Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що з відповідачем вони припинили шлюбно-сімейні відносини тапроживають окремо. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину. Подальше сумісне життя, примирення та збереження родини неможливе. Зазначив, що з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільне господарство з березня 2020 року. Позивач [PERSON] надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] надала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву визнала в повному обсязі та просила суд розірвати шлюб із позивачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони одружені з 06.10.2006 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 06.10.2006 року, актовий запис № 919. Позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 09.10.2007 року, актовий запис № 1091. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд вважає, що даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved