Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради про визнання права власності на землю. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач [PERSON] доводилася рідною сестрою [PERSON], яка померла 16.01.2014 року. Їхньому батькові, [PERSON], належала земельна ділянка площею 0,1474 га (0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; 0,0474 га для ведення особистого селянського господарства) по вул. Ленінградська. 109 у м. Словянську на підставі Державного акту про право приватної власності на землю І-ДН № 041070 від 10.12.1999 року. Після смерті батька позивач з сестрою прийняли спадщину (житловий будинок і земельну ділянку по вул. Ленінградській, 109 у м. Словянську) і визнали право власності на вищевказане майно в судовому порядку на підставі Рішення Словянського міськрайонного суду № 2-3601-2008 від 24.07.2008 р. по 1/2 частці за кожною. Згідно з чинною на той час ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникало з моменту державної реєстрації цих прав. На підставі чинної на той час ст. 126 Земельного Кодексу України право власності і право постійного користування земельною ділянкою, посвідчувалося державними актами. Згідно з чинним на той час законодавством для отримання державного актів на право приватної власності на землю необхідно розробити технічну документацію і присвоїти земельній ділянці кадастровий номер, однак цього зроблено не було через відсутність коштів. 16.01.2014 року сестра позивача померла. Після її смерті позивач успадкувала ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами і ? частку земельної ділянки, розташованої за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Ленінградська, 109. Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.06.2015 року на ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Ленінградська, 109. Однак, у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, відмовлено. Таким чином, виникла ситуація, коли позивач успадкувала земельну ділянку, однак позбавлена можливості оформити спадщину на неї шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки у державному акті на земельну ділянку власником зазначений її батько. Окрім того, позивач не може зареєструвати право власності на належну їй ? частку земельної ділянки на підставі Рішення Словянського міськрайонного суду № 2-3601-2008 від 24.07.2008 року, оскільки вищевказане рішення не відповідає п. 20 Постанови КМУ від 26.10.2011 року № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Так, у рішенні суду відсутні відомості про кадастрові номери земельних ділянок, їх цільове призначення. Просить суд визнати за нею право власності: на ? частку земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1414100000:01:014:1840 по вул. Ленінградська, 109 у м. Словянську Донецької області; на ? частку земельної ділянки площею 0,0474 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1414100000:01:014:1841 по вул. Ленінградська, 109 у м. Словянську, Донецької області; на ? частку земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1414100000:01:014:1840 по вул. Ленінградська, 109 у м. Словянську Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]; на 1/ 2 частку земельної ділянки площею 0,0474 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1414100000:01:014:1841 по вул. Ленінградській, 109 у м. Словянську Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача, адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, в судове засідання не зявився, відповідно до наданої суду заяви, просив розглянути справу без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач - Словянська міська, свого представника для участі в судовому засіданні не направив, відповідно до листа від 22.07.2015 року просили розглянути справу без участі їх представника, рішення прийняти на розсуд суду. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-НО № 754128, виданого 18 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] померла 16 січня 2014 року. Місце смерті місто Словянськ. Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, після смерті [PERSON] 18 січня 2014 року відкрилася спадщина. Як видно зі Свідоцтва про народження серії ІV-ПЯ № 183166, [PERSON] народилася 12 травня 1957 року, її батьком є [PERSON], матірю [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про народження серії ІV-ПЯ № 183168, [PERSON] народилася 09 травня 1960 року, її батьком є [PERSON], матірю [PERSON]. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є рідною сестрою спадкодавця [PERSON] Позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом, що врегульовано нормами ст. 1262 ЦК України. Інформація у спадковому реєстрі щодо заповітів від імені [PERSON] відсутня, про що свідчить лист приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] № 611/01-16 від 31 липня 2015 року. Таким чином, суд доходить до висновку, що спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК Украйни спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкодавців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вже було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON], позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], про що свідчить Спадкова справа № 81/2014 до майна померлої [PERSON], заведена приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] Окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, з чого суд робить висновок про те, що спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] відсутні. Таким чином, суд доходить до висновку, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї сестри [PERSON] При вирішенні питання про склад спадщини суд виходить з наступного. Згідно з Рішенням Словянського міськрайонного суду від 24 липня 2009 року встановлений факт прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] його доньками [PERSON] та [PERSON] та за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в рівних долях за кожною по ? частині на житловий будинок з господарськими та побутовими будовами, розташований по вул. Ленінградській, № 109 у м. Словянську, та на земельну ділянку площею 0,1474 га, розташовану по вул. Ленінградській, № 109 у м. Словянську. Відповідно до [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянська, право власності на будинок, розташований за адресою: м. Словянськ, вул. Ленінградська, буд. № 109 зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по ? частці за кожною. Позивач [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 червня 2015 року на ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами під номером 109 по вул. Ленінградській у місті Словянську Донецької області, що увійшло до складу спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 12), та зареєструвала своє право власності на дане нерухоме майно, про що свідчить [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 14). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 041070, власником земельної ділянки, розташованої на території Словянської міської ради за адресою: м. Словянськ, вул. Ленінградська, 109, площею 0,1474 га в межах згідно з планом, є батько позивача та спадкодавця - [PERSON]. Згідно з Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Ленінградська, 109, з кадастровим номером 1414100000:01:014:1841, площею 0,0474 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до [PERSON] з державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Ленінградська, 109, з кадастровим номером 1414100000:01:014:1840, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстровано за [PERSON]. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] отримали в порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] по ? частці кожна житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 0,1474 га, розташовану за адресою: м. Словянськ Донецької області, вул. Ленінградська, 109 (з кадастровим номером 1414100000:01:014:1841, площею 0,0474 га, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,1000 га, з кадастровим номером 1414100000:01:014:1840, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд). Своє право власності на будинок позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] при житті зареєстрували належним чином та у встановленому законом порядку. Однак, право власності на вищезазначену земельну ділянку позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] не зареєстрували. Таким чином, суд доходить до висновку, що 1\\2 частка житлового будинку та вищенаведеної земельної ділянки увійшли до складу спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 червня 2015 року на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером 109 по вулиці Ленінградській у місті Словянську Донецької області. Однак, отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право на спадщину на ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою: Донецька область, місто Словянськ. вул. Ленінградська. № 109, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця. Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 ( зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Статтею 16 ч. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності проводиться реєстратором при предявленні власником, у тому числі і документу, що посвідчує особу. [PERSON] померла, що унеможливлює реєстрацію нею свого права власності на земельну ділянку, та, відповідно, отримання у теперішній час позивачем [PERSON] витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто оформлення нею права на спадщину після смерті [PERSON] та реєстрація отриманого свідоцтва у реєстрі прав власності на нерухоме майно є неможливим. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Отже, приймаючи до уваги той факт, що в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 1\\2 частина земельної ділянки, розташованої за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вул. Ленінградська, 109 увійшла до складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], однак право власності за спадкодавцем не зареєстровано; позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON], інших спадкоємців за законом та за заповітом немає, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на ? частину вищезазначеної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Однак, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на іншу ? частину зазначеної земельної ділянки задоволенню не підлягають. При цьому суд виходить з наступного: пунктом 2 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Як вище зазначено, Рішенням Словянського міськрайонного суду від 24 липня 2009 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в рівних долях за кожною по ? частині на земельну ділянку площею 0,1474 га, розташовану по вул. Ленінградській, № 109 у м. Словянську. Аналізуючи вищевикладені обставини та норми ЦПК України, суд доходить до висновку, що визнавати право власності на іншу ? частину земельної ділянки не має підстав, оскільки право власності на дану частку земельної ділянки належить позивачу на підставі Рішення суду. Згідно з довідкою до Акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №, позивач є інвалідом І групи, та відповідно до п. 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial