Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

До Новосанжарського районного суду з позовною заявою до [PERSON] звернулося ПАТ «МЕГАБАНК» в особі Полтавського ЦРВ ПАТ «МЕГАБАНК» та прохає розірвати кредитний договір (з ануїтетними платежами) № 30-002-824-2-16-Г від 31.03.2016 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON]. Також стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором (з ануїтетними платежами) № 30-002-824-2-16-Г від 31.03.2016 року, яка склалася станом на 07.10.2016 року у розмірі 37\~249,26 грн. та судовий збір у розмірі 2756,00 грн. В судове засідання на розгляд справи представник позивача не зявився, через канцелярію суду подана заява представника ПАТ «МЕГАБАНК» [PERSON] про розгляд справи без участі представника банку. Позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач викликана до суду за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до положень ст.74 ч.5 ЦПК України, на розгляд справи не зявилася. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 31.03.2016 року між Публічним акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 30-002-824-2-16-Г, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 25000,00 грн. на строк з 31.03.2016 року до 30.03.2018 року, з виплатою 10,0% річних за користування кредитом та комісійних винагород. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобовязання перед [PERSON] Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором. Відповідно до п.3.2.3 кредитного договору позичальник зобовязався своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за кредитним Договором на передбачених Договором умовах, але з травня 2016 року порушив прийняті на себе зобовязання. Згідно п.3.3.1 кредитного договору передбачено, що позивач має право достроково розірвати договір та вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії у разі порушення відповідачем умов кредитного договору. Відповідно до п.4.1 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, встановлено заборону односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобовязаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у встановлені строки відсотки не повертає, а тому має заборгованість за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 30-002-824-2-16-Г від 31.03.2016 року станом на 07 жовтня 2016 року становить: 24052,44 грн. - залишок заборгованості по кредиту; 195,88 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам; 1515,35 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісійною винагородою; 235,59 грн. - розмір пені; 11\~250,00 грн. - розмір штрафу. Таким чином, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 30-002-824-2-16-Г від 31.03.2016 року становить 37\~249,26 грн. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Не виконання з боку [PERSON] умов кредитного договору, є саме тим істотним порушенням про яке йдеться у ст.651 ЦК України, через що кредитний договір необхідно розірвати. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved