Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 02.08.2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] , [INFO] є біологічною матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 28.11.2013 року, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років і 1 місяць з конфіскацією майна. [PERSON] біологічний батько дітей написав заяву на позбавлення його батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 08.10.2014 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно його дітей. Розпорядженням Оратівської районної державної адміністрації № 424 від 05.11.2014 року було утворено прийомну сім`ю жителів с. Сологубівка [PERSON] (позивача, рідної тітки дітей), [PERSON] та влаштовано для спільного проживання та виховання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В 2020 році з місць позбавлення волі повернулась біологічна матір дітей [PERSON] , яка на даний час проживає в с. Чагів, Вінницького району Вінницької області у будинку своєї матері. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Отже, позивач просить позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , відносно її дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 11.08.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначено підготовче судове засідання на 07.09.2021 року. В судове засідання, призначене на 07.09.2021 року, позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася. При цьому, 07.09.2021 року надала суду заяву (Вх. № 2582/21-Вх) про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, призначене на 07.09.2021 року, відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася. При цьому, 01.09.2021 року [PERSON] надала суду заяву (Вх.№ 2543/21-Вх) про розгляд справи без її участі. Проти позбавлення її батьківських прав не заперечує. Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Оратівської селищної ради Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце судового засідання, призначеного на 07.09.2021 року не з`явився. При цьому, 07.09.2021 року від представника [PERSON] надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника органу опіки та піклування Оратівської селищної ради. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст.\~200\~ЦПК\~України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.12.2009 року. [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.07.2007 року. [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.05.2005 року. Згідно довідки № 37 від 19.05.2021 року виданої Сологубівським старостинським округом жительці [ADDRESS] [PERSON] [INFO] , про те, що вона дійсно утримує підсобне господарство, а саме: 1 кобила, 2 корови, 2 свиней, птиця 20 шт. Обробляє земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,38 га та для обслуговування житлового будинку 0,25 га. Відповідно до довідки-характеристики № 38 від 19.05.2021 року виданої Сологубівським старостинським округом, [PERSON] , проживаючи на території с. Сологубівка зарекомендувала себе з позитивної сторони. Привітна, доброзичлива, бере активну участь у громадському житті села. Порушень громадського характеру не допускає. Сологубівський старостинський округ відомостей компрометуючого характеру щодо [PERSON] немає. Як вбачається з довідки № 39 від 19.05.2021 року виданої Сологубівським старостинським округом жительці [ADDRESS] [PERSON] [INFO] , про те, що склад її сім`ї наступний: чоловік [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Розпорядженням Оратівської районної державної адміністрації № 401 від 22.10.2014 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали статус дітей позбавлених батьківських прав. Розпорядженням Оратівської районної державної адміністрації № 424 від 05.11.2014 року було утворено прийомну сім`ю жителів с. Сологубівка [PERSON] (позивача, рідної тітки дітей), [PERSON] та влаштовано до них для спільного проживання та виховання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 229 від 07.07.2021 року виданої Чагівським старостинським округом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про те, що [PERSON] [INFO] проживає в [ADDRESS] без реєстрації. Відповідно до характеристики № 32 від 05.05.2021 року [PERSON] навчається у НВК с. Лопатинка з 3 класу. Зарекомендував себе як дисциплінований, працьовитий, відповідальний учень. Має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня. Виховується в хорошій, люблячій родині. Члени родини підтримують постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідують батьківські збори та шкільні заходи. Згідно характеристики № 33 від 05.05.2021 року [PERSON] навчається в НВК с. Лопатинка з 5 класу. Зарекомендувала себе як дисциплінована та працьовита. Має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня. Дотримується правил поведінки. Користується повагою серед учнів. Члени родини підтримують постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідують батьківські збори та шкільні заходи. Як вбачається з довідки № 47 від 20.05.2021 року [PERSON] навчається в Гайсинському медичному фаховому коледжі на І курсі денної форми навчання спеціальності 223 Медсестринство («Лікувальна справа») за освітньо-професійним ступенем фахового молодшого бакалавра на державній формі навчання. Відповідно до характеристики [PERSON] у 2020 році вступила до Гайсинського медичного фахового коледжу. Зарекомендувала себе як старанна, наполеглива, здібна студентка. Володіє навчальним матеріалом на середньому та високому рівні. [PERSON] приділяє належну увагу вихованню [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Оратівської селищної ради № 200 від 26.08.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , виконавчий комітет на основі дослідження матеріалів справи встановив, що [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, адже після звільнення з ув`язнення не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми освіти. Доказом доцільності позбавлення батьківських прав відносно дітей, є письмова заява відповідача, в якій чітко написано, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. З метою забезпечення захисту прав дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Оратівської селищної ради 19.08.2021 року прийняте рішення рекомендувати виконавчому комітету Оратівської селищної ради звернутися до Оратівського районного суду із пропозицією щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Враховуючи наведене, виконавчий комітет селищної ради вважає за доцільне позбавити громадянку [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Згідно із\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Такий захід впливу повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. За таких обставин суд приходить до висновку, що змінити поведінку матері [PERSON] по відношенню до своїх дітей у кращу сторону неможливо, з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених обставин, наявна вина відповідача [PERSON] у систематичному і навмисному ухиленні від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, яка протягом тривалого часу вихованням та утриманням дітей не займається, матеріальної допомоги не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дітей не піклується. У матеріалах справи відсутні докази, що за час розглду справи у суді відповідач вчинила дії які б свідчили, що вона має намір налагодити контакт з дітьми, має бажання займатись їх вихованням, цікавиться їх здоров`ям, інтересами, приймає участь у матеріальному забезпеченні. З урахуванням\~положень\~статей\~168,\~169\~Сімейного\~кодексу\~України,\~де\~передбачено,\~що\~у\~разі позбавлення\~батьківських\~прав,\~мати\~дитини\~не позбавлена\~права\~на\~звернення до\~суду\~із\~заявою про\~надання\~права\~на побачення\~з\~дитиною,\~так\~і\~з позовом\~про\~поновлення\~батьківських прав,\~приймаючи\~до уваги\~повне і\~безумовне визнання\~позову відповідачем,\~приходить\~до висновку,\~що є достатні підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до\~ч. 3 ст. 166 СК України\~при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на викладене, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів на утримання дітей, суд враховує обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, той факт, що відповідач працездатного віку та може надавати матеріальну допомогу. При цьому, [PERSON] не надано суду належних доказів неможливості сплати аліментів на утримання дітей. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим розміром стягнення аліментів на утримання дітей відповідача є 1/2 частки від його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові\~витрати,\~ пов`язані з розглядом\~справи, покладаються:\~1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;\~2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача;\~3)\~у разі\~часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі ст.ст. 150,155, 164-166, 180-183 СК України,

Outcome: approved