Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] із позовними вимогами до [PERSON] про поділ майна. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 19.03.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис №12, виданий Побузькою сільською радою Голованіського району, Кіровоградської області від 19.03.1994 року. 27.11.2008 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис №496, виданий Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 27.11.2008 року. Під час подружнього життя [PERSON] та [PERSON] придбали, на ім'я дружини, квартиру [ADDRESS]. Вартість квартири на момент придбання склала 230 300 (двісті тридцять тисяч триста) гривень, що станом на момент укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири за офіційним курсом НБУ 1:5,05 становило 45 604 (сорок п'ять тисяч шістсот чотири) долара США. 26 грудня 2005 року [PERSON] отримала кредит (кредитний договір №ОД19/12/2005/840-К/5 у ВАТ КБ «Надра» Одеському РУ) у сумі 20 000 доларів США, строком до 20.12.2027 року, який забезпечений шляхом укладення іпотечного договору від 26.12.2005 року між ВАТ КБ Надра», в особі начальника відділення № 19 ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ, з однієї сторони, і [PERSON] - з іншої. Так, позивач зазначає, що між ним та відповідачем не досягнуто домовленості щодо поділу квартири, що є спільною сумісною власністю. Оскільки, відповідач на сьогоднішній день проживає в даній квартирі та продовжує сплачувати грошові кошти за кредитним договором, що був укладений з метою її придбання, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив присудити квартиру відповідачу, а йому сплатити грошову компенсацію за належну частку. Уточнивши позовні вимоги, позивачем зазначено, що частка яка належить йому у спільному майні подружжя становить 8/25, що в грошовому еквіваленті становить 17 242,03 доларів США, які він просить стягнути з відповідача відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення. У судовому засіданні представник позивачаа позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Сторона відповідача проти задоволення позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити. Третя особа, ПАТ Комерційний банк «Надра банк» в особі відділення №19 філії ПАТ КБ «Надра» Одеське РУ, у судове засідання не з'явилась, про час і місце проведення якого належним чином сповіщена. Заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку виниклим між сторонами по справі правовідносинам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених доказів та пояснень осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19.03.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис №12, виданий Побузькою сільською радою Голованіського району, Кіровоградської області. 27.11.2008 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис №496, виданий Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 27.11.2008 року. За час шлюбу на ім'я [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.12.2005 року, укладеного між [PERSON], [PERSON], діючих від свого імені та від імені малолітнього сина [PERSON] з одного боку, і [PERSON], - з іншого, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Вартість квартири на момент придбання склала 230 300 (двісті тридцять тисяч триста) гривень, що станом на момент укладання цього договору за офіційним курсом НБУ 1:5,05 становило 45 604 (сорок п'ять тисяч шістсот чотири) долара США. 26 грудня 2005 року [PERSON] отримала кредит (кредитний договір №ОД19/12/2005/840-К/5 у ВАТ КБ «Надра» Одеському РУ) у сумі 20 000 доларів США, строком до 20.12.2027 року, який забезпечений шляхом укладення іпотечного договору від 26.12.2005 року між ВАТ КБ Надра», в особі начальника відділення № 19 ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ, з однієї сторони, і [PERSON] - з іншої. Подружжя виконало свої зобов'язання за договором купівлі продажу квартири грошовими коштами, які вони мали у сумі 25, 604 дол. США та 20000 дол. США, які [PERSON] отримано в кредит. Так, у позовній заяві позивачем здійснено розрахунок частки, які належать йому у спільному майні подружжя, за його розрахунком вона становить 8/25 і розраховується наступним чином: 25, 604 дол. США сплачено подружжям за договором купівлі - продажу квартири за наявні грошові кошти подружжя - 25, 604 / 2 = 12 802 дол. США. 26.12.2005 року [PERSON] отримано кредит у розмірі 20 000 дол. США. Згідно наявного розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 04.11.2008 р. становить 19063,52 дол. США. За з 26.12.2005 р. по 04.11.2008 р. за кредитним договором погашено: кредит - 936, 28 дол. США, відсотки - 5 362,35 дол. США, комісія - 2 578,36 дол. США, пеня - 3,07 дол. США. Отже, сума, яка була сплачена в період шлюбу становить 8 880, 06 дол. США (936, 28 + 5362,35 + 2578,36 + 3,07 ). 8880, 06/2=4 440,03 дол. США В договорі купівлі - продажу квартири [ADDRESS] продаж квартири було здійснено за 45 604 дол. США. Але ж, враховуючи те, що [PERSON] було взято кредит для виплати 20 000 дол. США з цієї суми, то вартість квартири збільшується у зв'язку з необхідністю сплачувати необхідні платежі за кредитним договором. Станом на 04.11. 2008 р. заборгованість становила за кредитним договором 19 063,52 дол. США. Отже, розмір грошових коштів, які необхідно витратити на купівлю квартири становить 27 943,52 (19063,52 +8880,06) + 25604 = 53547,52 дол. США. Позивач зазначає, що з цієї суми необхідно виходити визначаючи його частку у спільному майні. Отже, загальна площа квартири становить 68.7 кв.м. вартість 53 547,52 дол.США. Отже, 22, 12 кв.м. - 17242, 03 дол.США (12 802+4440,03). Частка у майні подружжя становить 8/25 ( 22, 12 /68.7 *1=0,32). Згідно п. 26, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи обов'язок кожної сторони довести обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст.. 58, 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст..ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стороною позивача не надано доказів зарахованих коштів по сплаті заборгованості та достовірності самої заборгованості. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Доказів, щодо достовірності, обґрунтованості, належності заявлених вимог позивачем до суду не надано. Суд вважає, що зазначений вище розрахунок не може бути обгрунтовним та достовірним, адже зроблений позивачем на власний розсуд, без зазначення фактів та обставин, які б свідчили про його правильність та відповідність обставинам справи. Відповідно до ст.. 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст.. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісної власністю. Відповідно до ст.. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленою ст.. 364 ЦК України. Відповідно до ст.. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або матеріальної компенсації вартості його частини. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Враховуючи, що з аналізу поданих до суду доказів та обставин справи, врахувавши, що спірне майно є об'єктом права спільної сумісної власності із зазначеною вартістю, а позивач не ставить вимоги про поділ такого майна та виділ його частки в натурі, що б дало об'єктивну можливість суду встановити можливість або неможливість її виділу, останнє вказувало б на наявність правових підстав про можливий захист прав та інтересів сторони шляхом одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, при цьому сплата такої компенсації іншими співвласниками є правом, а не обов'язком, в силу чого суд не може зобов'язати інших співвласників сплатити, тобто придбати відповідну частку у такому майні поза їх волею, не врахувавши правового механізму ст.. 365 ЦК України. Так суд не вбачає вини відповідача та обґрунтованості позивачем причинно-наслідкового зв'язку між заявленими вимогами та механізмом розпорядження майном у спільній власності. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: dismissed