Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста [PERSON] звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.. Третя особа Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області до суду не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки не сповістили. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], стала власницею квартири, яка розташована за адресою : Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Уфимська, будинок 7квартира 6. ( а.с. 9). 23.04.2004 року за не. Було зареєстровано право власності на вищевказану квартиру в КП КБТІ номер запису 7437 в книзі 23-37. ( а.с.8) . В березні 2014 року її знайомі попросили зареєструвати їх родича [PERSON], в належну їй квартиру, пояснивши, що реєстрація йому необхідна для працевлаштування, на що [PERSON] погодилася та зареєструвала [PERSON] в належну їй квартиру за адресою : м. Кривий ріг, [ADDRESS]. З моменту реєстрації відповідач в спірну квартиру не заселявся та не мешкав в ній. На даний час у вищезазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], на якого нараховуються всі комунальні послуги та експлуатаційні витрати, у звязку з чим виникла велика заборгованість за комунальні послуги, що ставить позивачку у скрутне становище, до того ж перебування його на реєстраційному обліку в її квартирі чинить [PERSON] перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їй квартирою. Відповідно до ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є\~членом сім'ї наймача. Вселення тимчасових жильців на строк понад півтора місяця допускається за умови додержання розміру жилої площі, встановленого для надання жилих приміщень (частина перша статті 48 ЖК України). Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмови- підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Аналогічні вимоги містить ст. 818 ЦК України. Правовий статус тимчасових мешканців відрізняється тим, що тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом і зобов`язані звільнити житло в добровільному порядку. У разі відмови вони підлягають виселенню у судовому порядку без надання іншого житла. У разі вселення у спірну квартиру за згодою власника і за умови укладення договору найму або виникнення між власником квартири і вселеними за його згодою особами фактичних правовідносин з договору найму жилого приміщення, виселення останніх можливе лише за правилами ч. 3 ст.168 ЖК України. Згідно із ч. 3 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Сфера застосування договору найму визначається з урахуванням виду права власності, до якої належить житло, та кола наймачів. За цим критерієм договір найму житла поділяється на два види: Предметом договору соціального найму житла є обєкти права державної або комунальної власності (ч.2 і 3 ст. 810 ЦК України), що надаються в найм громадянам України, які відповідно до законодавства визнані такими, що потребують\~соціального захисту та мають право на отримання соціального житла. Предметом договору комерційного найму житла є обєкти права приватної власності, що надаються іншим фізичним та юридичним особам. Форма договору комерційного найму житла повинна бути письмовою (ст. 811 ЦК України). Недотримання письмової форми договору комерційного найму житла не має своїм наслідком його недійсність. Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації з березня 2014 року, враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими і законними та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON], в частині зобов'язання третьої особи зняти з реєстрації відповідача суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права»(право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше). Із вказаної норми випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.\~71,\~72,\~107,116,\~156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). А тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial