Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 10.12.2007 року Відкрите акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та [PERSON] уклали кредитний договір № 014/3178/140726/73. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином не виконує умови договору. У звязку з вищевикладеним за кредитним договором утворилась заборгованість, в рахунок погашення якої було звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки [PERSON], 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі виконавчого напису нотаріуса від 08.04.2010 року № 640. Проте, отримана від реалізації предмету застави сума, яка була зарахована в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, є недостатньою для повного виконання зобовязань позичальником за цим договором. Станом на 17.01.2015 року за кредитним договором від 10.12.2007 року укладеним між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та [PERSON], рахується заборгованість на загальну суму 301\~522, 63 доларів США, яку представник позивача просить стягнути з відповідача. В судове засідання зявився представник Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовну заяву. Представник відповідача також зявився в судове засідання, заперечував проти задоволення позовних вимог. Через канцелярію суду представник відповідача подав заяву, в якій просив застосувати до позовних вимог Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» строки позовної давності та зазначив, що з лютого 2009 року не сплачував щомісячні платежі за кредитним договором від 10.12.2007 року. Згідно п. 12.7. кредитного договору сторони погодили застосовувати загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, у звязку із чим просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.12.2007 року Відкрите акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та [PERSON] уклали кредитний договір № 014/3178/140726/73. Згідно п. 1.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 34 766 доларів США строком з 10.12.2007 року по 10.12.2013 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,95 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії кредитного договору згідно графіку. За рахунок кожного платежу здійснюється погашення щомісячних процентів за користування кредитом та погашення частини кредиту. Відповідно до п. 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених кредитним договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Пунктом 6.6 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках, передбачених кредитним договором. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 ЦК України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. В підтвердження наявності заборгованості позивачем була надана довідка розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором від 10.12.2007 року, згідно з якою заборгованість [PERSON] становить 301\~522, 63 доларів США, яка складається: із заборгованості за кредитом у сумі 27\~676, 15 доларів США; із заборгованості за відсотками у сумі 25\~579, 54 доларів США; із пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків у сумі 248\~266, 94 доларів США. 08.10.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, яким пропонувалось звернути стягнення на заставне майно - SUBARU FORESTER, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску. За рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» щодо повернення за кредитним договором № 014/3178/140726/73 від 10 грудня 2007 року заборгованості в загальній сумі боргу 53 920, 07 доларів США, де 31 674, 07 доларів США - заборгованість по кредиту, 6 472, 95 доларів США - борг по відсотках, 15 773, 05 доларів США - пеня. 21 квітня 2010 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 18781787. 26 грудня 2011 року постановою державного виконавця був повернутий у звязку з неможливістю зясувати місцезнаходження транспортного засобу. 17 жовтня 2012 року повторно предявлений до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, та 04 липня 2013 року транспортний засіб був примусово реалізований на аукціоні за 53 600 грн., згідно розпорядження №34777982/В-13 державного виконавця до позивача надійшло 39 185,07 грн., кошти від реалізації в розмірі 34 185, 07 грн. були конвертовані в 3 997, 92 доларів США та спрямовані на погашення тіла кредиту, 5 000 грн. спрямовані на погашення витрат за вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи вищезазначене, перебіг позовної давності почався з моменту коли було закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 640 від 08.04.2010 року, тому суд не може погодитися із твердженнями представника відповідача щодо необхідності відмови в задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності. Таким чином, оскільки відповідач в повному обсязі не виконав свої зобовязання за договором, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та заборгованості за відсотками. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, з аналізу вказаної норми випливає, що розмір пені може бути зменшено за рішенням суду у разі значного перевищення суми збитків завданих боржником. Приймаючи до уваги, що пеня нарахована за несвоєчасність виконання зобовязання за договором значно перевищує заборгованість за тілом кредиту та процентами, суд приходить до висновку щодо необхідності зменшення розміру пені до 8\~000 доларів США. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial