася передача коштів зі сторони позивачів та передача квартири зі сторони відповідача і ними було підписано вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], сторонами не оспорювався, а тому він повинен бути визнаний дійсним. Відповідно до ст.658 ЦК України право на продажу товару, крім випадків примусового продажу або інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. В даному випадку 17.07.1996р. на момент укладення договору купівлі-продажу відповідачка була власником цієї квартири, про що зазначено в договорі купівлі-продажу від 17.07.1996р. На підставі ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з моменту передання відповідачкою квартири [ADDRESS] позивачам, у останніх виникло право власності на зазначену квартиру. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved