Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 08.10.2015 року звернувся ПАТ КБ « Приватбанк» з вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 30.163.58 грн., за кредитним договором б/н від 24.01.2007 року. У судовому засіданні представник позивача - Танань Н.В., підтримала позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення вимог від 14.03.2016 року (а/с 57), та просила їх задовольнити, наполягаючи на тому, що сторони уклали кредитний договір, умови якого були повністю виконані банком - відповідачу наданий кредит у розмірі 2500,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з виплатою процентів за користування у розмірі 36% на рік з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх обов'язків, у неї наявна заборгованість за період з 31.10.2013 року по 06.10.2015 року розмірі 12038,82 грн., яку представник позивача і просить стягнути на користь банку з відповідачки. Відповідач до судового засіданні надала заяву про закриття провадження по справі у зв'язку із тим, що раніше у справі №520/15836/13ц були розглянуті вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 24.01.2007 року. До судового засідання відповідач, яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з'явилась. Суд, проаналізувавши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, вислухавши пояснення представника банка і оголосивши заяву відповідачки, вважає позивні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлене, що 24.01.2007 року відповідачка уклала договір № б/н з позивачем та отримала кредит у розмірі 2500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та просив стягнути кредитну заборгованість у сумі 18930,92 гривень, витрати по оплаті судового збору у розмірі 229,40 гривень. Зазначений позов розглядався у справі № 520/15836/13ц та предметом розгляду було те, що 24.01.2007 року [PERSON] уклала договір № б/н з ПАТ КБ « Приватбанк» та отримала кредит у розмірі 2500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку із тим, що відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, позивач просив стягнути заборгованість за період з 06.10.2012 року до 31.10.2013 року. Таким чином суд, встановлює, що предметом розгляду обох справ є стягнення заборгованості за одним договором, однак за різний час, тому підстави закриття справи відсутні, та справа повинна бути розглянути по суті з урахуванням обставин, які встановлені по справі № 520/15836/13ц. Так, рішенням Київського районного суду від 14.05.2014 року (а/с 40), залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.06.2014 року (а/с 41) у позовних вимогах ПАТ КБ « Приватбанк» було відмовлене, та встановлено, що позивач пропустив встановлений ст. 257 ЦК України строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за зазначеним договором, враховуючи той факт, що у правовій позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів визначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Умови та правила надання банківських послуг, на яки посилається представник позивача, як на підстави продовження дії терміну кредитного договору, не містять підпису відповідача. Умови і правила надання банківських послуг стосуються усього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від заяви позичальника. У заяві не зазначено, що неврегульовані у ній питання регулюються відповідно до умов. А крім того, у заяві не зазначено умов надання кредиту, окрім розміру ліміту та процентної ставки за користування кредитом. Надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки не містить підпису позичальника, тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту. Позивачем - ПАТ КБ « Приватбанк» не було надано доказів того, що підписуючи заяву від 24.01.2007 року [PERSON] розуміла вказані умови, у тому числі щодо погодження сторонами терміну позовної давності, що є порушенням вимог ст. 259 ЦК України, яка передбачає необхідність укладення договору у письмовій формі про збільшення строку позовної давності. У заяві вказано, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної картки. Представником позивача при розгляді вищезазначеної справи було роз'яснено, що строк дії платіжної картки - 2 роки. У відповідності до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що рішенням Київського районного суду від 14.05.2014 року по справі № 520/15836/13ц, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.06.2014 року, було встановлене, що ПАТ КБ « Приватбанк» пропустив строк звернення до суду з підстав стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором б/н від 24.01.2007 року, суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за тим самим договором, також з підстав пропуску встановленого ст. 257 ЦК України строк звернення до суду з відповідним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed