Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із позовом про визнання у порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою площею 50,2661 га, кадастровий номер 3222980900:06:205:0047, цільове призначення якої ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, звернулася [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємицею за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який згідно державного акту на право постійного користування землею, серії КВ виданого Миронівською районною радою народних депутатів 19 грудня 1997 року, мав право постійного користування вказаною земельною ділянкою. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, позивач надала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вікторівська сільська рада Миронівського району Київської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не делегувала, надіслала лист, у якому просила суд розглянути справу за відсутності її представника, та повідомила, що проти задоволення позову не заперечує. Миронівська районна державна адміністрація Київської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не делегувала, надіслала лист, у якому просила суд розглянути справу за відсутності її представника, та повідомила, що проти задоволення позову не заперечує. Відділ Держземагенства у Миронівському районі Київської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не делегував, надіслав лист, у якому просив суд розглянути справу за відсутності його представника. Приватний нотаріус Миронівського районного нотаріального округу [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надіслала лист, у якому просила суд розглянути справу за її відсутності. Зважаючи на те, що в судове засідання не зявилися всі сторони, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання майнового права, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивач звернувся по судовий захист, у звязку із порушенням його права на отримання в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою площею 50,2661 га, кадастровий номер 3222980900:06:205:0047, цільове призначення якої ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, після смерті її чоловіка [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть від 29 вересня 2014 року серії 1-ОК № 318128, виданого виконавчим комітетом Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, 27 вересня 2014 року помер [PERSON] Будучи єдиним спадкоємцем першої черги, позивач 08 жовтня 2014 року за № 479 надала приватному нотаріусу Миронівського районного нотаріального округу [PERSON] по спадковій справі № 164/2014 заяву, якою прийняла спадщину померлого [PERSON] Таким чином, позивач, будучи спадкоємцем померлого [PERSON] першої черги, 08 жовтня 2014 року прийняла його спадщину за законом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На звернення позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, приватний нотаріус Миронівського районного нотаріального округу [PERSON], листом від 08 квітня 2015 року за № 303/02-14 відмовив у видачі свідоцтва. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що спадкодавець [PERSON], не мав права власності на вищезазначену земельну ділянку, оскільки відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії КВ, виданого Миронівською районною радою народних депутатів 19 грудня 1997 року, спадкодавець лише мав право постійного користування нею. Відсутність у спадкодавця права розпоряджання земельною ділянкою тягне за собою неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину. Тобто, приватний нотаріус фактично порушив право позивача на отримання у порядку спадкування за законом права постійного користування земельною ділянкою площею 50,2661 га, кадастровий номер 3222980900:06:205:0047, цільове призначення якої ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області. Як видно із копії державного акту на право постійного користування землею серії КВ, виданого Миронівською районною радою народних депутатів 19 грудня 1997 року, та копією відомості про право постійного користування земельною ділянкою, спадкодавець [PERSON] мав право постійного користування земельною ділянкою площею 50,2661 га, кадастровий номер 3222980900:06:205:0047, цільове призначення якої ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Смерть особи, що має право користування земельною ділянкою не входить до підстави припинення права користування земельною ділянкою, передбачених ст. 141 Земельного кодексу України. Оскільки на момент смерті, спадкодавець [PERSON] мав право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер 3222980900:06:205:0047, законодавство не передбачає припинення цього права у звязку із смертю користувача, то це право відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини, і може перейти від спадкодавця до спадкоємця (ст. 1216 ЦК України). Такий висновок, відповідає позиції Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Пунктом 10 Пленуму, Верховний суд України розяснив судам, що у порядку спадкування може передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Згідно з ч. 2 ст. 102-1 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може передаватися в порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Частиною 3 ст. 102-1 Земельного кодексу України встановлено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди), внесено до статутного капіталу, передано у заставу. Отже, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, може передаватися в порядку спадкування, крім земельних ділянок, що є державною або комунальною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст. 131 ЦПК України, сторони зобовязані подати свої докази суду до початку розгляду справи по суті. В матеріалах справи, зокрема, в державному акті на право постійного користування землею, серії КВ, виданого Миронівською районною радою народних депутатів 19 грудня 1997 року, не містяться дані, які вказують, що земельна ділянка площею 50,2661 га, кадастровий номер 3222980900:06:205:0047, цільове призначення якої ведення фермерського господарства, є державною або комунальною власністю. Миронівська районна державна адміністрація Київської області в листі від 04.06.2015 за № 6/27-2266 та Вікторівська сільська рада Миронівського району Київської області в листі від 05.06.2015 за № 02-31/146 проти задоволення позовних вимог позивача не заперечували, а отже визнали їх. Таким чином, право спадкодавця [PERSON] на постійне користування земельною ділянкою площею 50,2661 га, кадастровий номер 3222980900:06:205:0047, цільове призначення якої ведення фермерського господарств, що знаходиться на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області входить до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті. Позивач згідно з ст. 1269 ЦК України у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. ст. 1216 ЦК України та ч. 2 ст. 102-1 Земельного кодексу України отримала в порядку спадкування за законом право на постійне користування земельною ділянкою площею 50,2661 га, кадастровий номер 3222980900:06:205:0047, цільове призначення якої ведення фермерського господарства, що знаходиться на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області після смерті 27 вересня 2014 року спадкодавця [PERSON] На підставі викладеного, ст. ст. 102-1, 141 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 1216, 1218, 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: approved