Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки заробітної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював на підприємстві з 16.07 2013 року по 12.08.2015 року на посаді токаря-розточника 3 розряду та звільнився за згодою сторін на підставі п.1 ст.38 КЗпП України. В день звільнення відповідач не провів з ним розрахунок належних йому виплат у повному обсязі. Відповідач не виплатив заробітну плату за липень-серпень 2015 року на загальну суму 34879,62 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 34879,82 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги визнає частково в розмірі стягнення середнього заробітку на суму 1969,36 грн., з урахуванням утримань. Суд, повно та всесторонньо з'ясувавши обставини справи, проаналізувавши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що відповідно до копії приказу №400-к від 16.07.2013 року по ВАТ «Краматорський завод тяжкого верстатобудування», позивача з 16.07.2013 року було прийнято в штат механообробного цеху токарем - розточником 3 розряду.(а.с.24) Відповідно до копії договору №266-14 від 01.2014 року, відповідач зобов'язався щомісячно нараховувати та сплачувати суму соціальної гарантії позивачу у розмірі 10000 грн. з умов, передбачених договором. Договір діє з 01.08.2014 року по 01.08.2015 року (а.с.25) Згідно приказу №281-к від 12.08.2015 року по ПАТ «Краматорський завод тяжкого верстатобудування», позивача звільнено з 12.08.2015 року за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.23). Відповідно до бухгалтерської довідки від 09.10.2015 року, на момент звільнення [PERSON] 12.08.2015 року за підприємством існувала заборгованість по заробітній платі за 3 місяці (червен, липень, серпень 2015 року) в сумі 20 046,67 грн., а саме 34879,82 грн. нараховано ЗП; 14456,27 грн. - утримано; 20046,67 грн. - до виплати (а.с.35) Відповідно до платіжного доручення №342114417 від 16.09.2015 року, відповідач 16.09.2015 року перерахував позивачу заборгованість по заробітній платі на загальну суму 26484,48 грн. (а.с.36) Згідно бухгалтерської довідки про середню заробітну плату за останні 2 місяці роботи, середньоденна заробітна плата за період червень 2015 - липень 2015 дорівнює 97,93 грн., розрахунок суми за затримку кінцевого розрахунку з 12.08.2015 року по 16.09.2015 року складає 97,93 грн. х 25 дн. = 2448,25 грн. (а.с.34) Згідно п.2 розділу II Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, середній заробіток вираховується виходячи з останніх двох календарних місяців. Заробітна плата за останні два календарних місяця, а саме червень, липень 2015 року склала (9074,07 грн. + 8851,08 грн.) та розділити на 43 відпрацьованих днів. Таким чином середньоденна заробітна плата дорівнює 416,86 грн. на день. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день фактичного розрахунку, а саме за період з 12.08.2015 року по 16.09.2015 року включно, т.т. за 25 днів, що становить 10421,50 грн. (416,86 грн. х 25 днів) законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд не приймає розрахунок середнього заробітку відповідача, в якому до складу заробітної плати не входить сума соціальної гарантії в розмірі, встановленої договром №266-14 від 01.09.2014 року, бо як встановлено у п.2.6 договору №266-14 від 01.09.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем, сума соціальної гарантії не є разовою виплатою і входить в середній заробіток Працівника у всіх випадках його урахування. В частині стягнення заборгованості по заробітної плати необхідно відмовити, як необгрунтованих, бо як встановлено в судовому засіданні вказана заборгованість погашена 16.09.2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: partial