Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом (а.с.2-4) до Одеської Філії ДП «АМПУ» про визнання наказу начальника ОФ ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) від 23.10.2017 р. за № 332К 3-2 про припинення трудового договору незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення часу вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначив, що від 12.10.2017року [PERSON] було подано заяву на ім'я начальника Одеської Філії ДП «АМПУ» було подано заяву на звільнення його за згодою сторін 31.10.2017 року, але з 30.10.2017 року [PERSON] захворів та перебував на лікарняному до 27.11.2017 року, тоді як 23.10.2017 р. за наказом № 332К 3-2 відповідно ст..36 КЗпП України [PERSON] було звільнено, що позбавило його права на можливість відізвати його заяву на звільнення та отримати виплати у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, тому [PERSON] звернувся до суду з позовом, просить суд : Поновити [PERSON] строк на оскарження наказу начальника Одеської філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) за №332К3-2 від 23.10.2017р. про припинення трудового договору; Наказ начальника Одеської Філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) за № 332К 3-2 від 23.10.2017р. про припинення трудового договору та звільнення [PERSON] визнати незаконним та скасувати; Поновити [PERSON] в Одеській філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) на посаді заступника начальника розрахункового центру; Стягнути з Одеської філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 31.10.2017р. по час постановления рішення суду; Стягнути з Одеської філії ДП «АМПУ» (Адміністрація Одеського морського порту) на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 704,80 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення часу вимушеного прогулу за один місяць піддати до негайного виконання. Суд вислухавши пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно копії наказу про припинення трудового договору № 332К 3-2 від 23.10.2017 року [PERSON] було звільнено від 31.10.2017 року за ст..36 п.1 КЗпП - за згодою сторін (а.с. 6-7). Згідно копії листка непрацездатності серії АІІІ № 811100 від 30.10.2017 року [PERSON]. перебував на амбулаторному лікуванні до 28.11.22017 року (а.с.9, 33). Відповідно відзиву представника відповідача, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що звільнення [PERSON] відбувалося в межах діючого трудового законодавства України, просила в вимогах позивача відмовити (а.с. 25-28). Третя особа [PERSON] на засідання суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив (а.с. 19, 37). Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В силу ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Окрім того, відповідно до ст.ст. 263, 264, ЦПК України, суд підчас ухвалення рішення суду зобов'язаний встановити яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, вирішити справу згідно з законом на основі повного і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. 3 п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.92р. зі змінами, У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з п. 5 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за № 100 від 08.1995р. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до п. 8 вищезазначеної Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно до пп. б) п. 4 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за № 100 від 08.1995р. до розрахунку не входять одноразові виплати які носять компенсаційний характер та які нараховуються з метою відшкодування працівникам матеріальних витрат пов'язаних з виконанням трудових чи інших передбачених законом обов'язків, та характер допомоги (за невикористану відпустку, вихідна допомога, матеріальна допомога тощо) ст. ст. 44, 83, 120, 121,125 КЗпП України. Премії, винагороди та інші заохочувальні виплати які пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій відповідно до п. 3 даної Постанови включаються до розрахунку. Тобто, всі виплати втому числі одноразові які пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (високі досягнення в праці; високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою та інші, виробничі премії; одноразова винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо), включаються до розрахунку. Відповідно пп.. а) п. 4 Постанови КМ України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» до розрахунку не включаються виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру),що не входять в обов'язків працівника. Так відповідно до бухгалтерських довідок ОФ ДП «АМПУ» (а.с. 13, 21-а, 40), середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу складає: Серпень 2017р.з/п. - 28947,55 грн., вересень 2017р. з/п - 22443,97грн. Середньо місячна заробітна плата складає: (28947,55 + 22443,97): 2 = 25695,76рн. В серпні 2017р. було 22 р/з, в вересні 2017р. 21 р/з, загальна кількість р/з складає: 22 + 21 =43 р/з. Середня кількість робочих змін складає: 43 : 2 = 21,50 р/з. Середньоденний заробіток працівника складає: 25695,76:21,50= 1195,16грн. Загальна середня кількість робочих змін за час вимушеного прогулу з 31.10.2017р. по 05.06.2018р. склала: (21,50 х 7) + 2 = 152,50р/з. Середній заробіток за час вимушеного прогулу складає: 152,50 х 1195,16 = 182261,90-40931,84(виплати при звільнені) = 141 330,06 грн. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 141 330,06 грн. Відповідно ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього кодексу, суд може поновити ці строки. Згідно ст. 57 Конституції України, кожному гарантується право знати свої права і обов'язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку встановленому законом. Закони та нормативно-правові акти що визначають права і обов'язки громадян, недоведені до відома населення у порядку встановленому законом, є не чинними. Таким чином виходячи з зазначеної норми прямої дії, обов'язок стосовно роз'яснення працівникові його права на оскарження наказу в строки та порядку встановленому трудовим законодавством покладається виключно на роботодавця. Позивач пропустив строки на оскарження наказу про звільнення через те, що він не має юридичної освіти та в правовому плані є необізнаною людиною, а відповідач не виконав свого обов'язку та не роз'яснив в наказі його право на оскарження в порядку та строки передбаченому діючим законодавством України, тому строк на оскарження зазначеного в позові наказу підлягає, поновленню.

Outcome: approved