Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] (надалі за текстом - позивач) з позовом до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків Міністерства інфраструктури України (надалі за текстом - відповідач), про скасування наказу. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 28.12.2017 року його було включено до складу Державної кваліфікаційної комісії для проведення іспитів осіб суднової команди, фахівців портового, службового допоміжного, технічного флоту, малотоннажних суден та суднових рефрижераторних механіків, а також, укладено цивільно-правову угоду між ним та відповідачем. Проведеною перевіркою діяльності державної кваліфікаційної комісії було встановлено низку порушень, допущених під час проведення іспитів, у зв`язку з чим, позивача було виключено зі складу Державної кваліфікаційної комісії. Оскільки позивач не погоджується з підставами для його виключення, він просить визнати незаконним акт проведення перевірки в частині пропозиції його виведення з переліку осіб, які мають право виконувати функції голів та членів Державної кваліфікаційної комісії, а також, скасувати наказ відповідача в частині виключення позивача зі складу державних кваліфікаційних комісій. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.12.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та встановлено строк для надання відзиву. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 23.10.2019 року цивільну справу було передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог позивача, вважаючи їх необгрунтованими, оскільки цивільно-правова угода з позивачем укладалася до 30.03.2018 року, строк її дії закінчився, і з позивачем було проведено всі розрахунки. Крім того, голова і члени державних кваліфікаційних комісій здійснюють свої функції на засадах обмеження строку, наказ про затвердження складу комісії на 2018 рік вичерпав свою дію, а відтак його скасування в частині виведення позивача зі складу комісії не породжує правових наслідків. Представник позивача надав відповідь на відзив, у якому заперечив проти доводів відповідача, вважаючи їх безпідставними. На його думку, наказ та акт проведення перевірки в частині визначення позивача таким, що порушив угоду, є незаконними та підлягають скасуванню, у зв`язку з тим, що порушили право позивача на участь в роботі державної кваліфікаційної комісії протягом всього 2018 року. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. 28.12.2017 року відповідачем було видано наказ № 222, яким затверджено перелік осіб, які мають право виконувати функції членів державних кваліфікаційних комісій у 2018 році (а.с. 5). 02.01.2018 року відповідачем було видано наказ № 01 про затвердження складу державних кваліфікаційних комісії та графіків їх роботи на 1 квартал 2018 року, яким позивача було включено до складу державних кваліфікаційних комісії (шифр комісій С1-Із та С2-Із) (а.с. 6-9). 09.01.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено цивільно-правову угоду № 02/2018/С1-Із, якою відповідач доручив, а позивач взяв на себе зобов`язання брати участь у засіданнях державних кваліфікаційних комісій відповідно до графіків їх проведення, де у встановленому порядку здійснювати оцінку та виносити рішення щодо кваліфікації моряків. Пунктом 1.2 угоди передбачено, що позивач при виконанні своїх обов`язків керується Міжнародною конвенцією про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, Кодексом торговельного мореплавства України, Положенням про звання осіб командного складу морських суден та порядок їх присвоєння, Порядком підтвердження кваліфікації та дипломування осіб командного складу суден та суднової команди морських суден, Порядком роботи державних кваліфікаційних комісій, нормативними документами Системи управління якістю відповідача (з питань діяльності державних кваліфікаційних комісій). Відповідно до пункту 5.2 угоди строк її дії становить до 30.03.2018 року. 09.02.2018 року посадовими особами було проведено перевірку роботи державної кваліфікаційної комісії та складено акт, відповідно до якого в результаті аналізу особових справ моряків, сформованих в Ізмаїльській регіональній філії Інспекції за період з 02.01.2018 року по 11.01.2018 року, на відповідність вимогам нормативно-правових актів з питань дипломування моряків було встановлено порушення. У зв`язку з неналежним виконанням функціональних обов`язків членами державної кваліфікаційної комісії комісія (з проведення перевірки) запропонувала притягнути до дисциплінарної відповідальності 4 працівників Ізмаїльської регіональної філії, а дев`ять осіб (у тому числі позивача) було запропоновано не залучати надалі до виконання обов`язків голів та членів державних кваліфікаційних комісій (а.с 16-21). 12.02.2018 року наказом відповідача № 30 «Про внесення змін до наказів Інспекції від 28.12.2017 року № 222 та від 02.01.2018 року № 01» позивача було виведено з переліків осіб, які мають право виконувати функції голів та членів державних кваліфікаційних комісій у 2018 році та зі складу державних кваліфікаційних комісій (а.с. 22). Відповідно до ст. 52 Кодексу торговельного мореплавства України до зайняття посад капітана та інших осіб командного складу допускаються особи, які мають відповідні звання, встановлені Положенням про звання осіб командного складу морських суден та порядок їх присвоєння, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Присвоєння звань засвідчується видачею дипломів або кваліфікаційних свідоцтв після успішного складання іспитів у державній кваліфікаційній комісії. Згідно з Положенням про Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків, затвердженим Наказом Міністерства транспорту України від 17.10.2001 року № 693 інспекція з питань підготовки та дипломування моряків є державною організацією, заснованою на державній власності, і належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Пункт 3.2 Положення передбачає, що основним завданням Інспекції є підтвердження кваліфікації моряків у постійно діючих державних кваліфікаційних комісіях (далі - ДКК), а також підтвердження дійсності документів моряків, що засвідчують їх кваліфікацію, визначених законодавством. Пункт 4.1 передбачає, що Інспекція відповідно до покладених на неї завдань створює постійно діючі ДКК для підтвердження кваліфікації моряків. Відповідно до Порядку роботи Державних кваліфікаційних комісій, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2007 року № 377 Порядок установлює єдині вимоги щодо утворення і діяльності Державних кваліфікаційних комісій та правил підтвердження в ДКК кваліфікації осіб командного складу та суднової команди з метою дипломування згідно з вимогами Конвенції та національними вимогами для займання певних посад чи виконання певних обов`язків на морських торговельних суднах. ДКК є незалежними колегіальними органами, які утворюються Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків з метою визначення рівня професійної підготовленості моряків. ДКК у своїй діяльності керуються вимогами міжнародних конвенцій, законами України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами з питань підготовки та дипломування моряків. Пункт 2.1 Порядку передбачає, що основними завданнями ДКК є: підтвердження кваліфікації моряків; присвоєння або підтвердження передбачених законодавством звань особам командного складу та підтвердження кваліфікації осіб суднової команди; позачергове підтвердження кваліфікації моряків; підтвердження кваліфікації осіб командного складу для видачі пільгових дозволів. Пункт 6.5 Порядку роботи Державних кваліфікаційних комісій передбачає, що у випадках, коли ДКК підтвердила кваліфікацію моряка для зайняття певної посади, але надалі за результатами відповідної перевірки з`ясувалося, що кваліфікація моряка не відповідає встановленим вимогам для зайняття цієї посади, члени ДКК, які позитивно підтвердили кваліфікацію зазначеного моряка, не залучаються надалі до виконання обов`язків членів ДКК до проведення їх атестації. Щодо позовної вимоги в частині визнання незаконним акту проведення перевірки від 09.02.2018 року, яким запропоновано вивести позивача з переліку осіб, які мають право виконувати функції голів та членів Державних кваліфікаційних комісій у 2018 році, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Спірний акт не є правочином у розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, оскільки його підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін, а лише засвідчує певні обставини, фіксує наявність/відсутність певних порушень. При цьому, у суді не можуть оспорюватись акти ревізій, документальних перевірок, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за результатами перевірок тощо, оскільки ці акти не мають обов`язкового характеру. Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного суду від 07.03.2018 року (справа № 916/611/17). Таким чином, позовна вимоги в частині визнання незаконним акту проведення перевірки від 09.02.2018 року задоволенню не підлягає. Щодо скасування наказу відповідача, яким позивача виключено зі складу державних кваліфікаційних комісій, суд зазначає наступне. Наказом Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків видано наказ від 27.04.2017 року № 97, яким затверджено Порядок проведення іспитів осіб командного складу та суднової команди морських суден в державних кваліфікаційних комісіях. Пункт 9.5 вказаного Порядку передбачає, що голови та члени ДКК несуть персональну відповідальність за відповідність вимогам чинного законодавства документів, що приймаються від моряків, об`єктивність оцінки знань осіб, що складають іспити, неупередженість своїх рішень. Відповідно до пункту 9.6 у разі, якщо у встановленому порядку будуть виявлені факти порушень головами чи членами ДКК вимог нормативно-правових актів щодо підготовки та дипломування моряків та нормативних документів Інспекції, за рішенням начальника Інспекції, вищезазначені голови чи члени ДКК у подальшому для роботи в ДКК не залучаються. Судом встановлено, що підставою для виключення позивача та інших членів зі складу комісії були зафіксовані перевіркою численні факти порушення процедури допуску кандидатів до складення іспитів через невідповідність поданих документів вимогам чинного законодавства. Відтак, відповідач, видаючи наказ про виключення зі складу державної кваліфікаційної комісії позивача діяв в межах наданих йому дискреційних повноважень. Посилання позивача на те, що перевірка документів, правильність їх оформлення, а також інші вимоги щодо перевірки на відповідність не входила до повноважень позивача спростовується положеннями Наказу Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків видано наказ від 27.04.2017 року № 97, яким затверджено Порядок проведення іспитів осіб командного складу та суднової команди морських суден в державних кваліфікаційних комісіях щодо персональної відповідальності голови та усіх членів ДКК за відповідність вимогам чинного законодавства документів, що приймаються від моряків, а також пунктом 1.2 цивільно-правової угоди, відповідно до якої позивач при виконанні своїх обов`язків повинен керуватися актами чинного законодавства з питань діяльності ДКК. Крім того, суд бере до уваги обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права. Зокрема, позивач просить скасувати наказ про виключення його зі складу державної кваліфікаційної комісії, водночас, вказаний спосіб захисту не може поновити його на посаді члена державної кваліфікаційної комісії, оскільки накази, якими йому було надано право бути членом комісії, а також включено до складу комісії, є обмеженими у часі і вичерпали свою дію у 2018 році. Таким чином, позовна вимога в частині скасування наказу від 12.02.2018 року № 30 щодо виключення позивача зі складу державних кваліфікаційних комісії задоволенню не підлягає. Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed