Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулось АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ « Банк « [PERSON] та Кредит», правонаступником якого є АТ « [PERSON] та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 207-13 -А. Відповідно до умов Кредитного договору [PERSON] було видано кредит у розмірі 24\~354,00 долл.США, з оплатою процентів за користування кредитними коштами. Згідно умов кредитного договору відповідач повинен був здійснити страхування предмету застави автомобіль Hundai Tucson, 2007 року випуску, номер кузова (шасі) KMNJN 81BP7U669781 на весь строк кредитування або щорічно на кожний наступний фактичний рік кредитування; договір повинен був укладений з другого фактичного року кредитування та закінчуючи кінцевою датою повернення кредитних ресурсів з страховиком ЗАТ « Акціонерна страхова компанія « Омега», або за окремою згодою банка у іншого страховика, особу якого позичальник зобовязаний попередньо письмово погодити з Банком. Однак, на думку позивача, [PERSON] порушив умови п.5.2 Кредитного договору, уклавши на другий рік фактичного кредитування, починаючи з 16.06.2008 року та закінчуючи 15.06.2009 р. , договір страхування від 12 червня 2008 року з страховиком ЗАТ «Страхова група «ТАС» без попереднього письмового погодження з Банком. За ствердженням позивача позичальник не звертався до банку з клопотанням про подальше нарахування процентів за процентною ставкою у розмірі, визначеному п.4.1 Кредитного договору. В звязку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором , яка складається із простроченої заборгованості по основному боргу по кредиту 1802, 13 долл. США, прострочену заборгованість по відсоткам - 4012,27 долл. США, пеню за прострочення погашення заборгованості по основному боргу, відсоткам 121\~534,22 грн., а всього на загальну суму 2204,4 дол. США та пені 121534,22 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» про зобовязання банку виключити з реєстру відомості щодо залогу його автомобілю та зобовязати банк виключити з реєстру запис про наявність у відповідача кредитної заборгованості у відповідача перед банком. Свої позовні вимоги мотивує тим, що всі зобовязання перед АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» він виконав, ніякої заборгованості перед відповідачем не має, в звязку з чим просить задовольнити зустрічний позов. В судовому засіданні представник позивача АТ « [PERSON] та Кредит» позов підтримав, просив його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] проти первісного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримував, просив його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ «АТ «[PERSON] та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 207-13-А від 16.06.2007 року. Відповідно до умов даного договору Публічним акціонерним товариством «Банк «[PERSON] та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ «АТ «[PERSON] та Кредит» позивачу за первісним позовом [PERSON] було надано на умовах строковості та зборотності кредитні кошти в розмірі 24354,00 доларів США зі строком користування до 16.06.2014 року. Згідно п.4.1 Кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитними ресурсами сплачуються у валюті кредиту за відповідними процентними ставками. Фактично позовні вимоги щодо стягнення заборгованості і саме виникнення суми заборгованості обґрунтовуються позивачем тим, що ним починаючи з 16.06.2008р. було змінено відсоткову ставку за кредитним договором, а саме збільшено її на 2 відсотка порівняно із розміром ставок що встановлювалися п. 4.1. договору. Як на підставу такого збільшення позивач посилається на положення п.п. 4.8., 5.2., 7.11. кредитного договору від 16.06.2007р. Відповідно до п. 4.8 Кредитного договору сторони домовились, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань, передбачених п.5.2 цього Договору, за користування кредитними ресурсами застосовується процентна ставка у розмірі збільшена на 2% від встановленої за цим кредитним договором та подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою, починаючи з наступного дня після дня, який визначений у п.5.2 цього договору як останній день строку, у якій позичальник був зобовязаний укласти договір страхування на наступний рік кредитування, але не здійснив такого переукладання або уклав договір страхування предмету застави на не погоджених з банком умовах. При цьому позичальник підписанням цього договору підтверджує, що для вказаного вище застосування нової процентної ставки не вимагається підписання сторонами будь- яких інших додаткових документів, крім цього договору. Відповідно до п. 5.2 позичальник зобовязується застрахувати на весь період дії цього договору на користь банку предмет застави, переданий у забезпечення виконання зобовязань за цим договором, на умовах погоджених з банком. В разі, коли на виконання зобовязань за цим договором, позичальник у період дії цього договору укладає з страховиком договори страхування предмету застави із строком дії таких договорів страхування на один рік, позичальник зобовязується протягом дії цього договору щорічно укладати на кожний наступний рік кредитування договори страхування предмету застави на користь банку, на погоджених з банком умовах. При цьому позичальник зобовязаний здійснювати зазначене переукладання договору страхування та надавати банку укладений договір страхування на наступний рік кредитування не пізніше ніж за 30 ( тридцять) днів до дати закінчення строку дії попереднього договору страхування. Позичальник зобовязується на умовах, погоджених з банком, на весь період дії цього договору здійснити обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. Таким чином, п.5.2. договору зобовязує відповідача узгодити із позивачем умови договору страхування предмету застави, проте не встановлює певної форми такого погодження. З листа відповідача (вх. №1654) вбачається, що співробітниками банку йому було надано усне погодження на укладення договору із «Страховою групою «ТАС», що ним і було зроблено 12.06.2008р. Що стосується листа позивача, де він повідомляє відповідача про порушення умов кредитного договору, допущене останнім, то даний лист датований 07.07.2008р, тобто складений вже після укладення договору страхування. Таким чином позивачем не доведено доказами, що ним не було погоджено укладення договору страхування між відповідачем і ЗАТ «Страхова група «ТАС» від 12.06.2008р. на істотних умовах, що містяться в цьому договорі, а відтак не вбачається підстав, на які посилається позивач, для застосування до правовідносин сторін умов п.п. 4.8., 5.2. кредитного договору щодо права позивача на збільшення процентної ставки. Водночас, умови кредитного договору, зокрема п. 4.8., не містять права позивача на зміну процентної ставки у разі порушення відповідачем п.7.11. кредитного договору, який зобовязує укладати договір страхування виключно із ЗАТ Акціонерна страхова компанія «Омега». З огляду на дані положення кредитного договору суд вважає неправомірним збільшення процентної ставки, проведене відповідачем починаючи з 16.06.2008р., і за таких обставин вважає відсутніми підстави для виникнення заборгованості щодо стягнення якої предявлено позов. Що стосується зустрічного позову то [PERSON] не доведено доказами, що в Державному реєстрі містяться записи щодо належного йому автомобілю, реквізити та дати їх внесення, а також наявність записів щодо нього, [PERSON], в Реєстрі кредитних історій, що унеможливлює задоволення зустрічного позову, оскільки рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказі сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Таким чином зустрічні позовні вимоги [PERSON] недоведені та необґрунтовані та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed