overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

До суду 24 січня 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.07.2010 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати разом з нею, спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб, сімю, між ними постійно виникали сварки, свідком яких є їх дитина, протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, подальше зберігання шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Вахрамєєва», про що виклала у письмовій заяві. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначивши, що з доводами позивача про те, що він не приділяє уваги до їхньої дитини, він не згоден, шлюбно-сімейні відносини між ним та позивачем припинені у січні 2017 року, просив розглядати справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 30 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

До суду 24 травня 2017 року надійшла позовна заява [PERSON]про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.12.2003 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого між ними трапляються сварки, які негативно впливають на дитину, подальше спільне життя неможливо та суперечить її інтересам та інтересам дитину, спір про розподіл спільного майна в них відсутній. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», та розглядати справу без її участі, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати та розглядати справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 26 грудня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, обидва бажають розірвати шлюб. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

До суду 24 червня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.09.2003 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати разом з нею, спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння та почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство вони не ведуть, разом не проживають, майнові спори між ними відсутні, зберігання шлюбу неможливо та суперечить її інтересам. Позивач позовні вимоги просила задовольнити, про що виклала у письмовій заяві (а.с.12). Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.5), просила ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. В звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 12 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м. Харкова був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], після укладення шлюбу позивач прізвище не змінювала, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

До суду 25.01.2018 року надійшла заява КЗОЗ ХОКПЛ № 3 про продовження примусової госпіталізації недієздатної [PERSON], [INFO], яка страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу, внаслідок якого становить небезпеку для себе, а також безпорадна і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби. В судовому засіданні представник КЗОЗ «ХОКПЛ №3» [PERSON], яка діє на підставі довіреності, заяву підтримала, вважала доцільним продовжити примусову госпіталізацію щодо недієздатної [PERSON] Прокурор заяву про продовження примусової госпіталізації недієздатної [PERSON] підтримав. Недієздатна [PERSON] в судовому засіданні проти продовження примусової госпіталізації не заперечувала. Заінтересована особа опікун [PERSON] підтвердив, що [PERSON] може бути небезпечною для себе та їй потрібно проходити медичне лікування, просив заяву задовольнити. Суд, заслухавши учасників справи та думку прокурора, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.05.2006 року визнана недієздатною. За рішенням Київського районного суду м. Харкова недієздатній [PERSON] призначено опікуна [PERSON] Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2016 р. у справі № 643/3685/16-ц у відношенні [PERSON] застосована примусова госпіталізація в умовах психіатричного стаціонару КЗОЗ «ХОКПЛ №3». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.07.2017 р. № 643/9600/17 відносно [PERSON] продовжено примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару КЗОЗ «ХОКПЛ №3». Відповідно до акту психіатричного огляду недієздатної особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні від 25.01.2018 р., недієздатна [PERSON], [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу, внаслідок чого становить безпосередню небезпеку для себе (під дією слухових галюцинацій наносить собі тілесні ушкодження), потребує у продовженні примусової госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару. Встановлені факти свідчать про наявність у недієздатної [PERSON] тяжкого психічного розладу у формі параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу, внаслідок чого хвора становить безпосередню небезпеку для себе, та має потребу у продовженні примусової госпіталізації в психіатричному стаціонарі, згідно ст. 14 Закону України « Про психіатричну допомогу», та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу». В звязку з наведеним, суд продовжує у відношенні недієздатної [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу. Відповідно до п. 11 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

До суду 25 березня 2016 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.11.1994 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, подальше зберігання шлюбу неможливо та суперечить її інтересам, спір про розподіл майна між ними відсутній. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, розглядати справу без її участі, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гагатік», про що виклала у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив розглянути справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 12 листопада 1994 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, примирення між ними не досягнуто, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

До суду 26.08.2016 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.11.1998 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем вони не підтримують з лютого 2013 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше зберігання шлюбу суперечить їх інтересам. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на те, що в дійсний час кожен з них має іншу сімю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Плоха». Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 14 листопада 1998 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Харкова був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони тривалий час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, кожен має іншу сімю, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

До суду 26 жовтня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] 16.07.1999 року, посилаючись на те, що фактично їх сімя розпалась внаслідок постійних суперечок та сварок через непорозуміння, шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з січня 2015 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, зберігання шлюбу неможливо та суперечить її інтересам, від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишається проживати разом з нею. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «Колеснікова», у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення, та розглядати справу без її участі, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. В звязку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 16 липня 1999 року у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Харкова за актовим записом № 679 був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище Колесніковою) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.15). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом на проживають, мають роздільний бюджет. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

До суду 26 листопада 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.09.1997 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю, відповідачем у справі, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, фактично шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з вересня 2014 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше зберігання шлюбу суперечить їх інтересам. Спір про поділ майна між ними відсутній. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», про що виклала у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 13 вересня 1997 року у Катеринівській сільській раді Сахновщинського району Харківської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони тривалий час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

До суду 26 листопада 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на період його навчання в Національному університеті цивільного захисту України. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] в них є спільна дитина [PERSON], [INFO], який є студентом Національного університету цивільного захисту України, достатніх коштів на утримання сина не має. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд розглядає справу за його відсутністю на підставі наявних доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] і [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а.с.4). [PERSON] є студентом 2-го курсу факультетом пожежної безпеки Національного університету цивільного захисту України, термін закінчення навчального закладу за освітнім ступенем бакалавра - червень 2018 року, що підтверджується довідкою Національного університету цивільного захисту України № 14/331 від 08.10.2015 року (а.с.2). Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідач працездатний, відомості про дохід відповідача та наявність у нього на утриманні інших осіб у суду відсутні. Таким чином, встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати суд розподіляє відповідно до положень ч.2 ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

До суду 26 лютого 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] 13.06.2003 року, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з листопада 2005 року, з цього часу вони разом не проживають, відповідач залишив її та підтримував фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, від шлюбу з відповідачем вони спільних дітей не мають, вона має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] від першого шлюбу, зберігання шлюбу неможливо та суперечить її інтересам. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення, та розглядати справу за її відсутністю, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 13 червня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції за актовим записом № 677 був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.3). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

До суду 26 червня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.09.2012 року з [PERSON], посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачем вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні, спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, муж сім'ю не забезпечує, їх сумісні кошти витрачає на власні нужди, в дійсний час вони перестали розуміти один одного, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, проживають окремо один від одного, подальше зберігання шлюбу суперечить її інтересам. Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», розглядати справу за її відсутністю, про що надала письмову заяву. Відповідач позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати та розглядати справу за його відсутністю, про що надав письмову заяву. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 20 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved