Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та про стягнення безпідставно одержаних грошей. Позов обґрунтований тим, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті матері сторін - [PERSON] , 1938 року народження, яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Заповіт померла при житті не склала. 30 жовтня 2013 року позивач подав до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] , на підставі якої державним нотаріусом Кисельовою В.В. було заведено спадкову справу №525. Згідно свідоцтва\~№374\~про право\~власності на\~житло від\~15.05.1996\~року,\~виданого ВАТ\~треста «Запоріжалюміньбуд»,\~висновку орендного\~підприємства Запорізьке\~міжміське бюро\~технічної інвентаризації\~від 13.08.1996\~року про\~реєстрацію дома\~(домоволодіння),\~квартира [ADDRESS] приватизована\~та належить\~на праві\~спільної сумісної\~власності в\~рівних частках [PERSON] ,\~батькові сторін\~по справі, [PERSON] , матері, та братам - відповідачу [PERSON] й позивачу [PERSON] , а отже до складу спадкового майна після смерті матері належить 1/4 частина вищевказаної квартири. Спадкоємцями за законом є чоловік померлої [PERSON] , сини - відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] . Батько позивача й відповідач прийняли спадщину,у зв`язку з постійним проживанням разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що приводить до висновку про успадкування всіма спадкоємцями після смерті [PERSON] по 1/12 частки кожному спірної квартири. Проте постановою державного нотаріуса Кисельової В.В. від 21.02.2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на частку квартири за адресою: [ADDRESS] , було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який підтверджував право власності на вказану квартиру. [INFO] відкрилась спадщина після смерті батька сторін по справі - [PERSON] , який на день смерті проживав у вищезазначеній квартирі. За час свого життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належний спадкодавцю автомобіль марки ЗАЗ 1102, випуску 1990 року, номерний знак [NUMBER] , належні спадкодавцю усі акції в Українському акціонерно-комерційному промислово-інвестиційному банку України та усі акції в акціонерному комерційному банку «Україна» в м. Запоріжжі, а також гараж №28 в гаражно-будівельному товаристві Запорізького домобудівельного комбінату він заповів відповідачу, водночас належну спадкодавцю дачу на території Володимирської сільської ради Запорізького району, Запорізької області в садівничому товаристві «Труд» АО «Запоріжалюміньбуд» він заповів позивачу. Крім цього, до неохопленої заповітом належить спадщина, яка належала спадкодавцю, а саме: 4/12 частини квартири [ADDRESS] ; частка грошових вкладів, у загальному розмірі 63701,29 грн., що зберігалися у роздрібному без балансовому відділенні № 15 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та станом на 18.06.2017 року обліковувались на рахунках № [NUMBER] залишок 694,22 грн., № [NUMBER] 7,07 грн., депозитний рахунок № 26300980009010 63000,00 грн. 08 лютого 2018 року приватним нотаріусом Каценельсон О.В. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] щодо 1/2 частки вказаних грошових вкладів на суму 31850,65 грн. В той же день позивач звернувся до ПАТ «Промінвестбанк» з проханням видати належну 1/2 частину вкладів на суму 31850,65грн., але коштів на відповідних рахунка не виявилось. За наслідками розслідування листом від 27.03.2018 року №24-10/02323 ПАТ «Промінвестбанк» повідомило позивача, що більшість коштів з вказаних рахунків починаючи з\~28.06.2017\~року переказані\~на картковий\~рахунок іншого\~банку,\~а саме\~рахунок № [NUMBER] ,\~який обслуговується\~ПАТ «Ощадбанк» та відкритий на ім`я відповідача. З приводу незаконного одержання відповідачем грошових коштів, що знаходились на вищезазначених рахунках ПАТ «Промінвестбанк», [PERSON] звернувся до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення злочину. Згідно висновку від 17.02.2018 року Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області за вказаною заявою перевірку припинено та запропоновано звернутися до суду, оскільки справа перебуває в площині цивільно-правових відносин щодо спадкування між сторонами по справі. Отже, позивач вважає, що відповідач безпідставно одержав іншу 1/2 частину грошових коштів у сумі 31850,65 грн., що належать [PERSON] як спадщина після смерті батька [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.02.2018 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В, зареєстрованим в реєстрі за №161. Водночас позивач\~зазначає,\~що за\~період з\~18.06.2017\~року по\~15.02.2018\~року відповідач\~здійснив останній\~переказ коштів\~на суму\~4932,00\~грн.\~та повністю\~заволодів усіма\~коштами на\~рахунках спадкодавця 05 грудня 2017 року. Таким чином період незаконного користування коштами становить з 06 грудня 2017 року по день складання позову - 23 травня 2018 року. Отже, позивач вважає, що відповідач повинен\~повернути мені\~грошові кошти\~у сумі 31850,65\~грн.,\~а також\~сплатити проценти\~в сумі 2357.34\~грн.,\~що у\~сукупності складає\~грошові кошти\~у сумі\~34207,99\~грн. Разом з цим, постановою від 21.02.2018 року приватного нотаріуса Каценельсон О.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку [ADDRESS] , товариство садівників та городників «Труд», та за законом на частку квартири [ADDRESS] позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності батька на вказані об`єкти нерухомого майна. 28 лютого 2018 року позивачем на адресу відповідача було направлено заяву про досудове врегулювання спору, яку було фактично одержано відповідачем 03 березня 2018 року, проте на теперішній час сторони не змогли дійти до згоди щодо вирішення спору. На підставі зазначеного, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] на 1/12 частку квартири [ADDRESS] , та після смерті батька [PERSON] на 2/12 частки вищевказаної квартири, що в сукупності складає 1/4 частки. Водночас, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку № 113 (кадастровий номер 2310100000:04:039:0141) та садовий будинок [ADDRESS] , товариство садівників та городників «Труд» та стягнути на свою користь з відповідача безпідставно одержані грошові кошти у сумі 31850,65 грн. та проценти за користування ними в сумі 2357,34 грн. разом з понесеними витратами на проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна у сумі 300,00 грн. 05 листопада 2018 року відповідачем подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання прав власності на спадкове майно, яка 01 лютого 2019 року була уточнена [PERSON] , проте ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2019 року заявнику було повернуто позовну заяву [PERSON] до [PERSON] у зв`язку з порушенням строку пред`явлення зустрічного позову. 22 травня 2019 року представником відповідача [PERSON] надано до суду відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволені позову за наступних обставин. Представник відповідача вказує, що грошові вклади на загальну суму 63701,29 грн., які зберігалися у роздрібному безбалансовому відділенні № 15 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» є коштами, які заповів батько відповідачу, зазначивши їх як акції в Українському акціонерному-комерційному промислово-інвестиційному банку України. Крім того, в дублікаті заповіту [PERSON] заповідано дачу, розташовану на території Володимирської сільської ради Запорізького району Запорізької області в садівничому товаристві «Труд» АТ «Запоріжалюміньбуд», а визначення терміну «дача» відсутнє в будь-якому нормативно-правовому документі, що потребує тлумачення заповіту у судовому порядку, тому, на думку представника відповідача, вчинити вказані дії було неможливо. Проте, відповідач наполягає на тому, що [PERSON] на час смерті належала земельна ділянка, на якій знаходиться самочинно збудований садовий будинок, який був відсутній на час складання заповіту, та який не був зареєстрований на праві власності за спадкодавцем [PERSON] . Щодо грошових коштів, які позивач просить суд стягнути з відповідача, представник останнього зазначає, що вказані кошти він успадкував за заповітом, саме тому відповідач перерахував їх на свій рахунок, який був заблокований, а тому фактично грошовими коштами відповідач не користувався. У зв`язку з цим, представник відповідача наголошує на безпідставність стягнення відсотків за користування грошовими коштами, оскільки відповідач не користувався вказаною сумою у зазначений позивачем період, крім того, між сторонами відсутні договірні правовідносини. Відповідач зазначає, що вказаний спір виник у зв`язку з відсутністю в обох сторін оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а не у зв`язку з вини відповідача. 05 червня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, відповідно до якого вбачає, що позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкуванням за законом 1/4 квартири [ADDRESS] відповідач не оспорює. Проте, щодо тверджень відповідача про відсутність майна у вигляді садового будинку [ADDRESS] на момент складання заповіту та відсутність реєстрації права власності [PERSON] на нього, позивач зазначає, що архівним управлінням ЗМР підтверджено факт передачі розпорядженням № 1308р від 26.10.2010 року Голови Ленінської районної адміністрації ЗМР у власність [PERSON] садового будинку [ADDRESS] . Отже, позивач вважає, що під зазначеною дачею в садівничому товаристві «Труд» слід розуміти садовий будинок [ADDRESS] . Щодо стягнення з відповідача безпідставно одержаних грошових коштів, позивач зазначив свою незгоду з твердженням відповідача про те, що вказані кошти вирученні від продажу акцій спадкодавця, які останній заповів [PERSON] , обґрунтовуючи свою думку тим, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаної обставини, а отже [PERSON] повинен сплатити проценти за користування безпідставно одержаних чи збережених грошових коштів. 18 вересня 2019 року позивачем надано пояснення, які є аналогічними до обставин, викладеними у відповіді позивача на відзив відповідача. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягають на задоволені позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача визнає позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на 1/4 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та 1/2 частини земельної ділянки № [NUMBER] (кадастровий номер:2310100000:04:039:0141), проте вважає, що не підлягають задоволенню вимоги щодо визнання за позивачем садибного будинку [ADDRESS] , оскільки у заповіті [PERSON] від 08.04.1996 року позивачу заповідано дачу, розташовану на території Володимирської сільської ради Запорізького району Запорізької області в садівничому товаристві «Труд», а не садибного будинку [ADDRESS] в товаристві садівників та городників «Труд», на який [PERSON] отримав дозвіл оформити право приватної власності відповідно до розпорядження Голови Ленінської районної адміністрації ЗМР від 26.10.2010 року № 1308р. Крім цього, представник відповідача не визнає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача безпідставно одержаних грошових коштів у сумі 31850,65 грн. та процентів за користування ними в сумі 2357,34 грн. на підставах, викладених у відзиві. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до положень ст.ст.76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Щодо визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] на 1/12 частку квартири та після смерті батька [PERSON] на 2/12 частки квартири, суд, встановивши обставини у справі та відповідні їм правовідносини, прийшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження, серії та номеру [NUMBER] , зареєстрованого Орджонікідзевським районним відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 1723, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про смерть, зареєстроване Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №2650, [PERSON] померла [INFO] . Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35577870, 30 жовтня 2013 року П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 55230152, номер у нотаріуса № 525-2013, в якому спадкодавцем зазначена [PERSON] . Спадкова справа № 5525-2013 відкрита за заявою [PERSON] від 30 жовтня 2013 року за № 1379, відповідно до якої останній приймає спадкове майно спадкодавця за законом. В заяві зазначені інші спадкоємці, а саме чоловік [PERSON] , син [PERSON] . До складу спадкового майна за законом належить частина квартири [ADDRESS] . Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00019540391 від 08.02.2018 року, 27 січня 1963 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 192. Свідоцтвом про право власності на житло від 15 травня 1996 року № 374, посвідченого ВАТ треста «Запоріжалюміньбуд», зазначено власників приватизованої квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме власниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво видано на підставі наказу від 08.05.1996 року № 56, що підтверджується висновком ЗМБТІ про реєстрацію від 13.08.1996 року та технічним паспортом на квартиру станом на 01.01.2013 року. За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 08.02.2018 року № 04-42/3-4/200, разом з [PERSON] на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Постановою державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Кисельової В.В. від 21.02.2018 року № 621/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , що складається з частки квартири [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно. Згідно із свідоцтвом про смерть, зареєстроване Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 4143, виданого повторно 16 листопада 2017 року, [PERSON] помер [INFO] . Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44929428, 18 листопада 2017 року приватним нотаріусом Каценельсон О.В. відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 61584327, номер у нотаріуса № 33/2017, в якому спадкодавцем зазначений [PERSON] . Спадкова справа № 33/2017 відкрита за заявою [PERSON] від 18 листопада 2017 року за № 86, відповідно до якої останній приймає спадкове майно спадкодавця за законом. В заяві зазначені інші спадкоємці, а саме син [PERSON] . До складу спадкового майна входить: частка квартири [ADDRESS] ; частка квартири [ADDRESS] , яку померлий прийняв, але не оформив своїх спадкових справ після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] ; земельна ділянка, площею 0,0591 га, для ведення садівництва, кадастровий номер 2310100000:04:039:0141; садовий будинок. 04 грудня 2017 року [PERSON] подана аналогічна заява до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Каценельсон О.В. за № 88. За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 08.02.2018 року № 04-42/3-4/199, разом з [PERSON] на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] ,був зареєстрований [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу від 21.02.2018 року № 54/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, потрібних для вчинення нотаріальної дії . На підставі сукупності вищевказаних письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] станом на час своєї смерті мали право власності по 1/4 частки кожний на квартиру [ADDRESS] . Отже, [PERSON] , з урахуванням кількості спадкоємців, які прийняли спадщину у зв`язку з постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має право на спадкування за законом 1/12 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] частки якої належала [PERSON] станом на час її смерті, та 2/12 частки вищевказаної квартири після смерті батька [PERSON] , у володінні якого на час смерті перебувало 1/4 частки квартири, що у сукупності становить 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Щодо визнання за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS] , суд приходить до наступних висновків. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50971421 від 19.02.2018 року, зареєстровано Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом дублікат заповіту [PERSON] , № бланку НМХ 309950, номер в реєстрі нотаріальних дій 1-32, номер у спадковому реєстрі № 6203,1049. За заповітом від 08.04.1996 року за № 3879059, № в реєстрі нотаріальних дій 2-876, [PERSON] заповів [PERSON] : належний спадкодавцю на праві власності автомобіль марки ЗАЗ 1102, випуску 1990 року, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , на підставі технічного паспорту [NUMBER] ; всі акції в Українському акціонерно-комерційному промислово-інвестиційному банку України та всі акції в акціонерно-комерційному агропромисловому банку «України» в м. Запоріжжя та гараж № [NUMBER] у гаражно-будівельному товаристві Запорізького домобудівельному комбінату. Водночас, належну спадкодавцю дачу на території Володимирського сільської ради, Запорізького району, Запорізької області у садівничому товаристві «Труд» АО «Запоріжалюмінбуд» заповідано [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу від 21.02.2018 року № 54/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на садовий будинок [ADDRESS] , «Труд» товариство садівників та городників у зв`язку з ненаданням документів, потрібних для вчинення нотаріальної дії. Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 271693, [PERSON] на підставі рішення 15-ої сесії 5-го скликання Запорізької міської ради № 43/243 від 17.10.2007 року є власником земельної ділянки площею 0,0591 га у межах згідно з планом, яка знаходиться в [ADDRESS] за цільовим призначенням ведення садівництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010826100700. Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши надані докази, судом встановлено, що [PERSON] станом на час своєї смерті мав право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 2310100000:04:039:0141, яка розташована у товаристві садівників та городників «Труд», [ADDRESS] , проте вказана земельна ділянка не входить до складу заповіту, що приводить суд до висновку визнати за [PERSON] , з урахуванням кількості спадкоємців та думки відповідача щодо вказаної позовної вимоги, право на спадкування за законом 1/2 частки земельної ділянки № 113, кадастровий номер 2310100000:04:039:0141, яка розташована у товаристві садівників та городників «Труд», Великий Луг, м. Запоріжжя, яка належала [PERSON] станом на час його смерті. За ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стосовно вимоги позивача про визнання за ним садивного будинку [ADDRESS] , суд встановив, що [PERSON] своїм заповітом заповідав [PERSON] дачу на території Володимирського сільської ради, Запорізького району, Запорізької області у садівничому товаристві «Труд» АО «Запоріжалюмінбуд». Проте, розпорядженням Голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради Кияниці В.В. про оформлення права власності на садовий будинок [ADDRESS] в товаристві садівників та городників «Труд» [PERSON] від 26.10.2010 року за № 1308р зобов`язано оформити останньому право власності на садовий будинок [ADDRESS] згідно даних технічного паспорта ОП «ЗМЮТІ» у складі: садовий будинок літ. А загальною площею 40,4 м2, у тому числі житловою площею 12,3 м2, службова прибудова а, погріб під а, масандра мс, гараж Б, вбиральня В, дущ Г, та видати свідоцтво про право власності на зазначені будівлі і споруди. Водночас, зобов`язано орендне підприємство «ЗМБТІ» підготувати документи для видачі свідоцтва про право власності [PERSON] на вказаних садовий будинок, внести зміни в технічну документацію та провести реєстрацію права власності відповідно до даного розпорядження та у встановленому чинним законодавством порядку. Листом від 08 травня 2019 року № 4569 ТОВ «ЗМБТІ» повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи на садовий будинок [ADDRESS] , товариство садівників та городників «Труд», правовстановлюючі документи не містяться. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1236 ЦК України встановлено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. При цьому, потреба у тлумаченні виникає тоді, коли заповіт містить суперечливі положення, що ускладнюють його виконання. Судом з`ясовано, що на момент складання заповіту [PERSON] не встановлено, яка саме дача у садівничому товаристві «Труд» АО «Запоріжалюмінбуд» заповідано [PERSON] , оскільки на земельній ділянці № 113, кадастровий номер 2310100000:04:039:0141, яка розташована у товаристві садівників та городників «Труд», [ADDRESS] , розпорядження на оформлення права власності якого отримано [PERSON] 26.10.2010 року, а саме після складання останнім заповіту 08.04.1996 року. Відповідно до державних будівельних норм (п. 3.41 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»), дачний будинок це житловий будинок, який використовується упродовж року з метою заміського відпочинку. Будівлі цих видів не обов`язково оснащувати обладнанням. Садовий будинок визначений як будова для літнього (сезонного) використання, яке в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій і інженерного устаткування не відповідає нормативам, встановлених для житлових будинків (п. 14.1.129 ст. 14 Податкового кодексу України). Крім того, відмінність садового від дачного будинку полягає в правовій регламентації граничних розмірів площі забудови і поверховості. Згідно п. 3.48 ДНБ 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» загальна площа і поверховість дачного будинку і господарських будов на ділянці встановлюються архітектурно-планувальним завданням з урахуванням будівельних і інших нормативів щодо відстані і інсоляції будинків і території суміжних ділянок, а також місцевих правил забудови. Загальна площа забудови і поверховості садового будинку в господарських будов на ділянці встановлюється статутом садівничого товариства або кооперативу за узгодженням з місцевими органами архітектури і містобудування. Отже, суперечливий зміст заповіту [PERSON] щодо заповідання його сину [PERSON] дачі, яка знаходиться на території Володимирського с/ради Запорізького району, Запорізької області у садовому товаристві «Труд», позбавляє суд можливості визнати за позивачем право власності на садовий будинок [ADDRESS] , без тлумачення заповіту щодо вищевказаного положення. Відносно вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно одержаних грошових коштів у сумі 31850,65 грн. та процентів за користування ними в сумі 2357,34 грн., суд, повно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, вважає за необхідне задовольнити вказану вимогу, з огляду на наступне. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 лютого 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. у спадковій справі № 33/2017, зареєстрованого в реєстрі за № 161, встановлено, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] мають право на 1/2 частку кожний на грошові вклади, що належали [PERSON] на момент смерті, які зберігаються у Роздрібному безбалансовому відділенні № 15 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в м. Запоріжжя, в якому станом на 18.06.2017 року обліковувалися рахунки: поточний рахунок в національній валюті № [NUMBER] , залишок коштів по рахунку становив 694, 22 грн.; поточний рахунок в національній валюті № [NUMBER] , залишок коштів по рахунку становив 7,07 грн.; депозитний рахунок в національній валюті № [NUMBER] , залишок коштів по рахунку становив 63000,00 грн. Вартість спадкового майна складає 31850,65 грн. 14 лютого 2018 року [PERSON] звернувся з заявою до ПАТ «Промінвестбанк» про надання інформації про факт шахрайства за номером рахунку № [NUMBER] , на підставі якої банком 15 лютого 2018 року надано виписку по рахунку за період з 18.06.2017 по 15.02.2018 року, відповідно до якої простежується використання грошових коштів з вказаного рахунку у період з 27.06.2017 року по 05.12.2017 року з метою покупки товарів та переказу коштів в загальній сумі 65458,96 грн. Відповідно до виписки по рахунку № [NUMBER] у період з 30.06.2017 року по 31.10.2017 року здійснено переказ коштів з рахунку в загальному розмірі 9,86 грн. Листом 27 березня 2018 року № 24-10/02323 ПАТ «Промінвестбанк» за результатами проведеної перевірки щодо відсутності коштів на поточних рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] , повідомило, що про смерть клієнта [PERSON] банку стало відомо 26 грудня 2017 року, коли надійшов нотаріальний запит про надання довідки про наявність вкладів для оформлення спадкової справи. Того ж дня картки та рахунки клієнта були заблоковані. Перевіркою руху коштів по поточним рахункам [PERSON] встановлено, що починаючи з 28 червня 2017 року з використання реквізитів його платіжних карток проходили інтернет операції з оплати комунальних та інших послуг, поповнення мобільного рахунку, карткових переказів коштів та оплати в інтернет-магазинах. Більша частина коштів була переказана на карткових рахунок № [NUMBER] , який обслуговується ПАТ «Ощадбанк», відкритий на ім`я [PERSON] 17 лютого 2018 року [PERSON] подано заяву про вчинений злочин до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, висновком якого за результатами розгляду повідомлення громадянина від 17.02.2018 року встановлено, що вказані заявником факти вбачають ознаки цивільно-правових відносин, у розгляді котрих поліція не є компетентним органом, а від так перевірку за матеріалом ЄО № 4461 припинено. Відповідно до наданої заступником начальника філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» виписки руху грошових коштів від 03.10.2018 року по рахунку № [NUMBER] за період 31.08.2017 року по 05.09.2018 року та підтвердженням відповідачем про перерахунок успадкованих грошових коштів на свій рахунок, суд встановив, що після смерті [PERSON] відповідачем [PERSON] безпідставно набуто майно [PERSON] , а саме спадкове майно в розмірі 31850,65 грн., що належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Каценельсон О.В. у спадковій справі № 33/2017, зареєстрованого в реєстрі за № 161. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 2 статті 1214 ЦК України визначено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Положеннями статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів\~за користування\~чужими грошовими\~коштами встановлюється\~договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, з відповідача повинно\~бути стягнуто\~грошові кошти\~у сумі\~31850,65\~грн.\~зі сплатою\~процентів в\~сумі 2357,34\~грн., розрахунок яких складається наступним чином: (проценти) = (сума боргу)*(ставка процентів (%)/ 100%/365 днів*(кількість днів). Стосовно вимоги позивача про стягнення з [PERSON] витрат, понесені позивачем на проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майно в сумі 300,00 грн., суд вважає наступне. Відповідно до\~статті 140\~ЦПК України,\~особа,\~яка надала\~доказ на\~вимогу суду,\~має право\~вимагати виплати\~грошової компенсації\~своїх витрат,\~пов`язаних із\~наданням такого\~доказу.\~Розмір грошової\~компенсації визначає\~суд на\~підставі поданих\~такою особою\~доказів здійснення\~відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Договором про проведення незалежної оцінки майна № 209 від 11 квітня 2018 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Еліт-Експерт» в особі директора Авдєєва В.В., який діє на підставі Статуту та Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України за № 108/17 від 20 лютого 2017 року, встановлено, що вартість робіт з незалежної оцінки нерухомого майна, а саме житлової квартири [ADDRESS] , визначається у сумі 300,00 грн. без ПДВ. Згідно квитанції № 91 від 12 квітня 2018 року, підтверджується факт сплати [PERSON] послуг ТОВ «Еліт-Експерт» за договором № 209 від 11.04.2018 року щодо незалежної оцінки об`єкта. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з визнанням за [PERSON] права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна у розмірі 300,00 грн. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial