Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернулася позивач та просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) середнім розміром 4,19 умовних кадастрових гектарів у колективному сільськогосподарському підприємстві імені [PERSON] села Шандра Миронівського району Київської області по [PERSON] сільській раді Миронівського району Київської області. Позовні вимоги обґрунтувала тими обставинами, що згідно з додатком № 1 до державного акту на право колективної власності на землю в розмірі 2331,5 гектарів, виданого колективному сільськогосподарському підприємстві імені [PERSON] села Шандра Миронівського району Київської області, вона була учасником цього товариства, отже відповідно до указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має право на визначення земельної частки (паю) у колективній власності на землю. В судове засідання позивач не зявилася. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві представник адміністрації просила слухати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві просив слухати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не зявився. В надісланій до суду заяві сільський голова [PERSON] просив слухати справу у відсутності представника сільської ради, вказав, що позовні вимоги не визнає. Представник третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шандра» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надсилання повістки на юридичну адресу товариства. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи відповідачів та інших учасників, не є перешкодою для розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (п. а) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання майнового права, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивач звернулася за судовим захистом у звязку із тим, що в інший спосіб вона не може реалізувати своє право на отримання земельного паю середнім розміром 4,19 умовних кадастрових гектарів в колективному сільськогосподарському підприємстві імені [PERSON] села Шандра Миронівського району Київської області по [PERSON] сільській раді Миронівського району Київської області. Під час судового засідання судом встановлено, що згідно з списком громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства імені [PERSON], який є додатком № 1 до державного акту на право колективної власності на землю, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, позивач була членом цього товариства, про що свідчить запис під № 152 (а.с. 8-10). Абзацом 2 ст. 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до абзацу 3 ст. 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі Указ) паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (ст. 2 Указу). Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві чи була його членом. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено судам, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Таким чином, позивач, будучи членом колективного сільськогосподарського підприємства імені [PERSON], відповідно до наведених норм Указу, має право на земельну частку (пай) із земель колективної власності належних цьому підприємству, згідно державного акту на право колективної власності на землю, виданого [PERSON] сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 06 грудня 1995 року. Відповідно до ч. 8 ст. 25 Земельного кодексу України вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Київської області від 23 вересня 2016 року № 999/86-16 середній кадастровий розмір земельної частки (паю) по [PERSON] сільській раді Миронівського району Київської області становить 4,19 умовних кадастрових гектарів (а.с. 16). Тобто, позивач має право на отримання земельного паю із земель колективного сільськогосподарського підприємства імені [PERSON] села Шандра Миронівського району Київської області середнім розміром 4,19 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом. Суд не бере до уваги заперечення сільського голови [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області, оскільки на момент набуття вказаним підприємством колективного права власності на землю, позивач була членом цього товариства, про що свідчить додаток № 1 до акту, а отже відповідно до зазначеного Указу Президента України позивач став співвласником цієї землі. На підставі ст. ст. 25, 81, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 373 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»,

Outcome: approved