Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

До Куйбишевського районного суду 08 грудня 2017 року звернулася [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона відповідно до договору купівлі-продажу № 346 від 17.06.1999 є власником квартири за адресою: Запорізька область, Більмацький (Куйбишевський) район, смт. Більмак (Куйбишеве), [ADDRESS]. 17.07.2008 відповідач був зареєстрований в даному житловому приміщенні. Після реєстрації відповідач ніколи не проживав в квартирі, не був членом родини позивача, не отримував та не сплачував комунальні послуги, не приймав участі у підтриманні санітарно-технічного стану квартири, не укладав з позивачем договору найму житла, навчався та мешкав у м. Київ, проживав та займався підприємницькою діяльністю разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: 71001, Запорізька область, Більмацький район, смт. Більмак, вул. Запорізька, буд. 47. Безпідставне невиконання відповідачем зобовязання щодо знаття з обліку (виписки) за адресою розташування належного житла позивачу, тягне за собою невиправдане створення перешкод щодо реалізації позивачем відповідних житлових прав у повному обсязі, в також безпідставне нарахування вартості комунальних послуг та інше. На час звернення до суду відповідач не виконав законні вимоги власника квартири, у звязку з чим позивач вимушений звернутися за судовим захистом та наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач та його представник проти позовних вимог заперечували, суду надано заперечення проти позовних вимог, в яких зазначено, що 17.07.2008 відповідач був зареєстрований в даному житловому приміщенні, де проживає останні девять років. Протягом останніх декількох років між позивачем і відповідачем через її нестабільний психоемоційний стан, склалися неприязні стосунки, позивач неодноразово намагалась обмежити відповідачу його можливість проживати в квартирі, чинила усілякі перешкоди, позивач був змушений з метою не провокувати подальший конфлікт зі своєю мачухою миритися з таким станом речей. Відповідач проживав в зазначеній квартирі до того моменту, поки не погіршилися стосунки між його батьком [PERSON] та мачухою, що призвело в подальшому до розірвання шлюбу. 11.10.2017 року було розірвано шлюб між батьком відповідача та позивачем. Після того, як рішення набрало законної сили, на початку листопада 2017 року, під час повернення додому, відповідач дізнався, що замки в квартирі замінені. Відповідач в квартиру так і не потрапив, звязатися з позивачем не було можливості, хоча й в квартирі знаходиться значна кількість особистих речей відповідача. В судове засідання 28.12.2017 сторони не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У звязку з неявкою розгляд справи відкладено на 9-00 годину 11 січня 2018 року. 11 січня 2018 року розгляд справи було відкладено на 25 січня 2018 року о 9-00 годині. 24.01.2018 через канцелярію суду надійшла заява від позивача, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, надала суду додаткові документи. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях. Під час розгляду справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу №346 від 17.06.1999 є власником квартири за адресою: Запорізька область, Більмацький (Куйбишевський) район, смт. Більмак (Куйбишеве), [ADDRESS]. 17.07.2008 відповідач був зареєстрований в даному житловому приміщенні. Згідно довідки про склад сімї зареєстрованих у житловому приміщенні №5633 від 28.12.2017 зареєстрованими в [INFO] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні 11.01.2018 пояснив суду, що тривалий час мешкає в м. Києві, де знімає квартиру у сторонніх осіб. Приїжджав до смт. Більмак у справах та зупинявся в даній квартирі приблизно 1 раз на 2 місяці на період одного-двох тижнів. Останні три роки в квартирі не мешкав. З моменту погіршення стосунків між його батьком та мачухою, остання забрала у відповідача ключі від квартири. Міг би зареєструватися у батька, який також проживає в смт. Більмак, у власному будинку. Відповідач проживав в зазначеній квартирі до того моменту, поки не погіршилися стосунки між його батьком [PERSON] та мачухою. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №6-709цс16 (№688/63/15-ц). Реєстрація відповідача порушує (обмежує) право користування власністю позивача, у звязку з чим вимоги останнього є обґрунтованими підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи не проживання тривалий час відповідача у квартирі, власником якої є позивач, суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування даною квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Більш того, позивач як власник має право вимагати від відповідача усунення порушення свого права власності в будь-який час. Тому позов підлягає задоволенню. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. У відповідності з вимогами, передбаченими статтею 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved