Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

До суду звернувся ПАТ «Укрсоцбанк» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 132 733, 07 дол. США (еквівалент - 2 831 084,10 грн.), з яких: 102 552, 84 дол. США (еквівалент - 2 187 365, 32 грн.) - заборгованість за кредитом; 30 180, 23 дол. США (еквівалент - 643 718, 78 грн.) - заборгованість за відсотками, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 1 укладено кредитний договір, внаслідок невиконання відповідачем 1 вимог якого виникла зазначена заборгованість, а відповідальність поручителя (відповідача 2) настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання, при цьому поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. До початку розгляду справи по суті, [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк» про розірвання договору про надання не відновлюваної кредитної лінії, припинення зобов'язання за іпотечним договором, передання у власність банку предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором про надання не відновлюваної кредитної лінії, припинення зобов'язання за договором поруки, визнання сплачених процентів збитками, стягнення збитків в розмірі 69 286, 99 дол. США та 8 679, 13 грн., стягнення пені в розмірі 15 486, 82 дол. США. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом мотивує тим, що банком не виконано свої зобов'язання за договором про надання не відновлюваної кредитної лінії, а саме не надано другий транш по договору, чим їй завдано збитків. Представники позивача за первісним позовом в судових засіданнях позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача 1- [PERSON] за первісним позовом в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення первісних позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначила про пропущення позивачем строків позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Вимоги зустрічної позовної вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в ній. Відповідач 2 - [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення первісної позовної заяви та відмову в задоволенні зустрічної позовної заяви з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 20.05.2008 року між позивачем та відповідачем 1- [PERSON] укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії № 380/1375/08-Ж, предметом якого є надання позичальнику банком кредиту окремими частинами, зі сплатою 13, 5 % річних та за відкриття позичкового рахунку в розмірі 0, 99 % від суми максимального ліміту на день видачі кредиту, в межах максимального ліміту заборгованості до 173 600 дол. США. У відповідності до п. 1.1.1.1 видача кредитних коштів проводитиметься протягом перших 9-ти місяців з дати підписання кредитного договору двома траншами, зокрема: - перший траншу розмірі 102 662 дол. США видається на сплату позичальником вартості земельної ділянки, вказаної у п.п. 1.2.1 п. 1.2. ст. 1 договору; - другий транш в розмірі 70 938 дол. США видається на оплату вартості робіт з будівництва будинку, вказаного в п.п. 1.2.2 п. 1.2 ст. 1 Договору. У відповідності до п. 1.1.2 Договору кінцевим терміном погашення Траншів є 20.05.2033 р. 20.05.2008 року між позивачем та відповідачем 1 - [PERSON] укладено Іпотечний договір №04/1-295, у відповідності до якого в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії, відповідач 1 передала в іпотеку земельну ділянку, загальною площею 0, 1505 га, яка є частиною земельної ділянки загальною площею 16, 2574 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована за адресою: Колонщинська сільська рада, с. Березівка в Макарівському районі, Київської області. 20.05.2008 р. між позивачем та відповідачем 2 - [PERSON] укладено договір поруки №04/П-190, у відповідності до якого поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання відповідачем 1 умов договору про надання невідновлюваної кредитної лінії № 380/1375/08-Ж. Банком зобов'язання за договором виконані в частині надання першого траншу, що підтверджується матеріалами справи, та не заперечувалось сторонами, в свою чергу відповідачем зобов'язання в частині щомісячного погашення заборгованості за вказаним траншем належним чином не виконані, що підтверджується випискою по рахунку, розрахунком заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи відповідач 1 - [PERSON], не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до чинного законодавства, а саме згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. У зв'язку з зазначеним, суд приходить до висновку, щодо необґрунтованості позовних вимог зустрічної позовної заяви щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме земельної ділянки загальною площею 16, 2574 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: Колонщинська сільська рада, с. Березівка в Макарівському районі, Київської області, в рахунок повернення грошових коштів за першим траншем, оскільки право вибору способу захисту своїх прав належить позивачу. Отже, відповідач 1 - [PERSON] порушила умови договору в частині неповернення першого траншу та несплати відсотків, комісії за його користування та не виконала взяті на себе зобов'язання. Ч. 1 ст. 553 ЦК передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Щодо заяви представника відповідача 1- [PERSON] про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. За ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів. З матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до суду з позовом до відповідачів 06.07.2015 р., при цьому останній платіж по поверненню кредитних коштів було здійснено відповідачем 1 - [PERSON] в травні 2013 року. Зокрема, у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, як це передбачено кредитним договором. Зокрема, 09.06.2015 р. банк направив відповідачам письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом та сплату відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги. Крім вказаного, вимоги щодо стягнення з відповідачів пені банком не заявлялись. Враховуючи вказане, заява представника [PERSON] є необґрунтованою та не підлягає до задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги первісної позовної заяви є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі, а саме стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми заборгованості за договором в розмірі 132 733, 07 дол. США (еквівалент - 2 831 084,10 грн.), з яких: 102 552, 84 дол. США (еквівалент - 2 187 365, 32 грн.) - заборгованість за кредитом; 30 180, 23 дол. США (еквівалент - 643 718, 78 грн.) - заборгованість за відсотками. Щодо вимог зустрічної позовної заяви про розірвання договору про надання невідновлюваної кредитної лінії № 380/1375/08-Ж, припинення зобов'язань за договором поруки та Іпотечному договору, суд зазначає наступне. Ст. 598 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У відповідності до ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Зокрема, відповідно до ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого ю зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його обсяг відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Позивачем за зустрічним позовом не надано доказів на підтвердження наявності підстав для припинення договору поруки та Іпотечного договору, які передбачені вказаними вище нормами, з матеріалів справи вбачається, що зобов'язання за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 380/1375/08-Ж від 20.05.2008 р. не припинились, заборгованість по договору не повернута, а договір діє до 20.05.2033 р. У зв'язку з вказаним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічної позовної заяви в частині визнання зобов'язань за договором поруки та Іпотечним договором припиненими. Щодо стягнення з відповідача за зустрічним позовом збитків, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі Відшкодування збитків є однією із підстав цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною 1 вказаної статті зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками. При цьому розмір заподіяних збитків доводить позивач. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача збитки, які є сплаченими процентами по договору про надання невідновлюваної кредитної лінії № 380/1375/08-Ж від 20.05.2008 р. в розмірі 69 286, 99 дол. США та процентами за відкриття позичкового рахунку 8 679, 13 грн. Суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаних вимог, оскільки вказані суми не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а є процентами, які передбачені умовами договору, укладеного між позивачем за зустрічним позовом та банком. Щодо посилань сторони позивача за зустрічним позовом на порушення банком зобов'язань за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 380/1375/08-Ж від 20.05.2008 р., що виявилось в невидачі другого траншу, передбаченого п. 1.1.1.1 Договору, слід зазначити наступне. У відповідності до п. 3.1.1.1 Договору від 20.05.2008 р. зобов'язання кредитора щодо надання позичальнику траншу кредиту дійсне протягом перших дев'яти місяців від дати підписання кредитного договору. У разі неотримання Позичальником кредиту в повному обсязі протягом вказаного терміну, Кредитор не несе безумовних зобов'язань з надання відповідного траншу Кредиту за цим договором. В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача за зустрічним позовом до відповідача з метою отримання другого траншу у відповідності до умов договору, у зв'язку з чим в суду відсутня можливість встановити факт ухилення відповідача за зустрічним позовом від виконання умов договору про надання невідновлюваної кредитної лінії. Зокрема, у відповідності до п. 3.2.5 вказаного договору, кредитор має право відмовитись від надання кредиту у разі порушення позичальником обов'язку, встановленого в п. 1.1.1 цього договору. З матеріалів справи вбачається не виконання позичальником своїх зобов'язань, які полягали в погашенні наданого Траншу, у зв'язку з чим в останньої виникла заборгованість. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі.

Outcome: approved