Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] та примусового зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою . Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником будинку розташованого за зазначеною адресою на підставі договору купівлі-продажу. На цей час у зазначеному будинку також зареєстрована [PERSON]. У зв'язку з тим, що остання зареєстрована за вищезазначеною адресою, однак не проживає з 24.11.2004року, позивач вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач- [PERSON], викликана в суд належним чином в судове засідання не з'явилась, на підставі чого суд прийшов до висновку про слухання справи у відсутність відповідачі на підставі наявних матеріалів справи, відповідно до приписів ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши доводи позивача, перевіривши надані суду докази приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового розгляду з вірогідністю було встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.10.2004року та витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно. /а.с.4-6/ За вказаною адресою з 02.09.1998року зареєстрована [PERSON], що підтверджується Домовою книгою для прописки громадян, що проживають у [ADDRESS] та довідкою про реєстрацію останньої . Разом з тим в суді встановлено, відповідач не проживає за вказаною адресою з 24.11.2004 року, що підтверджується актом складеним головою квартального комітету мікрорайону «ЖД№2» М. Слов''янська та керівником мікрорайону./а.с.7/ Гарантуючі захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 283 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власності можливе лише на підставах передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчать про те, що права члена сім'ї, власника будинку(квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок , припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] була членом сім'ї попереднього власника будинку [ADDRESS]- [PERSON], який за договором купівлі продажу житлового будинку від 21.10.2004року, продав зазначений житловий будинок позивачу [PERSON] та не є членом сім'ї власника будинку [PERSON], не укладала договір на право користування зазначеним житловим приміщенням з [PERSON], суд вважає що відповідач [PERSON], втратила право користування житловим приміщенням. Разом з тим суд приходить до переконання про безпідставність вимог позивача стосовно примусового зняття з реєстраційного обліку відповідача за вказаною адресою. Захист цивільних прав повинен відповідати тим правовідносинам які виникли та діючому законодавству, що передбачає спосіб такого захисту порушеного. невизнаного або оспорюваного права. ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,( ст.7) передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) . Таким чином визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, буде достатньо для захисту порушеного права позивача і не потребує інших заходів. На підставі викладеного,

Outcome: partial