Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

До Старосамбірського районного суду Львівської обл. звернулась з позовом [PERSON] до батька [PERSON] про стягнення аліментів на навчання. Свої позовні вимоги уточнила через свого представника в суді [PERSON]. В уточнених позовних вимогах просила суд стягнути з відповідача не 1200 грн. щомісячно, як було вказано у первинному позові, а 500.00 грн. починаючи з 06.04.2016р. в її користь, щомісячно на період навчання, окрім канікул, врахувавши майновий стан відповідача. В позові вказала, що вона [PERSON] вимушено звертається в суд з вимогами про стягнення аліментів до свого батька [PERSON], який з 2001 року не приймає жодної участі у соціальному, інтелектуальному, моральному, культур-ному та духовному її розвитку, що забезпечується кожній дитині у відповідності до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», яка зокрема й визначає, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 цього ж Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Щодо обґрунтованості своїх вимог вважає за необхідне повідомити наступне. 13 липня 2001 року її батьки, мати - [PERSON] та батько - [PERSON] розлучилися. З цього часу вона, та її рідний брат [PERSON] [INFO], разом проживають з мамою, яка повністю їх утримує. Згідно рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.12.2000 року Відповідача було зобов'язано сплачувати на утримання дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку помісячно починаючи з 22.11.2000 року і до повноліття. Станом на день звернення до суду Відповідачем вказане рішення суду не виконано, заборговано більше 2 000 грн.. 01 вересня 2013 року її зараховано студентом на денну, державну форму навчання у медсестричному відділенні Самбірського медичного коледжу І рівня акредитації, який знаходиться за адресою: 81400, м. Самбір, вул. Шевченка, 14. Термін навчання у медичному коледжі закінчується в липні місяці 2017 року. Її місячний дохід складається із стипендії в розмірі 622 гри., інших власних прибутків в неї немає, так як, навчається на денній формі навчання і не має реальної змоги працювати. Розмір стипендії не покриває її місячні витрати, які складаються з: оренди житла у м. Самборі в сумі 500 грн. з комунальними платежами, оскільки гуртожитком не забезпечена, а щоденно доїжджати з дому немає можливості через транспорт та розклад занять; витрат на забезпечення належних умов навчання - купівля та підтримання в належному стані медичного одягу, придбання канцелярських товарів, оплата за інтернет послуги необхідні для доступу в електроні бібліотеки, харчування, придбання одягу та проїзд, що приблизно щомісячно складає близько 900 грн. Зважаючи на розмір стипендії без додаткової матеріальної допомоги продовжувати навчання в медичному коледжі стає неможливим. З 2013 року по теперішній час завдячуючи своїй мамі позивачка навчається в медичному коледжі, яка до сьогоднішнього дня намагається по мірі можливості матеріально їй допомагати. Однак з погіршенням фінансової спроможності та у зв»язку з навчанням на платній основі її рідного брата [PERSON] у Самбірському медичному коледжі, де загальна вартість навчання складає 28 400 грн. їхня мама не може допомагати їй фінансово у навчанні. Не зважаючи на те, що її батько на сьогодні має свою сім»ю, та офіційно не працею-лаштований, проте позивачка вважає, що фінансово спроможний на час її закінчення навчання допомогти їй матеріально закінчити медичний коледж та здобути освіту медичного працівника. Оскільки їй відомо, що відповідач протягом останніх років періодично виїжджає за кордон на роботу, перебуваючи в Україні, також неофіційно працює. Тому просила позов задоволити, при цьому змінила позовні вимоги врахувавши, що її батько має іншу сім`ю і двох малолітніх дітей просила суд через свого представника щомісячно протягом навчання стягувати 500 (п`ятсот) грн. до закінчення навчання. Представник відповідача позов не визнав та суду пояснив, що відповідач має другу сім`ю і одна з дітей хворіє, тому погодився відповідач протягом навчання своєї дочки сплачувати тільки 400 ( чотириста) грн. Вислухавши представників суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. До часткового задоволення так, як представник позивачки просив суд стягувати аліменти на час навчання починаючи з 06.04.2016р. з часу підписання позивачкою самого позову. Попри те позовна заява в суді була зареєстрована по вхідному 13.04.2016р. і з того часу, реєстрації позову в суді необхідно здійснювати стягнення аліментів в користь позивачки. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст.201 СК України до відносин, щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку (сина) у твердій грошовій сумі і/або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених у статті 182 СК України. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Не зважаючи на те, що батько позивачки на сьогодні має свою сім»ю, та офіційно не працевлаштований, проте суд вважає, що фінансово спроможний на час її навчання допомогти матеріально своїй дочці, яка зменшила розмір аліментів, закінчити медичний коледж та здобути освіту медичного працівника. Оскільки їй відомо, що відповідач протягом останніх років періодично виїжджає за кордон на роботу, перебуваючи в Україні, також неофіційно працює. Пунктом 3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Виходячи з вище наведеного позов підлягає до часткового - задоволення. Зважаючи на викладенні обставини,

Outcome: partial