Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON], в якому просила усунути перешкоди в користуванні частиною\~її земельноїділянки,\~розташованої вздовж\~стіни прибудови\~літ.\~«а1»\~(кухня\~/1-4/),\~розміром 4,72\~м.\~х 0,6\~м.,\~та тамбура\~літ.\~«а2»\~розміром 3,70\~x\~0,6\~м.,\~загальним розміром\~8,42\~x\~0,6\~м.\~по городу,\~яка незаконно\~знаходиться в\~користуванні [PERSON].\~Усунути перешкоди\~в користуванні\~частиною її\~земельноїділянки шляхом\~зобов'язання\~[PERSON] демонтувати\~арку з\~металевих прутів\~для винограду\~з двома\~опорами з\~металевих труб,\~облаштованих у\~відмостці її\~кухні (/1-4/на\~плані),\~що є\~її власністю;Встановити безоплатний безстроковий земельний сервітут на її користь на земельну ділянку вздовж стіни прибудови літ. «а1» і літ. «а2» розміром 1,0 x 8,42 м., що знаходиться в користуванні [PERSON], з правом встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд (п. «ж» ст. 99 ЗК України) на строк ремонту; Зобов'язати [PERSON]\~забезпечити їй\~доступ для обслуговування стін його прибудов літ. «а1» та літ. «а2» шляхом улаштування позивачем хвіртки в існуючій огорожі по городу по межі літ. а2; а також стягнути з\~відповідача на\~її користь\~судові витрати,обґрунтовуючи свої вимоги таким. На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09\~червня 1980\~року належить\~14/25\~частоку спільній частковій власності домоволодіння №22 по вул. В. Фігнер м. Одеси. Співвласником 11/25 часток домоволодіння є [PERSON], на підставі договору купівлі від 18 січня 1980 року, нотаріально завіреного Одеською обласною державною нотаріальною конторою. Починаючи з 1988 року у позивача з [PERSON] іде спір про порядок користування земельною ділянкою по вул. В.Фігнер, 22 м. Одеси. З 1980 року позивач сплачувала земельний податок за 350 м. кв., а [PERSON] за 275 м. кв. В 1988 року Малиновським районним судом м. Одеси було прийняте рішення від 19 серпня 1988 року, по справі 2-П4/88р. «про встановлені порядку користування спірною земельною ділянкою №22 по вул. В. Фігнер м. Одеса», згідно часток в спільній частковій власності на домоволодіння, тобто до позивача в користування повинно було перейти 14/25 частини земельної ділянки, що складає 341,72 кв. м., а користування [PERSON]\~-\~11/25\~частин,\~що складало\~284,28\~кв.\~м.Цим же рішенням встановлено, що ширина в'їзду його частини домоволодіння складає\~3\~м.\~20\~см.На той час спір між сторонами виник саме через те, що [PERSON]\~самочинно переставив\~огорожу міжїх ділянками,\~захопивши частину\~їїв'їзду. Судом був затверджений варіант І проекту розділу, згідно висновку судово-технічної експертизи від 24 червня 1987 року. При цьому по проекту розділу варіанту 1 від 24 червня 1987 року експертом КП ОМБТІ та РОН приховано 20,7 кв. м. площі земельної ділянки, яка належна позивачці згідно частки у майні. Позивач не знала та не виміряла ділянку до 2004 року. Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 1988 року [PERSON] 341,72 кв. м., [PERSON] 284,28 кв. м.,: фактично - [PERSON] 292,2 кв. м., [PERSON] 334 кв. м.; різниця - [PERSON] 49,52 кв. м., [PERSON] + 49,72 кв. м. Згідно проекту розподільча межа між земельними ділянками була встановлена по стіні її прибудови літ. «а1» (по її виступаючій частині - відмостці), яка прийнята до експлуатації рішенням Малиновського РВК №291 від 20 травня 1988 року і є законною. Крім того з метою поліпшення житлових умов та у зв'язку з тим, що двері кухні 1-4 вели на вулицю, що суперечить чинному ДБН та вимогам теплозбереження, позивач перед входом до кухні «а1» прибудувала тамбур літ. «а2», що був зданий в експлуатацію у 2011 року. В прибудові літ. «а1» розмішено приміщення кухні (1-4 на плані), в якій встановлене газове обладнання: тобто наявність вікна за санітарними правилами та згідно з правилами безпеки є обовязковим. При цьому, проект газифікації був виконаний в, 1993 році «Одесгазом» для газифікації всього будинку. Проект був узгоджений Одесгазом, позивачем та [PERSON] 12 лютого 1993 року. У даному проекті був вказаний віконний отвір. Вікно кухні (1-4 на плані в технічному паспорті), що здана до експлуатації та належить позивачці на праві власності виходить в бік земельної ділянки, що знаходиться в користуванні відповідача. Крім того, навколо прибудови літ. «а1», в якій розташована кухня, для запобігання замокання фундаменту, на висоті 40 см. від рівня землі обладнана відмостка шириною 80 см. До 2012 року позивач мала доступ до цієї території і вільно обслуговувала свою стіну та вікно. На цей час [PERSON] перешкоджає позивачу в обслуговуванні стін прибудов а-1 та а-2, в ремонті відмосток, обслуговуванні вікна, що не дає позивачці змоги впродовж тривалого часу зробити будь-який ремонт та приводить до руйнування його власності. Через неможливість проведення будь-якого ремонту стін, відмостки та вікна з боку земельної ділянки відповідача вони руйнуються, що в свою чергу призводить до руйнування всієї частини будинку. Позивач не має змоги покрасити стіну та вікно, заштукатурити тріщини у відмостці, внаслідок чого вікно потребує заміни, а під фундамент затікає вода. Своїми протиправними діями відповідач порушує її права як власника частини житлового будинку №22 по вул. В. Фігнер: - відмостка не виконує своєї функції захисту від замокання стін та фундаменту, що приводить до псування її майна; - відмостка, як частина прибудови, належить позивачці на праві власності, тобто відповідач незаконно захопив її майно. Крім того, на відстані в 30 см. від її вікна відповідач встановив дерев'яну рейку, якою зєднав виноградні лози, яка не дозволяє позивачці відкрити вікно. Позивачка неодноразово зверталася з проханням до відповідача допустити її для поточного ремонту стіни та вікна, тобто не псувати її майно. В червні 2012 року відповідач приварив металеві труби до арки для винограду з металевих прутів без відступу від стін її кухні та переніс виноградну лозу на дах її кухні, що приводить до пошкодження покрівлі замокання стін. Згідно статті 105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. В 2013 році [PERSON] встановив з боку городу обмежуючу стіну з сталевих листів висотою 2 м., без відступу від стін її прибудов а-1 та а-2. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01 жовтня 2013 току, її позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку шляхом демонтування стіни з шиферу та металевих листів, які закривають вікно, та заборону вчиняти певні дії задоволено в частині демонтування [PERSON] за власний рахунок обмежучої стіни з шиферу та металевих листів. В рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2013 року зроблено висновок про те, що відповідач перешкоджає позивачу в користуванні вікном, що створює їй перешкоди у користуванні належною їй частиною житлового будинку. Хоча на цей час перешкоди у вигляді стіни з металевих листів та шиферу усуненні (стіна демонтована), позивач не має можливості користуватися вікном - відкрити його, так як в 30 см. від нього встановлена деревяна планка, яка зєднує виноградні лози, а також не має доступу для обслуговування стіни прибудов літ. а1 та а2, відмостки цих прибудов, вікна, так як відповідач перегородив земельну ділянку огорожею з металевих листів висотою 2 м., встановивши його перпендикулярно до її стіни впритул (тобто не залишив позивачу проходу для обслуговування стін прибудов). І це все, не дивлячись на той факт, що у відповідача надлишок земельної ділянки за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 1988 року складає 50 кв. м. Крім того, виноградна лоза розташована на даху її прибудов, що приводить до його псування. Таким чином, дії відповідачки, що виразились фактично у самоправному перешкоджанні вільно користуватись належним їй майном, дають позивачці підстави звернутись до суду з цим позовом про захист своїх прав власника. [PERSON] після неодноразового уточнення своїх позовних вимог просить встановити безоплатний безстроковий земельний сервітут на її користь 4 (чотири) рази на рік (березень, травень, серпень, жовтень) кожного року на земельну ділянку вздовж стін прибудов літ. а1 та літ. а2 за адресою: м. Одеса, вул. В. Фігнер, 22 розміром 1,0 м. на 6,95 м., що знаходиться в користуванні [PERSON], з метою забезпечення можливості обслуговування стін і вікна прибудови літ. а1 та стіни прибудови літ. а2 з правом встановлення будівельних риштувань на строк проведення ремонту; Усунути перешкоди в користуванні власністю позивача за адресою: м. Одеса, вул. В. Фігнер, 22, шляхом зобовязання [PERSON] перенести дві металеві труби, облаштовані у відмостці його прибудови літ. а1 на відстані 30 см. від стіни прибудови, на відстань не менше 1 (одного) метра від стіни прибудови літ. а1 та демонтувати арку з металевих прутів для винограду, яка опирається на ці металеві труби; Усунути перешкоди в користуванні її власністю за адресою: м. Одеса, вул. В. Фігнер, 22 шляхом зобовязання [PERSON] демонтувати частину металевої огорожі довжиною 70 см., яка встановлена на відстані 30 см. від стіни прибудови літ. а1, для забезпечення проходу шириною їм вздовж стіни прибудови літ. а1; Зобовязати [PERSON] демонтувати деревяну планку, яка зєднує дві виноградні лози та знаходиться на відстані 30 см. від вікна його кухні літ. а1 за адресою: м. Одеса, вул. В. Фігнер, 22. Для забезпечення користування сервітутом за адресою: м. Одеса, вул. В. Фігнер, 22, заборонити [PERSON] встановлення на земельній ділянці вздовж стін прибудов літ. а1 та літ. а2 за адресою: м. Одеса, вул. В. Фігнер, 22 розміром 1,0 м. на 6,95 м. будь-які огороджувальні конструкції на відстані їм від стін її прибудов літ. а1 та літ. а2 та віконного пройому в літ. а1; Зобовязати [PERSON] забезпечити позивачці доступ для обслуговування стін її прибудов літ. а1 та літ. а2 за адресою: м. Одеса, вул. В. Фігнер, 22 шляхом влаштування нею металевої хвіртки зі стійкою шириною 0,7 м. на відстані 30 см. від стіни її прибудови літ. а2; забовязати [PERSON] усунути перешкоди позивачу у користуванні власністю її прибудов літ. а1 та літ. а1 2 за адресою: м. Одеса, вул. В. Фігнер, 22 шляхом перенесення кущів на відстань 1 м. від стін вище зазначених прибудов літ. а1 та літ. а1 2 і які посадженні на відстані 30 см. від стін прибудов літ. а1 та літ. а1 2, чим перешкоджає позивачці в обслуговуванні та ремонту цих прибудов; Витрати по проведенню робіт з влаштування металевої хвіртки зі стійкою, вказаних в пункті 6 вимог, покласти на [PERSON]. [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та на позовних вимогах наполягала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заперечення на позов, в якому зазначив, що питання про усунення перешкод у користуванні власністю, земельною ділянкою та встановлення земельного сервітуту було неодноразово вирішено судами, рішення судів набрало законної сили, Виконано ДВС України, перевірено прокуратурою м. Одеси по місцю проживання. Державною земельною інспекцією. Верховним судом України, двічі - порушень не виявлено. Після виконання цих рішень жодних змін у землекористуванні не здійснювалось. На підставі цих рішень у 2013 р. відповідач одержав свідоцтво на право власності своєї земельної ділянки. Питання землекористування між мною та [PERSON] вирішено судом 2-411-88 - рішення суду виконано). Про це є ухвала суду\~від 09\~грудня 2008\~р справа\~2-114-88\~суддя Жуган\~Л.В. «судом встановлено, що рішення Малиновського народного суду м. Одеси від 19 .03.1988 р. фактично виконано». Усунення перешкод\~у землекористуванні,\~встановлення земельного\~сервітуту вирішено\~Апеляційним судом\~Одеської області 22/3589/06;22ц/825/08 - [PERSON] було відмовлено в усунені перешкод у землекористуванні та встановленні земельного сервітуту. Приватизацію земельних ділянок одночасно з [PERSON] займалися з 2004 р. - більше 11 р.Весь цей час у приватизації земельної ділянки позивачка перешкоджала, зверталась до різних судів (більше 15), писала різні позиви, різні скарги до державних органі, тому документи на земельну ділянку відповідач перевіряли, роками з виїздом по місцю проживання державних органів. Правовстановлюючим документом на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] було рішення суду. 20.08.2013 р. відповідач одержав свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0337 га проект землі\~розроблений на\~підставі рішення\~суду 2-114/88\~яке є\~право установчим\~документом на\~нашу земельну\~ділянку,\~площа земельної\~ділянки 0,0337\~га, за адресою В. Фігнер 22, м. Одеси, кадастровим №5110137300:54:009:0009; жодних розбіжностей між кадастровим № та рішення суду 2-114/88 - не існує. [PERSON] 27.02.2013 р. подала позов до Одеського окружного адміністративного суду на Управління Держкомзему м. Одеси, ЦДЗК Одеської регіональної філії. Управління земельних ресурсів про визнання неправомірним кадастрового №5110137300:54:009:0009 та вилучення запису АС ДЗК кадастрового номера на мою земельну ділянку - позивачці - відмовлено. 13 червня 2013 р (справа №815/708/13а ухвалою Апеляційного адміністративного суду закрито провадження по справі «Про визнання не правомірним рішення суду про присвоєння кадастрового номера №511013730:54:009:0009 по земельній ділянці, та вилучення з Автоматизованої системи Державного земельного кадастру у звязку з відмовою від позиву (ст. 205 ЦПК) Внесено до АСДЗЗ мою земельну ділянку 20.02.2012 р. Оскарження документів -1 рік, навіть, строки загальної позовної давності, З роки закінчились. На підставі правовстановлюючих документів, рішення суду, кадастрового номера були видані документи на земельну ділянку в яких виділені сервітути та обмеження по праву власності земельної ділянки згідно зі ст. ст. 99, 111 ЗКУ. Оскільки справа розглядається тривалий час, відповідач в судові засідання останнім часом не зявляється, відповідачем подано декілька заяв про зупинення провадження у справі, відзив на позов не подавався, суд вирішив розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами з метою вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09\~червня 1980\~року належить\~14/25\~частоку спільній частковій власності домоволодіння №22 по вул. В. Фігнер м. Одеси. Співвласником 11/25 часток домоволодіння є [PERSON], на підставі договору купівлі від 18 січня 1980 року нотаріально завіреного Одеською обласною державною нотаріальною конторою. Починаючи з 1988 року у позивача з [PERSON] іде спір про порядок користування земельною ділянкою по вул. В.Фігнер, 22 в м. Одесі. Малиновським районним судом м. Одеси було прийняте рішення від 19 серпня 1988 року, по справі 2-П4/88р про встановлені порядку користування спірною земельною ділянкою № 22 по вул. В. Фігнер м. Одеса, згідно часток в спільній частковій власності на домоволодіння, тобто до позивача в користування повинно було перейти 14/25 частини земельної ділянки, що складає 341,72 кв. м., а користування [PERSON]\~-\~11/25\~частин,\~що складає\~284,28\~кв.\~м. Цим же рішенням встановлено, що ширина в'їзду його частини домоволодіння складає\~3\~м.\~20\~см.На той час спір між сторонами виник саме через те, що [PERSON]\~самочинно переставив\~огорожу міжїх ділянками,\~захопивши частину\~їїв'їзду. Судом був затверджений варіант І проекту розділу, згідно висновку судово-технічної експертизи від 24 червня 1987 року. При цьому по проекту розділу варіанту 1 від 24 червня 1987 року експертом КП ОМБТІ та РОН приховано 20,7 кв. м. площі земельної ділянки, яка належна позивачці згідно частки у майні. Позивач не знала та не виміряла ділянку до 2004 року. Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 1988 року [PERSON] 341,72 кв. м., [PERSON] 284,28 кв. м.,: фактично - [PERSON] 292,2 кв. м., [PERSON] 334 кв. м.; різниця - [PERSON] 49,52 кв. м., [PERSON] + 49,72 кв. м. Згідно проекту розподільча межа між земельними ділянками була встановлена по стіні її прибудови літ. «а1» (по її виступаючій частині - відмостці), яка прийнята до експлуатації рішенням Малиновського РВК №291 від 20 травня 1988 року. З метою поліпшення житлових умов та у зв'язку з тим, що двері кухні 1-4 вели на вулицю, що суперечить чинному ДБН та вимогам теплозбереження, позивач перед входом до кухні «а1» прибудувала тамбур літ. «а2», що був зданий в експлуатацію у 2011 року. В прибудові літ. «а1» розмішено приміщення кухні (1-4 на плані), в якій встановлене газове обладнання: тобто наявність вікна за санітарними правилами та згідно з правилами безпеки є обовязковим. Проект газифікації був виконаний в 1993 році «Одесгазом» для газифікації всього будинку. Проект був узгоджений Одесгазом, позивачем та [PERSON] 12 лютого 1993 року. У даному проекті був вказаний віконний отвір. Вікно кухні (1-4 на плані в технічному паспорті), що здана до експлуатації та належить позивачці на праві власності виходить в бік земельної ділянки, що знаходиться в користуванні відповідача. Навколо прибудови літ. «а1», в якій розташована кухня, для запобігання замокання фундаменту, на висоті 40 см. від рівня землі обладнана відмостка шириною 80 см. До 2012 року позивач мала доступ до цієї території і вільно обслуговувала свою стіну та вікно. На цей час [PERSON] перешкоджає позивачу в обслуговуванні стін прибудов а-1 та а-2, в ремонті відмосток, обслуговуванні вікна, що не дає позивачці змоги впродовж тривалого часу зробити будь-який ремонт та приводить до руйнування його власності. Через неможливість проведення будь-якого ремонту стін, відмостки та вікна з боку земельної ділянки відповідача вони руйнуються, що в свою чергу призводить до руйнування всієї частини будинку. Позивач не має змоги покрасити стіну та вікно, заштукатурити тріщини у відмосці, внаслідок чого вікно потребує заміни, а під фундамент затікає вода. Своїми протиправними діями відповідач порушує її права, як власника частини житлового будинку №22 по вул. В. Фігнер: - відмостка не виконує своєї функції захисту від замокання стін та фундаменту, що приводить до псування її майна; - відмостка, як частина прибудови, належить позивачці на праві власності, тобто відповідач незаконно захопив її майно. На відстані в 30 см. від її вікна відповідач встановив дерев'яну рейку, якою зєднав виноградні лози, яка не дозволяє позивачці відкрити вікно. Позивачка неодноразово зверталася з проханням до відповідача допустити її для поточного ремонту стіни та вікна, тобто не псувати її майно. В червні 2012 року відповідач приварив металеві труби до арки для винограду з металевих прутів без відступу від стін її кухні та переніс виноградну лозу на дах її кухні, що приводить до пошкодження покрівлі замокання стін. В 2013 році [PERSON] встановив з боку городу обмежуючу стіну з сталевих листів висотою 2 м., без відступу від стін її прибудов а-1 та а-2. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01 жовтня 2013 току, позовні вимоги [PERSON]про усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку шляхом демонтування стіни з шиферу та металевих листів, які закривають вікно, та заборону вчиняти певні дії задоволено в частині демонтування [PERSON] за власний рахунок обмежучої стіни з шиферу та металевих листів. В рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2013 року зроблено висновок про те, що відповідач перешкоджає позивачу в користуванні вікном, що створює їй перешкоди у користуванні належною їй частиною житлового будинку. На цей час перешкоди у вигляді стіни з металевих листів та шиферу усуненні (стіна демонтована), позивач не має можливості користуватися вікном - відкрити його, так як в 30 см. від нього встановлена деревяна планка, яка зєднує виноградні лози, а також не має доступу для обслуговування стіни прибудов літ. а1 та а2, відмостки цих прибудов, вікна, так як відповідач перегородив земельну ділянку огорожею з металевих листів висотою 2 м., встановивши його перпендикулярно до її стіни впритул (тобто не залишив позивачу проходу для обслуговування стін прибудов). У відповідача надлишок земельної ділянки за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 1988 року складає 50 кв. м., виноградна лоза розташована на даху прибудов позивача, що приводить до його псування. В провадженні судді Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], Одеської міської Ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської Ради, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, Управління Держземагенства \~у м. Одесі Одеської області, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за участю третьої особи: Департаменту Комунальної власності Одеської міської ради про визнання недійсним проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, визнання недійсним та скасування висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, визнання недійсним та скасування додатку до висновку управління архітектури та містобудування Одеської міської Ради щодо відведення земельної ділянки, про визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради про передачу земельної ділянки у власність, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, виключення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки. 07 листопада 2014 року винесене рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Визнано \~незаконним \~та скасовано рішення Одеської міської ради № 3828-VI, від 18.07.2013 року яким вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки; \~передано \~безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 5110137300:54:009:0009) площею 0,0337 га за адресою:м. Одеса, вул. Віри Фігнер, 22 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель житлової та громадської забудови міста. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності № 8214208 від 28.08.2013 року на земельну ділянку площею 0,0337 га по вулиці В.Фігнер, 22 в місті Одесі, видане на імя [PERSON], кадастровий № 5110137300:54:009:0009. Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0337 га з кадастровим номером № 5110137300:54:009:0009 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 8215199). В задоволенні іншої частини позову відмовлено. 22 грудня 2014 року винесено додаткове рішення, яким доповнено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2014 року по цивільній справі № 521/8404/14-ц провадження № 2/521/5061/14 за позовом\~\~ [PERSON] до [PERSON], Одеської міської Ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської Ради, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, Управління Держземагенства\~ у м. Одесі Одеської області, Державного підприємства Центр державного земельного кадастру за участю третьої особи: Департаменту Комунальної власності Одеської міської ради про визнання недійсним проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, визнання недійсним та скасування висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, визнання недійсним та скасування додатку до висновку управління архітектури та містобудування Одеської міської Ради щодо відведення земельної ділянки, про визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради про передачу земельної ділянки у власність, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, виключення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки. Виключено з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку площею 0,0337 га, кадастровий номер 5110137300:54:009:0009, за адресою: м. Одеса, вулиця В. Фігнер, 22 та скасовано кадастровий номер 5110137300:54:009:0009. Рішення набрало законної сили. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Положеннями ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, суд вважає за можливе позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, земельною ділянкою та встановлення земельного сервітуту задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved