Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернулися позивачі. Позовні вимоги обґрунтували тими обставинами, що їм на праві приватної власності належить будинок № 38 по вулиці Гоголя в місті Миронівка Київської області. Даним будинком для проживання користувався відповідач. З жовтня 2015 року відповідач в будинку не проживає, проте залишається зареєстрованими в ньому. Просили визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком № 38 по вулиці Гоголя в місті Миронівка Київської області, який належить їм на праві приватної власності, у звязку з його відсутністю за місцем реєстрації понад один рік. В судовому засіданні [PERSON] позовну вимогу підтримав та просив її задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог послалися на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом оголошення у пресі в офіційному печатному органі газети «Урядовий курєр». Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. Заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачі є власниками будинку № 38 по вулиці Гоголя в місті Миронівка Київської області, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 січня 2014 року, а також копією рішення Миронівського районного суду Київської області від 19 листопада 2013 року по цивільній справі єдиний унікальний номер 371/1955/13-ц (а.с. 11-12). Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Аналогічне правило міститься в статті 150 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення осіб у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У вищевказаному будинку зареєстрований [PERSON] (а.с. 35), який відповідно до актів обстеження не проживає у цьому будинку з 20 жовтня 2015 року по 20 вересня 2016 року. Будь-які особисті речі, які б могли підтверджувати проживання відповідача у зазначеному будинку відсутні (а.с. 18-29). Таким чином, судом встановлено, що відповідач понад рік відсутній без поважних причин за місцем своєї реєстрації в будинку № 38 по вулиці Гоголя в місті Миронівка Київської області. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР за тимчасової відсутності наймача або членів сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Житлового кодексу Української РСР). Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідач, який без поважних причин був відсутній понад один рік у будинку за вказаною адресою втратив право на користування ним, тому у позивачів, як власників будинку виникло право на звернення до суду про визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування будинком № 38 по вулиці Гоголя міста Миронівка Київської області, який належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності. Цим правом позивачі правомірно скористалися у спосіб, передбачений ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду кожний із позивачів сплатив судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями № 57 та № 58 від 15 жовтня 2016 року. Вказані понесені позивачами витрати підлягають стягненню з відповідача на їх користь. На підставі ст. ст. 319, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 71, 72, 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved