Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

До суду за підсудністю надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить визнати протиправними дії ПАТ «Кредитпромбанк» щодо видачі листа №427315-01 від 02.03.2015р. та надання його до органів державної реєстрації; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19770830 від 04.03.2015р. та індексний номер:19821855 від 05.03.2015р. про припинення іпотеки Банку на об`єкт іпотеки та припинення обтяження на п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 130,4 кв.м., житловою площею 90,3 кв.м.; зобов`язати Департамент реєстрації ХМР поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку позивача за реєстр. №4872114 від 25.04.2007 року та запис про обтяження №4872322 від 25.04.2007 року на п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 130,4 кв.м., житловою площею 90,3 кв.м., та стягнути з ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» понесені витрати на оплату судового збору. В обгрунтування вказаних вимог посилається на наступне. В ході проведення заходів ліквідаційної процедури ПАТ «Дельта Банк», співробітниками банку було виявлено факт припинення іпотеки, обтяжувачем якого є АТ «Дельта Банк» на нерухоме майно шляхом винесення державним реєстратором протиправних рішень та записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Так, 25.04.2007 року мж ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №07.16/15/07-НВС на суму 296000,00 доларів США, та в цей же день між вказаними сторонами було укладено Договір іпотеки, посвідчений 25.04.2007 р. ПН ХМНО Адамовою Л.А. та зареєстровано в реєстрі за №1387. 11.12.2007р. укладено Додатковий договір №1 до договору іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 130,4 кв.м., житловою площею 90,3 кв.м. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та пов`язаними договорами забезпечення, за яким право вимоги, і т.ч. і за кредитним договором №07.16/15/07-НВС від 25.04.2007 року перейшло до АТ «Дельта Банк», тобто останній набув статусу обтяжувача нерухомого майна у порядку та спосіб, передбачений законодавством України на момент вчинення даного правочину. На даний час зобов`язання по кредитному договору не виконано, а іпотечний договір діє до повного виконання зобов`язань. Згідно з інформаційною довідкою від 19.01.2018 року, 05.03.2015 року державним реєстратором ХМУЮ Кулагіною Л.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №19821855 про припинення іпотеки банку на об`єкт іпотеки та припинення обтяження. Згідно з інформаційною довідкою від 19.01.2018 року, 04.03.2015 року державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції Проскуріним Е.Г. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19770830 про прийняття обтяження. Підставою для внесення таких записів є лист ПАТ «Кредитпромбанк» №427315-01 від 02.03.2015 року. ПАТ «Кредитпромбанк» видав лист позичальнику для державного реєстратора через 2 роки після того, які відступив право вимоги за кредитним договором №07.16/15/07-НВС від 25.04.2007р. на користь позивача та пов`язаними договорами забезпечення, про що було відомо як ПАТ «Кредитпромбанк» так і [PERSON] , і вони чудово розуміли, що з 26.06.2013р. ПАТ «Кредитпромбанк» більше не є іпотекодержателем та обтяжувачем вищевказаного нерухомого майна та не мав права видавати листи до органів державної реєстрації про зняття обтяжень та заборон. Власником вказаного іпотечного майна на разі є [PERSON] . Законодавством не передбачено поновлення записів у Державному реєстрі речових прав за заявою позивача, тому останній змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Від представника відповідача ПАТ «Кредитпромбанк» надійшов до суду відзив, в якому представник просить відмовити в задоволенні вказаних вимог, оскільки спірний лист банком не видавався, та позивачем не було вжито жодних заходів по виконанню умов договору купівлі-продажу прав вимоги, та не внесено зміни у відповідні реєстри, що призвело до вчинення невідомими особами протиправного діяння, що мало наслідок втрату предмета забезпечення. Відповідачем Департаментом реєстрації ХМР надано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в частині вимог по зобов`язанню Департаменту реєстрації ХМР поновити запити, а відносно інших заявлених вимог просить вирішити справу у відповідності до норм матеріального і процесуального права, посилаючись на те, що Департамент реєстрації ХМР є неналежним відповідачем по справі, та діючим законодавством визначено процедуру державної реєстрації речових прав на нерухоме майно суб`єктами державної реєстрації виключно за заявочним принципом, та суд не має права перебирати на себе повноваження суб`єкта реєстраційних дій, а жодного звернення позивача до органів державної реєстрації прав не надходило. Від третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли до суду пояснення, в яких представник просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки припинення іпотеки прийнято відповідачем на підставі документів, які не подавались позивачем як іпотекодержателем, а тому є таким, що вчинено всупереч вимогам чинного законодавства. 22.03.2019 року з порушенням встановленого строку до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] , в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність, оскільки доказів про внесення до Державного реєстру Іпотек інформації про те, що ПАТ «Дельта Банк» є іпотекодержателем спірного майна не надано, а тому не доведено, що їх права були порушені. Однак, відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, судом вказаний відзив не приймається, та суд вважає за необхідне вирішити справу за наявними матеріалами, оскільки підстав для поновлення строку на його подання суд не вбачає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на його безпідставність. Представник відповідача ПАТ «Кредитпромбанк» - адвокат Білобловський С.В. в судовому засіданні просив також відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що банком ніколи вказаний лист не видавався, про що були надані докази до суду, та дії самого позивача призвели до втрати предмету іпотеки. Представник відповідача Департаменту реєстрації ХМР в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. 07.02.2018 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, та розподілена судді Остапчук Т.В. Ухвалою судді від 08.02.2018 року матеріали справи спрямовано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. 03.05.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 15.05.2018 року вказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення недоліків, які були усунені позивачем 29.05.2018 року. Ухвалою судді від 31.05.2018 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.08.2018 року клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Кредитпромбанк» Тімоніна О.О. про участь у судових засіданнях представника відповідача в режимі відео-конференції задоволено, та доручено Шевченківському районному суду м. Києва організувати судові засідання по вказаній справі в режимі відео-конференції. Ухвалою суду від 05.10.2018 року клопотання ПАТ «Дельта Банк» задоволено, та витребувано у Департаменту реєстрації ХМР належним чином завірені копії документів реєстраційної справи щодо припинення обтяжень на спірну квартиру, та в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про закриття провадження відмовлено. Ухвалою суду від 30.10.2018 року доручено Шевченківському районному суду м. Києва організувати судові засідання по вказаній справі в режимі відео-конференції за участю представників відповідача ПАТ «Кредитпромбанк». Ухвалою суду від 28.02.2019 року витребувано у Департаменту реєстрації ХМР та ГТУЮ у Харківській області належним чином завірені копії документів реєстраційної справи щодо реєстрації припинення обтяжень на спірну квартиру, та в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про закриття провадження відмовлено. Ухвалою від 12.04.2019 року доручено Шевченківському районному суду м. Києва організувати судові засідання по вказаній справі в режимі відео-конференції за участю представників відповідача ПАТ «Кредитпромбанк». 29.05.2019 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника ПАТ «Дельта Банк» про виклик свідка, яка викликалась судом неодноразово, та в судові засідання не з`явилась. Ухвалою суду від 29.05.2019 року закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 16.10.2019 року в задоволенні клопотання представника позивача ПАТ «Дельта Банк» про проведення судового засідання в закритому режимі відмовлено. Судом встановлено, що 25 квітня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», було укладено кредитний договір № 07.16/15/07-НВС, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 296000 доларів США на строк до 11.03.2024 року з встановленням 1,83% річних фіксованої процентної ставки, та перемінної процентної ставки на придбання нерухомого майна. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором в цей же день між вказаними сторонами було укладено Договір іпотеки, посвідчений 25.04.2007 р. ПН ХМНО Адамовою Л.А. та зареєстровано в реєстрі за №1387. 11.12.2007р. укладено Додатковий договір №1 до договору іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 130,4 кв.м., житловою площею 90,3 кв.м. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та пов`язаними договорами забезпечення, за яким право вимоги, і в т.ч. і за кредитним договором №07.16/15/07-НВС від 25.04.2007 року, та іпотечним договором, перейшло до АТ «Дельта Банк», тобто останній набув статусу обтяжувача нерухомого майна у порядку та спосіб, передбачений законодавством України на момент вчинення даного правочину. Відповідно до Постанови Правління НБУ №664 від 02.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк». Згідно з інформаційною довідкою від 19.01.2018 року, 05.03.2015 року державним реєстратором ХМУЮ Кулагіною Л.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №19821855 про припинення іпотеки банку на об`єкт іпотеки та припинення обтяження. Згідно з інформаційною довідкою від 19.01.2018 року, 04.03.2015 року державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції Проскуріним Е.Г. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19770830 про прийняття обтяження. Підставою для внесення таких записів є лист ПАТ «Кредитпромбанк» №427315-01 від 02.03.2015 року. На разі, власником предмета іпотеки, а саме спірної квартири є [PERSON] . В ході проведення заходів ліквідаційної процедури ПАТ «Дельта Банк», співробітниками банку було виявлено факт припинення іпотеки, обтяжувачем якого є АТ «Дельта Банк» на нерухоме майно шляхом винесення державним реєстратором протиправних рішень та записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі протиправних дій ПАТ «Кредитпромбанк», що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Основне зобов`язання - це зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»). Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначений вичерпний перелік підстав припинення іпотеки, який має імперативний характер. Зокрема підставою припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття виконання кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. На даний час зобов`язання по кредитному договору не виконано, заборгованість за вказаним договором складає станом на 01.02.2018 року - 9793116,69 грн., а іпотечний договір діє до повного виконання зобов`язань. Відповідно до п. п. 2.2, 2.3 Іпотечного договору право іпотеки у Іпотекодержателя виникає з моменту нотаріального посвідчення цього Договору. Обтяження майна іпотекою у відповідності до цього Договору, підлягає державній реєстрації за рахунок Іпотекодавця в порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку». Судом встановлено, що обтяження на предмет іпотеки за позивачем зареєстровано не було, та доказів, що банк звертався до державного реєстратора для реєстрації обтяження майна іпотекою до суду надано не було, тому посилання позивача, що він є обтяжувачем предмета іпотеки є необгрунтованим. Відповідно до наданої до суду копії облікової справи, вбачається, що 05.03.2015 року до реєстраційної служби ХМУЮ звернулась [PERSON] із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, надавши довіреність від ПАТ «Кредитпромбанк», якою уповноважено останню подавати заяви про припинення державної реєстрації обтяження нерухомого майна - предмету іпотеки у зв`язку з виконання зобов`язань перед ВАТ «Кредитпромбанк». На підставі чого, державним реєстратором прав на нерухоме майно Кулагіною Л.М. реєстраційної служби ХМУЮ прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №19821855 від 05.03.2015 року, відповідно до якого проведено державну реєстрацію іпотеки на спірну квартиру за [PERSON] Представник ПАТ «Кредитпромбанк» зазначає, що спірний лист банком не видавався, на підтвердження чого надано до суду копію витягу із журналу реєстрації вихідної кореспонденції за 02.03.2015 року, який не спростовує, те, що вказаний лист міг видаватись останнім, оскільки відповідного вироку суду щодо шахрайських дій надано не було, так і не було надано до суду висновку експерта, що вказаний лист уповноваженою особою банку не підписувався, та те, що лист був виданий не на фірмовому бланку банку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до пункту першого частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав (пункти 8, 9 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV). Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації. Тобто, державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункт другий частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV). У пункті п`ятому частини третьої статті 10 та у статті 11 Закону № 1952-IV вказано, що державний реєстратор відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. При цьому втручання будь-яких осіб, у тому числі державних органів, у діяльність державного реєстратора забороняється. У пункті 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26 жовтня 2011 року, зазначено, що внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні правацих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики, і роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, § 65)). При розгляді даної справи необхідно врахувати правові висновки, викладені у справі № 11-404апп18 у тотожних правовідносинах у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року щодо суб`єктного складу, де вказано, що належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється, та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності. Новий власник спірного майна позивачем в якості співвідповідача залучений не був, оскільки визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Правила ст. 5 ЦПК України визначають, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Надаючи оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд оцінює його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та виходить з його ефективності. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, забезпечити поновлення порушено права. Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить , і саме з метою його захисту. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання дій банку протиправними та скасування рішень державного реєстратора за наведених обставин, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права позивача, оскільки власник спірної квартири до участі в справі позивачем залучений не був, та право власності власника [PERSON] на предмет іпотеки в даному випадку позивачем не оскаржується, як і укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу від 31.03.2015 року, та в разі скасування рішення державного реєстратора автоматично буде поновлено запис про обтяження іпотекою ПАТ «Кредитпромбанк, а не позивача по справі, так як скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами щодо права на спірне майно, а тому в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» суд вважає за необхідне відмовити за наведених вище підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed