Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

До суду 25 жовтня 2016 року надійшла позовна заява Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] р. н. про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову позивач посилається на те, що малолітня дитина [PERSON], [INFO] знаходиться на обліку служби у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як така, що перебуває у складних життєвих обставинах на підставі проживання в сім'ї, в якій мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дитини та скоєння жорстокого поводження матері відносно дитини. Малолітня дитина мешкає у неповній сім'ї за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON], дідусем [PERSON], та братом матері [PERSON], малолітній [PERSON] та його мати [PERSON] ніде не зареєстровані. З 09.02.2016 р. по 10.05.2016 р. [PERSON] перебувала під соціальним супроводом в Центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, у зв'язку з скоєнням правопорушення. При відвіданні сім'ї [PERSON] спеціалістами Центру 28.09.2016 р. встановлено, що матір'ю не створені умови для нормального розвитку та виховання дитини, в зв'язку з чим спеціалістами Центру 30.09.2016 р. була проведена профілактична роз'яснювальна бесіда та мати дитини попереджена про відповідальність за виконання своїх батьківських обов'язків з виховання та утримання свого сина, жорстокого поводження з ним. 24.09.2016 р. внаслідок умисних протиправних дій [PERSON] малолітній [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. На засіданні робочої комісії з питань координації дій щодо попередження насильства в сім'ї 03.10.2016 р. було визнано факт жорсткого поводження матері над дитиною. Виконавчим комітетом Харківської міської ради було прийнято рішення «Про негайне відібрання малолітньої дитини» від 19.10.2016 р. № 701. 19.12.2016 р. від відповідача надійшло письмове клопотання, в якому [PERSON] просить не позбавляти її батьківських прав (а.с.38). 23.12.2016 р. від відповідача надійшло письмове клопотання, в якому [PERSON] просить не позбавляти її батьківських прав, посилаючись на те, що її малолітній син забезпечений усім необхідним, вона доглядає за ним, добре до нього відноситься та любить сина, бажає його виховувати (а.с.43). 19.02.2017 р. від відповідача надійшло письмове клопотання, в якому [PERSON] просить не позбавляти її батьківських прав, посилаючись на те, що її малолітній син потребує її присутності та забезпечений усім необхідним (а.с.61). Ухвалою суду від 31.01.2017 р. провадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили рішення Московського районного суду м. Харкова по кримінальному провадженню № 643/13337/16-к за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 121 КК України. (а.с.55). 28.02.2017 р. по кримінальному провадженню № 643/13337/16-к за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 121 КК України був винесений вирок, який набрав законної сили ухвалою Апеляційного суду Харківської області 17.10.2017 р. Ухвалою від 06.12.2017 р. провадження по справі, що розглядається, було відновлено (а.с.70). Ухвалою суду від 30.01.2018 р. за клопотанням позивача замінено позивача Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради на позивача Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в зв'язку з перейменуванням (а.с.80). 13.02.2018 р. від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач виклала свої заперечення проти позову, посилаючись на те, що вона бажає сама виховувати свого сина (а.с.86). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач без поважних причин залишила судове засідання, яке проводилося в режимі відеоконференції, в зв'язку з чим, суд на підставі положень ст. 223 ЦПК України вирішує справу без участі відповідача на підставі наявних в ній даних і доказів. Суд, заслухавши представника позивача, прийшов до наступного. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON], [INFO] р. є [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.4). [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання в м. Харкові та Харківській області (а.с.6). З 09.02.2016 р. по 10.05.2016 р. родина, що складається з 4 осіб: матері дитини [PERSON], дідуся дитини [PERSON], дядька дитини [PERSON] та дитини [PERSON], перебувала під соціальним супроводом в Центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, у зв'язку з скоєнням [PERSON] правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України (а.с.12). Протоколом засідання робочої комісії з питань координації дій щодо попередження насильства в сім'ї від 03.10.2016 р. визнано факт жорсткого поводження матір'ю [PERSON] з дитиною [PERSON], [INFO] (а.с.17). Відповідно до наказу № 131 від 03.10.2016 р. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради малолітнього [PERSON] поставлено на облік (а.с.7). Виконавчим комітетом Харківської міської ради було прийнято рішення від 19.10.2016 р. № 701 про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] у матері [PERSON] (а.с.8). Вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 р. у справі № 643/13337/16-к, який набрав законної сили ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.10.2017 р., [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено їй покарання з врахуванням ст. 71 КК України у вигляді п'яти років 6 місяців позбавлення волі (а.с.63-69). Вищезазначеним вироком встановлено, що [PERSON] вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, своєму малолітньому сину [PERSON], [INFO] за наступних обставин: «[PERSON] дістала з коляски свого сина [PERSON], який почав плакати, і розуміючи, що він є беззахисною малолітньою дитиною, яка внаслідок її фізичної та розумової незрілості не здатна самостійно захистити свої права та потребує спеціальної охорони і піклування, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій у вигляді спричинення малолітньому [PERSON] тілесних ушкоджень та байдуже відносячись до здоров'я останнього, не бажаючи, але свідомо допускаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, діючи з непрямим умислом, утримуючи [PERSON] за тулуб, навмисно з силою кинула його в сторону [PERSON], в результаті чого [PERSON] впав на землю, при цьому вдарившись головою об бордюр, внаслідок чого отримав травму голови у вигляді підапоневротичного крововиливу правої тім'яної кістки, лінійного перелому тім'яної кістки справа, забоєм головного мозку та епідуральним крововиливом над правою скроневою долею, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Відповідно до положень ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.3, п. 6 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: жорстоко поводяться з дитиною; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін..) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. В судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими доказами, що відповідач [PERSON] жорстоко повелась з дитиною [PERSON] та засуджена за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані, доведені, та суд прийшов до висновку, що в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідно до п. 14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved