Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,6900 га із кадастровим номером 1422481500:35:000:0022, яка розташована на території Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, яка належить її померлій 03.08.2016 р. матері [PERSON]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла їй вищезазначену земельну ділянку. Позивач прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Проте нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право власності на спадщину в звязку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу на предмет спадщини, а саме оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 818486 від 08.04.2009 р. В звязку з чим просила визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку та покласти на неї всі судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням провести розгляд справи його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі проси їх задовольнити. Представник відповідача, Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району, в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява з проханням розглянути справу у відсутність представника відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив. В судовому засіданні, яке відбулось 23.10.2017 року, [PERSON], залучений в якості третьої особи повідомив про те, що з позивачем є рідними братом та сестрою. Мати [PERSON] заповіла спірну земельну ділянку, а саме право власності на пай, йому, в звязку з чим саме він вчиняв дії щодо отримання державного акту про право власності на неї, оригінал якого зберігається в нього. Після смерті [PERSON] він звернення до нотаріуса з метою прийняти та отримати свідоцтво на спадщину, але дізнався про те, що [PERSON] склала новий заповіт на сестру [PERSON] Вважає цей заповіт недійсним. Судом було розяснення право [PERSON] вступити у справу як третя особа із самостійними вимогами, в звязку з чим, розгляд справи був відкладений. Представник третьої особи, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України,. Представник третьої особи, Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області, в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність її представника. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог. [PERSON] померла 03 серпня 2016 року у віці 86 років в селі Маркове Костянтинівського району Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-НО № 962031, актовий запис № 9 складений 03.08.2016 року виконкомом Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Відповідно до наданої Марківською сільською радою Костянтинівського району Донецької області інформації від 11.09.2017 року за № 274, [PERSON], яка померла 03.08.2016 року, проживала на території Марківської сільської ради за адресою с. Маркове вул. Молодогвардійців, буд. 48, Костянтинівського району Донецької області, без реєстрації. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,6900 га із кадастровим номером 1422481500:35:000:0022, яка розташована на території Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 818486 від 08.04.2009 р., копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно з витягом з публічного кадастрової карти України Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку зазначена земельна ділянка надана [PERSON] на праві постійного користування земельною ділянкою. Разом з тим, відповідно до наданої Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області копії розпорядження голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 20.02.2009 року за № 103, яке в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 818486 від 08.04.2009 р. зазначено як підстава видачі акту, додатку до нього із списком зазначених громадян та викопіювання з кадастрового плану, земельні ділянки (паї) були надані громадянам-власникам земельних сертифікатів КСП «Червона Зірка» Білокузьминівської сільської ради у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі [PERSON] розміром 3,6900 га з кадастровим номером 1422481500:35:000:0022. Крім того, відповідно до наданої Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області від 10.08.2017 року інформації реєстрацію земельної ділянки загальною площею 3,6900 га, в т.ч. ріллі: 3,6900 га, з кадастровим номером № 1422481500:35:000:0022 у [PERSON] записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі від 08 квітні 2009 року за № 010915700026 було здійснено Костянтинівським районним відділом Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України». Відповідно до інформації Міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м.Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 18.07.2017 року за № 288/01-29, згідно архівних даних вказаної установи громадянка [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ 818486, який виданий на підставі розпорядження голови Костянтинівської райдержадміністрації від 20.02.2009 № 103, з кадастровим номером 1422481500:35:000:0022, загальною площею 3,6900 га, втому числі ріллі: 3,6900 га, зареєстрований в [PERSON] записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 08 квітня 2009 року за № 010915700026. Згідно із наданої приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] копії спадкової справи № 59/2016 від 13.10.2016 р., заведеної після смерті [PERSON] вбачається наступне. За заявою про прийняття спадщини від 06 вересня 2016 року, яку подав син померлої [PERSON], [INFO], Шостою донецькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за № 73/2016 після смерті 03.08.2016 року [PERSON]. Родинний зв'язок [PERSON] та померлої [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження ЯЮ № 595997 від [INFO] (актовий запис № 3, складений 15 лютого 1952 року х. Марково Костянтинівського району Сталінської області). Підставою звернення відповідача [PERSON] із заявою про прийняття спадщини була наявність заповіту від 21 липня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], яким померла [PERSON] заповідала йому спірну земельну ділянку. 09 вересня 2016 року позивачем у справі [PERSON], спадкоємцем за заповітом від 09.12.2010 року було подано заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Краматорського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Відповідно до заповіту від 09 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], копія якого додана до матеріалів позовної заяви, [PERSON], [INFO], уродженка Костянтинівського району Донецької області, ідентифікаційний номер [NUMBER], заповіла належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 3,6900 га, кадастровий номер 1422481500:35:000:0022, яка розташована на території Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, позивачу у справі, [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Позивач [PERSON], [INFO], уродженка села Майськ Артемівського району Донецької області, є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія VI-УР № 1113024 (актовий запис № 19, складений 31 серпня 1964 р. Віролюбівською сільською радою Артемівського району Донецької області), копією повторного свідоцтва про шлюб серія І-НО № 448785 (актовий запис № 1089, складений 25 липня 1987 р. Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області). Обидва, як позивач [PERSON], так і відповідач [PERSON], вчасно у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини після померлої 03 серпня 2016 року [PERSON] - 09 вересня 2016 року та 06 вересня 2016 року відповідно. Актом від 13 жовтня 2016 року про прийняття-передавання вищезазначену спадкову справу № 73/2016 було передано Шостою донецькою державною нотаріальною конторою приватному нотаріусу [PERSON], оскільки було встановлено, що померла на день смерті була зареєстрована за адресою [INFO], разом з онукою [PERSON], [INFO], чоловіком онуки [PERSON], [INFO], праонуком [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 стаття 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. З наведеного випливає, що заповіт від 21 липня 2006 року, складений [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], в якому вона розпорядилася передати спірну земельну ділянку [PERSON], було скасовано новим заповітом від 09 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], яким [PERSON] заповіла спірну земельну ділянку позивачу у справі, [PERSON] Відповідачем [PERSON] не була спростована дійсність нового заповіту. Відповідно до ч. 3 ст.1235 ЦК України, заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 стаття 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки на час відкриття спадщини 03 серпня 2016 року відповідачу у справі [PERSON], [INFO], який є сином спадкодавця, виповнилося 64 роки, то відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він досяг пенсійного віку, в звязку з чим набув статусу непрацездатного та у відповідності до приписів ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині. Враховуючи, що спадщину прийняли син [PERSON] та дочка [PERSON], то за відсутності заповіту кожен спадкував би по 1/2 частині спадщини. В такому випадку [PERSON], як непрацездатний син, у звязку із наявністю заповіту, складеного на [PERSON], спадкує половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), що складає 1/4 частини. Судом не встановлені обставини, за яких можливо зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині. Проте, постановою приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 28 квітня 2017 року, копія якої міститься в матеріалах справи, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала померлій [PERSON], через відсутність у позивача [PERSON] правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. Відсутність можливості оформити свідоцтво про право на спадщину на зазначену земельну ділянку в нотаріальному порядку викликана тим, що відповідно до п. 4.12. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012р., свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.18. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012р., якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Крім того, п.4.20 Глави 10 Розділу ІІ вищезазначеного Порядку встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу, зокрема, може бути визнання права. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також, як розяснено у Листі ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивач [PERSON] позбавлена можливості в нотаріальному порядку реалізувати своє право на отримання спадщини за заповітом після смерті [PERSON], нею обрано належний спосіб захисту, та, враховуючи те, що її брат, відповідач у справі [PERSON], успадкував обовязкову частку в розмірі 1/4 частини, позов підлягає частковому задоволенню та за позивачем слід визнати право власності на 3/4 частки земельної ділянки площею 3,6900 га, кадастровий номер 1422481500:35:000:0022, розташованої за адресою: Білокузминівська сільська рада Костянтинівського району Донецької області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 03 серпня 2016 року. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору, які були понесені ним при звернені до суду. Однак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи волю позивача, суд вважає за можливе віднести судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, на його рахунок.

Outcome: partial