Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

До суду 13 липня 2017 року надійшла позовна заява Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення суми соціальної допомоги у розмірі 295 грн. 86 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі заяви [PERSON] від 16.05.2013 р. рішенням про призначення допомоги сімям з дітьми від 21.05.2013 р., на підставі ст. ст. 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми», була призначена допомога в розмірі 130,00 грн. за період з 26.06.2013 р. по 04.05.2016 р. Рішенням від 19.08.2013 р. зроблено перерахунок допомоги з урахуванням доходів з 01.07.2013 р. по 30.11.2013 р. в розмірі 449,15 грн., з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р. у розмірі 520,15 грн. Рішенням від 27.01.2014 р. зроблено перерахунок допомоги з урахуванням доходів з 01.01.2014 р. по 30.06.2014 р. в розмірі 364,17 грн., з 01.01.2014 р. по 04.05.2016 р. в сумі 130,00 грн. 25.02.2016 р. до управління надійшла заява [PERSON] про припинення виплати допомоги у звязку з працевлаштуванням (підстава витяг з наказу від 19.02.2016 р. № 35-к). Рішенням про призначення допомоги сімям з дітьми від 04.03.2016 р. допомога знята з оплати 22.02.2016 р. Згідно повідомлення Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 1476 від 13.04.2016 р. переплата грошової допомоги за період з 22.02.2016 р. по 30.04.2016 р. склала 295,86 грн. 26.04.2016 р. [PERSON] було направлено повідомлення про повернення переплаченої допомоги в розмірі 295,86 грн., та на теперішній час сума надмірно виплаченої допомоги у добровільному порядку не повернута. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявку суду не повідомили. В звязку з чим суд визнає неявку відповідача в судове засідання неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 16.05.2013 р. рішенням про призначення допомоги сімям з дітьми від 21.05.2013 р., на підставі ст. ст. 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми», була призначена допомога в розмірі 130,00 грн. за період з 26.06.2013 р. по 04.05.2016 р. (а.с.5-7). Рішенням від 19.08.2013 р. зроблено перерахунок допомоги з урахуванням доходів з 01.07.2013 р. по 30.11.2013 р. в розмірі 449,15 грн., з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р. у розмірі 520,15 грн. Рішенням від 27.01.2014 р. зроблено перерахунок допомоги з урахуванням доходів з 01.01.2014 р. по 30.06.2014 р. в розмірі 364,17 грн., з 01.01.2014 р. по 04.05.2016 р. в сумі 130,00 грн. (а.с.8,9). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобовязані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Відповідно п. 46 Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми» особи, яким виплачується державна допомога сімям з дітьми, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобовязані у десятиденний строк повідомити про це органи соціального захисту населення. Відповідач [PERSON] у встановлений Законом строк, а саме, 25.02.2016 року повідомила відділ соціальних допомог УПСЗНА Московського району ХМР про своє працевлаштування, підстава витяг з Наказу № 35-к КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 7» про прийняття [PERSON] на роботу з 22.06.2016 р. (а.с.10,11). Відповідно п. 13 Постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми» виплата допомоги припиняється з місяця, що настає на місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу. Так, рішенням УПСЗН Адміністрації Московського району ХМР від 04.03.2016 року [PERSON] припинено виплату соціальної допомоги з 22.02.2016 р. (а.с.12). Згідно повідомлення Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 1476 від 13.04.2016 р. переплата грошової допомоги [PERSON] за період з 22.02.2016 р. по 30.04.2016 р. склала 295,86 грн. (а.с.13). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Але, чинним законодавством передбачені обставини, при наявності яких безпідставно набуте майно не підлягає поверненню. Так, статтею 1215 ЦК України зазначено, що, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, за змістом приведених норм закону, безпідставно набута соціальна допомога може бути стягнена за одночасної наявності двох умов: рахункової помилки УПСЗН та недобросовісності з боку набувача. Жодних обставин, які б свідчили про зловживання з боку відповідача або подання нею недостовірних даних чи про будь-яку іншу форму його недобросовісності представником позивача не вказано та такі обставини не доведені. Розрахункової помилки УПФУ при нарахуванні [PERSON] соціальної допомоги допущено не було. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed