Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 08 жовтня 1994 року, актовий запис № 12 від 08 жовтня 1994 року складений Хлібодарівською сільською радою Волноваського району Донецької області. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що спільне проживання із відповідачем припинили з 21 червня 2014 року в звязку зі сварками, які виникали на ґрунті зловживання відповідачем спиртними напоями та до цього часу не спілкуються. Від спільного проживання дітей не мають. Вважає, що сім'ю зберегти неможливо, спір про поділ сумісного майна відсутній. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце його проведення повідомлялась належним чином, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, в якому позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому ч. 4, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 30.03.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 08 жовтня 1994 року зареєстрували шлюб у Хлібодарівській сільській раді Волноваського району Донецької області, актовий запис № 12 від 08 жовтня 1994 року, свої дошлюбні прізвища подружжя не змінювало, що підтверджується свідоцтвом про шлюб I-НО № 297032, виданим 08 жовтня 1994 року Хлібодарівською сільською радою Волноваського району Донецької області. Судом не встановлені відомості щодо наявності у подружжя дітей. Згідно із ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сімї суперечить інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір, сплачений нею при подачі позову до суду в розмірі 704,80 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи.

Outcome: approved