Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності, на підставі договору дарування житлового будинку, належить житловий будинок № 29 по вулиці Річна у місті Словянську. В даному житловому будинку, окрім позивача, зареєстровані члени її родини: чоловік [PERSON], та повнолітні діти син, [PERSON], та дочка, [PERSON] (при народженні [PERSON], а після [PERSON] за дівочим прізвищем позивача) [PERSON], яка є відповідачем за даним позовом. Відповідач фактично не мешкає в спірному будинку з липня 2003 року після того, як вийшла заміж і виїхала за межі України, її особистих речей в будинку немає, що підтверджується актом про не проживання від 27.09.2016 року. На теперішній час місце проживання відповідача їй невідоме, знятися з місця своєї реєстрації відповідач не побажала. Окрім того, що позивач через реєстрацію в своєму будинку відповідача не може скористатися своїм правом на оформлення та отримання державної допомоги у виді житлової субсидії, також не може розпорядитися належним їй нерухомим майном на свій розсуд згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України, 150 ЖК України. Рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідача з реєстрації. У звязку з чим просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком №29 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по вулиці Річна у м. Словянську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору дарування від 25 жовтня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Словянської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-4181 та в КП «БТІ» м. Словянська в реєстровій книзі під №6036/51а-21, [PERSON] належить житловий будинок № 29 по вулиці Річна у м. Словянську Донецької області. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок, права користування яким вона просить позбавити відповідача. Відповідно до Свідоцтва про народження серії I-НО № 151138, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області від 12.07.2007 року, [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про переміну прізвища серії I-НО № 005431, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Словянська від 15.05.1998 року, [PERSON], [INFO], перемінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МЮ № 872522, зареєстрованого Лівобережним відділом ЗАЦС м. Москви 05.07.2003 року, [PERSON] уклала шлюб 05.07.2003 року з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Отже, позивач [PERSON] є матірю відповідача [PERSON]. Відповідач по справі [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO], б. 29, про що свідчить паспорт громадянина України серії ВЕ 906742. Місце реєстрації відповідача [PERSON] в будинку №29 по вул. Річна м. Словянська також підтверджується довідкою виконкому Словянської міської ради від 26.09.2016 року та домовою книгою для прописки громадян, які мешкають в буд. №29 по вул. Річна м. Словянська. Відповідно до Акту комітету мікрорайону Залізничний № 1 за № 657 від 27.09.2016 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], б. 29, але не мешкає за даною адресою з 2003 року по теперішній час, її особистих речей в будинку немає. Відповідно до картки фізичної особи-платника податків Словянської ДПІ від 07.02.2006 року, [PERSON], одержала ідентифікаційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є [PERSON] зареєстрована відповідач [PERSON], але фактично вона за цією адресою не проживає з 2003 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved