Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , про усунення перешкод в користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач є власником вищезазначеного житлового приміщення, проте у ньому зареєстровані відповідачі - дочка та онука, які мешкають за межами України. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та усунути позивачу перешкоди в здійсненні права користування вказаним приміщенням. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що дочка з онукою у 2017 році виїхали на постійне місце проживання до Італії та з того часу у квартирі не проживають, особистих речей в квартирі не мають. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Таким чином, зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 19.06.2017 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.11.2020 року. В спірній квартирі зареєстровані: відповідач [PERSON] з 11.07.2017 року по теперішній час, що підтверджується відповіддю на запит суду відділу департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 23.01.2021 року, та відповідач [PERSON] , з 11.07.2017 року по теперішній час. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно акту від 13.11.2020 №114203, складеного ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», [PERSON] , [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] з червня 2017 року. Акт підписаний сусідами позивача - [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії посвідчення особи, виданого 22.07.2019 року муніципалітетом Джульяно-ін-Кампанія Італійської Республіки, [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Початкової школи Джульяно2 «Е. Де-Філіппо» від 17.09.2020 року, [PERSON] , [INFO] , зарахована до 5-В класу цього закладу на 2020/2021 навчальний рік. Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 26.03.2021 року, акту обстеження умов проживання від 17.03.2021 року, у спірній квартирі встановлено не проживання дитини [PERSON] . За таких обставин орган опіки та піклування дійшов висновку про можливість визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Враховуючи викладене, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони фактично не проживають за своїм зареєстрованим місцем проживання з 2017 року, що створює перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядженням квартирою, яка належить йому на праві власності.

Outcome: approved