Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

До Котовського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.11.2011 року (справа № 2-1719/2011 року). За час проживання у зареєстрованому шлюбі, [INFO] від даного шлюбу у сторін по справі народився син - [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитини стала проживати разом із відповідачем по справі - [PERSON] За ствердженням позивача з самого моменту розлучення, у нього з відповідачем виникали непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідування. [PERSON] створює штучні перешкоди для мене та моїх батьків для побачення із моїм сином. Позивач стверджує, що всі його намагання, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки [PERSON] не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через він позбавлений нормальної можливості зустрічатися з сином. З огляду на наведене позивач звернувся до суду та просив суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]. Визначити наступні способи його участі у вихованні сина, шляхом особистого спілкування - побачення двічі на тиждень кожну суботу і неділю з 11.00 години до 18.00 години. Та в день народження сина з 12.00 години до 17.00 години; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день побачення позивача з сином, позивач мав би право забирати сина з дому/дитячого садка/школи особисто. Також позивач просив суд зобов'язати [PERSON], за два дні до дня його зустрічі з сином, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги уточнив, просив суд визначити його участь у вихованні сина наступним шляхом забирати дитину додому: - кожного вівторка з 17 години до 08 години середи, при цьому надати йому право забирати дитину особисто з дитячого садка, або шкоди, та відповідно відводити наступного дня; - кожного четверга з 17 години до 08 голини п'ятниці, при цьому надати йому право забирати дитину особисто з дитячого садка, або шкоди, та відповідно відводити наступного дня; - кожну суботу і неділю починаючи побачення з 11 години до 18 години; - в день народження дитини з 12 години до 17 години; - спільний відпочинок з дитиною у першу половину літніх канікул; - необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; - у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день побачення позивача з сином, позивач мав би право забирати сина з дому/дитячого садка/школи особисто; - зобов'язати [PERSON], за два дні до дня його зустрічі з сином, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання на призначену дату не з'явилася з невідомих суду причин, у раніше проведених засіданнях заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на занадто велику кількість часу для побачення позивача з дитиною. Представник третьої особи - Ганул З.П. надала суду усний висновок про доцільність встановлення часу побачень [PERSON] з його сином, оскільки відповідач [PERSON] не завжди дотримувалась графіку побачень [PERSON] з сином [PERSON], на підтвердження чого надала до суду витяг з протоколу № 7 від 17.07.2014 року засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Котовської міської ради. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, думку представника третьої особи, суд прийшов до наступного. Стаття 153 Сімейного кодексу України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні дітей та батьків, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Рішенням виконавчого комітету Котовської міської ради від 30.07.2013 року № 179, визначено участь [PERSON] у вихованні сина [PERSON], шляхом вставлення побачень батька з дитиною щосуботи з 11 години до 19 години. За ствердженням позивача з моменту прийняття даного рішення, відповідач ігнорувала його рішення, продовжуючи чинити перешкоди його спілкуванню з сином. Відповідно до ст. 141 СК України «мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини». Стаття 142 СК України зазначає, що «діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою». Згідно до ст. 150 СК України, «батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя» У відповідності до ст. 157 СК України, «той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брити участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини», Крім того, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. При викладених обставинах, з урахуванням думки представника третьої особи - відділ у справах дітей управління у справах сім'ї та молоді Котовської міської ради Одеської області - Ганул З.П. та урахуванням спів розмірності часу який дитина має проводити з кожним із батьків, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково, визначити наступний порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] [INFO] шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною: щовівторка з 17 години до 08 години наступного дня з правом забирати, відводити дитину з навчального закладу, щоп'ятниці з 17 години до 19 години суботи, 2 тижні літніх канікул та у день народження сина [PERSON] з 12 голини до 15 години, однак, з урахуванням інтересів малолітньої дитини, суд зазначає у рішенні, що такі систематичні побачення мають відбуватися виключно за умови наявності згоди малолітнього [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial