Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області звернувся із позовною заявою ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Свій позов мотивує тим, що між ним - ФОП [PERSON] . та [PERSON] виникли договірні відносини на підставі Договору № ГН 2001 від 25.01.2018, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві (відповідачу) набір косметики (товар), в асортименті та кількості, встановлених Договором, що визначається в переліку № 1 (Специфікації), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього визначену Договором грошову суму. Пунктами 2.1., 2.2. договору сторони погодили, що при передачі комплексу по догляду сторони складають та підписують Акт приймання-передачі згідно переліку №1 (специфікації). При цьому, п. 2.3. Договору обумовлено, що зобов`язання продавця по передачі товару вважаються виконаними в момент передачі товару в розпорядження покупцеві згідно Акту приймання-передачі та підписанні даного договору. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, що вбачається із Акту приймання-передачі від 25.01.2018. Відповідач товар отримала, претензій щодо отриманого товару та щодо виконання продавцем своїх обов`язків за Договором відповідач не мала, про що свідчить підпис останньої. За умовами Договору загальна вартість комплексу по догляду складає 15540 грн. (п.5.1). Сторони домовилися, що при оплаті комплексу клієнт сплачує перший платіж у розмірі 2000 гривень (п. 5.2). Залишок вартості у розмірі 13540 грн. покупець сплачує рівними частинами щомісячно у розмірі 1354 грн. протягом 10 місяців, при цьому остаточно розраховується за товар не пізніше 25 листопада 2018 року. Свої зобов`язання відповідач виконала частково, сплативши 11440 грн. Станом на 01.06.2019 сума боргу відповідача становить 4100 грн., що мало бути сплачено до 25.11.2018. Незважаючи на належне виконання позивачем своїх зобов`язань та лояльне відношення з боку останнього, відповідач не вчиняє жодних дій щодо повернення боргу, а тому така бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує законні інтереси позивача. Крім того, пунктом 6.1 договору обумовлено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по даному Договору сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України. Пунктом 6.5 договору передбачено, що клієнт сплачує продавцю неустойку у розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожний день прострочення виконання зобов`язання. Просить суд стягнути з відповідача на користь ФОП [PERSON] суму заборгованості у розмірі - 5610,71грн., з яких: основний борг -4100 грн., пеня - 1002,87 грн., 3 % річних -84 грн., інфляційні втрати - 423,84 грн., та понесені ним судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.24,30,31). Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 25.01.2018 між ФОП [PERSON]. та [PERSON] укладено Договір № ГН 2001 (а.с.9) відповідно до якого продавець зобов`язується надати покупцеві (відповідачу) комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а клієнт зобов`язується прийняти цей комплекс по догляду згідно Акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму (ціну). Зі змісту даного договору вбачається, зокрема, з п.п. 2.1., 2.2., що при передачі комплексу по догляду сторони складають та підписують Акт приймання-передачі згідно переліку №1 (специфікації). Пунктом 5.1 Договору передбачено, що загальна вартість комплексу по догляду складає 15540 грн. Сторони домовилися, що при оплаті комплексу клієнт сплачує перший платіж у розмірі 2000 грн. (п. 5.3). Залишок вартості у розмірі 13540 грн. відповідач сплачує рівними платежами щомісячно в розмірі 1354,00 грн., при цьому останній платіж здійснюється не пізніше 25 листопада 2018 року. З Акту приймання-передачі від 25.01.2018 (а.с.10) вбачається, що відповідач отримала комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, про що свідчить її підпис. Претензій щодо отриманого комплексу по догляду і по виконанню умов договору не мала. 08.10.2018, 20.11.2018 на адресу відповідача ФОП [PERSON] було направлено претензію про наявність заборгованості зі сплати щомісячних платежів за договором №ГН 2001 від 25.01.2018, згідно якого відповідач [PERSON] придбала комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя (а.с.13,14). Відповідачем [PERSON] у добровільному порядку сплачено за надані товари та послуги 11440,00 грн., що підтверджується товарними чеками №391 від 02.06.2018, №429 від 27.06.2018, №501 від 31.07.2018, №535 від 08.08.2018, №224 від 26.03.2018, №315 від 05.05.2018, №132 від 23.02.2018, №49 від 25.01.2018 9а.с.11,12). Станом на 01.06.2019 заборгованість відповідача складала 4100,00 грн. Станом на день звернення до суду відповідач [PERSON] зобов`язання за умовами укладеного договору повністю не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 4100 грн. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги невиконання відповідачем [PERSON] умов укладеного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення основного боргу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст.610, ч.1 ст.611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 6.2 договору передбачено відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов п.п. 5.3, 5.4, 5.5 його договору клієнт сплачує неустойку у розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожний день прострочення виконання зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку в позовній заяві (а.с.4) вбачається, що розмір пені за період з 25.09.2018 по 01.06.2019 складає 1002,87 грн., 3% річних - 84,00 грн., інфляційні втрати - 423,84 грн., правильність наданих розрахунків перевірена судом. Враховуючи дані вимоги закону та домовленість сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в частині стягнення пені. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому суд вбачає підстави для їх задоволення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved