Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

До суду 20 березня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON], подана та підписана їх представником [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 16 773,69 грн., а на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 60 571,65 грн. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що розпоряджаючись власними валютними коштами на поточних рахунках, згідно укладених письмових договорів позики від 23.12.2014 року [PERSON] передав в позику відповідачу валютні кошти в сумі 720 доларів США, а [PERSON] передала в позику відповідачу валютні кошти в сумі 2600 доларів США. Зазначені суми були передані відповідачу шляхом безготівкового перерахування з поточних рахунків позивачів на валютні депозитні рахунки відповідача. Відповідач зобовязалась повернути суми позик в строк до 01.02.2015 року, проте цього не зробила. На час звернення до суду офіційний валютний (обмінний) курс долара США до гривні згідно даних НБУ складає 23,296787 гривень за один долар США, отже сума заборгованості перед позивачами в гривні складає 77\~345 грн. 34 коп. Представник позивачів [PERSON], який діє на підставі договорів від 07.03.2015 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.4-6), позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі та без участі позивачів, про що виклав у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, подала до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності (а.с.25). Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом було встановлено, що 23 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір позики, відповідно до п.1 якого позикодавець [PERSON] передає у власність позичальнику [PERSON], а позичальник приймає у власність валютні кошти в сумі 720 доларів США, та зобовязується повернути таку ж суму валютних коштів, або рівнозначну суму в гривні України за офіційним валютним курсом Національного Банку України, встановленим на момент повернення коштів, не пізніше ніж до 01.02.2015 року (а.с.8). 23 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений договір позики, відповідно до п.1 якого позикодавець [PERSON] передає у власність позичальнику [PERSON], а позичальник приймає у власність валютні кошти в сумі 2600 доларів США, та зобовязується повернути таку ж суму валютних коштів, або рівнозначну суму в гривні України за офіційним валютним курсом Національного Банку України, встановленим на момент повернення коштів, не пізніше ніж до 01.02.2015 року (а.с.9). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Випискою по рахунку № 26208700100325 та пунктом 2 договору позики підтверджується, що [PERSON] 23.12.2014 року перерахував зі свого поточного рахунку в ПАТ «Дельта Банк» на валютний депозитний рахунок [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк» 720 доларів США (а.с.18). Випискою по рахунку № 26203700100308 та пунктом 2 договору позики підтверджується, що [PERSON] 23.12.2014 року перерахувала зі свого поточного рахунку в ПАТ «Дельта Банк» на валютний депозитний рахунок [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк» 2600 доларів США (а.с.19). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Отже, на теперішній час неповернутими залишились суми боргів у розмірі 720 доларів США та 2600 доларів США. При цьому позивачами було визначено суми боргів в гривні, виходячи з офіційного курсу долара США до гривні, згідно даних НБУ станом на 20.03.2015 року. Сума боргу перед [PERSON] складає 16773,69 грн., а сума боргу перед [PERSON] складає 60571,65 грн., які і підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривні, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач [PERSON] поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 773 грн. 45 коп. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 773,45 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved