Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Межівської селищної об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та прийняття спадщини в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , якій належала земельна ділянка площею 6,200га, що розташована на території Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. На час відкриття спадщини у [PERSON] спадкоємців не було, заповіт від імені останньої не посвідчувався. З 2005 року та до дня смерті [PERSON] постійно проживала однією сімє`ю разом з позивачем та його дружиною по [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, вели господарство, мали взаємні права та обов`язки. [PERSON] доглядала за дітьми позивача, а коли занедужала [PERSON] опікувався [PERSON] до самої її смерті, возив до лікарні. Позивач сам організував та провів поховання спадкодавця. Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно для прийняття спадщини. В позасудовому порядку встановити його право на спадщину за законом неможливо. [PERSON] просить встановити факт проживання її однією сім`єю не менш як п`ять років з [PERSON] до часу відкриття спадщини та визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, останній надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 08 лютого 2011 року, актовий запис №5, [PERSON] померла [INFO] . Згідно державного акту на право власності на на земельну ділянку серії [NUMBER] , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,200га у межах згідно з планом, яка розташована на території Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № 99 ). Акт зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №467, кадастровий номер 1222686600:01:001:0185. Згідно акту, складеного депутатом Межівської селищної ради від 01 серпня 2019 року в присутності свідків [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Остання спадкоємців першої-третьої черг не мала, була власником домоволодіння за вказаною адресою. Зі слів свідків у 2005 році [PERSON] забрав до себе додому [PERSON] , з якою до дня смерті останньої проживав спільно однією сім`єю по [ADDRESS] , мали спільний бюджет і побут, вели спільне господарство. [PERSON] возив [PERSON] до лікарні, органів Пенсійного фонду та забезпечував її потреби. Після смерті останньої жодна особа до Преображенського старостинського округу щодо претензій на її права та обов`язки не зверталась, а домоволодінням розпорядився [PERSON] без належного оформлення. Згідно відповіді приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Філіпової І.П. від 16 вересня 2019 року № 390/01-16 [PERSON] заповіт не складала, інші спадкоємці відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 1 статті 315 ЦПК України встановлено перелік справ про встановлення фактів, які розглядає суд. Даний перелік не є вичерпним та ч.2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до абзацу другого п. 2 вказаної вище Постанови якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Достовірно встановлено, що встановлення позивачу факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років зі спадкодавцем, йому потрібно з метою отримання спадщини на нерухоме майно. Позивач посилається на норми ст.1264 ЦК України, відповідно до яких у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. В судовому засіданні було встановлено, що згідно Державного акту на права приватної власності на землю [PERSON] належним чином набула права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законодавством України порядку, а позивач дійсно проживав разом з [PERSON] з 2005 року по день її смерті однією сім`єю, доглядав за нею, здійснив поховання, що підтверджується наявними у справі доказами. З огляду на приписи чинного законодавства, суд вважає встановленим факт про який зазначає [PERSON] та наявність правових підстав для визнання за ним право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217,1264 ЦК України,

Outcome: approved