Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, у якій представник позивача просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячу воду за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2010 по 31.12.2020 у розмірі 56 265,06 грн., 3% річних у сумі 1171,56 грн., 2007,29 грн. - інфляційних витрат, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн., вказуючи, що за вказаною адресою виникла заборгованість, однак, в порушення приписів чинного законодавства, відповідачі свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання належним чином не здійснюють. Тому представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 27.01.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.02.2021до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому зазначено, що вона разом з іншими відповідачами зареєстровані за адресоюм . [ADDRESS] , однак, вважає, що вони повинні сплачувати за комунальні послуги, які їм фактично надаються. Щороку кожного опалювального сезону вони стикаються з проблемою відсутності опалення та водопостачання в квартирі. З невідомих причин теплоносій до їхньої квартири не доходить. Середня температура в квартирі в опалювальний сезон становить 15 градусів, про що вони неодноразово повідомляли ОСББ «Залютино 6», яке є стороною колективного договору від імені жителів будинку з КП «ХТМ». Також безліч раз вони звертались зі скаргами до КП «ХТМ». У 2007 році у присутності контролера було складено акт-претензію з приводу якості надання послуг з теплопостачання. Її колишній чоловік - відповідач [PERSON] звертався до КП «ХТМ» із вимогою про відключення від послуг теплопостачання та гарячої води, оскільки фактично такі послуги не надаються, однак оплату позивач вимагає сплачувати. Крім того, відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності та наведено розрахунок стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних витрат в межах трирічного строку, а саме за період з 01.01.2018 по 31.12.2020. 04.03.2021 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому він проти позову заперечує в повному обсязі з наступних підстав. Він, його колишня дружина - відповідач [PERSON] та діти - [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за вказаною в позові адресою. Кожного опалювального сезону виникає проблема теплопостачання, адже батареї в їхній квартирі ледь теплі, а помешкання холодне, у зв`язку з чим від неодноразово звертався до КП «ХТМ» з вимогою відключити таке опалення. Акт-претензію з приводу якості надання послуг з теплопостачання складено 01.02.2007. Крім того, з 2007 року до теперішнього часу у вищевказаній квартирі повністю припинено постачання гарячої води, що підтверджується актом №193 від 14.05.2007. Таким чином, фактично послуги позивача в квартирі [ADDRESS] не надаються та відповідачами не споживаються. Доказів надання послуг за період з січня 2010 року по грудень 2020 року позивачем не надано. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову, застосувавши позовну давність. Представником позивача відзиви відповідачів отримані, жодних заперечень чи спростувань обставин, зазначених відповідачами, представником позивача не надано. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували повністю з підстав, зазначених у відзиві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Єфіменко М.Ю. проти позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, щодо заявлених вимог підтримують заперечення матері - відповідача [PERSON] . За таких обставин, суд ухвалив вважати можливим розглядати справу у відсутність осіб, що не з`явились. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Приписами п. 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 №1198, споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресом [ADDRESS] . За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Договору між позивачем та відповідачем не укладалось. Однак, відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки. Представник позивача нарахував відповідачам борг за надані послуги з теплопостачання та гарячої води за адресом: [ADDRESS] , за період з 01.01.2010 по 31.12.2020 у розмірі 56 265,06 грн., а також 3% річних у сумі 1171,56 грн., 2007,29 грн. - інфляційних витрат. Відповідачі заперечують факт надання їм послуг позивачем. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, та у постанові від 29.05.2019 у справі 215/4967/16-ц. На підтвердження позовних вимог позивачем подано наступні докази: -відомості про нарахування і сплати за теплову енергію, -довідка з ЖЕД про склад сім`ї, -розрахунок 3% річних та інфляційних витрат. В той час, відповідачем [PERSON] та [PERSON] разом із відзивом надано до суду докази, які спростовують факт надання позивачем послуг, заборгованість за які він просить стягнути в судовому порядку. Так, до суду надано скаргу відповідача [PERSON] до КП «ХТМ» щодо відсутності в квартирі [ADDRESS] належного теплопостачання, адже батареї ледь холодні, температура в квартирі не вище 15 градусів. Також зазначено про відключення від послуг КП «ХТМ». (а.с. 25-30) 01.02.2007 в присутності [PERSON] складено акт-претензію №256, згідно якої контролером КП «ХТМ» засвідчено, що [PERSON] висловлює претензії Виконавцю (КП «ХТМ») з приводу якості надання послуг опалення за відхиленням, а також контролером встановлено, що середня температура по кімнатах в квартирі становить 15-16 градусів. (а.с. 65) Крім того, відповідачем [PERSON] надано акт №193 від 14.05.2007, згідно якого в присутності контролера опломбовано гарячеводний кран в квартиру [ADDRESS] . (а.с.56). В ході перевірки 08.10.2007 представниками КП «ХТМ» пломби, встановлено, що пломбі цілі. (а.с.57) З Акту №2947 від 06.03.2008, складеного представниками КП «ХТМ», встановлено, що цього числа була проведена перевірка на гарячеводному крані. Пломба ціла. (а.с. 64) 30.04.2015 складено Акт дослідження системи теплопостачання жилого приміщення за адресою [ADDRESS] . Згідно вказаного акту контролером КП «ХТМ» встановлено, що за даним адресом проведено відключення гарячої води, про що наявні дві пломби. (а.с.58) Згідно аналогічних актів контролера КП «ХТМ» від 19.12.2015, 29.12.2016, 03.12.2017, 03.10.2019 за вищевказаним адресом відтиски пломб у кількості 2 шт. цілі. (а.с. 59-63) Окрім цього, 08.10.2019 ОСББ «Залютино 6» складено акт, згідно якого, у зв`язку з проведенням ремонтних робіт, сантехніком була знята пломба і заглушка на стояку в квартирі [ADDRESS] . Зазначено, що квартира до стояку гарячої води не підключена. (а.с. 66) Таким чином, надані відповідачами докази свідчать про ненадання позивачем послуг, за які він просить стягнути з них борг в судовому порядку. Доказів про фактичне надання та споживання відповідачами послуг позивача в період з 01.01.2010 по 31.10.2020 за адресом [ADDRESS] , позивачем не надано. Верховний суд України в постанові від 22.05.2019 у справі №642/8210/16, дійшов висновку про те, що враховуючи, що відповідач заперечує надання йому житлово-комунальних послуг, встановленню підлягає дійсний обсяг наданих послуг. В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження обсягу послуг, які за твердженням позивача надані відповідачу. У даному випадку, такі докази представником позивача також не надані, натомість, в ході судового розгляду встановлено зворотне, а саме факт не надання послуг теплопостачання та гарячої води позивачем відповідачам. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, в стягненні заборгованості за надані послуги теплопостачання та гарячої води з відповідачів необхідно відмовити за недоведеністю. Оскільки судом відмовлено позивачу в стягненні основної суми боргу, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від основного зобов`язання. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Виходячи з правового аналізу наведених норм суд зазначає, що строк позовної давності може бути застосований до виниклих між сторонами правовідносин лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, виключно у тому випадку, коли судом буде встановлено, що було порушено право позивача та воно підлягає судовому захисту, але у зв`язку з пропуском ним строку позовної давності, суд дійде висновку про наявність підстав для відмови у позові. Враховуючи, що під час розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх недоведеністю, підстав для застосування строку позовної давності немає. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed