Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Другого Суворовського відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] та [PERSON] про зняття арешту з квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника В-9/631, від 28.10.2010р. Свої вимоги обґрунтувала тим, що позивачці [PERSON] стало відомо про те, що на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] накладено арешт. Власниками вищевказаної квартири є: [PERSON] належить 5/8 частин, [PERSON] - 1/8 частина; [PERSON] - 1/8 частина; [PERSON] - 1/8 частина. Як зазначає позивачка [PERSON] , [INFO] [PERSON] - померла, сини [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено на підставі постанови про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника В-9/631, АА №100558, 28.10.2010р. Позивачка [PERSON] звернулася до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про зняття арешту. однак, листом 26.12.2018р. № В-2/38938 Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відмовлено, виконавче провадження було передано до архіву, а потім знищено у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, роз`яснено про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Дані обставини стали підставою звернення до суду. У судове засідання позивачка не з`явилася, надали заяву в якій позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. У судове засідання представник відповідачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено про те, що позивачці [PERSON] належить 5/8 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Іншими співвласниками вищевказаної квартири є: [PERSON] - 1/8 частина; [PERSON] - 1/8 частина; [PERSON] - 1/8 частина. З Витягу Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається про те, що на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі постанови про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника В-9/631, АА №100558, 28.10.2010р. (а.с.8). Судом встановлено, що на виконанні у Другому Суворовському відділі державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу Суворовського районного суду м. Одеси № 2-3696/08 від 11.06.2010р. про стягнення грошової суми з [PERSON] у розмірі 6 163,63 грн. 28.10.2010р. державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про накладення арешту та оголошення заборони, якою накладено арешт на все майно боржника [PERSON] . Позивачка [PERSON] звернулася до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про зняття арешту. однак, листом 26.12.2018р. № В-2/38938 Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відмовлено, виконавче провадження було передано до архіву, а потім знищено у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, роз`яснено про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с.8 (зворот). Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, про те, що позивачка [PERSON] не надала суду письмових доказів про зняти арешт (обтяження). Також, суд вважає, що позивачка [PERSON] не довела суду ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позов [PERSON] до Другого Суворовського відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] та [PERSON] про зняття арешту - задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed