Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «Індустріалбанк», в якому просило стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 1427195/31/к від 16 жовтня 2012 року станом на 07.08.2018 року у розмірі 26332 грн. 13 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 9702,00 грн., заборгованості за процентами в розмірі 13050,09 грн., інфляційного збільшення заборгованості за кредитом в розмірі 3580,04 грн., та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є правонаступником ПАТ «АБ «Експрес-Банк», з яким 16 жовтня 2012 року [PERSON] уклала кредитний договір № 27195/31/к та за умовами якого отримала кредит на споживчі потреби в сумі 35000,00 грн., терміном користування на 36 місяців з 16.10.2012 р. по 16.10.2015 р. зі сплатою процентів в розмірі 28,0 % річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодовця (позивача), до закінчення строку дії кредитного договору становить 38 % річних. Проте відповідач [PERSON] взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконувала, в зв`язку з чим за нею утворилась вказана кредитна заборгованість. При укладенні вищезазначеного кредитного договору чоловік позичальника [PERSON] - [PERSON] надав письмову згоду на укладення та підписання його дружиною кредитного договору, а отже, несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язання боржником [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце його проведення повідомлялись належним чином в порядку, передбаченому п. 19 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, про причини неявки не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов не надали. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 16 жовтня 2012 року між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 27195/31/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП), за умовами якого відповідач [PERSON] отримала кредит на споживчі потреби в сумі 35000,00 грн. на строк 36 місяців з 16.10.2012 р. по 16.10.2015 р. зі сплатою процентів. Процентна ставка є фіксованою. З моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, становить 28% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38 % річних. Згідно з п.2.4 кредитного договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування кредиту на поточний (картковий) рахунок позичальника, на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця. Пунктом 2.5 кредитного договору визначено, що погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п.2.3 договору, та/або шляхом внесення готівки в касу кредитодавця для зарахування на вище зазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначені в Додатку № 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п.2.7 зазначеного договору суми грошових коштів, які фактично надійшли на погашення заборгованості позичальника за договором, спрямовуються кредитодавцем на погашення заборгованості позичальника в наступній послідовності: в першу чергу погашається заборгованість по простроченим нарахованим процентам за користування кредитом, в другу чергу погашається заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом, в третю чергу погашається заборгованість по простроченій сумі кредиту, в четверту чергу погашається заборгованість по сумі кредиту, в п`яту чергу погашається заборгованість по сплаті інших платежів за договором. Пунктом 4.1 встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно в останній робочий день звітного місяця (без врахування останнього робочого дня звітного місяця та послідуючих неробочих днів місяця), починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, методом факт/факт за ставкою, визначеною договором, виходячи з 365/366 календарних днів у році. При цьому, при нарахуванні процентів за кредитом день його повернення кредитодавцеві - не враховується. Відповідно до п.4.3 договору проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту та фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4 договору та 5 % процентів річних. Згідно з відомостями ЄРДПОУ публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» знаходиться в стані припинення. Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом. Згідно із п.п. г п. 11 ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» приєднання банку за спрощеною процедурою передбачає, зокрема, що не застосовуються положення законодавства щодо завершення приєднання з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо правонаступництва Банку-правонаступника, а також одночасного подання документів для державної реєстрації змін до відомостей про Банк-правонаступник, що містяться у такому реєстрі, та документів для державної реєстрації припинення Банку, що приєднується. Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків Банку, що приєднується, виникає у Банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами Банку, що приєднується, та Банку-правонаступника. Судом встановлено, що у зв`язку з реорганізацією публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» шляхом приєднання до публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», останнє є правонаступником публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» згідно з п.п. г п. 11 ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», що підтверджується витягом з статуту, затвердженим НБУ 11.06.2018 р. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо поетапного повернення кредитних коштів за кредитним договором № 27195/31/к від 16.10.2012 р., в зв`язку з чим позивач нарахував заборгованість за кредитним договором станом на 07.08.2018 року у розмірі 26332 грн. 13 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 9702,00 грн., заборгованості за процентами в розмірі 13050,09 грн., інфляційного збільшення заборгованості за період з 01.11.2015 року по 30.06.2018 року в розмірі 3580,04 грн. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачами не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 9702,00 грн. та інфляційного збільшення заборгованості, нарахованого позивачем за період з 01.11.2015 року по 30.06.2018 року в сумі 3580,04 грн. Проте позивачем залишився не обґрунтованим розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитом за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. 1 ст. 251, ч. 1 с. 252, ч. 1 ст. 254 ЦК України). Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 с. 252 ЦК України). Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору № 27195/31/к від 16.10.2012 року договір укладено на 36 місяців, набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця і позичальником та скріплення печаткою кредитодавця та діє по 16.10.2015 року. У разі наявності заборгованості позичальника по договору на 0-00 годину останнього дня дії договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 календарних днів. У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов`язань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов`язань по договору в повному обсязі. Оскільки судом встановлено, що сторони передбачили строк дії договору - 16.10.2015 року та погодили право банку в односторонньому порядку продовжити його дію на 30 календарних днів у разі наявності заборгованості позичальника по договору на 0-00 годину останнього дня дії договору, суд дійшов висновку про те, що сторонами встановлено строк виконання позичальником свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості - до 15 листопада 2015 року. Наявність умови договору про те, що договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов`язань по договору в повному обсязі не спростовує висновків суду, оскільки наявність вказаної умови не свідчить про те, що договором встановлено строк виконання зобов`язання в розумінні статті 251 та 530 ЦК України, що відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15. Оскільки судом встановлено, що сторони погодили строк виконання позичальником свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості - до 15 листопада 2015 року суд дійшов висновку про те, що нарахування процентів за кредитним договором після спливу вказаного строку припиняється на підставі ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 530 ЦК України, що відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові вказала на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за процентами, нарахованими за період з 15 листопада 2015 року по 01 серпня 2018 року в розмірі 11372,57 грн. задоволенню не підлягають. Отже, сума заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором дорівнює 1677 грн. 52 коп. (13050,09 - 11372,57). Підсумовуючи наведене,суд дійшов висновку про те, що станом на 07.08.2018 р. заборгованість за вказаним кредитним договором складає 14959 грн. 56 коп.: - 9702 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, - 1677 грн. 52 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 16.10.2012 року по 14.11.2015 року включно, - 3580 грн. 04 коп. - інфляційне збільшення заборгованості за період з 01.11.2015 року по 30.06.2018 року. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно із ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Оскільки судом встановлено, що метою отримання кредиту було ремонт будинку та чоловік позичальника [PERSON] 16 жовтня 2012 року надав письмову згоду на укладення та підписання його дружиною [PERSON] кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що грошові кошти, одержані за договором, були використані позичальником в інтересах сім`ї, а отже, вказаний кредитний договір укладено дружиною [PERSON] в інтересах сім`ї, в зв`язку з чим створює обов`язки також для другого з подружжя - [PERSON] . Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про наявність солідарного зобов`язання боржників [PERSON] , [PERSON] за вказаним кредитним договором, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 03 травня 2018 року у справі № 639/7335/15-ц, відповідно до якого тлумачення частини четвертої статті 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Індустріалбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнувши з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором № 27195/31/к від 16.10.2012 року станом на 07.08.2018 року, яка включає: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9702 грн. 00 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 1677 грн. 52 коп., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 3580 грн. 04 коп., а всього 14959 гривень 56 копійок, солідарно. В задоволені позовних вимог в частині солідарного стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Індустріалбанк» заборгованості за кредитним договором № 27195/31/к від 16.10.2012 року станом на 07.08.2018 року, яка включає заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 11372 гривень 57 копійок необхідно відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 500,51 грн. з кожного.

Outcome: partial