Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) площею 5,04 умовних кадастрових гектарів по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім.Гагаріна Забарівська сільської ради Корюківського району Чернігівської області, яке належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі втраченого сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серія [NUMBER] зареєстрованого 19 липня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №164. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], проте нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач та її представник належним чином оповіщені про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не з'явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с.Забарівка Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 27 жовтня 2010 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Родове прізвище позивачки було «[PERSON]», 07 серпня 2010 року з [PERSON] позивачка уклала шлюб, зареєстрований у Забарівській сільській раді Корюківського району Чернігівської області, та змінила своє родове прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 07 серпня 2010 року Забарівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. В с.Забарівка Корюківського району Чернігівської області, в житловому будинку [ADDRESS], проживав знайомий позивачки [PERSON], матір'ю якого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 26 листопада 1948 року Забарівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області, яка за життя була членом місцевого колективного господарства ім.Гагаріна с.Забарівка Корюківського району Чернігівської області, під час розпаювання якого [PERSON] була включена до списку осіб, які мають право на майнові та земельні паї даного колективного сільськогосподарського підприємства, а в наступному їй був виданий сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну частку площею 5,04 умовних кадастрових гектарів по КСП ім.Гагаріна, який був зареєстрований 19 липня 1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №164. [INFO] [PERSON], померла, що підтверджується актовим записом про смерть складеного Забарівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. На майно померлої відкрилась спадщина, яка складається з права померлої на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке підтверджується виданим на померлу сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. При житті [PERSON] не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала Спадкоємцем першої черги на майно померлої був її син - [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері, бо проживав разом зі своєю матір'ю на час її смерті, що підтверджується довідкою №685 від 26.11.2018 року Забарівського старостинського округу Корюківської міської ради Чернігівської області. Крім сина померлої, ніхто спадщини після смерті [PERSON] не приймав. [INFO] [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим Забарівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. При житті [PERSON] розпорядився своїм майном, склав заповіт, в якому заповідав позивачці все своє майно. Заповіт померлого посвідчений 13 березня 2008 року Забарівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за №31. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], бо постійно проживала разом з ним за однією адресою на час його смерті, що підтверджується довідкою №666 від 12.11.2018 року Забарівського старостинського округу Корюківської міської ради Чернігівської області, проте нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1299 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до діючих на час виникнення спірних правовідносин (смерті [PERSON]) ст.ст.529,534,548 Цивільного кодексу України 1963 року, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки; кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або його частину одному або декільком особам; для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги на її майно є її син - [PERSON] Відповідно до діючої на час виникнення спірних правовідносин ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері, бо проживав разом з нею на час її смерті, що підтверджується довідкою №685 від 26.11.2018 року Забарівського старостинського округу Корюківської міської ради Чернігівської області. Відповідно до ст.1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. [PERSON] за життя склав заповіт на користь позивачки. Відповідно до ст.1268,1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або який подав заяву до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Позивачка постійно проживала з померлим на час його смерті, що підтверджується довідкою №666 від 12.11.2018 року Забарівського старостинського округу Корюківської міської ради Чернігівської області, отже, вона є спадкоємцем майна померлого [PERSON], в тому числі і на майно його померлої матері, яке він прийняв за життя. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved