Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

До Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява [PERSON], [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову заявники зазначили, що з 05 листопада 1993 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів громадянського стану міста Запоріжжя, актовий запис № 888. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час спільне господарство не ведеться, спору щодо нажитого майна немає. Подружні відносини припинені. Просили розірвати шлюб. В судовому засідання представник заявників [PERSON], яка діє на підставі довіреності, заяву підтримала, просила задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 листопада 1993 року, Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Запоріжжя, актовий запис № 888. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спільне господарство не ведеться, спору щодо нажитого майна сторони не заявляли. В зв'язку з чим, підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, оскільки збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам. У відповідності зі ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 3ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті 8постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. Дослідивши всі докази в сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved