Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач є власником вищезазначеного житлового приміщення, а її брат, відповідач у справі, на з моменту реєстрації у 2007 році по теперішній час проживає за місцем реєстрації своєї дружини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач за вказаною адресою у 2012 році збудував будинок та проживає разом з дружиною та трьома дітьми. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та усунути позивачу перешкоди в здійсненні права користування вказаним приміщенням, оскільки відповідач фактично ніколи у вказаній квартирі не проживав, у ній відсутні його речі. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву 29.07.2021 року, що просить справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, , подав заяву 29.07.2021 року, що просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири 3/4 частин [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.05.1996 року, копією договору дарування від 27.09.2014 року. 1/4 частина вказаної квартири на праві власності належить дочці позивача [PERSON] . В цьому житловому приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 20.05.2021 року. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] фактично має інше місце проживання: [ADDRESS] , у якому проживає разом зі своєю сім`єю з 2007 року. Згідно заяви відповідача від 29.07.2021 року, він позов визнає повністю, просить задовольнити. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Враховуючи викладене, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він понад 14 років не проживає за своїм зареєстрованим місцем проживання, що створює перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядженням квартирою, яка належить їй на праві власності.

Outcome: approved