Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , звернувся із позовом до [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , за яким просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за позикою від 03 листопада 2015 року у сумі 306889,0 грн., а також судові витрати у розмірі 3069,0 грн, посилаючись на таке. 03 листопада 2015 року відповідач отримав від позивача позику у розмірі 11000,0 євро, термін повернення позики - не пізніше 03 листопада 2016 року. Укладення правочину із зазначеними умовами підтверджується наданою відповідачем розпискою від 03 листопада 2015 року. Однак відповідач своє зобов`язання згідно вказаному в борговій розписці строку не виконала та на теперішній час всіляко ухиляється від спілкування та добровільного повернення боргу. Відповідно до інформації, отриманої з офіційного сайту Національного Банку України станом на 22 жовтня 2019 року курс гривні до євро становить 2789,91 гривень за 100,00 євро. З урахуванням цього, сума позики, що має бути повернена позивачу відповідачем, станом на 22 жовтня 2019 року складає еквівалент у гривні 306889,0 грн. Таким чином, внаслідок укладеного між позивачем і відповідачем правочину - договору позики від 03 листопада 2015 року у відповідача виник обов`язок повернути позивачеві суму позики не пізніше 03 листопада 2016 року. Мирним шляхом цей спір вирішити не вдалося, тому позивач вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів у повному обсязі, посилаючись на таке. Як вбачається із матеріалів справи, то фактично позивач звернувся із позовом до суду 03 грудня 2019 року, який було зареєстровано Малиновським районним судом м. Одеси 05 грудня 2019 року. При цьому, у своєму позові [PERSON] стверджує, що [PERSON] отримала позику 03 листопада 2015 року, яку зобов`язалась повернути у строк до 03 листопада 2016 року. Таким чином, 03 листопада 2016 року є датою коли позивач довідався про порушення свого права. Враховуючи викладене, то у даному випадку строк позовної давності сплив через три роки починаючи від 03 листопада 2016 року, тобто 03 листопада 2019 року. При цьому, у даному випадку, сторона позивача у своєму позові не посилається на переривання строку позовної давності. Сторона відповідача вважає за необхідне скористатись своїм правом та, окрім нижченаведених підстав для відмови у позові, просить суд застосувати позовну давність, сплив якої є підставою для відмови у позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Також сторона відповідача вважає за необхідне одразу навести свої заперечення, стосовно імовірного посилання позивача на ту обставину, що його позовна заява та додані до неї квитанція про сплату судового збору, а також заява про забезпечення позову датовані 22 жовтня 2019 року. Також сторона позивача імовірно буде посилатись на накладну № 5123833 та стверджувати, що позовна заява і додані до неї документи були направлені до суду службою кур`єрської доставки саме 22 жовтня 2019 року, тобто в межах строку позовної давності. З цього приводу слід зазначити наступне: - лише факт датування позовної заяви та інших процесуальних документів 22.10.2019 року ніяким чином не може бути ототожненим із фактом звернення до суду саме 22.10.2019 року; - до позову було додано заяву про його забезпечення від 22.10.2019 року із додатками, зокрема, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 186585140 від 29.10.2019 року, а таким чином, направлення позовної заяви із додатками саме 22.10.2019 року навіть теоретично не було можливим, оскільки до неї було додано документ, що був виготовлений 29.10.2019 року. Вказане у повній мірі також підтверджується квитанцією про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову № 23474608, яка також датована 29.10.2019 року; - у позовній заяві зазначено, що станом на 22.10.2019 року курс національної валюти відповідно до наявної на офіційному сайті Національного Банку України інформації становить: 100 евро - 2789.9083 грн. Вказане також свідчить на користь того, що позовну заяву не було направлено до суду саме 22.10.2019 року, оскільки за інформацією того ж офіційного сайту НБУ курс національної валюти на 22.10.2019 року становив: 100 евро - 2790,4742 грн; накладна № 5123833, як доказ того, що позовну заяву із додатками було направлено до суду 22.10.2019 р. може заслуговувати виключно на критичне ставлення, оскільки окрім наведених вище обставин, із вказаної накладної навіть неможливо встановити яка саме «кур`єрська служба» здійснювала доставку, адже у ній відсутні будь-які реквізити (найменування кур`єрської служби, засоби зв`язку, печатки (штампи), П.І.Б. кур`єра який прийняв відправлення) за допомогою яких було б можливо перевірити (встановити) фактичну дату надіслання позову із додатками. Крім того, відкритим залишається питання з стосовно того, за яких причин позовна заява із додатками доставлялась «службою кур`єрської доставки» в межах м. Одеси у термін з 22.10.2019 року до 03.12.2019 року, тобто 44 дні; також слід звернути увагу на аркуш справи № 22, на якому міститься накладна кур`єрської служби доставки - « [INFO] », послугами якої скористався представник позивача та з якої вбачається, що поштове відправлення було прийняте у нього 06.12.2019 р. о 14 год. 30 хв. та доставлено до суду того ж дня о 14 год. 53 хв., тобто через 23 хвилини. При цьому, у вказаній накладній наявні усі необхідні реквізити, а маршрут доставки є ідентичним; Підсумовуючи сукупність викладених фактичних обставин, то у даному випадку є усі підстави вважати, що датою звернення [PERSON] із позовом до суду є 03.12.2019 року, тобто після спливу строку позовної давності. [PERSON] не визнає позовні вимоги та заперечує проти тверджень позивача, стосовно того, що 03 листопада 2015 року між ними було укладено договір позики. Так, є необґрунтованим та непідтвердженим посилання позивача стосовно того, що 03.11.2015 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти за доданою до позову розпискою. Так, у розписці не відображено факту саме отримання грошових коштів, тобто, у розписці не зазначено, що на момент написання розписки [PERSON] вже «отримала» чи «взяла» у борг від [PERSON] заявлену суму, а лише було зазначено - «беру» у борг. Тобто, вказана розписка ніяким чином не підтверджує безпосередньо факту передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] . При цьому, стороною позивача не було надано розписки саме про отримання коштів відповідачем, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника. Враховуючи викладене, позивачем не підтверджено факту укладання договору позики із відповідачем, оскільки сторона позивача не представила суду розписки або іншого документу, що посвідчує сам факт передання грошових коштів відповідачу. Вказані обставини є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. Щодо змісту та справжності розписки на яку посилається сторона позивача, слід зазначити наступне. Твердження сторони позивача, стосовно того, що розписка датована саме 03.11.2015 року також не є підтвердженим, адже у розписці відсутня відповідна дата її складання. При цьому, зазначений у розписці гривневий еквівалент суми 11000 евро навіть приблизно не відповідає курсу національної валюти до евро станом на 03.11.2015 року. Так, у розписці вказано, що 11000 евро складає 124520 гривень, тобто за таким курсом 1 евро дорівнює 11,32 грн. (124520 / 11000 = 11,32). При цьому, Національним банком України станом на 03.11.2015 року був встановлений курс гривні до евро на рівні 2539,0387 грн. за 100 евро, тобто 1 евро дорівнював 25,39 грн. Вказана обставина також свідчить на користь того, що розписка не може бути датована 03.11.2015 року. Крім того, є безпідставним твердження [PERSON] стосовно строку повернення їй усієї суми грошового боргу у період одного року з 03.11.2015 року до 03.11.2016 року. Так, у розписці зазначено (рос. мовою): «Обязуюсь вернуть в течении года». Однак, з такого формулювання є незрозумілим та неконкретизованим, що саме автор розписки зобов`язався повернути, а за таких обставин відсутні підстави стверджувати, що це зобов`язання «вернуть» безперечно стосується саме усієї суми грошового боргу, а не чогось іншого. Також у розписці відсутні реквізити, за якими було б можливо ідентифікувати конкретну особу позикодавця, зокрема, відсутні паспортні дані [PERSON] , її рнокпп, дата її народження, адреса її місця проживання. У розписці також не зазначені усі реквізити [PERSON] окрім місця проживання та номера паспорта, що у свою чергу свідчить про відсутність у автора розписки повної інформації про позичальника. Вказані вище обставини ставлять під сумнів як справжність розписки, так і відповідність виконання її рукописного тексту даті, на яку посилається сторона позивача. При цьому, [PERSON] підтверджує факт особистого знайомства із позивачем, однак вона категорично заперечує проти тверджень [PERSON] як щодо укладання 03.11.2015 року між ними договору позики, так і щодо написання того ж дня розписки. Так, [PERSON] вказує, що у березні 2011 року вона позичала у [PERSON] грошові кошти у розмірі 11000 євро. Однак, позичені гроші були повернуті у повному обсязі та жодних претензій позивач до відповідача не мав. У 2015 році договір позики між ними не укладався, а грошові кошти не передавались. Крім того, починаючи, принаймні, з 03.11.2015 року та по сьогоднішній день будь-яких претензій з боку [PERSON] на адресу [PERSON] не надходило, а тому звернення із позовом до суду виглядає, щонайменш, незрозумілим. [PERSON] вважає надану позивачем розписку підробленою, однак для з`ясування того, чи був виконаний рукописний текст розписки відповідачем або іншою особою, а також для з`ясування того, чи відповідає давність виконання рукописного тексту у розписці заявленій позивачем даті - 03.11.2015 р., необхідні знання експертів, у зв`язку з чим до даного відзиву додається заява про призначення у справі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи. Усі вищенаведені обставини свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а також на користь того, що сторона позивача не виконала, встановлений ст. 81 ЦПК України, обов`язок доведення належними, допустимими та достовірними доказами обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, внаслідок чого позов не підлягає задоволенню. Позивач надала до суду письмові пояснення щодо строку позовної давності, в яких зазначила, що у відзивів стверджує, що позивачем при звернені з позовною заявою до суду був пропущений строк позовної давності, оскільки таки строк спливав 03 листопада 2019 року. Проте, позовна заява була направлена до суду службою кур`єрської доставки, а саме 22 жовтня 2019 року, що є в межах строку позовної давності. Верховний Суд України у своїй постанові від 24 травня 2017 року по справі № 544/525/15-ц зазначив, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направленням позовної заяви поштою, здійсненого з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема ст. ст. 109, 119, 120 ЦПК. Відтак, з огляду на зазначене, перебіг позовної давності перервався з моменту направлення позивачем позовної заяви до суду за допомогою кур`єрської доставки, а саме 22 жовтня 2019 року. У зв`язку з тривалим розглядом справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутністю учасників справи. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Рух справи. Ухвалою суду від 09.12.2019 року відкрито провадження за означеною справою та призначено підготовче судове засідання на 05.02.2020 року о 09 год 30 хв. 05.02.2020 року в підготовче судове засідання з`явилася позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , відповідач [PERSON] не з`явилася, поважність причин неявки до суду не повідомила. Підготовче судове засідання відкладено на 05.03.2020 року на 10 год 45 хв. 28.02.2020 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Висоцького B E. про відкладення судового засідання, призначеного на 05.03 2020, з метою ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву на позов. Підготовче судове засідання відкладене на 02.04.2020 року на 10 год 45 хв. 23.03.2020 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Висоцького В.Е про відкладення судового засідання, призначеного на 02.04.2020 року, з метою ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву на позов. Підготовче судове засідання відкладене на 19.05.2020 року на 11 год 30 хв. Сторони сповіщено за допомогою SMS-повідомлень автоматизованої системи документообігу суду та сформовано довідки про отримання відповідних повідомлень, а саме: 02.04.2020 року о 17:52 [PERSON] доставлено SMS-повідомлення, що судове засідання відкладене на 19.05.2020 року на 11 год 30 хв. 14.05.2020 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Висоцького В.Е про відкладення судового засідання, призначеного на 19.05.2020 року, з метою ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву на позов. Підготовче судове засідання підкладене на 18.06.2020 року на 10 год 15 хв. Представник позивача та представник відповідача повідомлені про наступну дату підготовчого засідання в режимі телефонограми. 26.05.2020 року представник відповідача [PERSON] адвокат Висоцький В.Е. ознайомився з матеріалами справа. 10.06.2020 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Висоцького B.E. надійшов відзив на позовну заяву. Одночасно з відзивом, представником відповідача [PERSON] адвокатом Висоцьким В.Е. подано заяву про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи. 18.06.2020 року підготовче судове засідання відкладено за клопотання позивача про ознайомлення з відзивом на позов. Підготовче судове засідання відкладене на 03.09.2020 року на 12 год 30 хв. 03.09.2020 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Висоцького В.Е. про відкладення засідання, призначеного на 03.09.2020 на іншу дату, а вразі визнання причин його неявки неповажними, розглянути заяву про призначення по справі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи за відсутності [PERSON] та її представника. Підготовче судове засідання відкладене на 06.10.2020 року на 09 год 30 хв. Судом ухвалено повідомити відповідача [PERSON] про обов`язковість її явки в судове засідання для відібрання експериментальних зразків її почерку щодо спірної розписки від 03.11.2015 року. 05.10.2020 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Висоцького В.Е. про розгляд заяви про призначення по спразі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи за відсутності [PERSON] та її представника. Відповідач не виконала вимогу суду про обов`язковість явки в судове засідання. Слухання справи, призначене на 10 грудня 2020 року на 10.00 год відкладено на 24 лютого 2021 року на 10.00 годин, для повторного виклику відповідача з судове засідання. Суд повідомив\~відповідача та його представника про те, що для розгляду питання про призначення судової почеркознавчої експертизи суд має в судовому засіданні відібрати експериментальні зразки почерку [PERSON] у вигляді записів аналогічним досліджуваним виконаним пастою для кулькових ручок на п`яти аркушах паперу білого кольору формату А4, та вирішити питання про наявність у відповідача вільних зразків почерку [PERSON] (співставних за буквеним та цифровим складом з досліджуваним текстом) достовірно виконані нею самою у оригіналах різних документів, які не відносяться до даної справи, за 2015 р. (рік складання розписки). Це можуть бути особисті листи, автобіографії та анкети, скарги, поштові листівки, щоденники, заяви, матеріали відділу кадрів, пояснення, службові записки, трудові угоди, записні книжки, рецепти, нотаріальні документи тощо. Враховую викладене та відповідно до специфіки проведення судової почеркознавчої експертизи, заявленої стороною відповідача, суд повідомив про визнання явки [PERSON] в судове засідання, яке призначене на 18 травня 2021 року о 10.00 годин, обов`язковою в зв`язку з необхідністю роз`яснення останній її прав та відібрання відповідник зразків почерку та підпису [PERSON] в присутності судді, в провадження якого перебуває означена справа, з метою подальшого направлення останніх експерту для проведення відповідного дослідження. Роз`яснено, що суд унеможливлений вирішити питання про призначення судової почеркознавчої експертизи та техніки документу у відсутності відповідача [PERSON] . Суд повідомив відповідача [PERSON] та її представника адвоката Висоцького В.Е., що відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи, серед іншого, зобов`язані сприяли своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. Відповідно до 3 ці є статті у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом (ст. ст. 143, 144 ЦПК України). Вимоги суду виконані не були. Представник відповідача надав до суду заяву про проведення судового засідання, призначеного на 18.05.2021 року за відсутності відповідача та його представника, розглянути питання про призначення експертизи. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року у клопотанні представника відповідача про призначення судової експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за позикою відмовлено. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з таких обставин. 03 листопада 2015 року [PERSON] отримала від [PERSON] позику у сумі 11000,0 євро (одинадцять тисяч євро), про що особисто власноруч склала розписку. За умовами розписки повернення їй усієї суми грошового боргу у період одного року з 03 листопада 2015 року до 03 листопада 2016 року. Однак відповідач своє зобов`язання згідно вказаному в борговій розписці строку не виконала. Таким чином, письмова форма боргової розписки є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми від позивача до відповідача. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Вищезазначена розписка за своїм змістом має чітко виражене зобов`язання [PERSON] повернути борг у встановлений строк, яку остання засвідчила підписом. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання, грошова сума за розпискою підлягає стягненню у судовому порядку. Станом на 22 жовтня 2019 рік курс національної валюти відповідно до наявної на офіційному сайті Національного Банку України інформації становить: 100 евро - 2789,9083 грн. Тобто, сума заборгованості в національній валюті становить 306889,00 грн. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст.\~1048\~ЦК України,\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Положеннями ст. ст. 610-612 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначив, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. При визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення суд зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Щодо строків позовної давності. Позовна заява була направлена до суду службою кур`єрської доставки, а саме 22 жовтня 2019 року, тобто в межах строків позовної давності. Верховний Суд України у своїй постанові від 24 травня 2017 року по справі № 544/525/15-ц зазначив, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направленням позовної заяви поштою, здійсненого з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема ст. ст. 109, 119, 120 ЦПК. Відтак, з огляду на зазначене, перебіг позовної давності перервався з моменту направлення позивачем позовної заяви до суду за допомогою кур`єрської доставки, а саме 22 жовтня 2019 року. Таким чином, ствердження відповідача відносно сливу строку позовної давності є безпідставним та необґрунтованим. Таким чином, суд має задовольнити позов в межах заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved