Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати в порядку спадкування за ним як за спадкоємцем за заповітом право приватної власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,6846 га, що знаходиться на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району, що належала на підставі Державного акта серії ЯБ № 589925, виданого 27.02.2007 року [PERSON], який помер [INFO]. Також просить визнати цей Державний акт частково недійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина. Спадщину він прийняв відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Батько постійно проживав до дня смерті в с. Дашківці Віньковецького району та являвся власником приватизованої земельної ділянки № 679 площею 0,6846 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ділянка знаходиться на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району і належала померлому на підставі Державного акта, в якому невірно зазначено кадастровий номер. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернувся в нотаріальну контору, але нотаріус відмовив йому видачі свідоцтва в зв'язку з невірно зазначеним кадастровим номером, а, відповідно, невірно зазначеною кадастровою зоною та кадастровим кварталом. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач та представник позивача надали письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити, справу просять слухати без їх участі. Відповідачем надіслано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Дашковецької сільської ради, позовні вимоги визнає. Від третьої особи, відділу Держземагенства у Віньковецькому районі Хмельницької області, надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника відділу. Позовні вимоги [PERSON] третя особа визнає. Справа розглянута у відповідності до п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець - [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії І-БВ №091588, видане Дашковецькою сільською радою Віньковецького району Хмельницької області 21 квітня 2008 року, актовий запис № 9). Він був власником земельних ділянок: № 93-сад площею 0.11га, № 792 - деградовані землі площею 0,48 га, № 679 - рілля площею 0.68 га, розташованих на території Дашковецької сільської ради, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,27 га. Земельні ділянки належали йому на підставі Державного акта серії ЯБ № 589925, виданого 27.02.2007 року начальником Віньковецького районного відділу земельних ресурсів на підставі розпорядження Віньковецької РДА від 05 вересня 2006 року. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010774900416. [PERSON], як син померлого, має право на спадкування за заповітом. Проте, кадастровий номер ділянки не вірний і хоча позивач відповідно до вимог ст. 1268 ч.3 ЦК України фактично прийняв спадщину (довідка Дашковецької сільської ради № 731 від 29.09.2014 року), реалізувати свої права власника він не може. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності на землю у зв'язку з тим, що кадастровий номер - 6820682500:02:011:1698 ділянки, посвідченої Державним актом серії ЯБ № 589925, не вірний, а саме - вищевказана земельна ділянка знаходиться в 02 кадастровій зоні 011 кадастровому кварталі, а має бути в 03 кадастровій зоні та 011 кадастровому кварталі. В інформаційній довідці №1235 відділу Держземагенства вказано, що кадастровий номер - 6820682500:02:011:1698 не вірний. Ділянка знаходиться в третьому (03:011:1698), а не в другому (02:011:1698) кадастровому кварталі. Згідно інформаційної довідки №1242, виданої цим же відділом, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: № 93- багаторічні насадження (сад) площею 0.11га, № 792 - деградовані землі (сінокіс) площею 0,48га, № 679 - (рілля) площею 0.68га.. Вартість земельних ділянок становить відповідно: 1 744,88 грн.; 1 262, 09 грн.; 9 638,56 грн. Після відкриття спадкової справи нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки за наявності помилки в кадастровому номері, яка впливає на місце розташування ділянки, а, відповідно, на права інших землекористувачів. Виправлення допущеної помилки позасудовим шляхом не можливе через індивідуальність присвоєння кадастрових номерів ділянкам, зміна номерів яких не допускається. Державний акт [PERSON] виданий правомірно на підставі розпорядження Віньковецької РДА № 209/2006-р від 05.09.2006 року. Заповіт [PERSON] написаний 01 квітня 1998 року і не змінювався. В дДржавному акті всі записи, окрім земельної ділянки № 679, в частині кадастрового номера здійснені вірно, тому є підстава для визнання частково недійсним Державного акта серії ЯБ № 589925 в частині правильності кадастрвого номера. Зазначений Державний акт підлягає зміні. У статті 6 Земельного Кодексу України 1990 року зазначено, що громадяни мають право приватної власності на землю шляхом одержання її у спадщину. А позивач являється спадкоємцем за заповітом, що підтвердив копією заповіту. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З аналізу наведених правових норм Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 589925, виданий 27.02.2007 року Віньковецькою районною державною адміністрацією на ім'я [PERSON] слід визнати частково недійсним в частині кадастрового номера ділянки № 679 площею 0, 68 га у зв'язку з допущеною в цьому номері помилкою. За позивачем слід визнати право на спірну земельну ділянку на підставі ч.1 ст. 1223 ЦК України як за спадкоємцем майна за заповітом.

Outcome: approved