Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15000 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в межах сплати аліментів за один місяць звернути до негайного виконання. В обґрунтування позову відзначено, що неповнолітня донька сторін знаходиться на утриманні позивачки, а її батько належної матеріальної підтримки не надає, а відтак, на думку позивачки, з врахуванням витрат на дитину та доходу відповідача, останній має сплачувати аліменти щомісячно у розмірі 15000 грн. Ухвалою суду від 29.07.2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 26.10.2020 року. 26.10.2020 року у зв`язку зі знаходженням судді на лікарняному, розгляд справи відкладено на 02.12.2020 року. 02.12.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову та зобов`язати позивача укласти договір про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно. 02.12.2020 року у судове засідання з`явилися представники сторін, ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи в загальному порядку. Також судом витребувано докази по справі. Розгляд справи відкладено на 04.02.2021 року. 27.06.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій послався на те. що позивач має право на отримання аліментів, а відповідач вводить суд в оману щодо своїх доходів. 04.02.2021 року у судове засідання з`явився представник позивача, оголошено перерву до 13.04.2021 року. 12.04.20211 року до суду подані заперечення в яких представник відповідача посилається на те, що на утриманні відповідача знаходяться непрацездатні батьки, а твердження позивача про неофіційне працевлаштування відповідача не грунтуються на належних доказах. 13.04.2021 року у судове засідання з`явилися представники сторін, оголошено перерву до 26.05.2021 року. 26.05.2021 року у судове засідання з`явилися представники сторін, оголошено перерву до 30.06.2021 року. 30.06.2021 року у судове засідання з`явилися представники сторін, оголошено перерву до 03.08.2021 року. 03.08.2021 року у судове засідання з`явилися представники відповідача, оголошено перерву до 13.10.2021 року. 13.10.2021 року у зв`язку зі знаходженням судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 18.11.2021 року. 18.11.2021 року у судове засідання з`явився представник позивача, оголошено перерву до 26.11.2021 року. У судовому засіданні 26.11.2021 року представник позивача позов підтримав, а представник відповідача позов визнав частково на суму 5000 грн. щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 27 грудня 2011 року. Батьком [PERSON] є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Наразі [PERSON] проживає з матір`ю, яка посилається на відсутність матеріальної допомоги на утримання дитини з боку батька. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суду доведено можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно, що підтверджує представник відповідача. Статтею 191\~СК України\~встановлено,\~що аліменти\~на дитину\~присуджуються за\~рішенням суду\~від дня\~пред`явлення\~позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аргументи позивача щодо можливості [PERSON] сплачувати аліменти у розмірі 15000 грн. щомісячно не підтверджені матеріалами справи, так як посилання позивача на високі доходи відповідача не підтверджено належними доказами. Тож, виходячи з наданих суду доказів, та часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів з відповідача з 15.07.2020 року (дата звернення до суду) та стягує з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно та до повноліття дитини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, звільнення позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь держави. Щодо клопотання про покладення на позивача судових витрат, понесених відповідачем у сумі 31000 грн., то суду не доведено зловживання позивачем своїми процесуальними правами, до того ж відповідач разом зі своїм відзивом попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не подавав, що суперечить вимогам ст. 134 ЦПК України. За таких обставин суд відмовляє у стягненні понесених відповідачем судових витрат з позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial