overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

До суду звернувся ПАТ «Автокраз» із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначив, що ним була надана у користування квартира у гуртожитку ПАТ «Автокраз» № 9, за адресою м. Кременчук, вул. Маяковського, 11/1. Вказував, що відповідач хоча і зареєстрований за вказаною адресою, але там не проживає, в квартирі відсутні його речі. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва №181 про право власності на будівлю, виданого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1130 від 06.07.2001, гуртожиток №9 за адресою м. Кременчук, вул. Маяковського, №11/1 належить позивачу. Відповідно до матеріалів позовної заяви відповідачу надано позивачем у користування жиле приміщення у вказаному гуртожитку. Відповідно до наданого позивачем акту №68 від 20.12.2013 відповідач не проживає у гуртожитку ПАТ «Автокраз» № 9, за адресою м. Кременчук, вул. Маяковського, 11/1. Вказані обставини постають з позовної заяви та підтверджені матеріалами справи. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позову, не довів, що він не втратив права користування спірним житлом. Відповідно ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Як зазначено в постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

До суду звернувся ПАТ «Автокраз» із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначив, що ним була надана у користування квартира у гуртожитку ПАТ «Автокраз» № 9, за адресою м. Кременчук, вул. Маяковського, 11/1. Вказував, що відповідач хоча і зареєстрований за вказаною адресою, але там не проживає, в квартирі відсутні його речі. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва №181 про право власності на будівлю, виданого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1130 від 06.07.2001, гуртожиток №9 за адресою м. Кременчук, вул. Маяковського, №11/1 належить позивачу. Відповідно до матеріалів позовної заяви відповідачу надано позивачем у користування жиле приміщення у вказаному гуртожитку. Відповідно до наданого позивачем акту №71 від 20.12.2013 відповідач не проживає у гуртожитку ПАТ «Автокраз» № 9, за адресою м. Кременчук, вул. Маяковського, 11/1. Вказані обставини постають з позовної заяви та підтверджені матеріалами справи. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позову, не довів, що він не втратив права користування спірним житлом. Відповідно ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Як зазначено в постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

До суду звернувся ПАТ «ВіЕйБі Банк» з позовом (а.с.2-3) до [PERSON], в якому мотивуючи тим, що відповідачка, отримавши грошові кошти за договором кредиту, своєчасно їх не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 68\~852,79 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь та судові витрати. В судове засідання представник позивача не прибув, надав заяву в якій просив розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не прибула, про час а місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Так як відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи та від нього не надійшло повідомлень про причини не явки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 11 березня 2011 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ВLаЖГА00017782 (а.с.4-7). Відповідно до зазначеного договору позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 18500,0 грн. Відповідачка належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 68852,79 грн., яка складається з: -простроченої суми кредиту у розмірі 17\~675,38 грн.; -прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 5081,58 грн.; -комісії у розмірі 7446,25.; -плати за пропуск платежів у розмірі 38\~649,58 грн. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 11.03.2011р. не виконував належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість в підтвердження чого позивач надав докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

До суду звернувся ПАТ «ВіЕйБі Банк» з позовом (а.с.2-3) до [PERSON], в якому мотивуючи тим, що відповідачу на підставі договору банківського обслуговування було надано в кредит грошові кошти у розмірі 20\~000,0 грн. терміном до 10.03.2014р., взяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 140\~860,41 грн. яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. В судове засідання представник позивача не прибув, надав заяву в якій просив розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Так як відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи та від нього не надійшло повідомлень про причини не явки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 10 березня 2011 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ВLаЖГА00017374 (а.с.4-7). Відповідно до зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20000,0 грн. Відповідачка належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 140\~860,41 грн., яка складається з: -простроченої суми кредиту у розмірі 13\~760,21 грн.; -прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 6881,77грн.; -комісії у розмірі 8050,00грн. -плати за пропуск платежів у розмірі 112\~168,43 грн. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 10.03.2011р. не виконував належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість в підтвердження чого позивач надав докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню Ч.3 ст.88 ЦПК України передбачено, якщо позивача , на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивач на підставі ч.1 п.22 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, який дів на момент звернення позивача до суду) звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

До суду звернувся ПАТ «ВіЕйБі Банк» з позовом (а.с.2-3) до [PERSON], в якому мотивуючи тим, що відповідачу на підставі кредитного договору №257008.07.2010р. було надано в кредит грошові кошти у розмірі 8100,0 грн. з терміном повернення до 08.07.2013р., взяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 8125,09 грн. яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. В судове засідання представник позивача не прибув, надав заяву в якій просив розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд у їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 08 липня 2010 року між ВАТ «Всеукраїнським [PERSON] Банком» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2570 (а.с.4-6). Відповідно до зазначеного договору позивач надав відповідачу в кредит грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 8100.0 грн. Відповідачка належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 8125,09 грн.(а.с.10), яка складається з: -простроченої суми кредиту у розмірі \~4251,21 грн.; -прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 913,39 грн.; -комісії у розмірі 1\~417,50 грн. -плати за пропуск платежів у розмірі 1\~542,99 грн. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Ст.60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що: - відповідач в обґрунтування своїх заперечень не надав доказів, - відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором №2570 від 08.07.2010 не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість про, що позивач надав докази; суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню Ч.3 ст.88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивач на підставі ч.1 п.22 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, який дів на момент звернення позивача до суду) звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

До суду звернувся ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» з позовом (а.с.2-3) до [PERSON], в якому мотивуючи тим, що відповідачці на підставі Договору банківського обслуговування №ВLаЖГА00040036 від02.06.2011р. в кредит були надані грошві кошти у розмірі 13\~500,0 грн., терміном до 02.06.2014р., відповідач своєчасно грошові кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 15768,10 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь. В судове засідання представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.19). Відповідачка у судове засідання не прибула, про час а місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с.20). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 02 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00040036 (а.с.4-8). Відповідно до зазначеного договору позивач надав відповідачу в кредит грошові кошти у розмірі 13500,0 грн. Відповідачка належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 15768,10 грн. (а.с.13), яка складається з: -простроченої суми кредиту у розмірі 9100,33 грн.; -прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 477,50\~грн.; -комісії у розмірі 1\~417,50 -плати за пропуск платежів у розмірі 4\~772,77 грн. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 02.06.2011р. не виконував належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість в підтвердження чого позивач надав докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

до суду звернувся ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» із позовом до [PERSON], в якому вказав, що відповідач отримав грошові кошти та за договором іпотеки надав в іпотеку нерухоме майно, але своєчасно грошові кошти не повернув, просив звернути стягнення на будинок, який знаходиться за адресою с. Троїцьке Любашівського району Одеської області,шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]». Згідно заяви представник позивача просив справу розглянути у відсутність представника, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, в задоволенні позову просив відмовити, позовні вимоги не визнає, стверджуючи, що борг перед ВаБанком погасив повністю (а.с.59). Дослідивши матеріали справи та перевіривши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.12. 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (змінило найменування на ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 508/07ф-4, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5600 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом 13,5 % річних (а.с. 6-9), терміном до 19 грудня 2012 року. Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем 11 січня 2008 року був укладений іпотечний договір (а.с. 14-16), посвідчений приватним нотаріусом Любашівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №55, за умовами якого іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно:житловий будинок, який знаходиться за адресою с. Троїцьке Любашівського району Одеської області, з господарськими будівлями, належний іпотекодавцю на праві власності (далі - предмет іпотеки). За статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач в обґрунтування позову посилається на те,що отримані кредитні кошти відповідач не повернув та не сплатив відсотки та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору та Додаткової угоди № 01 до Кредитного договору. Однак, як видно їз копії рішення Любашівського районного суду від 03.03.2014 року з відповідача була стягнута заборгованість по даному кредитному договору , а із постанови про закінчення виконавчого провадження та повідомлення Братського районного ВДВС ГГУЮ у Миколаївській області - рішення суду виконане повністю і виконавче провадження закінчене (а.с.60. Так як звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише при наявності заборгованості за кредитним договором і сума боргу повинна бути доказана, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

до суду звернувся ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» із позовом до [PERSON], в якому вказав, що відповідач отримала грошові кошти та за договором іпотеки надала в іпотеку нерухоме майно, але своєчасно грошові кошти не повернула, просив звернути стягнення на будинок, який знаходиться за адресою смт. Любашівка Одеської області, вул. Польова, 15, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]». Згідно заяви представник позивача просив справу розглянути у відсутність представника, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, в задоволенні позову просив відмовити, позовні вимоги не визнає, стверджуючи, що борг перед ВаБанком погасив повністю (а.с.59). Дослідивши матеріали справи та перевіривши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.11. 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (змінило найменування на ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладений кредитний договір № 452/07ф-4, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7300 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом 13,5 % річних (а.с. 6-9), терміном до 17 листопада 2017 року. Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та відповідачем 21,11. 2007 року був укладений іпотечний договір (а.с. 14-16), посвідчений приватним нотаріусом Любашівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №85, за умовами якого іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно:житловий будинок, який знаходиться за адресою: смт. Любашівка Одеської області, вул.. Польова, 15, з господарськими будівлями, належний іпотекодавцю на праві власності (далі - предмет іпотеки)(а.с.12). За статтями 526,527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач в обґрунтування позову посилається на те,що отримані кредитні кошти відповідачка не повернула та не сплатила відсотки та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору та Додаткової угоди № 01 до Кредитного договору. Однак, як видно їз копії рішення Любашівського районного суду від 22.11.2010 року з відповідачки була стягнута заборгованість по даному кредитному договору , а із постанови про закінчення виконавчого провадження та повідомлення Любашівського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області - рішення суду виконане повністю і виконавче провадження закінчене (а.с.47-48). Так як звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише при наявності заборгованості за кредитним договором і сума боргу повинна бути доказана, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed