Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

До Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у квітні 2016 року надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого позивач посилався на те, що внаслідок технічної помилки 16 січня 2016 клієнту філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] на її рахунок №26201055782703 були зараховані грошові кошти у розмірі 2255,64 грн. та 24632,61 грн., які передбачались для виплати іншій особі. Оскільки грошові кошти у сумі 26\~888,25 грн. були зняті у повному обсязі [PERSON], позивач просив суд стягнути з відповідача дану суму грошових коштів, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Від представника інтересів позивача суду на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 49). Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача відповідно до п.4 ч. 2 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є клієнтом філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» та у відповідності до договору № 55782703 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування, укладеного між сторонами 16 листопада 2015 року, а також на підставі договору № 15/117/59 від 25 серпня 2009 року, укладеного між ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», за умовами останнє зобовязалось забезпечити через установи банку зарахування суми пенсій та допомоги на поточні (карткові) рахунки одержувачів на рахунок № 26201055782703, відкритий в банку на імя [PERSON], окрім передбачених для виплати останній 3170,00 грн. були також зараховані грошові кошти у розмірі 2\~255,64 грн. та 24\~632,61 грн., передбачені для виплати [PERSON], що були зняті з рахунку [PERSON] (а. с. 6-10). Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Обєктивними умовами виникнення зобовязань і набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до частини 1, пункту першого частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі і гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичного змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття відповідачем майна підтверджується її заявою від 19 січня 2016 року про отримання нею коштів у сумі 30\~629,15 грн. (а. с. 6). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити їх у повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення у справі, пропорційно задоволеній частині позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved