Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на причіп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01.11.2013 року [PERSON] взяв у нього в борг грошові кошти в розмірі 4000,00 грн., в підтвердження чого було написано розписку. Суму боргу [PERSON] зобов'язався повернути до 01.04.2014 року, однак порушив своє зобов'язання та на дату подання позову борг не повернув. При укладенні розписки та наданні вказаної суми в борг, [PERSON] передав позивачу на зберігання причіп СМЗ ПО ЗИЛ ХІН-816500, шасі [NUMBER], 1993 року випуску, без державного номеру, та зазначив у розписці, що у разі неповернення ним суми боргу у розмірі 4000,00 грн., даний причіп він передає позивачу в рахунок погашення боргу. Будь-яких документів на даний причіп [PERSON] позивачу не надав, посилаючись на те, що всі документи щодо правомірного придбання причепу були ним загублені. Позивач має намір здійснювати експлуатацію причепа за призначенням, однак відсутність номерного знака та державної реєстрації права на причіп, перешкоджає цьому, тому він звернувся до суду із даним позовом. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи до суду не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 01.11.2013 року [PERSON] взяв у позивача в борг грошові кошти в розмірі 4000,00 грн., в підтвердження чого надав розписку (а.с.11). В розписці відповідач зазначив, що суму боргу він зобов'язується повернути до 01.04.2014 року. Однак на дату розгляду справи сума боргу відповідачем не повернута. При укладенні розписки та наданні позивачем грошової суми в борг, [PERSON] передав йому на зберігання причіп СМЗ ПО ЗИЛ ХІН-816500, шасі № [NUMBER], 1993 року випуску, без державного номеру, та зазначив у розписці, що у разі неповернення ним суми боргу у розмірі 4000,00 грн., даний причіп він передає позивачу в рахунок погашення боргу. Як вказує позивач, будь-яких документів на даний причіп [PERSON] йому не надавав, посилаючись на те, що всі документи щодо правомірного придбання причепу були ним загублені. Також [PERSON] йому пояснив, що причіп не був зареєстрований в органах Державної автомобільної інспекції, у зв'язку із чим і не перебував в експлуатації та у нього відсутній державний номерний знак. Згідно до листа центру № 3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області від 04.07.2014 року, згідно комп'ютерної бази даних станом на 02.07.2014 р., причіп СМЗ ПО ЗИЛ, модель ХІН-816500, шасі № [NUMBER], не зареєстрований. Згідно до абз. 2 п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371), експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби. Оскільки жодного із перелічених документів, що підтверджують правомірність придбання причепу, [PERSON] позивачу не надав, то позивач обрав правильний спосіб захисту своїх прав, так як рішення суду може бути тим документом, що буде підтверджувати правомірність придбання спірного причепу. Згідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved