Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем більше трьох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, фактично стали чужими людьми. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, на даний час спору відносно місця проживання дітей не має. Ухвалою суду від 29.01.2019 року було прийнято справу до розгляду та відкрито загальне провадження, призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач не зявився. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, серія І-ГЮ №056361, виданого 05 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 05.10.2002 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові\~Степанюк, дружині\~Степанюк. Від шлюбу сторони мають дітей, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ГЮ №151658 виданого 18.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ГЮ №035138 виданого 03.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Згідно з частиною 3 статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Стаття 112\~СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Спору між сторонами відносно місця проживання дітей не має. Відповідно до частини 1 статті 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності\~до частини\~1 статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати повязані з розглядом справи потрібно покласти на відповідача.

Outcome: approved