Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

до суду звернувся[PERSON] із позовною заявою дотериторіальної громади Римарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай). У позовній заяві позивач вказує, що його батьку [PERSON] на підставі Сертифікату належить право на земельну частку (пай) із земель, що перебували у колективній власності КСП «Україна», розміром 3,12 га в умовних кадастрових одиницях, який втрачено. 06 жовтня 1997 року [PERSON] помер. Позивач прийняв спадщину після смерті батька, оскільки на момент смерті проживав разом з ним за однією адресою. Маючи намір оформити документи на вищевказане спадкове майно, позивач звернувся до Гадяцької державної нотаріальної контори, але отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. З цих підстав він звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай). Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача по довіреності [PERSON] у судове засідання не зявилась, направила заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Представник відповідачатериторіальної громади Римарівської сільської ради у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з клопотанням розглянути справу без участі представника сільської ради. Треті особи: представники Гадяцької державної нотаріальної контори та Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у судове засідання не зявилися, надіслали заяви, в яких просили розглянути справу без участі їх представників. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до територіальної громади Римарівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що на ім'я [PERSON] отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0212787 на площу 3,12 га в умовних кадастрових одиницях, який видавався згідно розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 371 від 01.08.1996 та зареєстрований у Книзі видачі сертифікатів КСП «Україна» за № 452 від 27.05.1997 по Римарівській сільській раді Гадяцького району Полтавської області. Державний акт на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я [PERSON] не видавався, про що свідчить довідка відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі Полтавської області від 20.01.2017 № 31-28-99.4-36/21-17. 06 жовтня 1997 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 063484, виданим Римарівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Римарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-20/588 від 19.05.2015, померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на 06.10.1997 за адресою: вул. Польова, 13, с. Римарівка Гадяцького району Полтавської області. На день смерті [PERSON], разом з ним був зареєстрований син [PERSON]. Інших зареєстрованих осіб станом на 06.10.1997 за вказаною адресою не значилось. Судом встановлено, що за життя, а саме 17 червня 1997 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все його майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів [PERSON], про що свідчить дублікат вказаного заповіту, виданий 22.01.2018 секретарем виконавчого комітету Римарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Відповідно до приписів Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно вимог ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], являється сином померлого 06.10.1997 [PERSON], про що свідчить рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 25.09.2015 про встановлення факту родинних відносин, яке набрало законної сили 06.10.2015. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори № 312 від 04.10.2017, після померлого 06 жовтня 1997 року [PERSON], згідно книги обліку і реєстрації спадкових прав, із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. 09 березня 1999 року видавалось свідоцтво про право на спадщину на імя [PERSON]. Відомості про інших спадкоємців та про майно, на яке видано свідоцтво відсутні. Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яка розташована на території Римарівської сільської ради, що належало померлому [PERSON], у звязку з відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують право на спадкове майно, про що Гадяцькою державною нотаріальною конторою 13 вересня 2017 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved