Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

До Збаразького районного суду звернулася [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «КАЧАЙ ГРОШІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., реєстровий номер №91302, яким задоволено вимоги ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованості за кредитним договором №00-482176, укладеним 21.10.2019 року між позивачем та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», в загальній сумі 8409,00 грн. та стягнення 1200 гривень плати за вчинення виконавчого напису. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час вчинення вищевказаного виконавчого напису приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не було належним чином перевірено безспірність вимог щодо стягнення заборгованості, а також було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та без документів, що передбачений Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ»до початку розгляду справи по суті подав відзив на позов, в якому заперечив щодо наведених позивачем обставин, оскільки ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», перед зверненням до нотаріуса, було направлено позивачу письмову претензію із зазначенням суми боргу на адресу, зазначену в позовній заяві, позивач має заборгованість за кредитом, нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи, а ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» не є належним відповідачем в даній справі, оскільки виконавчий напис вчинив нотаріус. Крім того вказує, що чинною є постанова КМУ №1172 від 29.06.1999р., і саме на її підставі нотаріусом вчинений виконавчий напис, а тому вважає, що позивачу в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, оскільки він необґрунтований та безпідставний. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №91302, вчиненого 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованості за кредитним договором №00-482176 від 21 жовтня 2019 року у загальному розмірі 8409,00 грн. та стягнення 1200 грн. плати за вчинення виконавчого напису, яке проводиться приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем в межах виконавчого провадження за №63994537. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду від неї надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Так, судом встановлено, що 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №91302, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованість за кредитним договором №00-482176 від 21 жовтня 2019 року в розмірі 8409,00 грн., яка виникла за період з 21 листопада 2019 року по 04 листопада 2020 року, та стягнуто 1200 гривень плати за вчинення даного виконавчого напису (а.с.9). Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №00-482176, що було укладено між сторонами по справі 21 жовтня 2019 року, який укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. Дані обставини знайшли своє підтвердження копією виконавчого напису (а.с.9), копією договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №00-482176 від 21 жовтня 2019 року (а.с.25-29), копією оферти (пропозиції укласти договір) від 21.10.2019 року (а.с.30-33). При цьому, вказаний кредитний договір не було нотаріально посвідчено. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким надано можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Саме цю норму і застосував приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вчиняючи оспорюваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова набула законної сили. При цьому, в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрований в реєстрі за №91302, не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст.87 Закону України «Про нотаріат» та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки вчинені на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому виконавчий напис не підлягає виконанню. Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.01.2019 року, винесеній у справі за №910/13233/17. Суд також враховує і ту обставину, що в оспорюваному виконавчому написі помилково зазначено період виникнення заборгованості за кредитним договором, а саме вказаний період з 21 листопада 2019 року по 04 листопада 2020 року, хоча даний виконавчий напис було вчинено 31 жовтня 2020 року, що в свою чергу дає суду підставу вважати його таким, що не підлягає виконанню, оскільки викликає сумніви у безспірності заборгованості. При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» не є належним відповідачем по справі виходячи із наступного. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач, як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує суму його заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про безпідставність доводів відповідача про те, що він не є належним відповідачем за даним позовом. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача в користь держави 908,00 гривень судового збору, оскільки позивач, відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2021 року, звільнена від його сплати. На підставі наведеного та

Outcome: approved