Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 26.11.2013 року звернувся позивач [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], третя особа - Жовтневий філіал Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 26.11.1997 року між ним та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, було укладено договір купівлі-продажу 3/10 частин квартири [ADDRESS]. Договір був зареєстрований Жовтневим філіалом Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості під № 97.11-136 від 26.11.1997 року. [PERSON] вказує, що виконав всі умови договору, передав відповідачу гроші за спірне майно, став власником 3/10 частин квартири [ADDRESS], заселився до квартири та проживає в ній, однак, не може вільно розпоряджатися нерухомим майном та відчужити його, оскільки договір купівлі-продажу спірної частини квартири не був нотаріально оформлений. У зв'язку із вищевикладеним позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №97.11-136 від 26.11.1997 року, укладений між [PERSON], який діяв за дорученням від імені [PERSON], та [PERSON], зареєстрований у Жовтневому філіалі Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості. Позивач позовні вимоги підтримав, про що надав відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Представник третьої особи Жовтневого філіалу Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості в судове засідання також не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 97.11-136 від 26.11.1997 року [PERSON] придбав у [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, 3/10 частини квартири [ADDRESS]. Зазначений договір був відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року зареєстрований в Жовтневому філіалі Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості, про що в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» зроблений запис під реєстраційним номером №97.11-136 від 26.11.1997 року із зазначенням, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Згідно укладеного договору сторони повністю виконали умови договору, [PERSON] передав [PERSON], який діяв від імені відповідача [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, обумовлену в п. 6 Договору купівлі-продажу грошову суму, а [PERSON], який діяв від імені відповідача [PERSON], передав йому ключі від придбаної квартири, після чого [PERSON] вселився до квартири та почав там проживати. [PERSON] став власником 3/10 частин квартири [ADDRESS], зареєструвавши своє право власності в КП «ОМБТІ та РОН» під № кн. 220 пр. стр. 103 р. 88 від 04.01.1998 року, що підтверджується відповідною відміткою на примірнику спірного договору. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники -члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року встановлено, що він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що спірний договір купівлі-продажу був укладений в 1999 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов'язковою. За ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. При аналізі спірного договору та наявних у справі доказів, судом встановлено, що [PERSON] виконав умови угоди купівлі-продажу 3/10 частин квартири [ADDRESS], передав відповідачу оплату за майно, вселився у спірну квартиру, місце його проживання зареєстровано за зазначеною адресою, він постійно проживає там, утримує майно. А відповідач, в свою чергу, отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору та виселився з неї. Оскільки згода щодо істотних умов договору між сторонами була досягнута, суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, угода купівлі-продажу спірного нерухомого майна №97.11-136 від 26.11.1997 року, зареєстрована на товарній біржі, за якою [PERSON], який діяв від імені відповідача [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, продав його, а [PERSON] придбав, може бути визнана судом дійсною.

Outcome: approved