Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

До суду 11.05.2016 року звернувся [PERSON] з позовом про стягнення з відповідачів на його користь аліментів на утримання, в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером за віком та хворою людиною, а тому у відповідності до вимог ст. 202 Сімейного кодексу України зобовязання по його утриманню покладені на повнолітніх дітей, яки відмовляються у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу. Під час судового розгляду позивач змінював позовні вимоги і остаточно, просив стягнути в кожної відповідачки аліменти, у твердій грошової сумі, у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і довічно. Дані вимоги були заявлені під час судового розгляду в усному порядку, однак, суд враховуючи похилий вік та стан здоровя позивача, та наявну домовленість між учасниками справи прийняв данні уточнення, приймаючи до уваги, що зайвий формалізм може привести до порушення всіх учасників на розгляд справи у розумні строки. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] у судових засідання заперечували проти заявлених вимог, враховуючи, що позивач їх батько залишив сімю, ще коли вони були неповнолітні та не надавав будь якої допомоги а крім того, що у кожної із них матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі 1\\4 частини від доходів, однак, під час судового розгляду досягли домовленості та погодились про сплату аліментів у щомісячному розмірі по 500 гривень кожна. Відповідач [PERSON] до суду не зявлялась, повідомлялась через оголошення на сайті «Судової влади» враховуючи відсутність відомостей про її постійне місце проживання та відсутність офіціальної реєстрації міста проживання. Третя особа - син позивача від другого шлюбу - [PERSON] до суду не зявився, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду. Враховуючи вищенаведене суд, у відповідності до вимог ч.4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, розглянув справу на підставі наявних в ній доказів у відсутності відповідача [PERSON] та третій особи [PERSON] По справі заочним рішенням від 22.09.2016 року були задоволені позовні вимоги в повному обсязі (т.1 а/с 47). У подальшому заочне рішення ухвалою суду від 15.11.2017 року було скасоване та справа призначена до розгляду у загальному порядку (т.2 а/с58). Як встановлено у судовому засіданні [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] , [INFO]. Дані обставини підтверджуються довідкою Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 27.04.2016 року о наявності відповідних актових записів ( т1.а/с 11) та поясненнями у судовому засіданні відповідачів [PERSON] і [PERSON] Рішенням суду від 06.03.1990 року ( т.1 а/с 46) шлюб між [PERSON] і [PERSON]П було розірвано з підстав того, що [PERSON] залишив сімю у березні 1989 року. Згідно довідки з Пенсійного фонду України середньомісячний дохід позивача у вигляді пенсії складає 1424 грн. ( т.1 а\\с 5). Згідно довідки про склад сімї та реєстрації від 06.11.2017 року [PERSON] проживає складом сімї з трьох осіб: доньки [INFO],та сина [INFO], ( т.2 а/с 54) та має дохіду розмірі 3\~230 грн. щомісячно, працюючи у ФОП [PERSON] ( т.2 а/с 55). [PERSON] проживає складом сімї у пять осіб у складі її чоловіка, доньки [INFO], та доньки [INFO] та матері чоловіка [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї і реєстрації від 23.02.2018 року ( т.2 а/с 94) та працюючи директором ТОВ « Черта» має посадовий оклад у розмірі 4720 грн. щомісячно, згідно довідки від 21.02.2018 року ( т.2 а/с 95). У судовому засіданні також зясовано та визначено сторонами що від іншого шлюбу у позивача є син [PERSON], [INFO] який є працездатною особою. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що зазначено у частині першої статті 82 Цивільного процесуального Кодексу України. Цивільним процесуальним Кодексом України ( далі ЦПК) визначено юрисдикція та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим кодексом справ та встановлено порядок здійснення цивільного судочинства. Так у відповідності до положень статті 10 ЦПК суд при розгляді справ керується принципом верховенства права ( зазначено у частині першої даної статті), розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України ( визначено у частині другої статті). Правовідносини, яки стосуються обовязку повнолітніх дітей утримувати батьків та його виконання врегульовано Сімейним Кодексом України ( далі СК). Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ч.1 ст.172 СК повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Статтею 203 СК визначено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У відповідності до ч.1,2 ст. 205 СК суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін; при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Стаття 1\~Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, що\~непрацездатні громадяни\~ особи, які досягли встановленого законом\~пенсійного віку\~або визнані\~інвалідами, у тому числі\~діти-інваліди, а також особи, які мають право на\~пенсію у зв'язку з втратою годувальника\~відповідно до цього Закону. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р.\~№ 2246-VIII встановлено серед розмірів основних мінімальних соціальних стандартів\~у 2018 році прожитковий мінімум, для осіб яки втратили працездатність, \~на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня 2018 року 1373 грн., з 1 липня 1435 грн., з 1 грудня 1497 грн. Враховуючи вищенаведені обставини, які встановлені судом та аналізуючи у сукупності законодавство, яким врегульовані правовідносини повязані із обовязком дітей піклуватися про батьків та утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, суд приходить до наступних висновків: З матеріалів справи вбачається, що позивач, який є батьком відповідачів є людиною похилого віку і у силу віку є непрацездатною особою яка , враховуючи розмір його доходів, потребує додаткового утримання. Приймаючи до уваги розмір доходу позивача, факт його непрацездатності у звязку із досягненням пенсійного віку, домовленість яку досягли учасники справи під час судового розгляду, суд вважає доведеним , обґрунтованим та справедливим розмір аліментів , які відповідачі повинні сплачувати на утримання позивача у розмірі 500 гривень з кожного, з часу звернення позивача до суду із відповідним позовом та довічно. При розгляді розміру утримання судом також враховані доходи відповідачів , яки були надані до суду та наявність у позивача повнолітнього працездатного сина, до якого не було заявлені позовні вимоги. У відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] звільнений від сплати судового збору, розмір якого складає 704,80 грн., згідно вимог ч.3 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» ( який був чинним на момент звернення до суду), а тому судові витрати у вигляді судового збору стягуються у дохід держави з відповідачів у рівних частках, пропорційно задоволеним вимогам до кожної. На підставі викладеного та

Outcome: approved