Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння. Позивач в позові посилається на те, що влітку 2007р. між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про придбання у неї житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS]. Оскільки остання виїжджала до дочки в м. Дніпропетровськ, 10 жовтня 2007р. сплатив їй 1000 гривень., про що свідчить відповідна розписка, з наступним оформленням договору купівлі-продажу у нотаріуса. Однак, через смерть [INFO]. [PERSON] оформити договір не встигли. З моменту передачі грошей позивач проживає в домоволодінні, зробивши там ремонт. Спадкоємцем продавця є відповідач по справі, якій достовірно відомо про факт відчуження нерухомого майна, та на домоволодіння вона не претендує. Оскільки вважав розписку [PERSON] втраченою, то звернувся до суду лише у 2014р. У зв'язку зі вказаними обставинами, прохає поновити пропущений строк для звернення до суду і визнати право власності на домоволодіння. Сторони в судове засідання не з'явилися, надавши письмові заяви, у яких прохають позов задовольнити. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 10 березня 1995р. [ADDRESS] вказує на [PERSON] як власника. /а. с. 4-7 /. Розпискою від 10 серпня 2007р. підтверджується факт продажу позивачу будинку по [ADDRESS] за 1000 /одну тисячу/ гривень. До оформлення договору [PERSON] згідна на проживання [PERSON] в цьому будинку і користування ділянкою. / а. с. 8 /. Свідоцтво про право власності на житловий будинок (домоволодіння) від 22 вересня 1995р. посвідчує, що цілий житловий будинок (домоволодіння), яке розташоване в [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] на праві власності. /а. с. 9 /. Згідно висновку Комунального підприємства «Магдалинівське бюро технічної інвентаризації» від 09 квітня 2014р., вартість житлового будинку (домоволодіння), який розташований в [ADDRESS], складає 14 645 / чотирнадцять тисяч шістсот сорок п'ять / грн. без урахування податку на додану вартість. /а. с. 10 /. [PERSON] померла [INFO]., про що в Книзі реєстрації смертей 13 серпня 2008 р. у відділі реєстрації смертей Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за № 6459. / а. с. 11 /. Відповідач по справі / а. с. 12, 13 / є спадкоємцем померлої. Згідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Чинним законодавством України встановлено вимоги до форм деяких договорів купівлі-продажу. Так, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі ( ст. 657 ЦК України). Згідно ст. 209 ЦК України /Нотаріальне посвідчення правочину/, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, або домовленістю сторін. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. /ст. 220 ЦК України./ Згідно вимог ст. 207 ЦК України, передбачено спрощену форму укладення правочинів, де правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Беручи до уваги, що сторони уклали письмовий правочин у спрощеній формі, у якому дійшли згоди стосовно усіх істотних умов договору та частково виконали досягнуті домовленості, що підтверджується письмовими доказами, але відповідач безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння, позивач і звернувся до суду з позовом про визнання договору дійсним у відповідності до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України. З 01 січня 2013р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким ч. 3 ст. 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з ч. 2 ст. 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину про відчуження нерухомого майна, що співпадає з думкою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеною у своєму листі «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013р. № 24-150/0/4-13. Таким чином, із зазначеної дати скасовується обов'язок здійснювати державну реєстрацію відповідного договору купівлі-продажу після його нотаріального посвідчення, а тому розглядаючи питання про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, суд виходить з положень ч. 2 ст. 220 ЦК України. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. /ст. 334 ЦК України/. Відповідно до ст. ст. 18, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004р. № 1952-IV, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили. У судовому засіданні встановлено, що існувала домовленість між позивачем та відповідачем про укладення договору купівлі-продажу домоволодіння, але належним чином оформити документи останній не встиг. Позивач безперешкодно користується вказаним майном. Тому необхідно в судовому порядку задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також існує необхідність поновити позивачу строк на подачу позовної заяви, оскільки причина пропуску поважна.

Outcome: approved