Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , в якому просить, а саме: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь позивач аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на користь позивача Ѕ частину вартості оплати за надання освітніх послуг з 16 вересня 2019 року по 10 березня 2020 року у розмірі 5530,0 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання їх повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісяця починаючи з дня подання позову до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, тобто до [INFO] за умови продовження навчання; - стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачену нею правничу допомогу у розмірі 3660,0 грн., обґрунтовуючи свої вимоги таким. 05 грудня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу подружжя має двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач з відповідачем не проживають разом з 2018 року, не ведемо спільного господарства, фактично не маємо шлюбних стосунків. Позивач є приватним підприємцем та має нестабільний дохід. Відповідач також є приватним підприємцем. Розмір доходу відповідача позивачці невідомий. Відповідач не надає позивачці гроші на утримання доньок. Зараз на придбання для них продуктів харчування, одягу, засобів гігієни, шкільного приладдя, оплату за навчання та оплату комунальних послуг позивач витрачає тільки ті кошти, які заробляє самостійно. Цих коштів позивачу не вистачає на їх утримання. Їх повнолітня донька, [PERSON] є студенткою 1 курсу факультету економіки та управління виробництвом Одеського національного економічного університету (денна форма навчання). Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. 01 вересня 2019 року між позивачем та Одеським національним економічним університетом був укладений договір №180/19-ФЕУП-б про надання освітніх послуг. Згідно даного договору їх донька отримує освітні послуги, а позивач сплачує навчання у розмірі 69800,0 грн. за весь період. Після навчання донька отримує ступінь Бакалавра. Згідно довідки про доходи [PERSON] не отримує стипендію. У зв`язку з навчанням донька сторін має потребу в матеріальної допомозі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач сплатила за навчання доньки згідно договору до досягнення нею повноліття, тобто з 16 вересня 2019 року по 10 березня 2020 року 11060,0 грн. (за 2 семестри). Позивач вважає, що це є додатковими витратами на дитину. Тому, позивач змушена звернутися до суду із позовною заявою. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 05 грудня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що свідоцтвом про шлюбу (повторно) серії [NUMBER] від 02 серпня 2018 року, запис №713. Від шлюбу подружжя має двох доньок: [PERSON] , [INFO] , (відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 2002 року, запис 243), та [PERSON] , [INFO] , (відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 18 вересня 2019 року, запис 362), де батьком зазначений - [PERSON] , відповідач по справі. Діти проживають разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання осіб від 01 липня 2020 року. [PERSON] та [PERSON] не проживають разом з 2018 року, не ведуть спільного господарства, фактично не мають шлюбних стосунків. [PERSON] є приватним підприємцем та має нестабільний дохід. [PERSON] також є приватним підприємцем. Відповідач у часті в утриманні дітей не приймає. [PERSON] є студенткою 1 курсу факультету економіки та управління виробництвом Одеського національного економічного університету (денна форма навчання). Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. 01 вересня 2019 року між [PERSON] та Одеським національним економічним університетом був укладений договір №180/19-ФЕУП-б про надання освітніх послуг. Згідно даного договору їх донька - [PERSON] отримує освітні послуги, а позивач сплачує навчання у розмірі 69800,0 грн. за весь період. Після навчання донька отримує ступінь Бакалавра. Згідно довідки про доходи [PERSON] не отримує стипендію. У зв`язку з навчанням донька сторін має потребу в матеріальної допомозі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач сплатила за навчання доньки згідно договору до досягнення нею повноліття, тобто з 16 вересня 2019 року по 10 березня 2020 року 11060,0 грн. (за 2 семестри). При постановленні рішення судом врахований стан здоров`я і матеріальне становище дітей, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням цього суд має задовольнити позовні вимоги позивача. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Судом враховано, що діти проживають з матір`ю, мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дітей є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Доказів наявності у відповідача інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, довідок про стан його здоров`я, розміру доходів до суду не надано. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2020 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». З огляду на такі положення закону про державний бюджет, враховуючи наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини (який на момент ухвалення рішення дорівнює 2395,0 гривням), суд має вимоги про стягнення аліментів задовольнити, відступивши від рівності часток між батьками та стягнувши аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання позовної заяви, а саме з 03 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; та аліменти на утримання їх повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісяця починаючи з дня подання позову, а саме з 03 липня 2020 року до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, тобто до [INFO] за умови продовження навчання. Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Враховуючи, що батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, суд має стягнути з відповідача на користь позивачки Ѕ частину вартості оплати за надання освітніх послуг з 16 вересня 2019 року по 10 березня 2020 року у розмірі 5530,0 грн. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до договору про надання правничої допомоги по цивільній справі укладеного 30 червня 2020 року між адвокатом та позивачкою, та останньою було сплачено 3660,0 гривень, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №5 від 01 липня 2020 року. Тому, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачену правничу допомогу у розмірі 3660,0 грн. Відповідно до розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (768,40 грн.). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved