Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, який 26.07.2000 року посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстрований в реєстрі за № 4754 та свідоцтвом про право власності, яке 26.07.200 року посвідчене приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстроване в реєстрі за № 4729. У вищезазначеній квартирі зареєстровані донька позивачки: [PERSON] , [INFO] та онука [PERSON] , [INFO] . З 2014 року [PERSON] та [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживають, особисті речі відповідачки та її доньки в квартирі відсутні, за комунальні послуги не сплачують. У зв`язку з тим, що в квартирі зареєстровані відповідачка за своєю донькою у позивачки виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплати додаткових коштів квартири за відповідача та можуть виникнути труднощі у майбутньому при здійсненні свого права при відчуженні нерухомого майна. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просили суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву в якій вимоги позивача визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення та пояснила, що в 2014 року вона з донькою виїхали на постійне проживання до Російської Федерації, справу просили розглядати за їх відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Слов`янської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву, в якій заступник начальника служби просить суд провести слухання справи за відсутності представника третьої особи та надано суду висновок органу опіки та піклування щодо визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно договору купівлі-продажу, який 26.07.2000 року посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстрований в реєстрі за № 4754 та свідоцтва про право власності, яке 26.07.200 року посвідчене приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстроване в реєстрі за № 4729, квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка є єдиним власником квартири. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка № 59, видана 01.07.2021 року СББ «Світанок». За цією адресою згідно вказаної довідки зареєстровані також [PERSON] , [INFO] та позивач [PERSON] . Відповідачка та її донька в даному будинку не проживають з 2014 року, що підтверджується актом від 01.07.2021 року, складеним паспортистом ОСББ «Світанок» [PERSON] у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] . Цей факт також підтверджує відповідачка у своїй заяві від 30.09.2021 року, вказуючи, що з 2014 року вони з дочкою знаходяться на території Російської Федерації та проживають там за адресою: [ADDRESS] . Крім того відповідачкою надано копія паспорту серія [NUMBER] , виданого ГУ МВС Росії по м. Москва 21.02.2019 року, свідоцтво про реєстрацію за місцем прибуття № 1550 видане [PERSON] та свідоцтво про реєстрацію за місцем прибуття № 1551 видане [PERSON] , якими остання підтверджує факт проживання на території РФ за вищевказаною адресою та надає згоду на зняття з реєстрації в квартири позивачки. З Висновку Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради № 29/03-1810 від 27 серпня 2021 року, вбачається, що Орган опіки та піклування вважає, що недоцільно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням малолітня [PERSON] , [INFO] , оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому вважають, що факт її не проживання у квартирі не є підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Частиною 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Частиною 1 статті 163 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Беручи до уваги той факт, що відповідачка [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] не проживають у квартирі [ADDRESS] , а проживають за іншою адресою: [ADDRESS] , і той факт, що відповідача визнає позовні вимоги [PERSON] , суд приходить до переконання про законність вимог позивача та достатність підстав для визнання відповідачки, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки такими, що втратили право користування вищезазначеним житлом. Відповідно до ч. ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фактично право дитини на житло не буде порушене, адже [PERSON] протягом тривалого часу не мешкає за місцем реєстрації, а мешкає в іншій країні, разом зі своєю матір`ю - відповідачкою по справі, в той час як наявність лише формальної реєстрації місця проживання [PERSON] . у належній позивачеві квартирі створює їй перешкоди у реалізації свого права власності на цю квартиру. За наведених обставин суд не погоджується з встановленою органом опіки та піклування недоцільністю визнання [PERSON] такою, що втратила права користування житловим приміщенням. Позивачка не вимагає компенсації судових витрат та просить суд покласти на неї судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved