Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 26 червня 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він просив визначити йому додатковий трьохмісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері - [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] вимоги мотивує тим, що [INFO] у місті Маріуполі у віці 75 років померла його матір - [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві власності. Інших спадкоємців, крім позивача, не має, а також спадкодавцем за життя не складений заповіт. На початку січня 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Мар`їнського районного нотаріального округу за консультацією з приводу оформлення спадщини після смерті матері та йому роз`яснено про необхідність звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини у м. Маріуполі, а також про необхідність мати оригінали правовстановлюючих документів. У той же час позивач перебував у важкому моральному стані після смерті матері, а також своєї дружини, яка також померла [INFO] . При цьому позивач вважав, що є особою, яка автоматично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки інших спадкоємців вона не мала. Також позивач працює на стратегічному підприємстві, яке є об`єктом критичної інфраструктури у сфері енергетики - Відокремленому підрозділі «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго». Указані обставини є причиною пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Так, відповідно до наказу з місця роботи, відпустка позивачу у 2020 році надана лише з 15 червня 2020 року. Працюючи на указаному підприємстві майстром виробничої дільниці паливного транспортного цеху, у зв`язку із складними умовами праці, позивач останні півроку не мав можливості реалізувати своє право та обов`язок на прийняття спадщини. Лише 16 червня 2020 року позивач приїхав до м. Маріуполя, відшукав оригінали документів на квартиру та 17 червня 2020 року звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Також, починаючи з 12 березня 2020 року в Україні поширюється гостра распіраторна хвороба COVID-2019, у зв`язку з чим в державі оголошений карантин та обмежене пересування громадян та обмежена діяльність нотаріусів. Також м. Курахове знаходиться на території, яка значно приближена до території зіткнення, де проходить Операція об`єднаних сил, у зв`язку з чим є значно важчим приїхати до м. Маріуполі, ніж з інших міст України. Посилаючись на указані обставини та положення ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, позивач просив вимоги задовольнити (а. п. 2 - 5). Маріупольська міська рада, не погоджуючись із заявленими вимогами, подала відзив на позов, в якому вказала, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а також не представлено доказів, які б указували на поважність причин пропуску цього строку (а. п. 35 - 38). Третя особа - [PERSON] у заяві про залучення її до участі у справі в якості відповідача вказала, що спадкодавець у цій справі - [PERSON] , яка померла [INFO] , також була матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] , в якого є дві неповнолітні доньки: [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2013 року народження. Після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] , поданої в інтересах неповнолітніх дітей, відкрита спадкова справа (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61323357) (а. п. 40). Представником позивача - адвокатом Басівським В.О. 24 вересня 2020 року подано заперечення проти заяви [PERSON] про залучення її до участі у справі в якості відповідача, яке мотивоване тим, що брат позивача - [PERSON] , який помер [INFO] , також не прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявою про прийняття спадщини не звертався, разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини не проживав, тобто пропустив 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, тому є таким, що не прийняв спадщину, а спадкова трансмісія не допускається, оскільки вона можлива у межах строку на подачу заяви про прийняття спадщини. Таким чином [PERSON] відповідно до положень ст. 1261 ЦК України належить до першої черги спадкоємців, а неповнолітні діти [PERSON] до п`ятої черги спадкування. Отже позивач вважав, що [PERSON] , діючи в інтересах неповнолітніх дітей, не може бути відповідачем у справі, оскільки спадщина батьком дітей не прийнята та сторони перебувають у різній черзі спадкування після смерті [PERSON] (а. п. 51). 17 лютого 2021 року від третьої особи [PERSON] , яка діє як законний представник [PERSON] , [PERSON] , надійшли письмові пояснення на позов, в яких вона вказує, що позивачем не представлено належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини (а. п. 106, 107). Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 липня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху (а. п. 28). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 липня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд її вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначені у справі підготовчі судові засідання, роз`яснено учасникам справи їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень, а також порядок подачі доказів (а. п. 33). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2020 року у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення її до участі у справі в якості співвідповідача відмовлено, залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, роз`яснено їй строки та право для подачі письмових пояснень на позов (а. п. 48). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті (а. п. 69). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про допуск до участі у справі в якості її представника [PERSON] (а. п. 93). [PERSON] та його представник - адвокат Басівський В.О. до судового засідання не з`явилися, попередньо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає змісту ст. 223 ЦПК України (а. п. 70, 72). Представник Маріупольської міської ради - Завалішина В.Г. до судового засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду (а. п. 67). Третя особа - [PERSON] , яка діє як законний представник [PERSON] , [PERSON] , попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, що відповідає змісту ст. 223 ЦПК України, в якій просила відмовити у задоволенні позову (а. п. 118). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до ст. 247 ЦПК України. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] народився [INFO] , про що вчинений актовий запис № 12, батьками є: [PERSON] , [PERSON] (а. п. 10). Відповідно до свідоцтва про смерть від 07 вересня 2019 року серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що вчинений актовий запис № 1991 (а. п. 9). Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 24 січня 2002 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2008 року та Витягу з МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 10 червня 2008 року, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а. п. 12 - 19). Постановою державного нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори Турченко Т.П. від 17 червня 2020 року відмолено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на указану квартиру. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину зазначено пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а. п. 20). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованого 17 червня 2020 року Першою маріупольською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі відсутні дані про отримання будь-ким свідоцтва про право на спадщину (а. п. 21). Згідно з довідкою Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» від 17 червня 2020 року № 03К, [PERSON] з 10 квітня 2014 року до теперішнього часу працював у даному підрозділі майстром виробничої дільниці паливно-транспортного цеху (а. п. 22). Відповідно до наказу директора Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» від 26 травня 2020 року, [PERSON] надана відпустка з 15 червня 2020 року по 05 липня 2020 року (а. п. 24, 25). Відповідно до свідоцтва про смерть від 14 травня 2018 року серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 259 (а. п. 26). Згідно із Витягом із Спадкового реєстру, сформованого 17 серпня 2020 року приватним нотаріусом Лашиною Н.Г., після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 66273261 (а. п. 41). Відповідно до свідоцтва про смерть від 15 червня 2020 року серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що вчинений актовий запис № 888 (а. п. 44). Згідно із свідоцтвами про народження від 06 листопада 2013 року серії [NUMBER] та від 08 жовтня 2010 року серії [NUMBER] , у [PERSON] наявні доньки: [PERSON] , [PERSON] відповідно 2013 та 2005 років народження (а. п. 45, 46). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 06 жовтня 2020 року [PERSON] , відомості про наявність у [PERSON] нерухомого майна на праві власності відсутні (а. п. 58). Згідно з довідкою ТОВ «МК Продсервіс» від 08 жовтня 2020 року № 10/ОК та фотокопії трудової книжки [PERSON] , останній з 30 вересня 2020 року працює водієм автотранспортних засобів у ТОВ «МК Продсервіс», у період з 12 березня 2018 року по 10 вересня 2020 року працював у Відокремленому підрозділі «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго», зокрема з 12 березня 2018 року по 01 вересня 2020 року на посаді майстра виробничої дільниці другої групи дільниці з ремонту та технічного обслуговування залізничної колії паливно-транспортного цеху (а. п. 59 - 66, 71). Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] № 76/2020, заведеної приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лашиною Н.Г. 17 серпня 2020 року, [PERSON] , від імені та в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , подала заяву приватному нотаріусу Лашиній Н.Г. про те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилася квартира, та яка є бабою [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом п`ятої черги та яка відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. Крім [PERSON] , спадкоємцем за законом п`ятої черги є онука спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка прийняла спадщину на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України. У зв`язку з наведеним заявник просила видати свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частини квартири [ADDRESS] (а. п. 80 - 91). Приватний нотаріус Лашина Н.Г. 09 лютого 2021 року повідомила суд, що нею не видавалося свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки законним представником спадкоємця не були надані правові документи на спадкове майно. Також, після смерті [PERSON] , є ще один спадкоємець - онука [PERSON] , [INFO] (а. п. 115, 116). Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів. Мотиви суду. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша та друга статті 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також тих, цивільна дієздатність яких обмежена, законодавець робить виняток і незалежно, де і з ким вони проживають і чи подали останні заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлений законом строк, вони вважаються такими, що прийняли спадщину в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Законний представник неповнолітніх від спадщини після смерті [PERSON] не відмовлявся, навпаки звернулася із заявою в інтересах неповнолітніх дітей про прийняття спадщини, а тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що подання заяви про прийняття спадщини особами, вказаними у частинах третій, четвертій статті 1269 ЦК (435-15 ), слід вважати їхнім правом, здійснення якого не суперечить нормі частини четвертої статті 1268 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун (частина перша - четверта статті 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування. Таким чином позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини безпосередньо стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 526/1468/18 (провадження № 61-5133св20), від 03 жовтня 2018 року по справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19), від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 30 квітня 2020 року по справі № 352/382/18 (провадження № 61-40424св18), від 30 вересня 2020 року по справі № 361/1953/18 (провадження № 61-16095св19), від 07 жовтня 2020 року по справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20). Отже, при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України суду з метою встановлення кола спадкоємців за заповітом і за законом, які прийняли спадщину, необхідно у тому числі перевіряти наявність заведеної нотаріусом спадкової справи. Виходячи з аналізу статті 1277 ЦК України територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування є відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття. При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, а при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково окрім зазначеного перевіряє наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. У даній справі, окрім [PERSON] , який претендує на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] , заяву при прийняття спадщини, в інтересах неповнолітніх дітей, подала їх законний представник - [PERSON] , посилаючись на те, що вона є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , які є онуками спадкодавця та які відносяться до п`ятої черги спадкування, і у даному випадку вони вважаються такими, що прийняли спадщину в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Отже неповнолітні [PERSON] та [PERSON] у силу вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, їх законний представник [PERSON] , яка діє в їх інтересах, заяву про прийняття ними спадщини подала, що свідчить про належність їх до кола спадкоємців, тому неповнолітні [PERSON] та [PERSON] відносяться до кола спадкоємців, які у силу вимог ст. 1272 ЦК України можуть надати згоду на подачу відповідної заяви позивачем та відповідно повинні бути у даному випадку належними відповідачами у справі. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд ухвалює рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року по справі № 304/1500/17-ц (провадження № 61-1470св20). Встановлення вказаних обставин має істотне значення для формування належного суб`єктного складу учасників розглядуваної справи. [PERSON] заявлено клопотання про залучення її дітей до участі у справі в якості відповідачів, судом роз`яснювалося стороні позивача про наслідки не вчинення відповідних процесуальних дій, однак позивач та його представник категорично заперечували проти залучення неповнолітніх та її законного представника до участі у справі в якості відповідачів (а. п. 51), посилаючись на зміст статті 1276 ЦК України. Отже, не вчинення позивачем дій із залучення до участі у справі належних відповідачів є наслідком відмови у позові. У даній справі відсутні підстави для застосування положень статті 1276 ЦК України, оскільки право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився, однак батько неповнолітніх помер [INFO] , тобто після закінчення строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, а неповнолітні виявили бажання спадкувати майно на загальних підставах, що не заборонено законом. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно У відповідності до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає, у зв`язку із відсутністю підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed