Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: державний нотаріус П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцева Г. В., в якому, змінивши предмет позову, позивач [PERSON] просить суд перерозподілити ідеальні частки співвласників домоволодіння по [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 27/100 частини домоволодіння, що складаються з частини житлового будинку літ. «А-1» у вигляді наступних приміщень - І - коридор, II - комора, 2-1 - коридор, 2-2 - коридор, 2-3 - вбиральня, 2-4 - ванна, 2-5 - коридор, 2-6 - житлова, 2-7 - житлова, 2-8 - житлова, 2-9 кухня, житлової прибудови літ. «А1-1», прибудови літ. «а» та надвірних споруд: сарай літ. «Е», льох літ. «Д», вбиральня літ. «В», огорожа № 10, ворота № 4, вигрібна яма № 3, замощення І, 1/2 замощення II; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку 0,0525 га, розташовану в [ADDRESS] , в розмірі 1/2 (однієї другої) частини; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір - 3203, 42 грн., витрати на проведення експертного дослідження - 5 148, 00 грн., та витрати на проведення оцінки земельної ділянки - 500, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] , яка відповідно до ст. 1234 ЦК України, 25.04.2007 року зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким все майно, де б таке не знаходилося та з чого б воно не складалося заповіла своїй дочці - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0.0525 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 030919 від 06.08.2007) та 1/2 частка житлового будинку (свідоцтво про право на спадщину від 23.03.1988 р. № 4-581), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 02.08.2018 року звернувшись до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,0525 га, розташовану в [ADDRESS] та на 1/2 частку приватної власності в житловому будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] , отримала відмову у вчиненні даної нотаріальної дії з наступних підстав: по-перше, земельна ділянка знаходиться у спільній власності громадян без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність), тобто частка спадкодавця у спільній власності не визначена; по-друге, на даний час дійсну частку у житловому будинку [ADDRESS] неможливо визначити, оскільки за іншим співвласником визнано право на інший житловий будинок літ. М-1 за цією ж адресою, при цьому частки між співвласниками не перерозподілялись. Відповідно до положень ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Оскільки [PERSON] померла, то її правоздатність припинилася і вона не може бути учасником даних цивільних відносин. Разом з тим, смерть особи припиняє її здатність мати права на майбутнє, але не припиняє існування реального права, яке не помирає разом з нею і переходить до її правонаступників. Як наслідок, [PERSON] має передбачене законом право на визначення часток та визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення її спадкових прав у нотаріальному порядку. У зв`язку з викладеним позивач за первісним позовом вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.06.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі. Призначено підготовче засідання. 05.08.2019 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов зустрічний позов до [PERSON] про перерозподіл ідеальних часток та визнання права власності на майно, в якому остання просить перерозподілити ідеальні частки співвласників домоволодіння за адресою [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 73/100 частини домоволодіння, що складається з частини житлового будинку літ. «А-1» у вигляді приміщень - 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3 житлова, 1-4 житлова, 1-5 житлова, 1-6 санвузол, а також ґанку літ. «а1», житлового будинку літ «М2», мезоніну літ. «Мм», балкону літ. «м1», та надвірних споруд: льох літ. «Ж», сарай літ. «Л», навіс літній «Н», ворота №1, вигрібна яма №6, огорожа №8, хвіртка №9, 1/2 замощення II; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою [ADDRESS] кадастровий номер №6310137900:04:005:0001, площею 0,0525 га. 29.08.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: державний нотаріус П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцева Г. В., про перерозподіл ідеальних часток та визнання права власності на майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про перерозподіл ідеальних часток та визнання права власності на майно - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] надали заяву, в якій свої позовні вимоги підтримали просили задовольнити, також визнали позовні вимоги за зустрічним позовом, просили задовольнити та вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] надали заяву, в якій вимоги за первісним позовом визнали, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Третя особа за первісним позовом державний нотаріус П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцева Г. В. надала заяву, в якій просила розглянути вказану цивільну справу у її відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2005 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Карташовою С.І. вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] є на 1/4 частину дружина - [PERSON] , на 1/4 частину дочка - [PERSON] . Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] (а.с.68). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] видано [PERSON] і право власності зареєстровано в реєстрі, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ХМБТІ» від 28.07.2005 року за №7909412 (а.с. 68). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.10.2008 року позов [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності - задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. М-2 загальною площею 92,7 кв.м. та житловою площею 54,4 кв.м., що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,105 га на території домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.72). Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2009 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Якименко О.І., спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] ,є її дочка - [PERSON] . Спадкове майно складається з 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] (а.с.70). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] видано [PERSON] і право власності зареєстровано в реєстрі, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ХМБТІ» від 24.02.2009 року за №11284414 (а.с. 71). Разом з тим [PERSON] та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0.0525 га на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих 06.08.2007 і підтверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та копіями державних актів(а.с.59-64) Однак Постановою Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 26.06.2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0525 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310137900:04:005:0001, після смерті матері заявника - [PERSON] , 1926 року народження, яка померла [INFO] (а.с.58). Також судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.11.2017 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №16816 (а.с.9). З копії заповіту від 25.04.2007 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори, реєстровий №4-528, [PERSON] , [INFO] , зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким все майно, де б таке не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона за законом буде мати право, заповіла дочці - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить належна їй на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0.0525 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 030919, виданого 06.08.2007(а.с.19-20) та 1/2 частка житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.03.1988 р. № 4-581, виданого 5-ХДНК, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини також підтверджені інформацією з державного реєстру (а.с. 10-11). Згідно з оцінкою садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] , здійсненою ТОВ «Міжрегіональне бюро з технічної інвентаризації» від 12.03.2019 року, інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння становить 1018379 грн., будівельна вартість 1461842 грн. (а.с.17-18). Як вбачається з копії постанови державного нотаріуса П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцевої Г.В. від 02.08.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину: - на частку в спільній сумісній власності в земельній ділянці, яка розташована за адресою: [ADDRESS] що була надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у звязку з тим, що земельна ділянка знаходиться у спільній власності громадян без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність), тобто частка спадкодавця у спільній власності не визначена; - на Ѕ частку в житловому будинку літ. А-1 за [ADDRESS] у зв`язку з тим, що на цей час дійсну частку у вищезазначеному нерухомому майні неможливо визначити, так як за іншим співвласником визнано право на інший житловий будинок літ. М-1 за цією ж адресою, при цьому частки між співвласниками не перерозподілялись(а.с.21-22). З копії технічного паспорту КП «ХМБТІ», виготовленого станом на 07.06.2018 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] складається з житлових будинків літ. А-1 та літ. М-2, а також інших господарських будівель і споруд (а.с.12-16). Відповідно до висновку експерта за результатами експертного будівельно-технічного дослідження №2912 від 11.04.2019 року за заявою [PERSON] від 01.02.2019 р.. (оплату за яке проведено в сумі 5148 грн.) ідеальні частки співвласників житлового будинку і надвірних будівель по [ADDRESS] , враховуючи новопобудовані об`єкти нерухомості складають: І співвласник ( [PERSON] ) - 73/100 частки; ІІ співвласник ( [PERSON] ) - 27/100 частки. В ході проведення обстеження також встановлено, що в фактичному користуванні [PERSON] знаходиться квартира №1 (приміщення - 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3 житлова, 1-4 житлова, 1-5 житлова, 1-6 санвузол) в житловому будинку літ. «А-1» та частково в прибудові літ. «А1-1» , ганок літ. «а1», житловий будинок літ «М-2», мезонін літ. «Мм», балкон літ. «м1», льох літ. «Ж», сарай літ. «Л», навіс літ. «Н», ворота №1, вигрібна яма №6, огорожа №8, хвіртка №9, 1/2 замощення II, а в фактичному користуванні [PERSON] (як спадкоємиці [PERSON] ) знаходиться квартира №2 (приміщення - І - коридор, II - комора, 2-1 - коридор, 2-2 - коридор, 2-3 - вбиральня, 2-4 - ванна, 2-5 - коридор, 2-6 - житлова, 2-7 - житлова, 2-8 - житлова, 2-9 кухня) в житловому будинку літ. «А-1», прибудова літ. «А1-1», прибудова літ. «а», вбиральня літ. «В», льох літ. «Д», сарай літ. «Е», вигрібна яма № 3, ворота №4 , ворота № 4, 1/2 замощення II. При цьому зазначено, що в технічному паспорті дані про вимощення І відсутні - до розрахунку не включаються. (а.с.24-31). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , вбачається, що на дату оцінки 07.05.2019 року вартість земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6310137900:04:005:0001, площею 0,0525 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 98 000 грн., без ПДВ. (а.с.32-35). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. На підставі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Статтею 319 ЦК України власникові гарантоване володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Правовою позицією Верховного суду у справі № 6-1443цс16 визначено, що якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Згідно п.п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» виділ часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий за умови, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася». На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості». Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними - ч. 1 ст. 367 ЦК України. Статтею 1217 ЦК України закріплено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1225 ЦК України Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Дослідивши письмові докази за первісним та зустрічним позовом, експертні висновки в галузях технічних знань, враховуючи визнання сторонами первісних та зустрічних позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: державний нотаріус П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцева Г. В., про перерозподіл ідеальних часток та визнання права власності на майно підлягає задоволенню, шляхом перерозподілу ідеальних часток співвласників домоволодіння по [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на 27/100 частини домоволодіння, що складаються з частини житлового будинку літ. «А-1» у вигляді наступних приміщень - І - коридор, II - комора, 2-1 - коридор, 2-2 - коридор, 2-3 - вбиральня, 2-4 - ванна, 2-5 - коридор, 2-6 - житлова, 2-7 - житлова, 2-8 - житлова, 2-9 кухня, житлової прибудови літ. «А1-1», прибудови літ. «а» та надвірних споруд: сарай літ. «Е», льох літ. «Д», вбиральня літ. «В», огорожа № 10, ворота № 4, вигрібна яма № 3, замощення І, 1/2 замощення II, тобто відповідно до фактичного користування та побудови. Також за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0525 га, кадастровий номер №6310137900:04:005:0001, розташованої по [ADDRESS] , виходячи із рівності часток майна, що знаходиться у спільній частковій власності за відсутності іншої домовленості. Крім того, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про перерозподіл ідеальних часток та визнання права власності на майно також підлягає задоволенню шляхом перерозподілу ідеальних часток співвласників домоволодіння по [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на 73/100 частини домоволодіння, що складається з частини житлового будинку літ. «А-1» у вигляді приміщень - 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3 житлова, 1-4 житлова, 1-5 житлова, 1-6 санвузол, а також ґанку літ. «а1», житлового будинку літ «М2», мезоніну літ. «Мм», балкону літ. «м1», та надвірних споруд: льох літ. «Ж», сарай літ. «Л», навіс літній «Н», ворота №1, вигрібна яма №6, огорожа №8, хвіртка №9, 1/2 замощення II та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0525 га, кадастровий номер №6310137900:04:005:0001, розташованої по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з визнанням сторонами первісного та зустрічного позову до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу за первісним позовом [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1 601,71 грн. та повернути позивачу за зустрічним позовом [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 3 963,59 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Крім того, .з [PERSON] на корить [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з експертними висновками, виконаними на замовлення [PERSON] , в загальному розмірі 4 008, 04 грн., пропорційно до перерозподілених часток у праві власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved