Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпропетровську про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що з відповідачем [PERSON] він проживав однією сім'єю з 2003 року по 2013 рік, та за час сумісного проживання у них [INFO] народилась донька - [PERSON]. Після того, як вони припинили сімейні відносини, відповідач перешкоджає йому бачитись з дитиною. Він декілька разів приходив за адресою проживання [PERSON] та доньки з метою побачення з дитиною, але відповідач жодного разу не відчиняла йому навіть двері. У дитячому садку влаштовувала конфлікти, не дозволяючи також бачитись з дитиною. Рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська від 24 січня 2014 року, яким було визначено графік спілкування з дитиною, відповідач ігнорує та продовжує чинити перешкоди йому у спілкуванні та вихованні дитини. Обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування спричинить шкоду інтересам дитини, не існує. Просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з донькою - [PERSON], [INFO], не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Визначити наступні способи участі у вихованні дитини: систематичні побачення кожні першу та четверту суботу з 10.00 до 18.00 неділі поза межами її проживання; систематичні побачення у другий та четвертий четвер місяця та п'ятницю місяця з 13.00 до 18.00 години, при цьому в день побачення він має право забирати дитину зі школи особисто; спільний відпочинок першу половину літніх канікул; необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою. В судові засідання з'являвся позивач, який підтримав викладені в позовній заяві обставини та просив суд задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що він бажає брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, він має власне житло, працює, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. В судові засідання з'являлась відповідач [PERSON] та його представник, заперечували проти задоволення позовних вимог. Зазначали, що позивач є неврівноваженою особою, та спілкування з ним може тільки спричинити шкоду інтересам дитини. Крім цього, у дитини є певний графік занять у школі, виконання домашніх завдань, тому графік побачень, який зазначений позивачем у неділю, у будні дні взагалі є неможливим. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Індустріальної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання з'являвся, підтримав позовні вимоги, та вважав позов таким, що підлягає задоволенню. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради у судові засідання з'являвся, в судове засідання, призначене на 25 грудня 2014 року не з'явився, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. В судовому засіданні був допитаний в якості свідка [PERSON], який показав суду, що на протязі останнього року позивач дійсно не бачиться з дитиною, та зі слів останнього йому відомо, що причиною цього є дії відповідача [PERSON], яка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них. має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів. Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з довідкою № 131 від 28 липня 2014 року голови квартального комітету № 5 Дніпровського району м. Херсону [PERSON] тимчасово проживає у [ADDRESS] з донькою. Підстава тимчасового поживання відповідача в довідці не зазначена. При цьому як було встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] має реєстрацію за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради № 20 від 24 січня 2014 року призначено дні побачення батькові дитини - [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10.00 години до 18.00 години. Згідно ч. 2 ст. 158 СК України, рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судом встановлено, що відповідачем порушуються вимоги закону зокрема ч. 2 ст. 158 СК України, оскільки остання не виконує рішення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 24.01.2014 року, перешкоджає позивачу виконувати обов'язок передбачений ч. 2 ст. 157 СК України, чим порушує ч. 3 ст. 157 СК України. Згідно ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з наданою інформацією комунальним закладом освіти «Дошкільний навчальний заклад № 366» Дніпропетровської міської ради за № 01/09/152 від 10.11.2014 року батько дитини [PERSON], [INFO], відвідував дитину у дитячому закладі, вносив оплату за харчування доньки, приносив їй подарунки та батьки завжди піклувались про здоров'я дитини, її розвиток. За місцем проживання та роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю «Гранд-Л» на посаді заступника директора позивач [PERSON] характеризується позитивно. Пояснення відповідача щодо неврівноваженості позивача, що виключає можливість спілкування з дитиною, та надані документи щодо звернення [PERSON] із заявами до правоохоронних органів суд не може прийняти до уваги з огляду на наступне. Згідно з відповіддю, наданою Амур-Нижньодніпровським районним відділом ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 09.12.2014 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12014040630001147 від 22.05.2014 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України закрито на підставі ч. 2 ст. 284 КПК України. Здійснення кримінального провадження, яке було зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 31.03.2013 року з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 296 КК України, за заявою [PERSON], яка просить прийняти заходи щодо колишнього співмешканця, який знаходячись на території дитячого садка, із хуліганських мотивів виражався нецензурною лайкою в сторону заявниці, та кримінального провадження №12011404040630000534, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08 березня 2014 року з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 192 КК України щодо умисного пошкодження чужого майна - автомобіля, який належить [PERSON], не свідчить про неможливість батька брати участь у спілкуванні та вихованні дитини. Звернення до правоохоронних органів [PERSON], яка в своїй заяві від 22 травня 2014 року повідомляє про те, що батько хоче забрати дитину, дійсно свідчить про існування конфлікту між батьком та матір'ю дитини, що і стало підставою для звернення до суду позивача. Будь-яких доказів щодо вчинення насильницьких чи інших протиправних дій саме щодо дитини відповідачем не надано, а судом під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б могли свідчити про можливий негативний вплив батька на дитину, які б перешкоджали її нормальному розвиткові. Однак, враховуючи вік дитини, інші особливості, пов'язані в цьому віці з її розвитком, суд вважає недоцільним визначати можливість побачень з дитиною у другий та четвертий четвер та п'ятницю кожного місяці з 13.00 до 18.00 години, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Частковому задоволенню з цих підстав і підлягають вимоги щодо побачення батька з дитиною кожні першу та четверту суботу з 10.00 години суботи до 18.00 години неділі. Доцільним та достатнім для участі у вихованні та спілкуванні батьком з дитиною буде побачення з дитиною кожної першої та четвертої суботи місяця з 10 години до 18 години, спільний відпочинок батька з дитиною протягом двох тижнів (за узгодженням сторін) в літній період для оздоровлення дитини, та необмежене спілкування батька з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування. З метою запобігання конфліктів між сторонами, що може негативно вплинути на дитину, суд вважає можливими визначити спілкування батька з дитиною без обов'язкової присутності матері, однак з повідомленням матері про місце перебування дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial