Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Концерну «МТМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач за період часу з лютого 2012 року по листопад 2017 року включно надав відповідачу, якому належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач не виконує своїх зобов'язань по оплаті наданих послуг, у звязку із чим утворилася заборгованість у сумі 14\~222, 51 грн. Просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 14\~222, 51 грн. та судовий збір у розмірі 1\~762 грн. Ухвалою суду від 22 березня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд. У судовому засідання 07 червня 2018 року клопотання представника позивача задоволено, у якості правонаступників відповідача у справі залучено [PERSON], [PERSON] 22 червня 2018 року представником відповідачів до суду надано відзив, в якому вказано, що оскільки первісний відповідач [PERSON] помер 03 липня 2017 року, а позивачем пред'явлений позов тільки 05 березня 2018 року, тому відповідно до ст. 1281 ЦК України позивачем пропущено строк предявлено вимог до правонаступників, у звязку із чим у задоволенні позову необхідно відмовити. Одночасно із надання відзиву представником [PERSON] та [PERSON] [PERSON] до суду надані клопотання про застосування строків позовної давності та про залучення у якості правонаступника [PERSON] (в особі її законного представника [PERSON]Л.), оскільки останньою також було отримано свідоцтво про право на спадщину після померлого 03 липня 2017 року [PERSON] 22 червня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що позовна давність про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги обчислюється з моменту невиконання власником житла зобовязань по його утриманню, тобто початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, тому строк позовної давності про стягнення заборгованості не сплив. Окрім цього, оскільки відповідачами [PERSON] та [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину на квартиру, то поряд із набуттям прав вони набули зобовязань щодо його утримання, тому вимоги про стягнення з них заборгованості з 01 вересня 2012 року по 01 листопада 2017 року є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Зазначено, що позивач не заперечує проти залучення у якості правонаступника також [PERSON] (в особі її законного представника [PERSON]Л.). 12 липня 2018 року представником позивача надано клопотання про залучення в якості правонаступника також [PERSON] (в особі її законного представника [PERSON]Л.). 17 липня 2018 року у судовому засідання клопотання представника позивача про залучення правонаступників задоволено, в якості правонаступника залучено [PERSON] (в особі її законного представника [PERSON]Л.). 12 липня 2018 року представником позивача надано уточнену позовну заяву, в якій у якості відповідачів вказано: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в особі її законного представника [PERSON]Л.). У судовому засідання 14 листопада 2018 року представник позивача надала пояснення, викладені в уточненій позовні заяві, просила позовну заяву задовольнити повністю, стягнути солідарно з [PERSON] (в особі її законного представника [PERSON]Л.), [PERSON] [PERSON] суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 14\~222, 51 грн. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, просили застосувати позовну давність, у задоволенні позову відмовити, вказали про неможливість стягнення заборгованості у солідарному порядку. Законний представник відповідача [PERSON] - її мати [PERSON] та представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~ \~ Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 26 квітня 2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99р від 08 квітня 2013 року, основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно зі ч. 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» позивач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 29 червня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за № 1775, належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою позивачем надаються житлово-комунальні послуги, у звязку із чим сторони перебували у договірних відносинах з надання послуг. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 01 липня 2018 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 388752, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №4477 від 03 липня 2017 року. Судом встановлено, що позивачем предявлена вимога про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з 01 лютого 2012 року по 01 листопада 2017 року, тобто за період до та після смерті [PERSON] Оскільки спірні правовідносини про стягнення заборгованості виникли до дня смерті [PERSON], не повязані із його особою, то вони допускають правонаступництво, тому до участі у справі у якості правонаступників було залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON] (в особі законного представника [PERSON]). З матеріалів справи вбачається, що 05 березня 2018 року приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині квартири, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 37. кв. 49, після померлого 01 липня 2017 року [PERSON] 03 квітня 2018 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину вказаної квартири видане на імя [PERSON] \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Тобто поряд із набуттям права на спадщину, відповідачі набули обовязків щодо її утримання. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право (висновок ВСУ від 08 квітня 2015 року по справі № 6-33цс15). Щодо посилання представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] на ст. 1281 ЦК України, як на підставу у відмові у задоволенні позову у звязку із його пропуском КП «МТМ», то вказане твердження не може бути взято до уваги судом з наступних підстав. Згідно зі ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Оскільки строк виконання зобовязання по наданим послугам з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не встановлений, тому позовна заява про стягнення заборгованості може бути предявлена до суду у будь-який час з моменту порушення замовником зобовязань. Тобто позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості у межах, передбачених ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Вирішуючи клопотання представника відповідачів [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд вважає, що останнє підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі\~ст.ст.\~257,\~258\~ЦК України\~загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки.\~Спеціальна позовна\~давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності відповідно починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У розуміння ст. ст. 256, 1281 ЦК України, поняття «строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред'явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (вказана правова позиція викладена у Постанові ВС від 17 квітня 2018 року по справі № 522/407/15-ц). Судом встановлено, що позовна заява про стягнення заборгованості надійшла до суду 05 березня 2018 року, тобто задоволенню підлягають вимоги про стягнення заборгованості з 05 березня 2015 року, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості складає усього 11\~558, 36 грн. Оскільки ст. 1282 ЦК України передбачений обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, то положення ст. 541 ЦК України щодо солідарного зобовязання та стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по 3\~852, 79 грн. Враховуючи, що [PERSON] має часткову дієздатність (є малолітньою особою), внаслідок чого згідно зі ст.ст. 31 ЦК України, 177 СК України, не може самостійно розпоряджатися належним їй майном та вчиняти правочини щодо нього, стягненню підлягає заборгованість з її законного представника матері [PERSON] У відповідності зі п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі по 477, 31 грн.

Outcome: partial