Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

До Комінтернівського районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із заявою в який просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 16 січня 2016 року в с. Петровеньки, Словяноносербського району, Луганської області. В обґрунтування своїх вимог посилалалася, що вона є онукою [PERSON], [INFO] Миколаївська область, Вознесенський район, с. Щербані, був зареєстрований [INFO]. Помер 16 січня 2016 року за місцем своєї реєстрації. Зазначене місце реєстрації померлого є тимчасово окупованою територією України відповідно до Закону України від 15.04.2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; постанови ВР України від 17.03.2015 № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ, і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Заявник звернулась до Комінтернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, на що отримала відповідь, в звязку із тим, що медичне свідоцтво про смерть [PERSON] видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому правові акти одержані там, не є дійсними і не мають правових наслідків, заявнику було відмовлено в державній реєстрації смерті її дідуся [PERSON]. Заявник надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у заяві про встановлення факту смерті. Представник заінтересованої особи надав до суду клопотання, в якому зазначив при вирішенні справи по суду покладається на розсуд суду та просить провести розгляд справи за його відсутністю Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] вона є донькою [PERSON] віктора Івановича та [PERSON]. Дані факти підтверджують, що [PERSON] є онукою [PERSON]. Згідно медичного свідоцтва про смерть серії І-ВВ № 002863, [PERSON] помер 16 січня 2016 року в Луганській народній республіці, Словяносербському районі, с. Петровеньки. Згідно з ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, підставою державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545, а тому заявниці було відмовлено в державній реєстрації смерті її дідуся в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Згідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Встановлення факту смерті необхідні заявнику для забезпечення реалізації її прав на спадкування та підтвердження факту смерті її дідуся [PERSON]. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] Вікторівнипро встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved