Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що за результатами вивчення законності розпорядження землями лісогосподарського призначення виявлено порушення вимог законодавства при відведенні Гостомельською селищною радою земельних ділянок у приватну власність громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд. Зокрема, рішенням Гостомельської селищної ради від 11.03.10 № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки2 затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в селищі Гостомель, вул. Щорса, 105. Вказує, що на імя [PERSON] видано державний акт серії ЯЛ № 217562 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:101:0014, площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований відділом Держкомзему у м. Ірпінь за № 011096601156. Так, у відповідності до листа Управління Держземагенства у місті Ірпені від 16.04.15 за № 05-02/54 віртість 0,01 га нормативної грошової оцінки землі за адресою: селище Гостомель, в районі вулиць Київська та Щорса, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з урахуванням економіко-планувальної зони та коефіцієнту індексації станом на 2015 рік становить 1\~396,30 грн. Отже, вартість спірної земельної ділянки становить 20\~944 грн. 50 коп. Перевіркою установлено, що вищезазначена земельна ділянка державної власності знаходиться за межами населеного пункту селища Гостомель, що стало відомо, відповідно до наданої інформації з управління Держземагенства у м. Ірпені згідно з планово-картографічними матеріалами. Позивач зауважує, що відповідно до проекту землеустрою, який затверджено зазначеним вище рішенням, відведенням земельної ділянки передбачене за рахунок земель запасу, однак у період з 01.01.09 по 01.01.11 за формою 6-зем площа земель запасу не змінювалась. Позивач обгрунтовує позовні вимоги, що за інформацією з Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання «Укрдержліспроект» від 08.10.14, спірна територія була лісами ще з радянських часів. Так, на підставі Постанови ЦК КПУ і Ради Міністрів УРСР від 20.06.56 року № 673 та рішення виконкому Київської міської ради від 07.08.56 року № 1186 створено Святошинське лісопаркове господарство, яке ввійшло до складу управління земельної зони м. Києва. Загальна площа Святошинського лісопаркового господарства на момент створення становила 14 167 га, вказані землі передано без вилучення із Держлісфонду України. Роспорядженням Київської міської державної адміністрації № 2715 від 17.12.01 на виконання рішення Київської міської ради від 02.10.01 № 59/1493, Київське державне комунальне обєднання зеленого будівництва «Київзеленбуд» перейменовано на Київське комунальне обєднання зеленого будівництва та експлуатації «Київзеленбуд», а державне комунальне підприємство Святошинське лісопаркове господарство на комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство». Лісовпорядні роботи проводилися в 1945-1946, 1952-1959, 1969, 1979, 1989, 1999, 2009 роках. Перевіркою також, установлено, що погодження на вилучення з постійного користування вказаної спірної ділянки КП «Святошинське лісопаркове господарство» не надавало, уповноважений орган державної влади відповідного рішення не приймав. Крім того, у проекті землеустрою, затвердженому спірним рішенням Гостомельської селищної ради, відсутнє погодження органу лісового господарства. Таким чином, порушено цільове призначення вказаної земельної ділянки. Оскільки земельну ділянку у приватну власність [PERSON] передано з порушенням права власності держави на земельну ділянку лісогосподарського призначення, за відсутності відповідних повноважень передано у приватну власність. Тому просить: - визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11.03.2010 р. №1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку пл. 0,1500 га; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №217562, виданий [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером 3210945900:01:101:0014 пл. 0,1500 га; - витребувати із володіння [PERSON] на користь держави в особі Кабінету міністрів України земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:101:0014 пл. 0,1500 га вартістю 20\~944,50 грн. Прокурор в судове засідання зявився, підтвердив обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Кабінету Міністрів України в судове засідання зявилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник Гостомельської селищної ради Київської області в судове засідання зявилася, заперечувала щодо позовних вимог, просила відмовити у позові повністю. Крім того, просила застосувати строк позовної давності. Інші сторони по справі в судове засідання не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлялися, причини та докази поважності неявки суду не повідомили. Заслухавши доводи і заперечення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 11.03.2010 р. №1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», було передано у власність [PERSON] земельну ділянку пл. 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в сел. Гостомель, вул. Щорса, 105 (а.с.10). На підставі зазначеного рішення [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №217562 із кадастровим номером 3210945900:01:101:0014 пл. 0,1500 га., яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Щорса, 105 (а.с.8). Також судом встановлено, що на момент відведення спірна земельна ділянка перебувала у постійному користуванні лісгоспу й відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування знаходилась у кварталі №18 Киїського лісництва. Судом встановлено, що будь-якого погодження на вилучення з постійного користування вказаної земельної ділянки КП «Святошинське лісопаркове господарство» не надавало та уповноважений орган державної влади відповідного рішення не приймав. Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Згідно із ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» (в редакції на момент прийняття спірного рішення) визначено, що при розмежуванні земель державної та комунальної власності не можуть передаватися до земель комунальної власності землі лісового фонду за межами населених пунктів. Частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із\~земель державної\~та\~комунальної власності, можуть вилучатися для\~суспільних\~та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. На підставі встановлених судом обставин та зазначених вище норм Закону, оскільки спірна земельна ділянка, на момент ухвалення рішення Гостомельською селищною радою Київської області від 11.03.2010 р. №1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», знаходилася за межами неселенного пункту смт. Гостомель та без вилучення у постійного користувача, однак була передана [PERSON], тому суд дійшов висновку, що Гостомельська селищна рада Київської області при винесенні зазначеного вище рішення вийшла за межі своїх повноважень чим порушила законні інтереси держави. Крім того, враховуючи приписи статей 20, 56, 84 ЗК України, спірна земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] із порушенням порядку зміни цільового призначення земель, та за відсутності у проекті землеустрою, затвердженому спірним рішенням Гостомельської селищної ради, погодження органу лісового господарства. Тобто цільове призначення вказаної земельної ділянки було змінено в порушення норм земельного та лісового законодавства України не уповноваженим органом, за відсутності відповідного погодження органу виконавчої влади з питань лісового господарства. Тому враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11.03.2010 р. №1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку пл. 0,1500 га із кадастровим номером 3210945900:01:101:0014, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Щорса, 105. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або\~органом місцевого самоврядування\~акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною\~ділянкою, такий акт\~визнається недійсним. Згідно із ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності\~набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі вищевказаної норми Закону, оскільки право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 3210945900:01:101:0014 пл. 0,1500 га., що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Щорса, 105, перейшло на підставі рішення, яке судом визнано недійсним, тому наявні також правові підстави для визнання державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ №217562, виданий [PERSON], недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Тобто, враховуючи зазначену вище норму Закону та відповідно до встановлених судом обставин, оскільки спірна земельна ділянка вибула із власності держави з порушенням вимог чинного законодавства поза волею уповноваженого органу, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для витребування із володіння [PERSON] на користь держави в особі Кабінету міністрів України земельної ділянки з кадастровим номером 3210945900:01:101:0014 пл. 0,1500 га вартістю 20\~944,50 грн., що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Гостомель, вул. Щорса, 105. Згідно із статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки Прокуратурі Київської області стало відомо про допущені Гостомельською селищною радою Київської області порушення при винесенні оскаржуваного рішення від 11.03.2010 р. №1298-50-V тільки після проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства, проведеної на підставі постанови про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 16.05.2014 р. №51, тому суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає за можливе стягнути із відповідачів на користь держави судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved