Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільного сумісною власністю та поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з вересня 2008 року позивач з відповідачем почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали покупки, оплачували сумісно комунальні послуги за квартиру, проводили сумісний відпочинок, підтримували стосунки з родичами. Реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. За час проживання однією сім`єю з відповідачем, в результаті спільних зусиль ними було придбано спільне майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано на відповідача. З моменту придбання будинку сторони в ньому не проживали, спільним коштом та зусиллям проводили в будинку ремонт, купували будівельні матеріали, меблі в кухню, для подальшого сумісного проживання як сім`єю. У лютому 2019 року позивачка з відповідачем перестали проживати однією сім`єю, відповідач зібрав речі та почав жити у спірному будинку, вважаючи при цьому все придбане майно своєю особистою власністю. Згоди у здійсненні поділу майна, яке є спільною власністю подружжя, між позивачем та відповідачем не досягнуто, тому позивачка вимушена звернутися до суду. Позивачка просить суд встановити факт її проживання з відповідачем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу; визнати спільною сумісною власністю житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , придбаний на підставі договору - продажу від 12.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Покровським і міським нотаріальним округом Донецької області Дух І.О.; визнати за нею право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. В судове засідання 23.06.2021 року відповідач та його представник не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач також у заяві зазначив, що проти позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2017 року, належить [PERSON] (а.с.12). Відповідно до акту від 16.06.2020 року КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у період з березня 2018 року по лютий 2019 року проживала з [PERSON] (а.с.13). Свідок [PERSON] , яка є сестрою позивачки, суду показала, що сторони проживали у незареєстрованому шлюбі з 2008-2009 року, з`явилась спільна дитина. Спірний будинок купили за кошти позивачки, які вона отримала від сурогатного материнства. Свідок [PERSON] суду показала, що з 2008 року сторони проживали разом, декілька разів змінювали адреси. Свідку відомо, що сторони купили будинок за кошти позивачки, які вона заробила. Свідок [PERSON] суду показала, що позивачка певний час проживала в її родині, а потім більше ніж 10 років назад пішла мешкати до [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що біля 8 років назад почала зустрічатися з [PERSON] , який проживав з матір`ю. свідку відома, що у нього у 2017 році було приблизно десять тисяч доларів і він шукав будинок. Свідок [PERSON] суду показав, що є сусідом [PERSON] , та давав йому у борг сім тисяч доларів для купівлі будинку. Свідок [PERSON] суду показала, що мешкала у спірному будинку у 2018 році, в той час сторони по справі робили там ремонт. Відповідно ч. 2, 3, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно ст. 74 СК України якщо жінка і чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя). У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 зазначено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Враховуючи, що [PERSON] з 2008 року по лютий 2019 року проживала з [PERSON] однією сім`єю, що вони мали відносини притаманні подружжю, що підтверджується доказами наявними у справі, суд дійшов висновку, що в цей період вони були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки та не перебуваючи в інших шлюбах і в шлюбі між собою, проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. За приписами ч.3 ст.368 ЦК України, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Отже, зазначені норми права встановлюють існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі (презумпція права спільної сумісної власності), незалежно від того, хто є набувачем за договором, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно за ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Таким чином, будинок [ADDRESS] , який на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 12.12.2017 року належить [PERSON] , є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбаний в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позовних позов, оскільки вони обґрунтовані та законні. Враховуючи викладене,

Outcome: approved