Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON], якою позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]; стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]; та за уточненням позовних вимог стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. та на правову допомогу в розмірі 250 грн. Позивач зазначає, що подружні стосунки між сторонами не склалися, відсутні спільні інтереси та почуття любові, проживає подружжя окремо один від одного, діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Батьки не досягли домовленості щодо добровільної сплати аліментів. В судове засідання сторони не з'явились, надавши спільну заяву про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач заявив про підтримку уточнених позовних вимог, а відповідач - про їх визнання. Право відповідача повністю чи частково визнати позов закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 серпня 2002 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 697. [INFO], під час перебування у шлюбі в сторін народився син - [PERSON], про що 13 травня 2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 794. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Позивач зазначає, що втратила почуття любові до чоловіка, не бажає знаходитися з ним у шлюбних стосунках та нести пов'язані з цим зобов'язання. На примирення не згодна. За таких обставин суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою (випискою з будинкової книги про склад сім`ї та прописку) № 198 від 11.12.2013 року. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також, відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний та соціальний обов'язок по утриманню дітей і позбавляли б його реальної можливості платити аліменти у зазначеному позивачем розмірі Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд приймає до уваги ті обставини, що інтереси позивача представляв адвокат [PERSON]. На виконання договору про надання правової допомоги № 2 позивач сплатив адвокату гонорар в розмірі 700 гривень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Однак, за уточненням позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь у якості відшкодування за правову допомогу лише 250 гривень. Враховуючи принцип диспозитивності, суд задовольняє вимоги позивача й у цій частині. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Outcome: approved