Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному житловому будинку батько позивача був зареєстрований та проживав з 15.05.1982 року. Правовстановлюючі документи на житловий будинок батько позивача не оформляв. Мати позивача, відповідач по справі відмовилася від прийняття спадщини на її користь. За вказаною адресою позивач проживає з 13 жовтня 1993 року. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулася до Магдалинівської державної нотаріальної контори, але нотаріус відмовила в оформленні спадщини по причині відсутності правовстановлюючих документів. Враховуючи наведене, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивача (а. с. 7). У відповідності до ч. 2 ст. 1220 ЦК України , часом відкриття спадщини є день смерті особи. [PERSON] помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с.4). Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтями 1296, 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. З листа Магдалинівської державної нотаріальної контори вбачається, що відсутня спадкова справа після [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 26-27). Крім того, в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, що є обов`язковою умовою для звернення до суду для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, у відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Суд не вбачає підстав для вирішення питання про визнання за позивачем права на спадщину, оскільки спір щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після винесення обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві.

Outcome: dismissed