Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 06.11.2020 року звернулась [PERSON] із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про визнання виконавчих написів про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» у розмір 96560,03 грн., виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 08.09.2020 року за р. № 30320 а також виконавчий напис про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» у розмірі 50179,92 грн., виданий приватним нотариусом Київського міського нотариального округу Хара Наталією Станіславівною від 08.09. 2020 року за р. № 30321 такими, що не підлягають виконанню. Обґрунтуванням позовних вимог є факт порушення нотаріусом процедури видачі виконавчих листів у вигляді відсутності належних відомостей про належне сповіщення боржника про повідомлення щодо існуючої заборгованості, неврахування нотаріуса вимог Закону щодо переліку документів яки підтверджують наявність безспірної заборгованості, в тому числі відсутність договору кредиту укладеного між банком та боржником. Ухвалою від 10.11.2020 року судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та витребувані у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. матеріали виконавчого напису від 08.09.2020 року за р. № 30320 та від 08.09. 2020 року за р. № 30321. 01.12.2020 року до суду надійшли від приватного нотаріуса документи на підставі яких були вчинені виконавчі написи № 30320 та № 30321 які були вчинені 08.09.2020 року., а також клопотання нотаріуса про розгляд справи за її відсутністю. Представник АТ Альфа-Банк подав 03.12.2020 року заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою представника та надання строку і можливості для ознайомлення із матеріалами справи але у подальшому заяв та клопотань не надавав, на судові засідання не з`являвся. У судовому засіданні 23.02.2021 року позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із визнанням виконавчого листа яким у позасудовому порядку звернуто стягнення заборгованості врегульовано Цивільним кодексом України ( далі ЦК) а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до абзацу 7 частини першої статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 зроблено висновок, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності». У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У постанові Великої Палати від 15.04.2020 № 554/6777/17 Верховний Суд відступив від висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/5226/17, та вказав, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того колегія суддів Верховного Суду зазначила, що існує необхідність вирішення й питання про те, яку редакцію Переліку необхідно застосовувати при вирішення спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Як зазначено у даної постанові ВП ВС чинною є постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2. У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зазначено: «При прийнятті даної постанови суд бере до уваги також положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином пункти 1, 2 постанови КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконними та нечинними з моменту її прийняття. В даному випадку з матеріалів , наданих на ухвалу суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. зі змісту документів на підставі яких були вчинені виконавчі написи вбачається, що виконавчі написи були вчинені на підставі: витягу з реєстру юридичних осіб щодо реєстрації АТ « Альфа-Банк», копії статуту АТ « Альфа-Банк»., заяви про вчинення виконавчого напису, виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, оферти на укладення угоди про надання кредиту, акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту, анкети-заяви на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в Ат « альфа-Банк», повідомлення про порушення основного зобов`язання. При розгляді даних документів суд вважає що під час вчинення виконавчих написів, які є предметом розгляду у даної справі, у нотаріуса були відсутні відомості про належне повідомлення боржника про наявність заборгованості , так як відсутні будь яки документи ( копії ) про направлення боржнику заяви про вчинення виконавчого напису або повідомлення про порушення основного зобов`язання. Крім того, при розгляді даного питання відповідності наданих нотаріусу документів, суд приймає до уваги, що серед документів підтверджуючих факт заборгованості за кредитним договором відсутні безпосередньо кредитний договір. 3 липня 2019 р. Велика Палата Верховного Суду розглянувши касаційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» у цивільній справі № 342/180/17 прийшла до правового висновку, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку що виконавчі написи про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» у розмірі 96560,03 грн., виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 08.09.2020 року за р. № 30320 а також виконавчий напис про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» у розмірі 50179,92 грн., виданий приватним нотариусом Київського міського нотариального округу Хара Наталією Станіславівною від 08.09. 2020 року за р. № 30321 є такими, що не підлягають виконанню, так як нотаріусом при їх вчинені не були дотримані вимоги законодавства щодо переліку документів яким підтверджується безспірність заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного та

Outcome: approved