Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про захист гідності, честі та ділової репутації шляхом визнання інформації недостовірною та зобов`язання спростувати поширену інформацію. Позов обґрунтовано наступним. Позивач є Головою Новоолександрівської об`єднаної територіальної громади Запорізького району Запорізької області, а [PERSON] є депутатом Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 28 вересня 2020 року на засіданні позачергової сесії Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області відповідач [PERSON] поширила недостовірну інформацію про позивача, а саме в присутності депутатів та представників громадськості сказала, що позивач [PERSON] : «ворюга, вкрав разом з [PERSON] з КП Конка 480 тисяч гривень». Цей вислів супроводжувався нецензурною лайкою та образливими словами на адресу позивача. Вказана інформація є недостовірною, оскільки позивач [PERSON] ніколи не притягувався до кримінальною відповідальності, а відповідач [PERSON] фактично назвала злочинцем невинну людину. Внаслідок таких дій відповідача [PERSON] позивач [PERSON] отримав психологічну травму, оскільки він є порядною та доброзичливою людиною, не схильною до конфліктної або протиправної поведінки, а відповідач без жодних на те підстав та без наявності будь-яких доказів фактично звинуватила його у вчиненні злочину в присутності великої кількості людей. Після сесії сільської ради [PERSON] був змушений звернутись за медичною допомогою до сімейного лікаря. Враховуючи викладені обставини, позивач і подав даний позов, в якому просив суд визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, поширену на сесії Новоолександрівської сільської ради відповідачем [PERSON] інформацію та зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати цю інформацію в той же спосіб, в який вона була поширена - на сесії Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 05 лютого 2021 року відповідачем [PERSON] до суду направлено відзив на позовну заяву, яким вона заперечила проти позову з наступних підстав. Дійсно, 28 вересня 2020 року проводилась позачергова сесія Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, на якій головував позивач [PERSON] . Всього на засіданні сесії перебувало близько 20 осіб. Одним з питань порядку денного сесії було повернення техніки, що належить Новоолександрівській ОТГ, з СКП «Конка». Обговорення цього питання проходило досить емоційно і присутні в залі депутати періодично висловлювали свою думку з цього питання викриками з зали. Вона, як ініціатор позачергової сесії сільської ради саме з зазначеного питання, також висловлювала свою думку, під час чого з місця промовила «Ворюга, вор» без конкретизації особи, якої цей вислів стосується. Тієї фрази, яка зазначена в позовній заяві, вона не говорила. Відповідач зазначає, що вислів «ворюга, вор» є її суб`єктивною думкою з ситуації, що склалась і ця думка не була адресована позивачу [PERSON] . За таких обставин відповідач просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти позову та просили суд відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та її представника, допитавши свідків та дослідивши подані сторонами докази, дійшов наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, при поданні позовної заяви представником позивача було допущено описку в прохальній частині позову - залишено зайву частку «не», яка полярно змінює суть позову. Вказана обставина була підтверджена представником позивача як під час встановлення обставин справи, так і в судових дебатах. Враховуючи викладене та зважаючи на контекст позовної заяви, суд вважає можливим розглянути позов з урахуванням пояснень представника позивача. Згідно зі ст.ст. 13, 89 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав - це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. За загальними положеннями ЦПК України, суд під час ухвалення рішення зобов`язаний вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Стаття 28 Конституції України, а також ст.ст. 297, 299 ЦК України надають кожному право на повагу до його гідності і честі, недоторканність ділової репутації, які згідно з ч. 1 ст. 201 ЦК України відносяться до особистих немайнових благ. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьблять її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. За приписами ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. В той же час, окрім ст. 32 Конституції України, яка гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, у ст. 34 Конституції України кожному гарантується також і право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. При розгляді даної категорії справ, суд має дійти розумного та виваженого балансу між правом особи на повагу до її честі, гідності та ділової репутації, та між забезпеченням права іншої особи на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань. Як зазначено в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Обов`язок позивача у справі про спростування недостовірної інформації довести факт розповсюдження відповідачем такої інформації встановлений також нормами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України. В даній справі судом, для встановлення обставин справи були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які в своїх поясненнях повідомили про те, що під час проведення 28 вересня 2020 року позачергової сесії Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області вони чули, як відповідач [PERSON] дійсно щось вигукнула в сторону президії, однак жодна з цих осіб не підтвердила, що відповідач [PERSON] сказала саме ту фразу, спростувати яку просить позивач [PERSON] . Свідки в цілому підтвердили негативний контекст її фрази, однак жоден з них не підтвердив того, що вона стосувалась саме розкрадання 480 тисяч гривень і саме позивачем [PERSON] . Крім того, всі свідки у своїх поясненнях в судовому засіданні підтвердили той факт, що обговорення теми взаємовідносин з КП «Конка» відбувалось у вкрай емоційний спосіб, і різні вигуки з місця (також з негативним забарвленням) робили і інші депутати, а виділити конкретну фразу [PERSON] жоден зі свідків не зміг. За таких обставин суд вважає недоведеним факт того, що відповідач [PERSON] 28 вересня 2020 року під час позачергової сесії Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області сказала, що [PERSON] «ворюга, вкрав разом з [PERSON] з КП Конка 480 тисяч гривень». Будь-яких інших доказів на підтвердження цієї обставини матеріали справи не містять. Вказане свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed