Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що [PERSON] (далі-Відповідач) є батьком [PERSON], [INFO] Зазначає, що вона з Відповідачем перебувала в шлюбі до 16.05.1995 року. 23 травня 2001 року вона отримала в Ірпінському міському суді виконавчий лист №2-1050 про стягнення із Відповідача на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.05.2001 року і до повноліття дитини. Зазначає, що відповідач добровільно не сплачує аліменти, тому звернулася до державної виконавчої служби про примусове стягнення з відповідача аліментів. Неодноразово усно зверталася до державного виконавця з вимогою притягнути до відповідальності відповідача за несплату аліментів. Вказує, що відповідач не тільки не сплачує аліменти, але і не спілкується із дитиною, майже з нею не зустрічається. Зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеного виконавчою службою заборгованість відповідача по аліментах складає 42 511,52 грн. Тобто, відповідач прострочив оплату аліментів за період з 07.05.2001 року по 30.09.2012 року. Нарахована неустойка (пеня) становить - 12 089,98 грн. Тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті аліментів в сумі 42 511,52 грн., неустойку (пеню) в розмірі 12 089,98 грн., 3% річних від суми боргу у розмірі 105,13 грн. та судові витрати на правову допомогу. Позивач та її представник в судове засідання з'явилися, підтвердили обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання з'явилися, позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Заслухавши доводи та заперечення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1050, виданого 23.05.2001 року Ірпінським міським судом про стягнення із Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.05.2001 року і до повноліття дитини, заборгованість складає - 42 511,52 грн. (а.с.20-25). Неустойка (пеня) за несплату аліментів становить - 12 089,98 грн. (а.с.28-33). В судовому засіданні позивач не навів жодної норми Закону, згідно з якою заборгованість по аліментам повинна бути стягнута з відповідача за рішенням суду. Відносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Згідно із ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Частиною 3 ст. 194 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України встановлено порядок відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника, який має право подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Враховуючи вище викладене, оскільки позивач не надала суду фактичних доказів на підтвердження того, що вона подавала заяву за місцем отримання відповідачем грошових коштів про відрахування з цих сум аліментів, тому суд не знаходить правових підстав для стягнення із відповідача заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, суд зауважує, що дані дії повинні вчинятись державним виконавцем в порядку виконавчого провадження. Згідно із ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В пункті 22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Також, суд відмовляє у стягненні 3% річних від суми боргу по сплаті аліментів, оскільки таке стягнення не передбачено чинним Сімейним кодексом України. Тому, враховуючи розрахунок пені на суму несплачених аліментів, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача пеню за несплату ним аліментів в розмірі - 12 089,98 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких умов суд стягує з Відповідача на користь Позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн. Наведені вище обставини стверджуються довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1050, виданого 23.05.2001 року Ірпінським міським судом, розрахунком неустойки (пені), копією Постанов про відкриття та закінчення ВП №3198491 та іншими матеріалами справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved