Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області в інтересах Запорізької міської ради до [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності. Позов обґрунтований наступним. В провадженні СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження №12016080050007288 від 10.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Під час розслідування кримінального провадження зясовано, що квартира, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородінська/Маршала Чуйкова, 11/11, кв. 118 належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 786 від 28.02.2007 року. [PERSON] помер 11.02.2014 року відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 02.12.2016 року. Незважаючи на це, 22.03.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено довіреність, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON], [INFO] бути представником в усіх установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, у тому числі в органах управління та виконавчої влади, в усіх комунальних службах, в БТІ, житлово-комунальних організаціях, в Реєстраційній службі, в установах нотаріату, з питань повязаних з користуванням та розпорядженням (продажем) належним йому на праві приватної власності нерухомим майном, а саме: квартири №118, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородінська/Маршала Чуйкова, № 11/11. Довіреність укладено строком на 3 роки терміном дії до 22.03.2017 та зареєстрована в реєстрі за № 376. Після цього, 09.04.2014 року [PERSON], діючи від імені [PERSON] за довіреністю від 22.03.2014, уклав договір купівлі-продажу квартири з [PERSON], [INFO] про продаж та передачу у власність останній квартири № 118, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородинська/Маршала Чуйкова, № 11/11. Зазначений договір посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 242. Тобто, [PERSON] на момент посвідчення та реєстрації приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] довіреності від 22.03.2014 року через смерть не мав можливості уповноважити [PERSON] розпоряджатися належною йому за життя квартирою № 118, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородінська/Маршала Чуйкова, № 11/11. Таким чином, довіреність від 22.03.2014 та договір купівлі-продажу квартири від 09.03.2014, суперечить вимогам чинного цивільного законодавства України, внаслідок чого мають бути визнані судом недійсними. Таким чином, за результатами визнання судом довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, квартира, яка залишилася після смерті [PERSON], підлягає визнанню право власності за територіальної громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується наступним. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть встановлено, що [PERSON] помер 11 лютого 2014 року. Згідно з інформацією Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.10.2016 [PERSON] по актовим записам про шлюб та реєстрацію дітей не значиться. За даними інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 03.02.2017, місцевою прокуратурою зясовано, що заповіти/спадкові договори та спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися. Вказані дані свідчать про відсутність спадкоємців після смерті [PERSON], як за заповітом, так і за законом. Тобто, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]/Маршала Чуйкова у м. Запоріжжя, яка належала померлому на праві власності, але спадщину ніхто не прийняв упродовж року після відкриття спадщини, у звязку з відсутністю спадкоємців. Відповідно до положень ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Таким чином, територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON], оскільки майно після померлого було відчужено за договором купівлі-продажу. З огляду на викладене, територіальній громаді м. Запоріжжя про наявність порушеного права стало відомо лише 06.03.2017, тобто з моменту подачі заяви про визнання потерпілою у кримінальному провадженні №12016080050007288 від 10.12.2016. У той же час, Запорізькій місцевій прокуратурі № 3 про наявність порушеного права територіальної громади м. Запоріжжя стало відомо лише після внесення відомостей 10.12.2016 до ЄРДР за №12016080050007288, у звязку з чим, процесуальний строк позовної давності пропущено з поважних причин. Просить поновити строк позовної давності; визнати недійсною довіреність від 22.03.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану у Єдиному реєстрі довіреностей за № 376; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 09.04.2014, укладений між [PERSON], [INFO], який діяв від імені [PERSON], [INFO] на підставі довіреності від 09.04.2014 року та [PERSON], [INFO], посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 242, у звязку з чим Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про право власності за № 5287245 відносно квартири, що розташована за адресою: вул. Маршала Чуйкова/Бородінська, 11, кв. 118, м. Запоріжжя; визнати право комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на квартиру площею 39,77 м2, яка розташована за адресою: вул. Бородінська/Маршала Чуйкова, 11/11, м. Запоріжжя, вартістю 247 790,00 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь прокуратури Запорізької області в особі Запорізької місцевої прокуратури № 3 судові витрати. В судовому засіданні прокурор, представник позивача підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі\~в судове засідання не зявились, про час слухання справи були повідомлені відповідно до вимог 74 ЦПК України, своїх заперечень суду не надали. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшло клопотання слухання справи за її відсутності. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшло клопотання слухання справи за її відсутності. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України розглянути справу заочно. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до а.2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва (прокурором) в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. В даному випадку порушення інтересів держави прокурором обґрунтовано тим, що житлове приміщення вибуло з комунальної власності міста незаконно, без волі власника, що позбавляє Запорізьку міську раду ефективно та виключно в інтересах територіальної громади розпоряджатись ним, чим завдається шкода державі. Крім того, Запорізькою міською радою не вжито належних заходів щодо повернення спірного майна у судовому порядку, вказане свідчить про бездіяльність, а тому наявні підстави пред'явлення прокуратурою позову в інтересах держави. Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородінська/Маршала Чуйкова, 11/11, кв. 118 належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 786 від 28.02.2007 року. Відповідний запис мався в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] помер 11.02.2014 року відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 02.12.2016 року. 22.03.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено довіреність, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON], [INFO] бути представником в усіх установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, у тому числі в органах управління та виконавчої влади, в усіх комунальних службах, в БТІ, житлово-комунальних організаціях, в Реєстраційній службі, в установах нотаріату, з питань повязаних з користуванням та розпорядженням (продажем) належним йому на праві приватної власності нерухомим майном, а саме: квартирою №118, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородінська/Маршала Чуйкова, № 11/11. Довіреність укладено строком на 3 роки терміном дії до 22.03.2017 та зареєстрована в реєстрі за № 376. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 09.04.2014, посвідченим та зареєстрованим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбала в [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності від 22.03.2014 року, квартиру, що розташована за адресою: вул. Маршала Чуйкова/Бородінська, 11, кв. 118, м. Запоріжжя. Відповідно до ч. 1 ст. 215 України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частини 1, 2 і 3 ст. 203 ЦК України встановлюють, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ст. 25 ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та обовязки є правоздатністю. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється з її смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав ї самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з вимогами ст.ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частинами 1, 3 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Відповідно до ч. 1 ст. 237, ст. 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Оскільки [PERSON] помер 11.02.2014 року, зі смертю останнього припинилася його цивільна правоздатність. Таким чином довіреність від 22.03.2014 року, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON], [INFO] бути його представником, є недійсною. Відповідно до зазначеного, [PERSON] не мав повноважень вчиняти від імені [PERSON] будь-які правочини, в тому числі і укладати вказаний договір купівлі-продажу квартири. За таких обставин, договір купівлі-продажу квартири від 09.04.2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 22.03.2014 року, є недійсним. За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частинами 1, 2, 3 ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]/Маршала Чуйкова у м. Запоріжжя, яка належала померлому на праві власності, але спадщину ніхто не прийняв упродовж року після відкриття спадщини, у звязку з відсутністю спадкоємців. За даними інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 03.02.2017 року заповіти/спадкові договори та спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися. Згідно з інформацією Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 21.10.2016 року [PERSON] по актовим записам про шлюб та реєстрацію дітей не значиться. З урахуванням обставин справи, суд вважає поважними причини пропуску строку подання заяви про визнання спадщини відумерлої, в звязку із чим дійшов до висновку про можливість поновлення строку позовної давності для звернення із заявою про визнання спадщини відумерлою. Оскільки в померлого [PERSON] відсутні будь-які спадкоємці, то маються правові підстави для визнання відумерлою спадщини у вигляді квартири [ADDRESS]/Маршала Чуйкова у м. Запоріжжя, належної за життя на праві власності [PERSON], який помер 11.02.2014 року, та передання її у власність територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. В звязку із викладеним, позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів витрат, повязаних з оплатою судового збору, підлягають частковому задоволенню. За таких обставин підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з [PERSON] на користь прокуратури Запорізької області в особі Запорізької місцевої прокуратури №3 в сумі 3458,43 грн., з [PERSON] на користь прокуратури Запорізької області в особі Запорізької місцевої прокуратури №3 в сумі 3458,43 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial