Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергетика», Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі правонаступника Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наприкінці у жовтні 2019 року з витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно позивач дізнався щодо наявності запису про арешт усього належного йому нерухомого майна на підставі запису про обтяження № 8654564 від 09.02.2015 року. Обтяжувачем зазначений Жовтневий ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Вказане обтяження було накладене у рамках виконавчого провадження ВП № 46349786 про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2006 року. Позивач зазначав, що права вимоги за вказаним кредитним договором були передані від ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», яке в свою чергу здійснило їх передачу ТОВ «НВП «Променергетика» на підставі договору про відступлення права вимоги. ТОВ «НВП «Променергетика» не має до нього жодних матеріальних претензій, передали йому оригінал виконавчого листа від 20.10.2014 року. Вказаний виконавчий лист було повернути стягувачу без виконання ще 03.10.2016 року, арешт на все його нерухоме майно залишається в Реєстрі прав власності, що обмежує його права. У зв`язку з викладеним, позивач просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на належне йому нерухоме майно шляхом зняття/припинення арешту на все нерухоме майно, накладеного Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника від 09 лютого 2015 року шляхом внесення запису про обтяження № 8654564 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено суддю Мачуського О.М.. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2021 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 08 липня 2021 року до суду від представника відповідача ТОВ «НВП «Променергетика» до надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач повністю підтримує та вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки збереження арешту дійсно порушує право власності позивача. У судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача - директор ТОВ «НВП «Променергетика» Чернявський Д.В. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник АТ «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Представник третьої особи - Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між [PERSON] та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-банк», було укладено кредитний договір № 09.2/353-6 від 19 жовтня 2006 року. 20 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва за результатом розгляду заяви ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про видачу виконавчого листа, було видано виконавчий документ щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 2459316 грн. 32 коп., третейський збір у сумі 24993 грн. 16 коп., судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. У провадженні Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження ВП № 46349786 з виконання зазначеного виконавчого листа, виданого 20 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва, на підставі рішення постійно діючого третейського суду. В рамках виконавчого провадження ВП № 46349786 державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Ясюкевич О.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 05.02.2015 року на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про обтяження щодо накладення арешту на все нерухоме майно. Постановою старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ясюкевич О.В. від 03.10.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 46349786 закінчено виконавче провадження та лист направлено за підсудністю. Згідно договору факторингу, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач АТ «АЛЬФА-БАНК», та ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТ КРЕДО», посвідченого 19 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., право вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] за кредитним договором № 09.2/353-6 від 19 жовтня 2006 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТ КРЕДО». Відповідно до договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 09.2/351-6 від 19 жовтня 2006 року, № 09.2/352-6 від 19 жовтня 2006 року, № 09.2/353-6 від 19 жовтня 2006 року, № 0932/354-6 від 19 жовтня 2006 року, № 09.2/355-6 від 19 жовтня 2006 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТ КРЕДО» та ТОВ Науково-виробниче підприємство «ПРОМЕНЕРГЕТИКА», посвідченого 19 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., право вимоги до позивача за кредитним договором № 09.2/353-6 від 19 жовтня 2006 року перейшло до ТОВ НВП «ПРОМЕНЕРГЕТИКА». Листом № 04/06-1 від 04 червня 2020 року, ТОВ НВП «ПРОМЕНЕРГЕТИКА» офіційно повідомило позивачу про те, що його зобов`язання щодо боргу за кредитним договором №09.2/353-6 від 19 жовтня 2006 року та будь-які похідні від нього зобов`язання, в тому числі і зобов`язання встановлені Виконавчим листом №755/26800/14-ц від 20 жовтня 2014 року ТОВ НВП «ПРОМЕНЕРГЕТИКА», як власник прав вимоги, вважає такими, що припинилися. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 46349786 від 05.02.2015 року, на майно [PERSON] , є чинним. Відповідно до ч. 1\~ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»\~(в редакції чинній, на час закінчення виконавчого провадження ВП № 46349786) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Частинами 1, 2, 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~(в\~редакції\~чинній,\~на час\~закінчення виконавчого\~провадження ВП\~№\~46349786)\~передбачено,\~що особа,\~яка\~вважає,\~що\~майно,\~на\~яке\~накладено арешт,\~належить\~їй,\~а\~не\~боржникові,\~може\~звернутися\~до суду\~з\~позовом\~про визнання\~права\~власності\~на це\~майно\~і\~про зняття\~з\~нього\~арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Приписами ч.ч. 1, 2\~ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в\~редакції чинній, на час закінчення виконавчого провадження) передбачено, що \~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 2\~ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в\~редакції чинній, на час закінчення виконавчого провадження)\~про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Аналогічні положення наведені й в п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5. Разом з тим, судом встановлено, що державним виконавцем, під час повернення виконавчого документу, не вирішено питання про зняття арешту з майна боржника [PERSON] . Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.\~321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Між тим, статтею 41\~Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Судом враховано, що відповідачем ТОВ «Променергетика» визнано позов в повному обсязі, а відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, оцінюючи всі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємний зв`язок, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕНЕРГЕТИКА», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі правонаступника Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та звільнення майна з-під арешту, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved