Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

До Краматорського міського суду звернувся [PERSON] до ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до наказу №279-к від 20.09.2010 року він був прийнятий на работу до ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування», на підставі наказу №516-к від 23.07.2014 року він був звільнений з підприємства за скороченням штату працівників. В день звільнення, виплат відповідач ніяких не вчинив. Протягом наступних три тижні на роботі заборгованість перед ним не визнавали. В бухгалтерії йому видали дві табуляграми про суми нараховані йому за червень 2014 року у розмірі - 1163, 2 грн., однак з нарахованого за червень 2014 року він отримав тільки 581,6 грн. До теперішнього часу другу частку заробітної плати за червень 2014 року та заробітну плату за липень 2014 року позивач не отримав. 26.08.2014 року, позивач звернувся із заявою про видачу довідки про заборгованість, однак до теперішнього часу вищезазначену довідку позивачу не надали. Просить стягнути з відповідача належну йому при звільненні суму 4848,07 грн., компенсацію за завдану йому моральну шкоду у розмірі 3000 грн., та середній заробіток за весь час затримки по день пред'явлення позовної заяви у сумі 3846 грн., а разом 11694,07 грн. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, окрім того пояснив, що 08.09.2014 року заборгованість по заробітній платі у розмірі 4848, 07 грн. йому сплачено. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надав суду заперечення, відповідно до яких З 20 липня 2010 по 23 липня 2014 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 23.07.2014 року згідно наказу № 516-к позивача було звільнено за згодою сторін, підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Звільнення працівника пришилося на час активної стадії антитерористичної операції у місті Краматорськ, під час якої ПАТ «КЗВВ» перебував під постійним обстрілом важкої артилерії. А саме, під час обстрілу 18 травня 2014 року пошкоджені ливарний та механообробний цехи ПАТ «КЗВВ», при обстрілі у ніч з 9-ого на 10-е червня 2014 року були пошкоджені механообробний цех, побутові приміщення механообробного е складальний цех, склад полуфабрикатів, а також обладнання у цехах заводу. Звільнення позивача відбувалося в тяжкий час як для відповідача так і для усього міста. За наявності таких обставин відповідач не мав змоги здійснювати нормальну господарську діяльність, дотримуватися дисципліни при розрахунках з контрагентами та працівниками. Відповідно до Висновку Донецької торгово-промислової палати 2199/12.12.-03 від 06.09.2014 р. на відповідача діють обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), які є підставою для відстрочення грошових зобов'язань, в тому числі для відстрочення розрахунків по оплаті праці. Моментом настання обставин непереборної сили по виконанню своїх зобов'язань для ПАТ «КЗВВ» є дата 14.05.2014 року. У зв'язку із тим, що затримка розрахунку по заробітній платі сталася через форс-мажорні обставини, на які відповідач не міг вплинути будь-яким чином, відсутня і його вина. В такому випадку, відповідач не несе відповідальності за затримку розрахунків при звільнені, що передбачена у ст. 117 КЗпП України. Отже вимоги по виплаті середнього заробітку за час затримки є безпідставними. Крім того, станом на 29.09.2014 р. із позивачем проведено розрахунок по заробітній платі. У зв'язку з цим, представник відповідача вважає, що вимоги позивача по стягненню з відповідача середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 4 846,00 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутня вина відповідача в недотриманні строків розрахунку при звільненні. Окрім того, позивач, пред'явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну ним моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Викладені письмові заперечення представник відповідача підтримала в судовому засідання та просила відмовити у задоволенні позовних вимог відповідача щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та в задоволенні відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. Суд, вислухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно Постанови Кабінету міністрів України від 27 грудня 2010 р. N 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин» доказом, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] наказом №279-к від 20.09.2010 року був прийнятий на работу до ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» та на підставі наказу №516-к від 23.07.2014 року позивач був звільнений з підприємства за скороченням штату працівників Відповідно до висновку Донецької торгово-промислової палати від 06.08.2014 року №2199/12.12-03 дійсним настанням обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) з 14 травня 2014 року для ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» при здійсненні господарської діяльності на території м. Краматорськ та Донецької області, які свідчать про наявність загрози виникнення/накопичення податкового боргу та є підставою для відстрочення зобов'язань/податкового боргу. На момент видачі висновку Донецькою торгово-промисловою палатою обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Згідно бухгалтерської довідки від 26.09.2014 року заборгованості по заробітній платі у відповача перед [PERSON] не має. Крім того, із заяви [PERSON] вбачається, що заборгованість по заробітній платі у розмірі 4848,07 грн. йому виплачена 08.09.2014 року. Таким чином , в судовому засіданні встановлено, що не виплата заборгованості при звільненні відповідача була спричинена непереборною силою, що доведено представником відповідача, та станом на 08.09.2014 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем сплачена у повному обсязі, що підтверджує і сам позивач. У зв'язку з цим, суд, вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні слід відмовити. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 3000 грн, оскільки невиплата заробітної плати спричинила позивачу та його сім'ї моральні страждання. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних підстав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, противоправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і противоправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також у судовому засіданні ні чім не підтверджено наявність причинного зв'язку між моральною шкодою, завданої [PERSON] у вигляді погіршення сімейних відносин та діянням і вини саме ПАТ «КЗВВ» в її заподіянні. Суд, вважає що вини відповідача в несвоєчасній виплаті заробітної плати при звільнені немає, тому в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: dismissed