Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

До Печерського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] (надалі - Позивач) із заявою до [PERSON] (надалі - Відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 19 червня 2019 р. Позивач звернулась із заявою про залишення позовних вимог в частині стягнення аліментів без розгляду, у зв`язку з наявністю судового рішення про стягнення з Відповідача аліментів на дитину. В обґрунтування позовної заяви Позивач зазначила, що протягом тривалого часу з Відповідачем не проживають однією сім`єю, та подальше збереження сімейних відносини між ними є неможливим. Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено підготовче засідання. Згідно з положеннями процесуального закону, справи, що виникають з сімейних відносин розглядаються у порядку загального позовного провадження, як передбачено пунктом 1 частини 4 ст. 274 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 ЦПК України для виконання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Так, ухвалою суду від 27 серпня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, до судового розгляду по суті. Позивач в засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовної заяви не заперечує. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 17 червня 2015 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 498 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . За глибоким переконанням сторін подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і вони вважають, що подальше проживання однією сім`єю та підтримання сімейних відносин між ними неможливе. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, а саме зі свідоцтва про народження дитини, від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.8/ Так, ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я сторін існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. При таких обставинах суд приходить до висновку про задоволення позову в частині розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved