Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

До суду 31.08.2015 р. із позовом про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру 10 в б. 57 по вул.. Радіо в м. Запоріжжя звернулась [PERSON] Посилається на те, що вона з 1985 року користується вказаною квартирою, наданою їй на підставі ордеру на службове приміщення №153 виданим Виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів від 26.04.1985 року. Протягом всього часу користування цією квартирою ніяких вимог про звільнення цієї квартири до неї не заявлялись. В судове засідання позивачка не зявилась, її інтереси представляла адвокат [PERSON], яка позов підтримала. Відповідач не направив свого представника в судове засідання, про час та місце був сповіщений належним чином, про що мається повідомлення про вручення рекомендованого листа. Відповідач, який належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів, проти чого не заперечує позивач. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, розглянувши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 26.04.1985 року будинку-інтернату для ветеранів праці виданий ордер на службове приміщення №153 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів (а.с.15). На підставі наказу №23 від 25.04.1985 року Запорізького будинку-інтернату для ветеранів праці «Про розподіл службового житла» службова квартира №10 в. 57 по вул.. радіо в м. Запоріжжя надана родині санітарки-няні [PERSON] (а.с.22 зворот). З копії паспорту позивачки вбачається, що вона за адресою: квартира №10 в. 57 по вул.. радіо в м. Запоріжжя зареєстрована з 22.05.1985 року (а.с.14 зворот). Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може виникнути з сукупності певних юридичних фактів: законності обєкту володіння, добросовісності володіння, відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (тобто строку володіння), які повинен довести позивач. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено у ч.1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Позов про право власності за давністю володіння не може предявити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає, хто є її власником. Тобто виключено набуття права власності на майно, яке належить володільцю в силу певного титулу оренди, найму, зберігання, оперативного управління, застави, тощо. Такий володілець завжди знає похідний та обмежений характер свого права на майно. Позивачка в справі знала, що квартира не знаходиться в її власності, що вона є наймачем цього житлового приміщення, знала те, що ця квартира є державною власністю, тому підстав вважати її добросовісним володільцем лише на підставі того, що вона проживала та зареєстрована за цією адресою не має. Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed