Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до ЗДП «Радіоприлад» про стягнення нарахованої, проте не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 05 серпня 1969 року наказом ЗДП «Радіоприлад» № 1327 [PERSON] був прийнятий учнем слюсаря збирача радіоапаратури у цех № 44. Наказом № 143-к від 15 жовтня 2010 року [PERSON] був переведений в ремонтно-механічний цех №052 на посаду майстра. 10 вересня 2018 року [PERSON] звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням адміністрацією чинного законодавства про працю. Оскільки добровільно відповідач заробітну плату не виплачував, [PERSON] вимушений був звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заробітної плати у примусовому порядку, проте ухвалою суду від 18 березня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі судового наказу, оскільки вимога про стягнення вихідної допомоги не передбачена п.1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Розмір нарахованої, проте не виплаченої заробітної плати складає 27 294, 25 грн., розмір нарахованої проте не виплаченої вихідної допомоги - 12 664, 12 грн., а всього - 39 958, 37 грн. Ухвалою суду від 11 травня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 27 травня 2019 року до суду надійшов відзив, в якому вказано, що з 05 серпня 1969 року по 10 вересня 2018 року [PERSON] перебував з ЗДП «Радіоприлад» у трудових відносинах. Вказано, що станом на 21 травня 2019 року розмір заборгованості по заробітній платі складає 26 963, 70 грн., розмір вихідної допомоги - 12 664, 12 грн. Враховуючи викладене, відповідач просить стягнути вказані суми. У судове засідання позивач [PERSON] , повідомлений своєчасно та належним чином, не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позов підтримує. Відповідач ЗДП «Радоприлад», повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направив, причини його неявки суду не відомі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 05 серпня 1969 року позивач [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з ЗДП «Радіоприлад». 11 вересня 2019 року Наказом № 225к від 10 вересня 2019 року [PERSON] звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із порушенням адміністрацією чинного законодавства про працю. Згідно із довідкою ЗДП «Радіоприлад» від 31 січня 2019 року № 116-187, заборгованість по вихідній допомозі [PERSON] становить 12 664, 12 грн. Відповідно до довідки ЗДП «Радіоприлад» від 26 лютого 2019 року № 116-437, розмір нарахованої, проте не виплаченої заробітної плати становить 27 294, 25 грн. Згідно довідки про розмір виданої заробітної плати у квітні 2019 року, [PERSON] виплачено 330, 55 грн. Згідно зі ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Оскільки на теперішній час позивачу не виплачена заробітна плата та вихідна допомога при звільненні, то права позивача підлягають поновленню шляхом стягнення нарахованих, проте не виплачених сум. Щодо розміру заробітної плати, що підлягає стягненню, то оскільки у процесі розгляду справи відповідачем виплачено позивачу 330, 55 грн. у якості заробітної плати, то пред`явлена позивачем сума до стягнення підлягає зменшенню на розмір виплаченої. Тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 39 627, 82 грн., з яких заборгованість по заробітній платі - 26 963, 70 грн., вихідна допомога при звільненні - 12 664, 12 грн. Оскільки позивач на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Outcome: partial