Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ «Брокбізнесбанк» з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 4 683,52 грн., а також стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05.03.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір [NUMBER] про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки. У відповідності до додаткової угоди №1 від 05.03.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 7 000 грн., шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на старок з 05.03.2013 року по 04.03.2015 року із сплатою 32,0% річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. Представник позивача вказує, що відповідач скористався кредитним лімітом, але в порушення вимог кредитного договору не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 23.03.2015 року складає 4 683,52 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитом та відсотками, яка була залишена без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим представник позивача і звернувся до суду. Представник позивача, Кравець Д.В., який діє на підставі довіреності від 26.12.2014 року, в судове засідання не з'явився, в позовних вимогах просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. В судовому засіданнібуло встановлено, що 05 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (банк) та [PERSON] (власник рахунку) було укладено Договір про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску [NUMBER], відповідно до умов якого банк видає власнику рахунку не персоніфіковану платіжну картку миттєвого випуску зі строком дії 2 роки та ПІН-код до неї, відкриває спеціальний картковий рахунок [NUMBER], та здійснює його обслуговування. (а.с. 4-6) 05 березня 2013 року між банком та відповідачем було також укладено Додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до Договору [NUMBER], відповідно до умов якого банк надає власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 7 000 грн. на строк з 05.03.2013 року по 04.03.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 32,00% річних на споживчі цілі. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] користався кредитним лімітом та здійснював операції зі зняття готівки на загальну суму 7 000 грн. (а.с. 13) Відповідно п.2 Додаткової угоди №1, кредит надавався на строк з 05.03.2013 року по 04.03.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 32,00% річних. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно п. 8 Додаткової угоди №1, власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Пунктом 12 Додаткової угоди №1 передбачено, що заборгованість за кредитною лінією, проценти за користування нею та штрафи, власник рахунку сплачує за рахунок коштів, що надходять на його рахунок [NUMBER] відкритий у банку, як заробітна плата та інші виплати і надходження. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача вказує, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Так, п. 15 Додаткової угоди №1, передбачено, що у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів, власник рахунку сплачує банку пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки, що визначена п.2 цієї Угоди, від суми заборгованості. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, 12.02.2015 року на адресу [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідно до якої банк вимагав негайного погашення простроченої заборгованості перед ПАТ «Брокбізнесбанк». (а.с. 22) Представник позивача також просив суд стягнути заборгованість з врахуванням 3% річних та інфляційних витрат Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення про договір позики якщо інше не встановлено кодексом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 23.03.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором з урахуванням грошових сум відповідно до ст. 625 ЦК України у сумі 4 683,52 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3 064,57 грн.; заборгованість за відсотками - 229,18 грн.; пеня - 877,77 грн.; три відсотки річних - 41,14 грн.; індекс інфляції - 470,86 грн. (а.с. 13-15) Відповідно до положень п. 20 Додаткової угоди №1, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків, штрафу, а також вимагати відшкодування збитків банку у випадку невиконання чи неналежного виконання власником рахунку своїх зобов'язань за договором та цією додатковою угодою. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо в договорі встановлений обов'язок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати належних йому процентів. Так, позивач має право вимагати повернення суми отриманого [PERSON] кредиту та сплату нарахованих відсотків. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов'язковості виконання договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки позивача звільнено від його сплати. На підставі викладеного і

Outcome: approved