Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ПАТ комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, комісії та штрафу. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що згідно договору без номеру від 04.02.2011 року, укладеного між банком і [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 13000,00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2015 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 12880грн.40коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 7595грн.67коп., за комісією в сумі 650грн.00коп., штрафу (фіксована сума) в розмірі 500грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1056грн.30коп., а всього в розмірі 22682грн.37коп. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача, повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала на визнання заявлених вимог в межах позовної давності та просила суд за її заявою застосувати строки позовної давності до вимог позивача. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, з дослідженням яких вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 04.02.2011 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] був укладений договір без номеру, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 13000,00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою (а.с.10-32). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Із пункту 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, про що свідчать її підписи, факт отримання кредиту та користування кредитною карткою. Із п.1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін. Пролонгація договору полягає у продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких його було укладено (якщо інше не передбачено договором), зокрема щодо самої угоди про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2015 року утворилася заборгованість: за кредитом в сумі 12880грн.40коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 7595грн.67коп., за комісією в сумі 650грн.00коп., штрафу (фіксована сума) в розмірі 500грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1056грн.30коп., а всього в розмірі 22682грн.37коп, що стверджується розрахунком позивача, який відповідачем не спростований (а.с.4-6). Звертаючи увагу на заяву відповідача [PERSON], щодо застосування судом строків позовної давності, суд вважає, що така заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає виходячи з такого. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Із розрахунку заборгованості за договором без номера від 04.02.2011 року, наданого позивачем та не спростованого відповідачем, вбачається, що останньою календарною датою за якою сплачена відповідачем сума на погашення процентів (подія), є 25.04.2014 року а позовна заява отримана судом 31.03.2015 року. Отже із вищенаведеного вбачається, що позивачем до суду предявлені позовні вимоги до відповідача, в межах строків загальної та спеціальної позовної давності. Тому, з винної в невиконанні зобов'язання відповідачки [PERSON] слід стягнути заборгованість по погашенню кредиту станом на 31 січня 2015 в розмірі 22682грн.37коп. В звязку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243грн.60коп.

Outcome: approved