Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 14 грудня 2018 року надійшла указана позовна заява, в якій [PERSON] просить суд: виділити їй у натурі частку із майна, яка знаходиться у спільній частковій власності, яке складає 17/100 частини будинку [ADDRESS] ; припинити право спільної часткової власності на об`єкт нерухомості житлову будівлю, що належить [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення від 15 липня 2002 року, яка складає 17/100 ідеальної частки від домоволодіння [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право приватної власності на житлову будівлю, яка складає 17/100 частини будинку і складається з: будови літ. А-1 (житловий будинок); будови літ. А-1 (житлова прибудова); будови літ. а-1 (прибудова); будови літ. а-1 (прибудови); будови літ. а-4 (сіни); будови літ. У-1 (гараж) житловий будинок А-1 складається з: приміщення І (передпокій) площею 8,5 кв. м; приміщення 2 (ванна) площею 4,8 кв. м; приміщення 3\~(житлова) площею 15,1 кв. м; приміщення 4 (житлова) площею 17,7 кв. м; приміщення 5 (кухня) площею 4,8 кв. м; приміщення І (веранда) площею 6,6 кв. м, загальною площею 57,5 кв. м, у тому числі житлова площа 32,8 кв. м, допоміжна 18,1 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , як на окремий, виділений у натурі об`єкт нерухомого майна в цілому. Вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона є власником 17/100 ідеальної частки від домоволодіння [ADDRESS] на підставі реєстраційного посвідчення від 15 липня 2002 року. Окрім неї співвласниками зазначеного будинковолодіння є відповідачі у справі. Відповідачам належать окремі частини (побудови) домоволодіння. На даний час до приміщень, які належать позивачу на праві спільної часткової власності та приміщень, які належать відповідачам, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку. Приміщень, якими б користувалися сторони спільно не має. Позивач вважає необхідним виділ належної їй долі, оскільки спільне користування домоволодіння на теперішній час між співвласниками не можливе. Посилаючись на указані обставини та положення ст. ст. 16, 317, 319, 358, 361, 364 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 54 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, позивач просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачі своїм правом не скористалися та відзив на позов в адресу суду не направили. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2018\~року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019\~року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, роз`яснено сторонам право і строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень, призначені підготовчі судові засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2019\~року витребувано у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» інформацію щодо реєстрації права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 березня 2019\~року замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] , виключено з числа відповідачів [PERSON] Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 липня 2019\~року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та не заперечували проти їх здоровлення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`яивлися, причини неявки суду не повідомили, хоча судом вживалися усі необхідні дії для їх повідомлення про дату і час судових засідань. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, а також витребуваних доказів за клопотанням сторони позивача, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , виготовленого 30 жовтня 2018 року техніком інвентаризації майна [PERSON] , указаний житловий будинок [ADDRESS] складається з будинку літ. А-1, до якого входять: І передпокій загальною площею 8,5 кв. м; 2 ванна загальною площею 4,8 кв. м; 3 житлова загальною площею 15,1 кв. м; 4 житлова загальною площею 17,7 кв. м; 5 кухня загальною площею 4,8 кв. м; І веранда загальною площею 6,60 кв. м, загальна площа приміщень становить 57,50 кв. м, житлова площа 35,8 кв. м, допоміжна 18,10 кв. м, площа літніх приміщень 6,6 кв. м. Аналогічного змісту щодо площі указаного житлового будинку А-1 по [ADDRESS] та відповідно розташування у ньому побудов, який належить [PERSON] , стороною позивача представлений технічний паспорт, виготовлений Маріупольським бюро технічної інвентаризації від 20 листопада 2006 року. Право власності [PERSON] на 17/100 частини житлового будинку [ADDRESS] виникло на підставі ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 04 червня 2002 року, на підставі якого Маріупольським Бюро технічної інвентаризації 19 липня 2002 року видано [PERSON] реєстраційне посвідчення, запис у реєстровій книзі № 109П, реєстровий № 31715. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 грудня 2006 року визнано за [PERSON] право власності на гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] , включивши його до складу домоволодіння. Відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 08 квітня 2016 року № 7/6-330 про передачу громадянам у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19 листопада 2018 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0095 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1412336300:01:007:0529. Згідно із висновком експертного дослідження будівельно-технічної експертизи від 23 жовтня 2018\~року № 56, виконаного судовим експертом Спірідоновим В.А., враховуючи конструктивні особливості побудов, можливий виділ у натурі 17/100 ідеальних часток будинковолодіння (об`єкт нерухомості), розташований за адресою: будинковолодіння [ADDRESS] , належний [PERSON] , а саме: побудова літ. А-1 (житловий будинок); побудова літ. А-1 (житлова прибудова); побудова літ. А-1 (прибудова); побудова літ. а-1 (прибудова); побудова літ. А-4 (сіни); побудова літ. У-1 (гараж), які включають у себе: приміщення 1 (передня) площею 8,5 кв. м; приміщення 2 (ванна) площею 4,8\~кв. м; приміщення 3 (житлова) площею 15,1 кв. м; приміщення 4 (житлова) площею 17,7 кв. м; приміщення 5 (кухня) площею 4,8 кв. м; приміщення І (веранда) площею 6,6 кв. м, загальною площею 57,5\~кв. м. Відповідно до довідки МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 04 березня 2019\~року № 385, будинковолодіння [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить: [PERSON] 8/100 долі; [PERSON] 8/100 долі; [PERSON] 5/100 долі; [PERSON] 6/100 долі; [PERSON] 4/100 долі; Махіне- [PERSON] 5/100; [PERSON] 3/100 долі; [PERSON] З [PERSON] 3/100 долі; [PERSON] 2/100 долі; [PERSON] 2/100 долі; [PERSON] 17/100 долі. Оцінка доказів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У суду відсутні мотиви для відхилення представлених доказів. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Мотиви суду. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, передбачено статтею 364 ЦК України. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша-третя статті 364 ЦК України). При виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Системний аналіз статей 181, 183, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено відокремлений об`єкт нерухомого майна, який за розміром відповідатиме розміру частки співвласника у праві власності. У разі, якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий виділ можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року. Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) в окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Судому, у відповідності до висновку експертного дослідження від 23 жовтня 2018 року, який жодною із сторін не спростований, установлено технічну можливість виділу [PERSON] у натурі частки житлового будинку по [ADDRESS] із відповідними надвірним будівлями відповідно до встановленого між нею і іншим співвласниками - відповідачами - порядку користування та без відхилення від розміру її ідеальної частки у праві власності та відповідно без необхідності облаштування окремого виходу, окремої системи життєдіяльності (водопостачання, водовідведення, опалення тощо). Отже, за наявності технічної можливості виділу позивачу конкретних приміщень у житловому будинку та врахувавши, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проти здійснення виділу таким чином не заперечувала, а інші співвласники: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] своїм правом не скористалися та позиції щодо такого виділу не висловили, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог і здійснення виділу у натурі за варіантом висновку експертного дослідження та припинивши право спільної часткової власності [PERSON] на указане будинковолодіння. Приписами частини 3 статті 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У зв`язку з викладеним, оскільки суд дійшов висновку про виділ позивачу її частки майна, що є правовою підставою для припинення права спільної часткової власності на це майно, враховуючи, що у цьому випадку позивач набуває право власності на виділене майно,

Outcome: approved