Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

До суду 20 липня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до Житлового кооперативу № 294 «Турист» в особі голови Синєгубової Олени Василівни про витребування документів за його запитом від 29.04.2015 року, визнання інформації, що розповсюджується відповідачем про сім'ю позивача, необґрунтованою, винесення судом ухвали за фактом відмови відповідача щодо виконання судового рішення від 02.04.2014 р., відшкодування моральної шкоди, спричиненої відповідачем за розповсюдження щодо сім'ї позивача інформації, у розмірі 29994 грн. 60 коп. та поштових витрат у розмірі 5 грн. 40 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він разом з сім'єю проживає у квартирі багатоквартирного кооперативного будинку, який побудовано та утримується , зокрема, і за рахунок їх коштів та регулярних внесків, що надходять до ЖК № 294 «Турист». Правовідносини у кооперативі регулюються статутом житлового кооперативу №294 «Турист», який відповідає Конституції України, Закону Україні «Про кооперацію» та іншим нормативно-правовим актам. Відповідно до статуту Житлового кооперативу позивач та члени його сім'ї зобов'язані знати та виконувати рішення органів управління ЖК, які стосуються, у тому числі, розміру щомісячних внесків в формі тарифу квартирних платежів, що має бути затверджений загальними повноваженими зборами ЖК «Турист». Розмір цього тарифу має бути зазначений у відповідному протоколі зборів членів ЖК. Крім того, цей тариф містить ряд послуг, якими користується його сім'я, та які вони повинні оплачувати, як споживачі цих послуг. Але, з 2007 року відповідач перешкоджає позивачу та його сім'ї ознайомитись з протоколами зборів ЖК, видати завірені їх копії, зловживає своїм становищем. Це підтверджується наступними документами: рішенням Московського районного суду м. Харкова № 643/7879/13-ц від 02.04.2013 р., яким встановлено факти порушення прав і свобод сім'ї та протиправні дії відповідача; постановами про закінчення виконавчого провадження ВП №45387043 і ВП №45386953 від 22.01.2015 р. державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ, якими встановлений факт відмови відповідача виконати рішення суду; листом відповідача № 05-232 від 14.05.2015 р. на запит від 29.04.2015 р. про надання довідки та протоколів зборів і правлінь про стан квартирних платежів, а також інші відомості. Із зазначеного документа вбачається, що відповідач отримала запит 30.04.2015 р. та 15 днів цей запит залишався без розгляду, та інформації за зазначеним запитом він досі не отримав. Крім того, відповідач розповсюджує серед жильців будинку, на зборах та в офіційних органах влади району і міста в усній та письмовій формі відомості про те, що він та його сім'я є злісними неплатниками та ведуть паразитичний образ життя, оскільки живуть за рахунок інших жильців. Факт розповсюдження відповідачем цим відомостей підтверджується документами № 03-301 від 05.12.2013 р., № 03-200 від 05.12.2013 р., № 02-188 від 01.08.2011 р., підписаними відповідачем та іншими членами ЖК, про те, що його сім'я не сплачує за спожиті послуги та має заборгованість. У результаті таких дій відповідача по відношенню к позивачу та його родині порушуються права і свободи, у тому числі конституційні, права споживачів послуг. Внаслідок зловживання відповідачем своїм становищем його сім'я підвергається психологічному тиску з метою вижити їх з будинку, утворивши ненормальні умови проживання, перекривши доступ к документам та позбавив можливості вирішити питання по квартирним платежам у судовому порядку, чим спричинила великі моральні страждання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, причину неявки суду не повідомила, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положень ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 29.04.2015 року звернувся з запитом про надання інформації до правління ЖК № 294 «Турист», у якому просив надати йому: довідку з місця проживання для оформлення субсидії в управління праці та соціального захисту населення Московського району; завірені копії протоколів загальних зборів членів ЖК і правління з рішеннями, підтверджуючі зазначені у довідці відомості про тарифи на утримання будинку, стан платежів по квартплаті, бухгалтері; завірену копію протоколу звітного загального збору членів ЖК за 2014 рік; завірену копію штатного розпису на 2014 рік із зазначень прізвищ обслуговуючого персоналу (а.с.4). Згідно відповіді на запит від 29.04.2015 року голова ЖК № 294 «Турист» листом від 14.05.2015 року повідомила, що лист позивача буде розглянуто на черговому засіданні правління, про прийняте рішення йому буде повідомлено (а.с.3). На теперішній час позивач відповіді на свій запит не отримав. Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Відповідно до ч.2 ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, уставах і організаціями відомостях про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію» кожен член кооперативу має право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. На підставі вищевикладеного, суд приходить до того, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вчинити певні дії щодо витребування документів, підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Пленум Верховного Суду України у постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснює, що, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань. Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу, або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного суспільного життя, у порушенні зв'язків з людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Як зазначено у Пленумі Верховного суду України у постанові «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009р., під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованим іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту розповсюдження відповідачем такої інформації. Факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні не підтверджені позивачем, а також не визначено з чого саме позивач виходив при визначенні розміру шкоди. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання інформації необґрунтованою та відшкодування внаслідок цього моральної шкоди, задоволенню не підлягають. Вимога позивача про стягнення з відповідача поштових витрат у розмірі 5 грн. 40 коп. за відправку запиту не підлягає задоволенню, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Вимога позивача про винесення судом ухвали за фактом відмови відповідача виконати рішення Московського районного суду м. Харкова № 643/7879/13-ц від 02.04.2015 року не підлягає задоволенню, оскільки питання щодо невиконання судового рішення, що набрало законної сили, не може вирішуватися в рамках цього провадження. На підставі викладеного,

Outcome: partial