Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява [PERSON], в якій остання посилалась на те, що є донькою [PERSON], яка страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, в зв'язку з чим неодноразово лікувалась у психіатричних закладах, однак стан її психічного здоров'я з часом тільки погіршувався. На теперішній час мати перебуває на обліку в Дніпропетровській обласній клінічній психіатричній лікарні. В зв'язку з цим, заявниця просила визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити опікуна. В судовому зсіданні заявниця підтримала подану заяву та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради проти задоволення заяви не заперечував за наявності передбачених законом підстав для визнання особи недієздатною. Інші заінтересовані особи до суду не з'явились, про причини своєї неявки не повідомили. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Частиною 1 ст.296 ЦПК України встановлено, що заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім'ї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом. Відповідно до ч.1 ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно ч.1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що мати заявниці [PERSON] страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, перебуває на обліку та неодноразово лікувалась у різних психіатричних закладах, однак стан її психічного здоров'я з часом тільки погіршувався. В зв'язку з цим, є передбачені ст.ст.39,58,60 ЦК України підстави для визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 29.11.2013 року по 31.01.2014 року перебувала на лікуванні в КУ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР та їй було встановлено діагноз: «Органічний бредовий розлад». Повторно перебувала на стаціонарному лікуванні в цьому закладі з 29.12.2014 року по 02.01.2015 року, з 20.02.2015 року по 24.02.2015 року, з 09.09.2015 року по 03.11.2015 року, з 21.01.2016 року по 25.07.2016 року, з підтвердженням зазначеного вище діагнозу. Також [PERSON] неодноразово перебувала на лікуванні з діагнозами: «ІБС, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, стенокардія» та інш. З 2014 року перебуває на обліку у психіатра з діагнозом: «органічний бредовий розлад». З 21.04.2017 року перебуває на лікуванні в КУ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР. Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №7 від 14.09.2017 року, що призначалась в рамках розглядаємої цивільної справи, вбачається, що [PERSON] має ознаки хронічного психічного захворювання у формі розладу особистості та поведінки внаслідок судинного захворювання головного мозку. За своїм психічним станом на теперішній час може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином згідно висновку експертизи встановлено, що наявне у [PERSON] хронічне психічне захворювання має таку ступінь, що не позбавляє її на теперішній час розуміти значення своїх дій та керувати останніми, що виключає наявність законних підстав для визнання останньої недієздатною, оскільки в силу ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною не лише в силу наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, а саме якщо в силу останнього ця особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог заявниці про визнання [PERSON] недієздатною та пов'язаних із цим похідних вимог про встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Оскільки заявницю в силу Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed