Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON], [INFO], матір'ю якої є [PERSON], батьком - [PERSON], відомості про якого записані у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч.1 ст.135 СК України, є дитиною, яка опинилися в складних життєвих обставинах. Згідно з отриманою інформацією з Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради встановлено, що з 09.11.2015 року [PERSON], [INFO], зарахована до Комунального закладу « Дніпропетровський міський соціальний центр матері і дитини». У зв'язку із систематичними порушеннями Правил внутрішнього розпорядку соціального центру матері та дитини, а саме: зловживання алкогольними напоями, неврівноваженою поведінкою, [PERSON] відраховано разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] із центру матері та дитини. 26.01.2017 року дитина [PERSON], [INFO], була доставлена до Комунального закладу «Дніпропетровська міська дитяча клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради у зв'язку з тим, що мати дитини, [PERSON], [INFO], перебувала у стані алкогольного сп'яніння та становила загрозу для безпеки дитини. З лютого 2017 року дитина влаштована до Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради. Матері дитини було надано термін для вирішення побутових проблем та проходження курсу лікування від алкогольної залежності. На теперішній час гр. [PERSON] постійно змінює місце свого проживання, зловживає алкогольними напоями, не бажає змінювати спосіб життя та не має планів на майбутнє відносно доньки [PERSON], [INFO] Гр. [PERSON] поводиться байдуже до долі своєї дитини, висловлює своє бажання забрати свою доньку на проживання до себе, але нічого не змінює в своєму житті для виправлення становища, в якому вона опинилася. Матір дитини, [PERSON], постійно уникає відповідей щодо місця роботи та місця проживання, поводиться легковажно. У зв'язку з чим, посилаючись на ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 152 СК України, ст. 180 СК України, просив: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі половини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення повноліття, на користь державного закладу, або особи яка буде опікуватись дитиною. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з наведених в позові підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду. Вказала, що її не хвилює доля дитини і їй байдуже, яке рішення ухвалить суд. Суд заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, доходить висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 08 грудня 2015 року. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00016086728 відомості про батька дитини записані у Книзі реєстрації народжень відповідно до частини першої статті 135 СК України. Факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків та обставини, викладені у позові, підтверджуютьсяінформацією з Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, згідно до якої з 09.11.2015 року [PERSON], [INFO], зарахована до Комунального закладу «Дніпропетровський міський соціальний центр матері і дитини». У зв'язку із систематичними порушеннями Правил внутрішнього розпорядку соціального центру матері та дитини, а саме: зловживання алкогольними напоями, неврівноваженою поведінкою, [PERSON] відраховано разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], із центру матері та дитини. Поясненнями самої відповідачки, яка не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON], пояснюючи самоусунення від виконання батьківських обов'язків байдужістю та не бажанням. Судом встановлено, що 26.01.2017 року дитина [PERSON], [INFO], була доставлена до Комунального закладу «Дніпропетровська міська дитяча клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради у зв'язку з тим, що мати дитини, [PERSON], [INFO], перебувала у стані алкогольного сп'яніння та становила загрозу для безпеки дитини. 02.02.2017 року з Комунального закладу «Дніпропетровська міська дитяча клінічна -лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради дитина [PERSON], [INFO], була переведена до Комунального закладу «Дніпропетровська міська дитяча клінічна лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради. За направленням центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріальної районної у місті Дніпрі ради [PERSON] направлено до Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради на безкоштовне лікування від алкогольної залежності, але лікування мати не пройшла. [PERSON], [INFO], написала заяву від 01.02.2017 року вх. № Ф-2 про тимчасове влаштування малолітньої доньки [PERSON] до державного закладу на повне державне забезпечення у зв'язку з сімейними обставинами. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 21.02.2017 року №48 «Про влаштування дитини [PERSON] до державного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», малолітня [PERSON], [INFO], влаштована до Комунального закладу Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради. Згідно з інформацією під Комунального закладу «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради від 30.11.2017 вих. № 564/1.1-29 встановлено, що мати дитини, [PERSON] провідує свою доньку, але бували випадки, що жінка приходила до закладу в стані алкогольного сп'яніння. Згідно з висновком виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 11.12.2017 року за № 18/5-656 «Про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON]», зробленого за результатом розгляду документів, що підтверджують обставини внаслідок яких малолітня дитина, [PERSON], [INFO], залишилася без піклування з боку батьків у зв'язку із невиконанням матір'ю батьківських обов'язків,дослідження обставин з приводу того, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків по відношенню до [PERSON], Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини - [PERSON]. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідно з ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини її матір'ю підтверджено в ході судового розгляду, тому суд, враховуючи наявні докази винної поведінки відповідача, які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення матері від виконання своїх обов'язків, вважає позовні вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні відповідачами не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з чим, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення аліментів з відповідача, та вважає за необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? всіх видів заробітку доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27 грудня 2017 року. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.

Outcome: partial