Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить визнати спільним майном подружжя: автомобіль ВАЗ 21011, 1976 року випуску, борг в сумі 15 000 доларів США, житловий будинок в дачному кооперативі «Аліса», розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером 6810100000:35:004:0234, квартиру [ADDRESS] та визнати право власності на Ѕ частину цього майна. Позов мотивує тим, що з 26.09.2009 року перебував із відповідачем у шлюбі, фактично шлюбні відносини припинені між ними у травні 2017 року, а шлюб розірвано рішенням суду від 30.10.2017 року. За період перебування у шлюбі сторонами було набуте спірне майно, з метою поділу якого позивач і звернувся до суду. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити з наведених підстав. Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим, вказує, що зазначене позивачем майно сторони не набували у спільну сумісну власність подружжя та воно не підлягає поділу. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 24.04.2019 року, забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно. 20.05.2019 року позивачем направлено до суду клопотання про виклик свідків та доручення доказів до матеріалів справи, а також слухання справи у його відсутності. 13.06.2019 року відповідачем надано відзив на позов. 25.06.2019 року позивачем заявлено клопотання про забезпечення доказів способом їх огляду за місцезнаходженням. 25.06.2019 року позивачем заявлено клопотання про слухання справи у його відсутності, призначення експертизи та витребування доказів. 25.06.2019 року позивачем надіслано відповідь на відзив, яка долучена до матеріалів справи. 25.06.2019 року позивачем надіслано клопотання про доручення доказів до матеріалів справи. 25.06.2019 року позивачем надано додаткові письмові пояснення. 25.06.2019 року позивачем надіслано клопотання про проведення судового засідання у режимі відео конференції, яке судом відхилено. 27.06.2019 року відповідачем заявлено клопотання про допит свідків та витребування доказів, які задоволено частково, судом направлено ухвали про витребування доказів. 17.09.2019 року позивачем надіслано клопотання про проведення судового засідання у режимі відео конференції, яке судом відхилено. 29.10.2019 року позивачем заявлено відвід головуючому. Ухвалою суду від 30.10.2019 року провадження по справі зупинено для вирішення питання про відвід. Після вирішення питання про відвід провадження по справі поновлено, справу призначено до судового розгляду. Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26.09.2009 року [PERSON] перебував із [PERSON] у шлюбі, фактично шлюбні відносини припинені між ними у травні 2017 року, а шлюб розірвано рішенням суду від 30.10.2017 року. Дані обставини підтверджуються копією рішення, що знаходиться в матеріалах справи. За період перебування у шлюбі сторонами було набуте спірне майно, з метою поділу якого позивач і звернувся до суду. Так, згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що, майно заявлене до поділу сторони у період шлюбу не набували у спільну сумісну власність подружжя, виходячи з наступного. Транспортний засіб ВАЗ 21011, 1976 року випуску, [NUMBER], не придбавався [PERSON] , а був переданий йому у користування. Дана обставина підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном [NUMBER], копія якого подана із позовною заявою. Відповідно до абз. 4 п. 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, підрозділ Державтоінспекції видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом. З огляду на те, що транспортний засіб ВАЗ 21011, 1976 року випуску не перейшов у власність [PERSON] , то він не є спільною сумісною власністю подружжя. Щодо виділу у власність позивача Ѕ частини квартири [ADDRESS] , то дана квартира перебуває на балансі Хмельницької міської ради. Вказане підтверджується повідомленням виданим Хмельницьким БТІ № 716455 від 15 травня 2019 року та Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 1691655 І 8. Оскільки квартира [ADDRESS] , не перебуває у спільній сумісній власності подружжя, то вона не може бути об`єктом поділу, так як згідно СК України, поділу підлягає майно, яке належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Що стосується позовної вимоги про поділ будинку в дачному кооперативі «Аліса» м. Хмельницький, побудованого на земельній ділянці з кадастровим номером: 6810100000:35004:0234, то суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Як вбачається з матеріалів справи, будинок в дачному кооперативі «Аліса» м. Хмельницький, побудований на земельній ділянці з кадастровим номером: 6810100000:35004:0234, в експлуатацію не вводився, тому він не існує як індивідуально визначене майно, згідно з приписами ст. 331 та ст. 380 ЦК України. Аналогічний висновок викладено у постанові ВС від 23 січня 2019 року по справі № 352/1974/15-ц. З огляду на викладене дана вимога є безпідставною та не підлягає задоволенню. Станом на 2012 рік і до 06 червня 2016 року власником земельної ділянки з кадастровим номером: 6810100000:35004:0234, була мати відповідача, [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. При цьому, мати відповідача, [PERSON] , не давала згоди на будівництво [PERSON] будинку на її земельній ділянці. Про дані обставини вона повідомила під час допиту її в судовому засіданні в якості свідка. Батьки відповідача самостійно збудували на земельній ділянці будинок, та на момент дарування земельної ділянки, його будівництво уже було завершено. Під час дарування земельної ділянки [PERSON] було подаровано будівельні матеріали розташовані на ній. Доказів іншого суду не надано. Суд критично оцінює твердження позивача про будівництво ним даного будинку, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. З огляду на викладене, будівельні матеріали та конструкції які перебувають в дачному кооперативі «Аліса» м. Хмельницький, побудованого на земельній ділянці з кадастровим номером: 6810100000:35004:0234, не перебувають у спільній сумісній власності подружжя, а є особистою приватною власністю [PERSON] . Згідно з пунктом 2 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Що стосується позовної вимоги про визнання спільним майном подружжя боргу в сумі 15 000 дол. США, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню. Ч. 4 ст. 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Однак, в судовому засіданні не було становлено, що відповідачу було відомо про те, що [PERSON] взяв у борг суму коштів в розмірі 15 000 дол. США та використовував ці кошти в інтересах сім`ї. Згоду на отримання даних коштів в борг [PERSON] не надавала, необхідності в їх отриманні також не було, оскільки будівництвом будинку займались батьки відповідача. З огляду на встановлене, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] про поділ майна подружжя, оскільки обставини, викладені позивачем не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи.

Outcome: dismissed