Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

До суду звернувся позивач[PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 17.07.1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 21. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] З лютого 2016 року він з відповідачкою припинив шлюбні відносини. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що через різність характерів вони не розуміють один одного, через що у них часто виникають сварки по різним побутовим питанням, та відсутнє взаємопорозуміння. Крім того, вони втратили почуття один до одного, на яких базується сім'я, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила факти, викладені позивачем в позовній заяві та просила суд розірвати шлюбу між нею та позивачем. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 17.07.1999 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дітей. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили взаємопорозуміння та почуття любові, та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з лютого 2016 року сторони припинили шлюбні відносини ведення спільного господарства та спільне проживання, що сторонами не заперечується Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін. Клопотань про надання строку на примирення сторонами не заявлялось. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що шлюб між сторонами потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов'язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на відповідача, а витрати по сплаті судового збору на позивача, так як поведінка обох сторін свідчить про їх небажання продовжувати шлюбні відносини, тобто у розірванні шлюбу суд вбачає вину обох сторін. Окрім того суд враховує й той фак., що з відповідачкою залишається проживати малолітня дитина. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved