Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом. Позивач в позові посилається на те, що 01 липня 2000 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 4,590 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (кадастровий номер 1222386500:02:002:0006), що належала йому відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія III-ДП № 067588 від 17 жовтня 2000 року, зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за МД №1200. За життя він залишив заповіт від 02 грудня 1999 року, посвідчений секретарем Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 53, в якому вказав позивача як спадкоємця земельної ділянки. Позивач звернувся до Магдалинівської державної нотаріальної контори з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину, але йому відмовили, посилаючись на те, що предметом заповіту є сертифікат на право на земельну частку (пай), а ним було надано державний акт на право власності на земельну ділянку, тому порекомендовано звернутися до суду. [PERSON] вважає, що має право спадкувати земельну ділянку свого батька, оскільки є його спадкоємцем за заповітом. Отримання ним державного акта на право приватної власності на землю та виділення земельної ділянки в натурі не впливає на волевиявлення померлого залишити позивачу у спадок землю. Позивач вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки після смерті діда проживав у його будинку, користувався земельною ділянкою, саджав і прибирав город. Відповідно до ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року) управління та володіння спадковим майном свідчить про фактичне прийняття спадщини. Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з'явився, представником позивача надано до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. В заповіті від 02 грудня 1999 року, посвідченому секретарем Приютської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 53, [PERSON] вказав позивача, як спадкоємця земельної частки (паю) - (а. с. 11). [PERSON] помер 01 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 297279, актовий запис № 21 (а. с. 7). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Земельна ділянка площею 4,590 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського господарства, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія III-ДП № 067588 від 17 жовтня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 1200, належала [PERSON] (а. с. 9). У відповідності до ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки після смерті свого батька користувався земельною ділянкою. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем померлого [PERSON], після його смерті фактично прийняв спадщину, має право на спадкування за заповітом, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Тому суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved