Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай) по праву спадкування. Позивач в позові посилається на те, що у власності [PERSON] знаходилась земельна частка (пай) на території Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області розміром 10.10 умовних кадастрових гектарів. [INFO] року [PERSON] померла, не повідомивши своїх спадкоємців про наявність у її володінні вказаної земельної частки. Після смерті [PERSON], єдиним спадкоємцем першої черги, була її дочка [PERSON], яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже, позивач, прийняла спадщину в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Заповіт [PERSON] у сільраді не посвідчувався. Так, на початку 2018 року позивачу стало відомо про те, що у власності її матері [PERSON] була земельна частка (пай) на території Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області розміром 10.10 ум. кад. Га, проте жодних правовстановлюючих документів, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай), знайти не вдалося. Позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Магдалинівському районі Дніпропетровської області із запитом, для з'ясування питання щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) її матері та їй було надано відповідь, в якій повідомлялось, що дійсно громадянці [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 20 грудня 1996 року розміром 10.10 ум.кад.га. по КДСП «Україна» на території Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що підтверджується записом в книзі реєстрації на земельний пай членів КДСП «Україна» Магдалинівського району Дніпропетровської області. Також, позивач звернулася до Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області з приводу документів на спірну земельну ділянку, якою було видане погодження, відповідно до якого громадянці [PERSON] було відведено земельну ділянку у власність задля ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,36 га. З викопіювання із чергового кадастрового плану вбачається що спірна земельна ділянка розташована на [ADDRESS] З урахуванням вищенаведених обставин, позивач звертається до суду задля захисту свого права власності та вважає, що є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування, на земельну частку (пай) розміром 10.10 ум.кад.га. на території [ADDRESS] Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що у власності [PERSON] знаходилась земельна частка (пай) на території Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області розміром 10.10 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується повідомленням Відділу у Магдалинівському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.03.2018 року (а. с. 13). [INFO] року померла [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). Враховуючи, ту обставину, що [PERSON] померла до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, прийняття спадщини мало б відбуватися за нормами Цивільного кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкритім спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Моментом відкриття спадщини відповідно до ст. 1220 ЦК України є день смерті спадкодавця, в даному випадку смерть [PERSON] наступила [INFO] року, тобто на момент вступу в силу ЦК України - 01 січня 2004 року, шестимісячний строк на прийняття спадщини не закінчився, спадкові відносини мають регулюватися ЦК України який набрав чинності 01 січня 2004 року. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON], єдиним спадкоємцем першої черги, була її дочка [PERSON] (а. с. 8-9). У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач - [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 149 від 01 березня 2018 року виданою Чорнолізьською сільською радою Тисменського району Івано-Франківської області, в якій зазначено, що починаючи з 05 січня 2001 року, [PERSON] була зареєстрована та проживала в даному селищі по [ADDRESS], за місцем мешкання її дочки [PERSON] (а. с. 11). Позивач прийняла спадщину в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З довідки Чорнолізьської сільської ради Тисменського району Івано-Франківської області, вбачається, що заповіт [PERSON] не посвідчувався (а. с. 12). Мар'ївською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, видане погодження відповідно до якого [PERSON] було відведено земельну ділянку у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,36 га. (а. с. 16). З викопіювання із чергового кадастрового плану вбачається що спірна земельна ділянка розташована на [ADDRESS] Відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, і сертифікат про право на земельну частку (пай). З урахуванням тієї обставини, що єдиний правовстановлюючий документ на право на земельну ділянку є сертифікат - який втрачено, суд вважає, обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай), яка належала померлій [PERSON] в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської областінеобхідно стягнути судовий збір, що був сплачений позивачем у розмірі 1 833 грн. 67 коп.

Outcome: approved