Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом звернулась [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2003, посвідчений приватним нотаріусом Мурадовою С.Г. є [PERSON] (Ярошенко-Грессет після другого укладання шлюбу). В квартирі фактично весь час мешкає вона - [PERSON] та її чоловік [PERSON] , 1937 року народження. З квітня 2014 у вищезазначеній квартирі відповідач [PERSON] фактично не проживає, під час бойових дій в Слов`янську виїхав і більше не повертався, з того ж часу не несе витрат на утримання квартири, не сплачує обов`язкові платежі. Зазначає, що зняти відповідача з реєстрації, без його присутності не можливо. Реєстрація відповідача в квартирі позбавляє їх, як користувачів квартири права отримати соціальну допомогу на оплату комунальних послуг, так як розмір пенсії не дає змогу оплачувати послуги в повному обсязі. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 06.09.2003 посвідченого приватним нотаріусом Мурадовою С.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 5846 [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Відповідно до Картки цивільного стану Міської адміністрації м. Штрассен Велике Герцогство Люксембург Грессет [PERSON] та [PERSON] 23.01.1998 у відділі РАЦС муніципалітету Штрассен зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 02/1998. Після укладення шлюбу дружина змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири, право користування якою просить позбавити відповідача, інші власники на теперішній час відсутні. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка № 51 від 21.12.2021 видана ОСББ «Альянс-2019». Відповідач в даній квартирі не проживає з 2014 року у зв`язку з бойовими діями в м. Слов`янську, виїхав в Люксембург, де проживає по теперішній час, що підтверджується Заявою [PERSON] за підписом Голови ОСМД «Альянс-2019» [PERSON] . Відповідно до Листа від 24.03.2003 № 8/1-4926 вбачається, що ВГПІС УМВС Укораїни в Донецькій області не заперечує проти залишення гр. [PERSON] , [INFO] на постійне проживання до [PERSON] разом з сином [PERSON] , 1990 року народження. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, право користування якою просить позбавити відповідача; відповідача [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин 2014 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved