Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем по справі з 8 09.01.1991 по 10.02.2011р. та з 14.02.2011 року. Працював прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті. 15 серпня 2016 року був звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України за невідповідність виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я. 20.07.2016 року вперше оглянутий на МСЕК, визнано інвалідом третьої групи за загальним захворюванням. За висновком про умови та характер праці мені протипоказана важка фізична праця, підземні умови праці, тривала ходьба, вимушене положення тіла, переохолодження. 3.05.2017 року складено акт розслідування хронічного професійного захворювання, затверджений 6.04.2017 року начальником головного управління Держпраці у Донецькій області. Відповідно до акту позивачу встановлені професійні захворювання: -хронічна радикулопатія L5, S1 зліва в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом - захворювання професійне, встановлено вперше. -хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - захворювання професійне, встановлено вперше. -хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) - захворювання професійне, встановлено вперше. 7.06.2017 року [PERSON] був вперше оглянутий на МСЕК за професійним захворюванням. Йому було встановлено за сукупністю 60% втрати професійної працездатності: з 29.05.2017 року до 1.07.2019 року - 30% хронічний попереково- хрестцовий радикуліт, 20% хронічний бронхіт, 10% приглухуватість, з 29.05.2017 року визнано інвалідом третьої групи за професійним захворюванням. За висновком про умови та характер праці: протипоказана важка фізична праця, робота у підземних умовах. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: спостерігання та лікування у невролога, ЛОР, сурдолога. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі, а саме медикаментозне лікування за професійними хворобами, санаторно-курортне лікування за хронічним попереково-хрестцовим радикулітом. Постановою ВВД ФССвНВнВтПЗ України в м. Покровську позивачу були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались. Згідно пункту 16 акту, професійне захворювання виникло у зв'язку з подовжувальним періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - пил переважно фібро генної дії, фізичне навантаження, шум. У пункті 17 акту від 3.04.2017 року зазначено, що причиною професійних захворювань згідно-лабораторно-інструментальних досліджень запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксину кремнію 6,0% складала 196,8 мг/м3 (ГДК 2 мг/м3) протягом 84,0% часу робочої зміни. Потужність зовнішньої праці при роботі за участю м'язів нижніх кінцівок і тулуба 194,4 Вт (ПДР - 90 ВТ), теж саме при роботі за участю м'язів плечового поясу 89,0 Вт (ПДР 45 Вт), перебування у вимушеній робочій позі 30% робочої зміни, шум від працюючого обладнання - 88 дБА протягом 50% часу робочої зміни. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані клінічного обстеження, динаміка захворювань, інформація про умови праці, згідно якої позивач підлягав дії пилу, концентрації якого перевищували ГДК, підлягав дії шуму, рівень якого перевищував ГДР, підлягав комплексній дії виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі величини (фізичне навантаження, вимушена робоча поза, вимушені нахили). Таким чином, у зв'язку із шкідливими умовами праці позивач отримав професійне захворювання на підприємстві і тому, на його думку, відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду. Спричинена йому моральна шкода полягає у тому, що у зв'язку з професійним захворюванням він почуває себе погано, постійно змушений лікуватися, не має можливості як раніше вести звичайний спосіб життя, що у свою чергу призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Після втрати працездатності в нього змінилися умови життя, що потягли за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання. Все це разом має вплив на життя та стосунки із близькими позивача, в даний час чималі кошти його родини спрямовані на його лікування. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 90000 гривень та просить стягнути зазначену суму з відповідача на його користь. На його думку, діями відповідача йому спричинені моральні страждання, пов'язані із професійним захворюванням, яке є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Позивач просить суд стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на його користь 90000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому в результаті шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.34). Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі(а.с.35). Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.30). В запереченні на позовну заяву зазначив, що одна з найважливіших підстав для настання відповідальності в спричиненні моральної шкоди позивачу, пов'язаної з отриманим професійним захворюванням - не вказана і встановлених законодавчо доказів про її наявність - не надано. Вважає, що вимоги позивача не відповідають розумності та справедливості (а.с.31-32). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 8 09.01.1991 по 10.02.2011р. та з 14.02.2011 року. Працював прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті. 15 серпня 2016 року був звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України за невідповідність виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я (а.с.7). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 03.04.2017 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом промислового фактора - важкість праці, пил. Причиною професійного захворювання [PERSON] є потужність зовнішньої праці при роботі за участю м'язів нижніх кінцівок і тулуба 194,4 Вт (ПДР-90 Вт), теж саме, при роботі з переважною участю м'язів плечового поясу 89,0 Вт (ПДР-45 Вт)(а.с.8-9). 07.06.2017 року позивач був оглянутий МСЕК і йому було встановлено 3 групу інвалідності за професійним захворюванням з 29.05.2017р. по 01.07.2019р. року безстроково. Позивачу було встановлено за сукупністю 60% втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, потребу в медикаментозному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні, 3 групу інвалідності з 29.05.2017 року безстроково (а.с.10). Також це підтверджується повідомленням закладу охорони здоров'я про рішення МСЕК (а.с.11-12). Згідно виписки 892 від 30.12.2015 року, виданої Державною установою «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» Клініка професійних захворювань [PERSON] в період з 19.08.2016 року по 05.09.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; Хронічна сенсоневральна приглухуватість з легким сткпенем зниження слуху, хронічний бронхіт - захворювання професійні, встановлені вперше. Було назначено лікування, протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних та подразних речовин, фізичних навантажень, вимушеної робочої пози, шуму, несприятливого мікроклімату(а.с.17). Відповідно до висновку Державною установою «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» Клініка професійних захворювань [PERSON] встановлено діагноз: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; Хронічний бронхіт ІІ ст.., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два), хронічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху. Протипоказана робота в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища (а.с.18). Відповідно до ст.ст.1, 3 ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв'язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов'язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов'язків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов'язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов'язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоров'я потрібен певний час та грошові кошти. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров'я позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 45000 гривень. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 3 ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. На підставі ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600,00 грн. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial