Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 20\~774,50 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 01.06.2019 року по вул.Добровольського, 98/1 а в м.Одесі з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом «Чері», д/н [NUMBER] , скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 01.07.2019 року відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України № 961-IV. Зокрема потерпіла особа подала Заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно до Звіту № 25-06/19 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] становить 19857,85 грн. Для виконання своїх зобов`язань позивачем після проведення розслідування страхового випадку прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та сплачено 19857,85 грн. Крім того, позивачем на підставі Акту виконаних робіт, рахунку-фактури сплачено 916,65 грн. за послуги аваркома (оціночні послуги). Оскільки МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату за водія транспорті засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вимушений звернутися до суду. В судове засіданні представник позивача МТСБУ не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, в прохальній частині позову просив розгляд справи провести у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обгрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 01.06.2019 року о 20 годині 10 хвилин водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Чері» реєстраційний номер [NUMBER] рухався по вул. Добровольського, 98/1 а в м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Тойота» реєстраційний номер [NUMBER] . За фактом вказаної ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача за ст. 124 КУпАП. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року відповідача [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла особа [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП (а.с.8), заявою про виплату страхового відшкодування від 04.06.2019р.(а.с.10). Відповідно до п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до звіту ТОВ «Авто кодекс» № 25-06/19 про оцінку автомобіля «Тойота Камрі», реєстраційний номер [NUMBER] встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження транспортному засобу «Тойота Камрі», реєстраційний номер [NUMBER] становить 19857,85 грн. (а.с.11-16). З наказу\~МТСБУ про\~виплату відшкодування\~№ 9361\~від 13.09.2019р.\~встановлено про\~те,\~що позивачем\~було здійснило\~виплату відшкодування\~потерпілій особі\~в розмірі\~19857,85\~грн.\~(а.с.17),\~що підтверджується\~платіжним доручення\~№ 1152715\~від 16.09.2019р.\~(а.с.18), витрати на проведення експертизи у розмірі 916,65 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 116 від 06.08.2019р. (а.с.19). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є в т. ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, який завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1ст. 38 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь позивача у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Так, МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 2102 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved