Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову, позивач посилається на те, що державна реєстрація права власності на спадкове майно відсутня. Оскільки вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та позбавлена можливості інакше, ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, а тому вона звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що у відповідності до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00016791322, від 22.06.2016 року, [PERSON] народилась у м. Одеса [INFO] , в графі «мати» вказано [PERSON] (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] в м. Одеса, в графі «мати» вказано [PERSON] (а.с.16). 21 листопада 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] [NUMBER] , [INFO] в м. Одеса народилась [PERSON] , в графі «мати» вказано [PERSON] (а.с.18). 12 липня 1991 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.19). Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка є онучкою померлої [PERSON] , а відповідач [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON] [INFO] в м. Одеса померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а.с.24). [INFO] в м. Одеса, померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а.с.25). Як вбачається з довідок №934 та №935 від 08.11.2019 року, виданих ОСОН «Сахарний», [PERSON] проживала та була зареєстрована разом із померлою [PERSON] на день смерті, [INFO] (а.с.26-28). Згідно до листа КП «БТІ» ОМР за №473917.36.19, від 15.11.2019 року, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.61). Рішенням Іллічівської районної ради м. Одеси, від 26.09.1990 року надано дозвіл виконкому Іллічівської районної ради вирішити питання визнання права власності в кожному випадку за громадянами житлового масиву Сахарний на самочинно збудовані житлові будинки в індивідуальному порядку, за умови відсутності в них житлових будинків на праві приватної власності (п.2 Рішення). Виконкому Іллічівської районної ради вирішити питання по нумерації житлових будинків житлового масиву Сахарний (п.3 Рішення) (а.с.29-31). Розпорядженням Іллічівської райадміністрації Одеської міської ради №399, від 01.06.2000 року, було затверджено нумерацію будинків [ADDRESS] було присвоєно номер [ADDRESS] (а.с.37-43). Згідно технічного паспорту, від 07.07.2016 року, складеного КП «БТІ» ОМР на замовлення [PERSON] , житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , складається з житлового будинку - літ. А (загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., 1960 року побудови), літня кухня - літ. Б, сарай - літ. В, вбиральня - літ. Г., гараж - літ. Д, літня кухня - літ. Ж, сарай - літ. З, огорожа - 1-6 (а.с.55-58). У відповідності до листа КП «БТІ» ОМР №473917.72 від 07.07.2016 р., у зв`язку з тим, що домоволодіння, повністю побудовано до 05.08.1992 р. відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. за № 127, зареєстровано в Мінюсті України 10.07.2001 р. за № 582/5773 - не є самочинним. Таким чином на земельній ділянці по [ADDRESS] , самочинно збудованих будівель немає (а.с.60). Згідно Звіту про визначення ринкової вартості, від 11.12.2019 р., оціночна вартість майна - житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складає 415 655,00 грн. (а.с.62-68). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України, від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Представником позивача було замовлено будівельно-технічне експертне дослідження про визначення відповідності ДБН та протипожежним нормам, житлового будинку та надвірних будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Судом оглянуто висновок експерта № 100/19 від 27.05.2020 року, який підтверджує, що житловий будинок та надвірні будівлі, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідають вимогам державних будівельних норм та протипожежним вимогам, а саме: «Правила визначення зносу житлових будинків» СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009; ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення»; ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»; ДБН В.1.1-7 2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги» (а.с.91-104). Отже, як встановлено судом, спадкодавцю [PERSON] на праві власності належав спірний будинок за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлена можливості інакше, ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, її позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Приймаючи зазначене рішення, судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду, від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц, згідно якої відсутність реєстрації права власності на спірне майно за спадкодавцем, а також відсутність у спадкоємця свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця, не є перешкодою для реалізації спадкоємцем права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved