Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов вище зазначений позов, який позивач мотивував тим, що 18.07.2011 р. між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 1/38_ИП на об'єкт нерухомості - двокімнатну квартиру будівельний [ADDRESS] 18.07.2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1/38/Z про зарахування зустрічних однорідних вимог, за яким обов'язок позивача з оплати відповідачу квартири за попереднім договором вважається виконаним в повному обсязі і відповідач не має до позивача грошових вимог та претензій. Будинок, складовою частиною якого є квартира, було введено в експлуатацію 16.09.2011р., про що свідчить сертифікат відповідності від 16.09.11 серія КС № 16411043016. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виконати умови договору та передати квартиру у власність. Натомість не отримав жодної відповіді. Таким чином, ТОВ «Аверс-Сіті» унеможливлює та безпідставно блокує набуття позивачем права власності на квартиру, створює перешкоди у його законному праві користування та володінні квартирою. Просить суд визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру будівельний [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилась, її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказував, що позивачем сплачено за квартиру в розмірі меншому, ніж реальна вартість квартири, просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Аверс-Сіті» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав від 18.07.11 № 1/38_ИП на об'єкт нерухомості - двокімнатну квартиру будівельний [ADDRESS] (а.с. 6-9). Вартість майнових прав на квартиру згідно п. 4.2. договору купівлі-продажу майнових прав складає 150 490,00грн., які сплачені відповідачу, про що свідчить довідка ТОВ «Аверс-Сіті» про відсутність заборгованості від 19.07.11 (а.с. 11). Судом також встановлено, що будинок, складовою частиною якого є спірна квартира, було введено в експлуатацію, про що свідчить рішення Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22.09.11 № 270 (а.с. 13-23), яким було дано доручення КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати поквартирно свідоцтва про право власності товариству з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на квартири введеного в експлуатацію будинку за адресою: [ADDRESS] (квартири з 1 по 484). Будинок, складовою частиною якого є спірна квартира, було введено в експлуатацію, про що свідчить сертифікат відповідності від 16.09.11 серії КС № 16411043016 (а.с. 12), однак акт приймання-передачі майнових прав на квартиру між позивачем та відповідачем до цього часу не укладено. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, в порушення даної норми позивачем не надано суду доказів того, що у неї виникло право власності на квартиру [ADDRESS] і це право зареєстровано у порядку, встановленому ст. 331 ЦК України. Не надано позивачем також доказів втрати нею документа, який засвідчує його право власності на спірну квартиру. Отже, суд дійшов висновку, що позивач не є власником квартири [ADDRESS], а тому суд не вправі визнавати за нею право власності, оскільки з такою вимогою в порядку ст. 392 ЦК України може звертися лише власник такого майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що позивачем було здійснено придбання цінних паперів для будівництва квартири, оскільки така дія не призводить до виникнення права власності на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed