Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . Зазначену квартиру він успадкував після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, які заподіяла його дружина, [PERSON] , що підтверджується вироком Дружківського міського суду Донецької області від 02.07.2020 року №229/7832/19. Відповідно до вироку, відповідача було визнано винуватою та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. Згідно із п.7 ч.3 ст.71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишились проживати інші члени сім`ї. Вбачаючи з вироку відповідач фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження (кімнати, квартири) від 27.11.2020 року виданого КП «Комсервіс» встановлено, що зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , 1970 року народження, з вересня 2019 року знаходиться у місцях позбавлення волі. З позивачем у родинних відносинах не перебуває, не є членом його сім`ї. Членів сім`ї по вказаній адресі не залишилось проживати. Фактично [PERSON] по зазначеному адресу не мешкає. В свою чергу, через те, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] понад шість місяців та у зазначеній квартирі не залишилось проживати члени її сім`ї, тому вона втратила право на користування цією квартирою. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 11 лютого 2021 року, було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження (а.с.36). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Надав суду заяву про можливий розгляд справи без його участі та підтримку позовних вимог (а.с.39). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, судовою повісткою. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходила. В супереч вимогам ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2020 (а.с.6-8, 12). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована: [PERSON] , яка є відповідачем по справі (а.с.9). Відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача, реєстрація її місця проживання у квартирі [PERSON] створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належною йому нерухомістю, змушує нести додаткові витрати на утримання житла, і, як наслідок, переживати матеріальні труднощі. 02 липня 2020 року [PERSON] було засуджено Дружківським міським судом Донецької області до 3 (трьох) років позбавлення волі, покарання відбуває у Державній установі «Приазовській виправній колонії (№ 107)» (а.с.13-26). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. За змістом п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, у тому числі, у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Разом із тим, враховуючи, що на даний час право власності особи, з дозволу якої [PERSON] було зареєстровано у квартирі [ADDRESS] - припинено, відповідач не є членом сім`ї нового власника помешкання - [PERSON] , тому суд вважає, що право позивача на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту в силу ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача таким, що втратила право користування квартирою за вказаною адресою.

Outcome: approved