Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 22.02.2016 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що наприкінці грудня 2015 року звернувся до ТОВ «Стар Шайн Шипінг» за послугою митного оформлення контейнера з сільгосптехнікою, яка повинна була прибути в Одеський порт з Ірландії. 08.02.2016 року позивач перерахував на поточний рахунок ТОВ «Стар Шайн Шипінг» 25\~886,00 грн. за надані послуги. В подальшому, відповідач, який є співробітником компанії, повідомив про необхідність додатково сплатити 1000,00 доларів США за сертифікат якості на сівалку та декларацію про відповідність. 09.02.2016 року позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 1061,00 долар США, що підтверджується розпискою. Однак, в подальшому відповідач зазначені документи не надав, грошові кошти не повернув, що зумовило звернення позивача до суду із зазначеним позовом. Також позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 90\~000,00 грн. та просить стягнути на свою користь. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю від 12.09.2016 року проти позову заперечувала, зазначаючи, що грошові кошти за розпискою було передано щодо іншого факту отримання грошей за виконану роботу. Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що не заперечується і сторонами, що позивач звернувся до ТОВ «Стар Шайн Шипінг» за отриманням послуги транспортно-експедиційного обслуговування доставленої з Ірландії сільськогосподарської сівалки, за надання якої сплатив на розрахунковий рахунок товариства 25\~886,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №2 від 08.02.2016 року. 09.02.2016 року відповідачем складено розписку, згідно якої останній отримав від позивача грошові кошти в сумі 1061,00 долар США за виконану операцію за угодою №2264 від 30.01.2016 року. Таким чином, з тексту розписки вбачається, що відповідач отримав грошові кошти не в якості завдатку за виконану в майбутньому роботу, а за фактично виконану роботу за угодою №2264 від 30.01.2016 року, тобто факт виконання відповідачем взятих на себе обовязків узгоджено сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні. Суд зазначає, що необхідною умовою для повернення грошових коштів є невиконання однією із сторін зобовязання взятих на себе обовязків, що дає право іншій стороні вимагати повернення сплачених коштів. Однак, наявними в справі доказами встановлено, що грошові кошти передано позивачем відповідачу за вже виконану роботу, тож судом не встановлено жодних ознак безпідставного набуття майна та підстав його повернення. Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 3 Постанови ПВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 5 Постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи відсутність в діях відповідача ознак порушення законних прав та інтересів позивача, вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed