Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 19 грудня 2018 року звернулося Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, АТ «Ощадбанк») з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому вказало, що АТ «Ощадбанк» відповідно до договору № М 4943-1 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою від 28.02.2013 року надав [PERSON] кредит у розмірі 10200,00 грн. зі сплатою 24% річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом. Позивачем всі зобовязання за договором були виконані належним чином, а саме [PERSON] був виданий кредит в розмірі 10200,00 гривень. Відповідно до п. 6.1.2. договору відповідач зобовязався у разі виникнення заборгованості погасити заборгованість шляхом поповнення рахунку у безготівковому порядку чи шляхом внесення готівки до 25 числа місяця, наступного за звітним. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує та станом на 12.10.2018 р. має заборгованість у сумі 22361,31 гривень. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 22361,31 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 28 лютого 2013 року АТ «Ощадбанк» та [PERSON] уклали договір № М 4943-1 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою. Відповідно до додатку 1 до договору № М 4943-1 від 28.02.2013 року, відповідачу встановлено ліміт кредиту у сумі 10200,00 гривень зі сплатою 24% річних щомісячно, з процентною ставкою за несанкціонованим овердрафтом у розмірі 35% річних. Згідно з п. 6.1.2 договору відповідач зобовязався у разі виникнення заборгованості погасити заборгованість шляхом поповнення рахунку у безготівковому порядку чи шляхом внесення готівки до 25 числа місяця, наступного за звітним. Позивач зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти відповідачу, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач порушив вимоги договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання, передбачене договором, а тому станом на 12.10.2018 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 22361,31 гривень, яка складається з сум: -заборгованості за основним боргом 10187,08 грн.; -заборгованості за нарахованими відсотками 5345,91 грн.; -заборгованості за РКО 7,50 грн.; -інфляційного збільшення заборгованості за кредитом 2913,50 грн.; -інфляційного збільшення заборгованості за процентами 2742,62 грн.; -трьох процентів річних від суми заборгованості за кредитом 670,67 грн.; -трьох процентів річних від суми заборгованості за процентами 494,03 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклав договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором. Позов доказано: договором № М 4943-1 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою від 28.02.2013 року, додатком №1 до договору, розрахунком заборгованості від 12.10.2018 року, звітом щодо розрахунку сум інфляційних втрат на 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 27.07.2014 по 12.10.2018 року, виписками по картковому рахунку. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №3887940806 та які відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved