Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] посилаючись на наступне: 01.07.2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 7. В період шлюбу у них народилися діти: донька Рімма, [INFO], та Валерія, [INFO]. З серпня 2015 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що вони з відповідачкою перестали розуміти один одного, мали різні погляди на сімейне життя та ведення побуту, через що втратили почуття взаємоповаги та любові один до одного. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обємі, давши пояснення, фактично установлені матеріалами справи та викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просить розірвати шлюб між нею та позивачем, оскільки вважає, що зберегти даний шлюб вже неможливо. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, обране нею під час реєстрації шлюбу [PERSON]. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 01.07.2008 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). В період шлюбу у сторін народилися діти: Рімма, [INFO], та Валерія, [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких сторони записані батьками дитини. (а.с. 7,8). Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами, що привело до втрати любові та поваги один до одного. В результаті чого сторони втратили свої почуття, тривалий час вже мешкають та ведуть окремо домашнє господарство, а тому їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з серпня 2015 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, та згідно реєстрації, проживають за різними адресами. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання відповідачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, та витрати по сплаті судового збору потрібно покласти на позивача, так як з відповідачкою по справі залишаються проживати неповнолітні діти. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved