Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «Озон-Плюс» про стягнення боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 27.03.2012 р. відповідач взяв у нього в борг грошові кошти у розмірі 547\~839 грн., що на той час складав еквівалентом 68\~600 дол. США на строк до 27.03.2014р.. На підтвердження виконання зазначеного зобовязання було складено нотаріальний договір позики № 058957. На теперішній час відповідач ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання. Посилаючись на викладене, позивач згідно останніх уточнень просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 68600 дол. США, у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ на день винесення рішення суду та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 18191 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся заздалегідь належним чином причини неявки не повідомляв. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2012р. [PERSON] та ТОВ «Озон-Плюс» уклади нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого [PERSON] надав в борг ТОВ «Озон-Плюс» гроші в сумі 547\~839,60 грн., що еквівалентом на той час становило 68\~600 дол. США, з останнім терміном повернення боргу 27.03.2014р. (а.с. 11) Даний договір було нотаріально посвідчено приватний нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 27.03.2012р. по реєстру за № 466. Відповідачем взяті на себе зобовязанні згідно договору позики по теперішній час не виконано та борг не погашено перед позивачем. У відповідності до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні доведений факт позики грошей позивачем [PERSON] відповідачу ТОВ «Озон-Плюс» в сумі 547\~839,60 грн., що на момент позики було еквівалентно 68 600 дол. США. Що стосується уточненої позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивача боргу по договору позики від 27.03.2012р. у розмірі, що складатиме еквівалент 68600 дол.США суд зазначає, що у вказаному договорі зазначено, що у борг були взяті кошти саме в розмірі 547839грн.. Доказів того, що в борг були передані саме 68600 дол.США представником позивача не надано. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Виходячи з приписів ст. 1046 ЦК України на користь позивача підлягають стягненню сума коштів, які він позичив відповідачеві, а саме 547\~839,60 грн. За таких підстав суд вважає за необхідне позов [PERSON] до ТОВ «Озон-Плюс» про стягнення боргу задовольнити частково та стягнути з ТОВ «Озон-Плюс» суму боргу у розмірі 547\~839,60 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - ч.2\~ст.625 ЦК України. За даних обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми боргу, яка становить 16\~435,18 грн. (3% від 547\~839,60грн. = 16435,18 грн.)

Outcome: partial