Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку належить житловий будинок [ADDRESS] . В даному житловому будинку крім позивача зареєстрований його знайомий [PERSON] , який з липня 2018 року не проживає в будинку, його речі у ньому відсутні. Перепон відповідачу у користуванні будинком позивач не чинив та не чинить на теперішній час. Відповідач не вносить плату за житлово-комунальні послуги у зв`язку із чим позивач вимушений нести додаткові витрати на утримання власного майна. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача адвокат Шевченко О.О., що діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вважає за можливе розглянути справу без участі не з`явившихся осіб, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 29 травня 2017 року позивачу належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою з реєстру № 174063273 від 17.07.2019 року. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, право користування якого просить позбавити відповідачів. Відповідно до Акту, складеного керівником комітету мікрорайону Ж/Д №2 за адресою: [ADDRESS] буд. № 223 відповідач [PERSON] не проживає з 11.07.2018 року, особистих речей в будинку не має. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку, право користування якого просить позбавити відповідача, відповідач [PERSON] не проживає в будинку з 11.07.2018 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved