Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 12.01.2016 року звернувся позивач з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 26.07.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №R53400304573В, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 55\~000 грн. з відсотковою ставкою за користування грошовими коштами 24,5 % річних, а відповідач зобовязався повернути грошові кошти в строк до 26.07.2017 року включно. Оскільки відповідач порушив умови договору в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, виникла заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 33\~349,04 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 12\~120,02 грн, а також пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків в розмірі 22\~917,85 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача [PERSON] за довіреністю №643 від 28.12.2015 року в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак кореспонденцію за зареєстрованим місцем проживання не отримує. У звязку з неявкою відповідача, зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.07.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №R53400304573В, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в інтересах сімї в сумі 55\~000 грн. з відсотковою ставкою за користування грошовими коштами 24,5 % річних, а відповідач зобовязався повернути грошові кошти в строк до 26.07.2017 року включно. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджено меморіальним ордером №13335 від 26.07.2012 року. Судом встановлено, що відповідач в порушення вимог пункту 4.6. кредитного договору не повертав кредитні кошти та не сплачував проценти за їх користування, в звязку з чим позивачем 13.03.2015 року направлено лист-вимогу про дострокове повернення заборгованості. З розрахунку заборгованості за договором станом на 20.11.2015 року, вбачається, що у відповідача виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 33\~349,04 грн., сума заборгованості за простроченим кредитом складає 9\~074,03 грн., сума заборгованості за відсотками - 654,43 грн., сума простроченої заборгованості за відсотками 12\~120,02 грн., пеня згідно п.7.1. договору - 22\~917,85 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також, згідно вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобовязання позивач має сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 20.11.2015 року інфляційні нарахування на прострочені платежі з погашення кредиту та процентів за користування кредитом складають 3\~951,41 грн., 3 % річних - 376,14 грн. Загальна сума заборгованості за договором становить 82\~442,92 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно платіжного доручення № 44275 від 01.12.2015 року, ПАТ «ВТБ Банк» було сплачено суму судового збору в розмірі 1\~236,65 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved