Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов вказаний позов від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказав, що між ним та відповідачем 09 червня 2000 року Виконавчим комітетом Єлизаветівської сільської ради Петриківського району у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що було видано свідоцтво про шлюб та складено відповідний актовий запис № 2. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які зареєстровані та проживають разом із відповідачем. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, втрату взаєморозуміння, що в свою чергу призвело до частих сварок та припинення фактичних шлюбних відносин між позивачем та відповідачем. Дружина постійно нарікала на низький заробіток чоловіка, через що стосунки у родині ставали все гірше. Всі спроби позивача зберегти сім'ю натикались на небажання дружини щось поновлювати. Як результат з травня 2017 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тож подальше збереження цього шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому позивач зауважив, що розірвання шлюбу жодним чином не вплине на його взаємини з дітьми, тож батько й надалі буде брати участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні. З огляду на викладене позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований Виконавчим комітетом Єлизаветівської сільської ради Петриківського району у Дніпропетровській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 2. Неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити проживати разом із відповідачем. Позивач до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить суд залишити йому шлюбне прізвище - [PERSON]. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Всебічно та повно вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і наявність підстав для його задоволення через наступне. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 червня 2000 року Виконавчим комітетом Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 2 та Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.12.2017 року. Сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], що видане 14.08.2000 року Єлизаветівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області та [PERSON], [INFO], про що надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03.06.2005 року виконкомом Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області. Позивач долучив довідку № 1021 від 19.12.2017 року, видану у Єлизаветівській сільській раді Петриківського району Дніпропетровської області про те, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім'ї: дружину [PERSON], дочку [PERSON], сина [PERSON] Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходить із наступного. За правилами частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. З викладеного суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тобто підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання позову судом не встановлені. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею сторін, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає за необхідне задовольнити позов відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Залишити відповідачу шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частинами 2 та 3 ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. У зв'язку із викладеним, враховуючи вік дітей, зважаючи на те, що діти залишились проживати разом із відповідачем, чим самостійно виразили своє бажання проживати разом із матір'ю, суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом із матір'ю, тобто відповідачем у справі. У ч. 1 ст. 142 ЦПК України, встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» Оскільки відповідач позов визнав під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, що становить 352.40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved