Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 28.01.2020 року звернувся представник позивача із вказаною позовною заявою та просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №№00004/R47 від 19.09.2018 року в розмірі 49\~914,44 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 19.09.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №№00004/R47, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 50\~000,00 грн. зі сплатою 10% річних, які останній зобов`язався повернути в строк до 18.09.2020 року. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника. Разом з тим, відповідач неналежним чином не виконує взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 49\~914,44 грн., що стало підставою для звернення до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 27.04.2020 року. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.09.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №00004/R47, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 50000,00 грн. на споживчі потреби зі сплатою 10% річних, із встановленим строком повернення до 18.09.2020 року. Згідно п. 2.3 кредитного договору видача кредиту відбувається шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів у національній валюті України. Факт виконання банком взятих на себе обов`язків з видачі кредиту підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з рахунку [PERSON] . У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе обов`язків з повернення кредиту відповідачем, виникла заборгованість за кредитом, розмір якої станом на 25.01.2020 року складає 49\~914,44 грн., з яких: 30025,10 грн. - заборгованість за основним боргом; 3634,53 грн. заборгованість зі сплати відсотків; 10137,17 грн. заборгованість за комісією; 4351,54 заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату основного боргу та відсотків; 1766,10 грн. штраф за невиконання зобов`язання. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Враховуючи встановлені судом обставини, за відсутності доказів щодо погашення відповідачем заборгованості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2\~102,00 грн. згідно платіжного доручення від 15.01.2020 року. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, судовий збір в розмірі 2\~102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved