Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя 28.01.2021 звернувся із позовом Концерн «Міські теплові мережі» (далі позивач) до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання\~ в загальній сумі 58816,88 грн за період з 01.02.2015 по 31.12.2020. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі надавались комунальні послуги, однак він не виконав належним чином свої зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися. Відповідачі подали заяву про застосування до спірних правовідносин позовної давності, просять справу розглядати без їх участі. Враховуючи викладене, суд на підставі ч.3 ст.211, ч.3\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) судовий розгляд здійснює за відсутності сторін, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Відповідач [PERSON] є власником 7/20 частин квартири за адресою: [ADDRESS] відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Інша частина квартири не приватизована, надавалась на підставі ордеру №3188 від 13.08.1971. Відповідача за цією адресою мають зареєстроване місце проживання, зокрема відповідач [PERSON] з 18.03.1999 по теперішній час, відповідач [PERSON] з 09.10.2017 по теперішній час. Відповідачі є споживачами послуг, які надані позивачем. Відповідачами подана заява, відповідно до якої вони просять застосувати строк позовної давності тривалістю три роки і відмовити в задоволені позову за період з 01.02.2015 по 31.12.2017. Дослідивши матеріали справи, а також вивчивши поданий відповідачем відзив, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. Факт надання комунальних послуг відповідачем не спростовується. Несення позивачем витрат, пов`язаних з наданням відповідних комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] підтверджується: відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , відповідно до якого Концерном «МТМ» надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі за вищевказаною адресою. Випискою з особового рахунку по квартирі, розрахунком суми заборгованості за послуги, встановлено, що за період з 01.02.2015 по 31.12.2020 за вказаною адресою рахується заборгованість в загальній сумі 58816,88 грн. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються\~Законами України «Про теплопостачання»\~і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 630\~від 21\~липня 2005\~року (далі Правила). Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 162 ЖК УРСР\~власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник або наймач (орендар) квартири зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п.18,20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно із ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст.610,611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. При цьому суд виходить з того, що квартира підключена до мережі централізованого опалення і постачання гарячої води, безперервну роботу і обслуговування якої забезпечує позивач. Ці послуги у зазначений період надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі не зверталися. Факт отримання вказаних послуг не спростований, докази того, що у квартирі відсутнє (відключене у встановленому порядку) централізоване опалення (гаряче водопостачання) відсутні, за спожиті послуги відповідно до особового рахунку позивачем нараховувалась помісячна плата, однак оплата цих послуг в повному обсязі не здійснювалась. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг і наявності перед ним заборгованості, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Разом з тим, позовна заява не підлягає задоволенню в поновному обсязі, виходячи з наступного. Відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта\~статті 267 ЦК). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 ЦК). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. З огляду на те, що між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Як випливає з наданого розрахунку заборгованості по особистому рахунку № [NUMBER] , за останні три роки до дати звернення до суду оплата за надані комунальні послуги здійснювалась за поточні нарахування. За грудень 2017 року відповідач повинен здійснити оплату до 20.01.2018, отже з 21.01.2018 розпочався перебіг позовної давності за вказаним місячним платежем, який закінчився 21.01.2021. З огляду на те, що позивач звернувся до суду з позовом 28.01.2021, а підстави для зупинення або переривання строку позовної давності не встановлені, суд приходить до висновку, що за період з 01.02.2015 по 31.12.2017 сплинули строки позовної давності, а тому за цей період у задоволенні позову про стягнення заборгованості за комунальні послуги слід відмовити. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 в загальній сумі 40822,29 грн з врахуванням поточних оплат за цей період. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1575,51 гривень (40822,29 грн х 2270 грн / 58816,88 грн).

Outcome: partial