Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що [PERSON] під розписку 06 грудня 2014 року позичив у нього грошові кошти в розмірі 20 400 грн., які в порядку визначеному в розписці не повернув. 21 липня 2014 року він направив письмову вимогу [PERSON] щодо повернення заборгованості, однак останній будь-яким чином не прореагував, та ухиляється від повернення грошових коштів, чим порушує взяті на себе зобов'язання. В забезпечення виконання зобов'язання щодо повернення грошових коштів між ним та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з яким останній зобов'язувався у випадку неповернення грошових коштів [PERSON] погасити суму заборгованості в розмірі 200 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 20 400 грн., стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 200 грн., та стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача подав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі позивача та його представника та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавав, в зв'язку з чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається з письмової розписки [PERSON] 06 грудня 2913 року взяв у [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 20 400 грн., та зобов'язувався повернути дану грошову суму рівними платежами, щомісячно в розмірі 800 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Між позивачем та [PERSON] 06 грудня 2013 року було укладено договір поруки, згідно з пунктом 1.1. якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед позикодавцем відповідати за зобов'язаннями позичальника, які виникають з умов розписки від 06 грудня 2013 року, укладеного між позивачем та [PERSON], та згідно якої позичальник отримав позику в розмірі 20 400 грн., але відповідальність поручителя обмежується сумою в розмірі 200 грн. Отже, оскільки зобов'язання щодо поверненню боргу як відповідачем [PERSON], так і відповідачем [PERSON] не виконані, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved