Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач з урахуванням уточнень від 07.06.2017 року посилається на те, що 09 червня 2014 року при проїзді по вул. Леніна в с. Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області у стані алкогольного спяніння відповідачем було допущено наїзд на огорожу належного позивачеві володіння, а саме на ворота, хвіртку, паркан, пошкоджено електричну опору та трубу газопостачання. Позивачем було подано письмову заяву до Магдалинівського РВ ГУМВС для вирішення питання про притягнення відповідача до відповідальності. За результатами розгляду заяви слідчим 16.06.2014 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У звязку із ДТП, позивачем було придбано матеріали на відновлення огорожі на суму 7\~027 грн. 70 коп. З моменту вчинення ДТП завдана відповідачем шкода в добровільному порядку не відшкодована. У зв'язку із завданням матеріальних збитків позивачеві завдано моральної шкоди. З огляду на викладене позивачі прохають суд стягнути з відповідача збитки, а саме матеріальну шкоду в розмірі 7\~027 грн. 70 коп. та моральну шкоду 5\~000 грн. Позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Зазначивши, що дійсно до неї приїздили відновлювати огорожу, однак вона вирішила її переобладнати на свій розсуд. Відповідач заперечив проти позову, зазначивши, що він самостійно, за власні кошти здійснив відновлення огорожі, яка розташована на подвірї позивача, встановивши аналогічну сітку. Відповідач зазначив, що після відновлення ним огорожі, позивач самостійно здійснила модернізацію огорожі, встановивши профнастил. За клопотанням відповідача в судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON], який пояснив, що він на прохання відповідача відновлював паркан позивачеві, встановлював сітку, рівняв стовпчики. Матеріали для огорожі купував відповідач. Свідок зазначив, що під час відновлення паркану була присутня позивач, яка після його відновлення претензій не заявляла. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Постановою слідчого СВ Магдалинівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 16.06.2014 року про закриття кримінального провадження встановлено, що 09 червня 2014 року при проїзді по вул. Леніна в с. Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області у стані алкогольного спяніння відповідачем було допущено наїзд на огорожу належного позивачеві володіння, а саме на ворота, хвіртку, паркан, пошкоджено електричну опору та трубу газопостачання (а. с. 4). Згідно квитанцій про придбання будівельних матеріалів, сума витрат позивача становила 7\~027 грн. 70 коп. (а. с. 5-6). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦКУ особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. У відповідності до ч. 1 ст. 11\~ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Можливість звернення до суду за захистом своїх прав або охоронюваних законом інтересів повязується як процесуальним, так і матеріальним законом, з порушенням, оспорюванням, а також невизнанням цих прав іншими особами, виникненням у них сумнівів у належності, зокрема майна позивачеві, чим створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності. Виходячи з матеріалів справи та пояснень учасників процесу вбачається, що звернення позивача до суду є необґрунтованим, позивачем не наведено обставин і доказів, які б свідчили про порушення його матеріального права відповідачем у справі. Відповідач у судовому засіданні довів, що він здійснив відновлення пошкодженого майна, що також підтвердив свідок. Крім того, позивач не заперечував щодо факту відновлення відповідачем пошкодженої огорожі. Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed