Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів 3 % річних за невиконання рішення суду. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням суду першої інстанції у справі №695/689/16 від 06.12.2017 позовні вимоги [PERSON] задоволені та солідарно стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] борг за грошовим зобов`язанням в сумі 541 600 грн. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 31.01.2018 рішення суду першої інстанції скасовано та винесено нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Постановою Верховного Суду від 29.05.2019 постанову суду апеляційної інстанції від 31.01.2018 скасовано та залишено в силі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2017. Станом на день звернення до суду з даним позовом загальна сума сплачених відповідачами коштів за борговим зобов`язанням становить 494,89 доларів США. Позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України, зазначає, що має право на стягнення з відповідачів в солідарному порядку 3 % річних за період невиконання ними рішення суду, а саме щодо частини залишку боргу в сумі 19 505,11 доларів США, за період з 26.03.2020 по 11.05.2021 включно (412 днів), яка становить 660,50 доларів США, яка в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату подання позову становить 18 335,48 грн. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.05.2021 відкрито спрощене провадження у справі. 22.06.2021 на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідачі зазначають, що постановою Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 695/698/16-ц встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі розписки, при цьому, вказаним судовим рішенням не встановлено, що такі відносини між сторонами є відносинами, що виникли на підставі договору позики. Позивач не передавав відповідачам у власність грошові кошти чи інші речі, визначені родовими ознаками, що свідчить про відсутність між сторонами правовідносин за договором позики в розумінні ст. 1046 ЦК України, відтак розписка не породжує виникнення зобов`язання про стягнення 3 % річних, оскільки між сторонами не існувало боргових зобов`язань щодо повернення раніше отриманих коштів. З огляду на зазначене, у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. 02.07.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Позивач вказує, що рішенням Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 695/689/16-ц та у постанові Черкаського апеляційного суду від 27.05.2021 у справі № 695/2425/19 встановлено, що між ним та відповідачем наявні кредитно-зобов`язальні правовідносини, тому позивач має право на отримання не лише суми боргу по розписці, а і суми 3 % річних, у розумінні ст. 625 ЦК України, за весь час невиконання відповідачами свого обов`язку щодо повернення суми боргу. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] просили позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Не заперечувала проти розгляду справи без участі відповідача [PERSON] та представника адвоката Гричаненка О.М. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Гричаненко О.М. у судове засідання не з`явилися, про дату, місце і час судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2017, позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] борг за грошовим зобов`язанням в сумі 541 600 грн. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 31.01.2018 рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2017 скасовано, позовні вимоги залишено без задоволення. Постановою Верховного Суду від 29.05.2019 постанову Апеляційного суду Черкаської області від 31.01.2018 та додаткову постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16.02.2018 скасовано, рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2017 залишено в силі. Під час розгляду вказаної справи судами було встановлено, що грошове зобов`язання виникло внаслідок розподілу між сторонами спадщини. Розмір такого зобов`язання становив 20 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті дорівнював 541 600, 00 грн., і виконано таке зобов`язання повинно було на наступний день після продажу нежитлових приміщень, але не пізніше 01.10.2015, однак було порушено. Відповідно до постанов державного виконавця від 18.07.2019, на підставі виконавчого листа № 695/689/16-ц від 17.07.2019 відкрито виконавчі провадження № 59583352 та № 59582739 відносно [PERSON] і [PERSON] відповідно, про солідарне стягнення суми 541 600,00 грн. Постановою Черкаського апеляційного суду у справі № 695/2425/19 від 27.05.2019 рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2021 скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] суму 3 % річних за період з липня 2016 року по березень 2020 року в розмірі 61 094 грн. Згідно з листом Золотоніського міськрайонного відділу ДВС ЦМУЮ (м. Київ) від 18.08.2021 № 24031 сума стягнутих коштів з [PERSON] станом на 11.05.2021 за ВП № 59582739 становить 4 987,07 грн. Відповідно до листа Золотоніського міськрайонного відділу ДВС ЦМУЮ (м. Київ) від 18.08.2021 № 24032 сума стягнутих коштів з [PERSON] станом на 11.05.2021 за ВП № 59583352 становить 7 877,38 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Рішеннями судів у справі № 695/689/16 встановлено порушення відповідачами грошового зобов`язання перед позивачем та невиконання його у строк до 01.10.2015. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до моменту фактичного виконання. Враховуючи викладене, наявні підстави для застосування наслідків, встановлених ч. 2 статті 625 ЦК України щодо 3% річних від простроченої суми. Доводи відповідачів, викладені у відзиві, щодо відсутності укладення між сторонами договору позики, та відповідно неможливості стягнення процентів на підставі ст.ст. 1046, 1048 ЦК України, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Так, з листів Золотоніського міськрайонного відділу ДВС ЦМУЮ (м. Київ) від 18.08.2021 № 24031 та № 24032 судом встановлено, що загальна сума стягнутих коштів з [PERSON] та [PERSON] за ВП № 59582739 та ВП № 59583352 станом на 11.05.2021 становить 12 864,45 грн. Таким чином залишок несплаченого боргу станом на 11.05.2021 складає 528 735,55 (541 600-12 864,45) грн. Оскільки сума боргу за грошовим зобов`язанням рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/689/16-ц від 06.12.2017, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 29.05.2019, визначена в гривневому еквіваленті, сума стягнутих коштів з відповідачів у листах Золотоніського міськрайонного відділу ДВС ЦМУЮ (м. Київ) визначена у гривневому еквіваленті, відтак суд здійснює розрахунок 3 % річних на підставі сум, вказаних у зазначених вище документах. Відтак, з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] підлягає стягненню сума 3 % річних від залишку несплаченого боргу, а саме 528 735,55 грн., за період з 26.03.2020 по 11.05.2021 в сумі 17 904,60 (528 735,55*3*412/365/100) грн. З огляду на зазначене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, стягненню з відповідачів підлягає судовий збір в сумі 886,70 грн. Разом з тим, із матеріалів справи, зокрема, з пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 30.10.2019, судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи, відтак звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 443,30 грн., решту частини судового збору слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial