Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області 11 квітня 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку по вул. Привокзальна, буд. 16, с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області. Позивач зазначає, що з 2012 року у неї у будинку зареєстрований колишній зять - відповідач по справі - [PERSON], однак останній весь цей час не проживає у вказаному будинку, і на вимоги позивача про добровільне зняття з реєстрації не реагує, у звязку з чим порушує її право власності на домоволодіння. Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок і господарські споруди, які знаходяться по вул. Привокзальна, буд. 16, с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області є приватною власністю [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ААР № 289025 від 15 березня 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 425 (а. с. 6). Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В довідці виданій Личківською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області значиться, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але за даною адресою не проживає з 2012 року (а. с. 5). Згідно ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. (а. с. 16) тому витрати по справі слід стягнути з відповідача. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом усунення перешкод позивачеві, як власнику, володіти користуватися та розпоряджатися своїм майном та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved