Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства Содовий завод про стягнення заборгованост по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітку, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 07 січня 1983 року по 20 червня 2000 року він працював у відповідача [PERSON] акціонерного товариства Содовий завод. При звільнені з підприємства відповідач не провів з ним повного розрахунку. До теперішнього часу фактичного розрахунку з позивачем не здійснено, заборгованість складає 3028 грн. 64 коп. у звязку з чим він змушений звернутися до суду з дійсним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Содовий завод» в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив що не визнає позовні вимоги позивача окрім вимог в частині стягнення заробітньої плати. Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 07 січня 1983 року по 20 червня 2000 року він працював у відповідача [PERSON] акціонерного товариства Содовий завод. При звільнені з підприємства відповідач не провів з ним повного розрахунку. Згідно довідки відповідача заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 3028 грн. 64 коп. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до п. 6 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди. Пункт 4 ст. 12 зазначеного Закону передбачає заборону стягнення на підставі виконавчих документів та заборону нарахування неустойки, інших санкцій за неналежне виконання грошових зобов'язань, тобто в даному випадку Законом не передбачено заборону винесення судових рішень про стягнення належних працівникам сум в разі порушення їх трудових прав. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд вважає, що своїми діями відповідач порушивши вимоги законодавства про працю, що, в свою чергу, потягло порушення законних прав позивача при звільненні. За таких підстав, суд вважає, що доводи позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі слід задовольнити у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~ Щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати, суд зазначає наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно дост. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку встановленому чинним законодавством. Згідно дост. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Статтею 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Позивачем не додано доказів на підтвердження виплати йому заборгованості, та даних про відмову власника або уповноваженого ним органу у виплаті компенсації. Крім того, діяпостанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року за № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати»- поширюється тільки на працюючих робітників, але ж ніяк не на звільнених. За таких підстав в задоволенні цих вимог слід відмовити. Пунктом 1 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі\~за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.4 ЗУ «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 грн. на користь держави, відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial