Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання її та її сина [PERSON], [INFO] втратившими право користування житловим приміщенням по вул. Котельникова, 4 м. Словянська Донецької області. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником будинку розташованого за зазначеною адресою на підставі свідоцтва про право власності від 31.07.2006 року. З 13.12.2011 року в даному домоволодінні зареєстрована відповідачка, [PERSON], [INFO] з дитиною [PERSON], [INFO]. Зазначив, що його син [PERSON] мешкав разом з відповідачкою в фактичних шлюбних відносинах до 12 серпня 2014 року. В серпні 2014 року [PERSON] забрала свої особисті речі та речі дитини та виїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в село Летковка Тростянецький район Вінницької області. Факт не проживання відповідачки та її сина в спірному житловому приміщенні підтверджується актом обстеженням житлового приміщення від 20.05.2016 року, складеним головою комітету мікрорайону в присутності сусідів свідків, та затверджений головою квартального комітету. Зазначив, що у звязку з тим, що відповідачка та її син на теперішній час зареєстровані за адресою [INFO], а проживають за іншою адресою, йому приходиться сплачувати додаткові комунальні витрати, у звязку з чим він не може оформити субсидію. Просив визнати [PERSON], [INFO] , уродженку [INFO] , та [PERSON], [INFO] втратившими право користування житловим приміщенням - будинком № 4 по вул. Котельникова м. Словянська Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності за участі його представника адвоката [PERSON] Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 25.05.2016 року та ордеру про надання правової допомоги серії ДН № ООО 44498 в судовому засіданні надала пояснення стосовно вимог позивача, та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про час та дату розгляду справи, з заявами про розгляд справи за її відсутності не зверталася. У відповідності до ч.5\~ст. 74 ЦПК України\~« У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: -юридичним особам та фізичним особам - підприємцям\~за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; -фізичним особам, які не мають статусу підприємців\~за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, вважає можливим відповідно до правил ч.1\~ст. 224 ЦПК України\~вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування Словянської міської ради [PERSON] , який діє на підставі довіреності № 29/10-716 від 07.06.2016 року в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява Органу опіки та піклування про можливість розгляду справи без представника органу, рішення просили винести на розсуд суду. ( а.с. 26) Суд вислухавши доводи представника позивача , пояснення свідків та перевіривши надані суду докази приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового розгляду з вірогідністю було встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку №4 по вул. Котельникова м. Словянська Донецької області , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 686296 від 31.07.2006 року ( а.с.8) За вказаною адресою з 13.12.2011 року зареєстровані відповідачка [PERSON] а також її син [PERSON], [INFO] , що підтверджується Домовою книгою для прописки громадян, що проживають у [INFO]( а.с. 10-11) та довідкою наданою Словянською міською радою від 20.05.20106 про реєстрацію останніх ( а.с.7) Разом з тим в суді встановлено, що відповідачі не проживають за вищевказаною адресою, а саме: [PERSON] та її син [PERSON] з 12.08.2014 року та на теперішній час там не проживають , їх особистих речей та майна у вказаному житловому приміщенні не має. Зазначено, що у [PERSON] маються ключі від вхідної двері будівлі, замки на дверях не змінювались, перепон в користуванні житловим приміщенням за вказаною адресою спільної будівлі ніхто чинив, що підтверджується актом складеним керівником комітету мікрорайону Ж/Д № 2 м. Словянська ( а.с. 9) Свідок [PERSON] яка проживає за адресою [INFO] суду пояснила, що вона є сусідкою родини [PERSON], зазначила, що 22.07.2014 року [PERSON] з сином [PERSON] та разом з [PERSON], збиралися їхати до Росії, але в м.Харкові мати [PERSON] забрала її разом з сином до Вінницької області. На теперішній час [PERSON] за адресою Котельникова, 4 не зявлялася до теперішнього часу. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він є сином позивача [PERSON], [PERSON] його співмешканка. В зареєстрованому шлюбі вони не перебували, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Зазначив , що по вул. Котельникова, 4 м. Словянська вони разом проживали приблизно з 2010 року по 2014 рік. Приблизно в червні 2014 року вони разом мали намір виїхати до його тітки у м. Москву, оскільки у місті Словянську тривала АТО, але у м. Харкові їх зустріла мати [PERSON] та забрала її та їхнього сина до Вінницької області. [PERSON] при цьому нічого не пояснювала. Зазначив , що ніяких перепон в користуванні житловим приміщенням за вказаною адресою ніхто не перешкоджав. До теперішнього часу остання в будинку не проживає та не зявалялась, перепон у користуванні та проживанні в зазначеному будинку їй ніхто тне чинить. Свідок [PERSON] , яка проживає за адресою, [INFO] , зазначила , що за вказаною адресою вона проживає більше десяти років, родині [PERSON] є сусідкою . Пояснила, що [PERSON] знає як співмешканку [PERSON], також знає , що в них є спільний син. Зазначила, що [PERSON] проживала за адресою [INFO], приблизно 5 років а саме до липня 2014 року , тобто до часу проведення АТО у м. Словянську. Вона разом зі своїм чоловіком та їхнім сином збиралися їхати до Москви, але в місті Харкові її разом з сином забрала її мати та вивезла до м.Вінниці. Зазначила, що на теперішній час [PERSON] не приїжджала до міста Словянська , зазначила, що родина [PERSON] їздила до [PERSON] у місто Вінницю, намагалися її повернути до дому , але та згоди своєї не надала. Позивач обгрунтовуючи свої вимоги посилався на вимоги ст. 70, 71 ЖК України. Однак зазначені норми регулюють житлові відносини, що виникли з наймачем в будинках державного і громадського житлового фонду та не можуть застосовуватись до виниклих між позивачем та відповідачем правовідносин, оскільки в суді встановлено, що позивач є власником житлового будинку а відповідачка членом його родини. Гарантуючі захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема житло житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власності можливе лише на підставах передбачених законом. Згідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, їх відсутність не повязана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. В суді встановлено, що [PERSON] вселилась в спірний будинок як член родини сина позивача та проживала там саме на зазначених підставах. Доказів про поважність її відсутності в зазначеному житловому приміщенні судом не встановлено. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до переконання, що відповідачка [PERSON] та її син [PERSON]В , які не проживають у [INFO] без поважних причин понад один рік, втратили право користування цим жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved