Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вищезазначений будинок набуте на підставі свідоцтва про право власності від 16.08.2006р. та свідоцтва про право на спадщину від 16.08.2006р. Відповідно до адресної картки від 25.01.2014р. у вищевказаному будинку зареєстровано 4 особи, а саме: позивач, відповідач, [PERSON] та [PERSON] Фактично у будинку проживають лише відповідач зі своєю дружиною та повнолітніми дітьми. 27.02.2014р. між позивачем та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями. Після укладеного попереднього договору купівлі-продажу позивач звернулась до осіб, які зареєстровані у вказаному будинку добровільно знятись з реєстрації та звільнити зазначене приміщення для можливості їй укласти основний договір купівлі-продажу. Громадянин [PERSON] не заперечує проти зняття із реєстраційного обліку у вказаному будинку та пообіцяв у найближчий час добровільно знятися із реєстрації. Відповідач на неодноразові звернення позивача знятись із реєстраційного обліку та звільнити приміщення будинку не реагує та добровільно звільнювати приміщення не бажає, а тому вона змушена звертатися в суд з даним позовом. У зв'язку з цим просить усунути перешкоди у користуванні правом власності шляхом виселення [PERSON] та осіб, які із ним проживають з житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS], а також зняття його із реєстраційного обліку із вказаного вище будинку. Представник позивача в судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки не сповістив, належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, тому суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Право власності на вищезазначений будинок набуте нею на підставі свідоцтва про право власності від 16.08.2006р. та свідоцтва про право на спадщину від 16.08.2006р. (а.с.6-7) Відповідно до адресної картки від 25.01.2014р. у вищевказаному будинку зареєстровано 4 особи, а саме: позивач, відповідач, [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-11). 27.02.2014р. між позивачем та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями (а.с.3). Встановлено, що після укладеного попереднього договору купівлі-продажу позивач зверталась до осіб, які зареєстровані у вказаному будинку добровільно знятись з реєстрації та звільнити зазначене приміщення для можливості їй укласти основний договір купівлі-продажу. Відповідач на неодноразові звернення позивача знятись із реєстраційного обліку та звільнити приміщення будинку не реагував та добровільно звільняти приміщення не бажав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 (семи) днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тому суд відмовляє позивачу у задоволенні позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідача, оскільки до повноважень суду не відноситься реєстрація чи зняття з реєстрації фізичних осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України право власності - це врегульований законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права володіння, користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володінням. Відповідно до вимог ст. 107 ЖК України особа, яка виїхала на інше місце проживання в даному населеному пункті чи в інший населений пункт, втрачає право користування житловим приміщенням з часу виїзду на інше постійне місце проживання. Згідно із ч. 1 ст. 163 ЖК Української РСР, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно із ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS], і вона не бажає, щоб цим будинком користувався відповідач, суд визнає відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку та зобов'язує його знятися із реєстраційного обліку за місцем знаходження даного будинку. В зв'язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по справі. З огляду на викладене, на підставі ст. 48 Закону України «Про власність»; ст. 15, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України; ст.ст. 9, 71, 72, 107, 150, 163 ЖК Української РСР; ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; ст.ст. 6, 8, 10, 11, 15, 30, 60, 64, 88, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial