Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 08 листопада 2019 року звернулась [PERSON] з позовом до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 01 липня 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і проживала разом із ним та його батьком [PERSON] в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка на праві спільної часткової власності належала [PERSON] та [PERSON] . Після смерті чоловіка позивачка в порядку спадкування за законом набула право власності на 1/4 частину вказаної квартири. Інший спадкоємець [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину цієї квартири після смерті сина не отримав, проте в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] проживав разом із ним. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини квартири [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] . Проте постановою державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори від 16 липня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність документів на встановлення факту родинних відносин з померлим. Тому [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, в якому просила встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з березня 1998 року по [INFO] (день смерті [PERSON] ); визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 66,6 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, яка складається: 1-а кімната - 17,4 кв.м, 2-а кімната - 11,4 кв.м, 3-я кімната - 10,4 кв.м, кухня - , кв.м, ванна кімната - 2,7 кв.м, вбиральня (суміщена) - 1,1 кв.м, коридор - 10,5 кв.м, вбудована шафа - 1,3 кв.м, лоджія - 3 кв.м, після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 66,6 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, яка складається: 1-а кімната - 17,4 кв.м, 2-а кімната - 11,4 кв.м, 3-я кімната - 10,4 кв.м, кухня - , кв.м, ванна кімната - 2,7 кв.м, вбиральня (суміщена) - 1,1 кв.м, коридор - 10,5 кв.м, вбудована шафа - 1,3 кв.м, лоджія - 3 кв.м, після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину після смерті свого сина [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 листопада 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 33). Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року позовна заява [PERSON] до Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування була залишена без руху і позивачу був наданий строк на усунення недоліків позовної заяви (а.с. 34-35). У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем були усунуті, у зв`язку з чим ухвалою судді від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року витребувані докази: у Першої та Сьомої дніпровських нотаріальних державних контор, а саме спадкових справ, відкритих після смерті [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с. 43-44). За заявою позивача ухвалою суду від 13 лютого 2020 року відповідача Сьому дніпровську державну нотаріальну контору замінено на Дніпровську міську раду, а Сьому дніпровську державну нотаріальну контору залучено до участі у справі в якості третьої особи (а.с. 6-70). Від позивача до суду надійшла заява про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, від клопотання про допит свідків відмовилась. Представник відповідача Костюченко О.Т . приймав участь у судовому засіданні 02 березня 2020 року, заперечень проти позовних вимог від нього не надходило, у судове засідання 23 березня 2020 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01 липня 1995 року (а.с. 7). Свідоцтва про право на житло, виданим 17 березня 1995 року Виконкомом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 17 березня 1995 року № 1/73795, посвідчено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] . Право власності зареєстровано в МБТІ та записано в реєстрову книгу № 234-21 (а.с. 9-9 зворот). Відповідно до технічного паспорту на вказану квартиру, вона має загальну площу 66,6 кв.м, житлову площу 39,2 кв.м, та складається з: 1-а кімната - 17,4 кв.м, 2-а кімната - 11,4 кв.м, 3-я кімната - 10,4 кв.м, кухня - , кв.м, ванна кімната - 2,7 кв.м, вбиральня (суміщена) - 1,1 кв.м, коридор - 10,5 кв.м, вбудована шафа - 1,3 кв.м, лоджія - 3 кв.м (а.с. 10-10 зворот). Судом також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13 травня 2003 року (а.с. 11). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , а також його батько - [PERSON] , батьківство якого підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 липня 1964 року (а.с. 12). Згідно з довідкою № 3615 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 17 жовтня 2019 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - з 31 березня 1998 року, [PERSON] - з 26 червня 1987 року, знятий з реєстрації 25 травня 2003 року у зв`язку зі смертю, [PERSON] - з 24 грудня 1973 року, знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] 2019 року (а.с. 8). Даний факт також підтверджується відповіддю відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/4-107/3 від 01 жовтня 2019 року, наданої Першій дніпровській держаній нотаріальній конторі на відповідний запит (а.с. 101). [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS] та у встановленому законом порядку зареєструвала прав власності на 1/4 частину вказаної квартири (а.с.13, 14). В тексті заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] повідомляє, що іншим спадкоємцем є батько померлого [PERSON] (а.с. 89). З тексту свідоцтва про право на спадщину за законом також вбачається, що спадщина складається з 1/2 частини квартири. Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ст.. 549 ЦК Української РСР (чинного станом на день смерті [PERSON] ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном Таким чином, враховуючи, що [PERSON] і [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] та станом на день смерті його батько [PERSON] проживав разом із ним за адресою: [ADDRESS] , та після його смерті продовжив проживати у цій квартирі та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР та ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті сина [PERSON] , яка складається з 1/4 частини зазначеної квартири. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 лютого 2019 року (а.с.15). З урахуванням вищевикладеного після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, а також на 1/4 частину цієї квартири, яку він прийняв у спадщину після смерті сина [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Сьомої дніпровська державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] (а.с. 58 зворот), проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 липня 2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва після смерті свекра через відсутність документів, які встановлюють факт родинних відносин після смерті [PERSON] (а.с. 16). Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Аналіз норми частини другої статті 3 СК України у системному зв`язку пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», дає підстави дійти висновку про те, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. З матеріалів справи вбачається, що позивачка проживала в одній з [PERSON] квартирі з 1998 року, продовжила мешкати в ній після смерті її чоловіка та сина [PERSON] - [PERSON] . Надані суду копії платіжних документів про сплату за комунальні послуги, також підтверджують факт спільного проживання з померлим і утримання квартири позивачкою. Мешканцями квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] будинку [ADDRESS] складений акт, яким підтверджений факт проживання [PERSON] з 16 липня 1996 року в квартирі [ADDRESS] цього будинку (а.ч. 17). Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі, оскільки підтверджено належність спадкодавцю [PERSON] спірного майна, та наявність у [PERSON] права спадкоємця за законом четвертої черги після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved