Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачу за договором купівлі-продажу від 25.10.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4144, належить житловий будинок № 26 по вул. Дм. Донського у м. Словянську Донецької області. У житловому будинку № 26 по вул. Дм. Донського у м. Словянську Донецької області окрім нього зареєстроване місце проживання [PERSON], [INFO], та її сина [PERSON], [INFO]. З 29 квітня 2000 року позивач перебував у шлюбі з [PERSON]. 13 травня 2011 року шлюб між ними був розірваний. Фактично відповідач та її син у вищевказаному будинку не проживає з 13 травня 2011 року. У звязку з чим просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку № 26 по вулиці Дм. Донського у м. Словянську Донецької області та стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 1200 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак до суду надав заяву в якій уточнив позовні вимоги в частині дати народження відповідачки [PERSON], [INFO], просив справу слухати за його відсутності та позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, у зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 25.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4144, [PERSON] належить будинок № 26 по вулиці Дм. Донського у м. Словянську Донецької області. Відповідно до Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою по вул. Дм. Донського, 26, [PERSON] є власником даної земельної ділянки. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачу на праві власності належить будинок, права користування яким він просить позбавити відповідачів. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні домової книги для прописки громадян, проживаючих в [INFO], за даною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 238965, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13.05.2011 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 58. Відповідно до [PERSON] комітету мікрорайону Северний № 281 від 06.07.2015 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], б. 26, але не проживають за даною адресою з 2011 року по теперішній час, особистих речей в будинку не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є [PERSON] зареєстровані відповідачі, але фактично вони за цією адресою не проживають з 2011 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не зявилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. При вирішенні питання про стягнення з відповідачів судових витрат суд виходить з наступного. Позивач просить стягнути з відповідачів на його користь судові витрати у сумі 1200 грн. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача тільки витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved