Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми, сплаченої в рахунок користування приміщенням за договором найму. Посилається на таке. 10.04.2017 р. між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 12.05.2016 р., представляючи інтереси [PERSON] та [PERSON] було укладено договір найму будівлі №10/04/17. Предметом договору є передача у найм будівлі, зазначеної у технічному паспорті літерою «Н», загальною площею 704,2 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на строк 30 місяців. Право власності на вказану будівлю належить [PERSON] . Відповідно до умов договору вартість найму складу становить 60 гривень за 1 кв.м за один календарний місяць. Сторони визначили порядок взаєморозрахунків, відповідно до якого наймач сплачує вартість найму будівлі за повний строк користування за 30 місяців одним платежем, що становить 1267560 грн. Наймачем було виконано свої обов`язки відповідно до умов договору у частині оплати всього строку користування будівлею, а саме у день підписання договору передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 1267560 грн. в рахунок оплати найму будівлі, що підтверджується розпискою про отримання коштів [PERSON] від [PERSON] . За умовами договору передбачено момент переходу права найму (оренди), а саме: право найму переходить до наймача при умові повної сплати всього строку користування складом та після підписання акту-прийому передачі будівлі, який сторони зобов`язуються підписати протягом 5 календарних днів після повної сплати наймачем. Після отримання коштів [PERSON] та [PERSON] , не виконавши умови договору відмовились від підписання акту прийому передачі. [PERSON] повідомив, що всі отримані грошові кошти від [PERSON] він передав у повному обсязі [PERSON] . Після неодноразових обіцянок зі сторони [PERSON] та [PERSON] врегулювання вищеописаних обставин, ні [PERSON] , ні [PERSON] умови договору виконанні не були, приміщення в найм не передано, гроші не повернуті. П.2.4 договору найму передбачає, що у разі невиконання умов щодо підписання акту прийому-передачі наймодавцем у п`ятиденний термін, наймодавець повертає протягом п`яти календарних днів сплачену суму зазначену у повному обсязі у договорі та сплачує пеню в розмірі 0,5% від зазначеної суми за кожен день прострочення платежу. 17.09.2018 року в рахунок забезпечення виконання договору між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №17/09 предметом якого було часткове забезпечення виконання зобов`язання за договором, а саме: сплатити 50000 грн. наймачу у разі неповернення [PERSON] та [PERSON] 1267560 грн. Позивач, посилаючись на ст.ст. 11, 509, 526, 610, 239, 625 ЦК України просить стягнути з відповідачів 1267560 грн. сплачених в рахунок користування приміщенням за весь строк найму; стягнути пеню за останній рік у розмірі 2313297 грн.; інфляційні витрати за період 10.04.2017-07.04.2020, що становить 316890 грн.; три відсотки річних 113351,11 грн. Ухвалою суду від 12.08.2020 р. провадження по справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 15.10.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , яка позов не визнала, пояснила, що за попередньою домовленістю із [PERSON] 12.05.2016 р. вона надала йому довіреність для здачі в оренду нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Нерухоме майно є складом, яке вона здає в оренду. [PERSON] обіцяв здати в оренду склад негайно після надання довіреності йому, особі, що проживає в Києві. Оскільки тривалий час [PERSON] не здавав склад в оренду, вона самостійно знайшла орендаря та здала це майно. При цьому повідомила [PERSON] , що склад здала в оренду. Орендні правовідносини щодо майна за адресою: [ADDRESS] мали місце між нею та орендарями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ні [PERSON] , ні [PERSON] ніколи не звертались до неї за укладенням договорів оренди, передачі майна, страхування майна, його охорони. Територія складських\~приміщень є\~закритою територією,\~в`їзд до\~якої відбувається\~у пропускному\~режимі тільки\~для орендарів\~приміщень.\~ [PERSON] \~після надання\~йому довіреності\~ніколи не приїжджав до м. Запоріжжя для огляду нежитлового приміщення, нікому його не показував, не укладав договори на його збереження, охорону тощо. Жодних претензій з приводу складу вона не отримувала. [PERSON] вона не знає, ніколи його не бачила. 16.10.2020 р. до суду надійшов відзив [PERSON] , в якому останній позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення коштів з [PERSON] , як власниці складу. Посилається на те, що навесні 2016 р. між ним та [PERSON] була розмова щодо продажу або здачі в оренду приміщення складу, що їй належить на праві власності за адресою: [ADDRESS] . З цією метою [PERSON] уповноважила його представляти її інтереси відповідно до довіреності від 12.05.2016 р. В інтересах [PERSON] ним було укладено договір оренди вищезазначеного приміщення з громадянином України [PERSON] , відповідно до якого ним, як представником [PERSON] було отримано гроші в сумі 1267560 грн., які він відразу передав власниці складського приміщення. На наступний день вони повинні були укласти з [PERSON] акт прийому-передачі складу, але власниці попросила зачекати. Потім вона взагалі відмовилась передавати приміщення, звинувачуючи у занадто низькій ціні оренди. Всі його прохання або повернути кошти або передати в оренду склад [PERSON] , були проігноровані [PERSON] . 28.10.2020 року надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від позивача [PERSON] , який зазначив, що викладені відповідачем [PERSON] обставини у відзиві не відповідають дійсності. Договір оренди є укладеним, дійсним правочином, у встановленому порядку не ос порений, а тому створює права та обов`язки для його сторін. Після отримання [PERSON] суми орендної плати в інтересах [PERSON] виник обов`язок [PERSON] як наймодавця виконати умови договору оренди та передати позивачу склад за актом приймання-передачі. Проте, [PERSON] не передала склад позивачу за актом приймання-передачі, чим порушила зобов`язання за договором оренди. [PERSON] у відзиві зазначає, що вона сама знайшла орендарів приміщення та повідомила [PERSON] про це, але не додає жодних доказів про це. Факт здачі приміщення в оренду іншим орендарям не спростовує факту отримання коштів за договором оренди від позивача. В такому випадку на підставі п. 2.4 договору оренди орендна плата повинна бути повернута. Доказів того, що вказаний договір є фіктивним відповідачем не надано. [PERSON] неодноразово усно повідомляв [PERSON] про необхідність передачі складу позивачу. 16.11.2020 року надійшли заперечення [PERSON] , в якому вказано, що відсутні докази звернення [PERSON] для підписання акту прийому-передачі приміщень. Не має доказів звернення [PERSON] до [PERSON] про укладення договору, отримання грошових коштів, необхідності передання приміщень. Позивач не мав наміру отримувати приміщення в оренду. 04.01.2021 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , який обставини викладені позивачем в позові підтвердив, позовні вимоги визнав, просив справу розглядати без його участі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтвердив, суду пояснив, що у квітні 2017 року він познайомився із [PERSON] , їх познайомив його близький товариш. [PERSON] повідомив про те, що є можливість взяти у м.Запоріжжі склад на 704 кв.м. [PERSON] показував документи на цей склад, фотографії, також була довіреність, яка була видана на його ім`я, що останній може представляти інтереси власниці цього складу щодо вказаного складу. Із [PERSON] , [PERSON] зустрічався поблизу села Глеваха, що біля м.Києва. Зустріч відбулась в автомобілі [PERSON] , там і відбулась домовленість про оренду цього складу, підписання усіх необхідних документів та передача грошей готівкою. Розписку про отримання грошових коштів [PERSON] писав також у машині. У термін зазначений у договорі склад не передали, [PERSON] весь час повідомляв про те, що виникли якісь обставини через які неможливо наразі виконати умови договору. Договір укладався на 60 місяців. Письмово із вимогою про повернення грошей до [PERSON] та до [PERSON] не звертався. Коли саме укладав із [PERSON] договір поруки не пам`ятає. [PERSON] повинен був віддати частину грошей, близько 50 тисяч гривень. До [PERSON] вимоги не пред`являв. Представник позивача адвокат Качковський А.С. також позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов щодо себе не визнав, пояснив, що із сімє?ю [PERSON] знайомий давно. Із [PERSON] його познайомив її чоловік [PERSON] . Відносини у них були приязні, неодноразово надавав сім?ї [PERSON] гроші, ті їх повертали. Наприкінці 2015 року початку 2016 року сім?ї [PERSON] знадобилась велика сума грошей приблизно 1 - 1,5 мільйони гривень. Бажання давати гроші у [PERSON] не було та і не було такої суми і тоді він запропонував їм взяти кредит під нерухомість та виплачувати відсотки. Такий варіант [PERSON] не підійшов, у зв`язку з чим вони запропонували йому вирішити питання щодо оренди чи продажу складу який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Суть оренди полягала у тому, що орендатор повинен був взяти склад на тривалий час та заплатити суму за оренду на перед щоб [PERSON] змогли погасити ту суму, яка їм була необхідна. [PERSON] разом із чоловіком приїздила до Києва, зустрівшись, вона надала довіреність на ім?я [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Командиром А.М. Для укладання договору оренди [PERSON] надсилала [PERSON] фото та відео складу. Територію складу [PERSON] бачив, але попасти у сам склад не міг, територія була закрита. Пошуки орендаря затягнулись, відразу не вдалось знайти. Через деякий час [PERSON] зустрівся із знайомим, розповів йому про ситуацію із складом, те що він шукає орендаря та на яких умовах. [PERSON] шукав орендаря у Києві, а [PERSON] у Запоріжжі. Потім його знайомий познайомив із [PERSON] . Останній показав йому фото та відео складу, показав усі документи на склад та розповів умови. Декілька разів вони зідзвонювалися із [PERSON] , обговорювали умови договору, була оговорена також і сума оренди, [PERSON] ця сума влаштовувала, оскільки загальна сума виходила така як їй було необхідно. Це було не безкоштовно, [PERSON] зазначала про те, що вона віддячить [PERSON] за надані послуги. Домовившись про всі умови, зустрівся із [PERSON] біля селища Глеваха, у машині, підписали усі договори, [PERSON] віддав [PERSON] гроші відповідно до умов договору, про що [PERSON] написав розписку. Ту суму яку взяв у [PERSON] відвіз через тиждень-два до м.Запоріжжя та віддав [PERSON] . Розписку від неї про отримання коштів не брав, оскільки довіряв їй, та був впевнений у її порядності. [PERSON] заздалегідь не повідомляла попередніх орендарів про те що необхідно буде з`їжджати, так як не була впевнена в тому, що [PERSON] зможе знайти орендаря. Коли договір про оренду був підписаний, [PERSON] відразу подзвонив [PERSON] та повідомив їй про це, також зазначив, що актом необхідно передати [PERSON] склад у користування. Про це був повідомлений [PERSON] . Через деякий час телефонував [PERSON] , вона знову повідомила, що орендарі не можуть так швидко знайти інше приміщення, необхідно почекати. [PERSON] знав про це, та чекав. Потім [PERSON] знов зателефонував [PERSON] на що вона повідомила, що даний договір оренди, укладений із [PERSON] її не влаштовує, вона знайшла іншого орендаря, який може заплатити більше суму та на вигідніших умовах, а суму яку заплатив [PERSON] необхідно буде повернути. Дзвінки продовжувались, [PERSON] все надавала обіцянки поки не закінчився строк дії довіреності виданий нею на ім?я [PERSON] . Згодом телефон за яким був зв`язок із [PERSON] став поза зоною досяжності, особисто розшукати [PERSON] її не зміг. Єдиний з ким вдавалось здзвонитись це був її чоловік [PERSON] , який обіцяв віддати суму грошей яку отримали від [PERSON] . Потім [PERSON] виїхав із країни, гроші так і не були повернуті склад також не був переданий [PERSON] у користування. Представник відповідача адвокат Панченко Б.М. та відповідач [PERSON] проти позову заперечували з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. [PERSON] додатково пояснила, що не розуміє пред`явлених вимог [PERSON] до неї. Із [PERSON] її познайомив чоловік [PERSON] , з яким наразі розлучені близько 5 років. Представив його як порядну людину. Розмова йшла про те, що [PERSON] шукала орендаря у свій склад. Її орендарі на той момент шукали кращих умов так як у її складі відсутнє опалення, водопостачання, каналізація. Орендарі хотіли покращити умови, але [PERSON] не мала на це гроші. І [PERSON] у ході бесіди повідомив, що у нього є орендарі, люди наразі шукають склад і їм ці умови підходять. Тоді вони поїхали, [PERSON] надала [PERSON] довіреність відповідно до якої мав право укладати від її імені договори, а також отримувати гроші, але попередньо мав їй телефонувати і обговорювати угоди. Час йшов, від [PERSON] ніяких дзвінків не було, [PERSON] продовжувала працювати, оскільки необхідно було заробляти гроші. Згодом вона покращила умови у своєму складі, провела опалення. [PERSON] не писав, не дзвонив, не приїздив. Номер телефону [PERSON] не міняла близько 10 років. Проте, що він здав склад у суборенду [PERSON] дізналась коли отримала судові документи у вересні 2020 року. Грошей [PERSON] ніяких їй не передавав, можливо він і взяв від [PERSON] гроші, проте вона про це нічого не знає, ніяких грошей вона не отримувала. Сторонні люди не склад зайти не могли, оскільки там високі ворота, охорона. Якщо б хтось цікавився складом, охорона б зателефонувала [PERSON] та попередила про це. Дзвінків про це також не було. Склад не бетонний, а кір пічний, що вказує про те, що [PERSON] не був біля складу. Що стосується суборенди, то у неї орендатори винаймають склад по 12 грн. за кв.м., а він написав що здав по 60 грн. за кв.м., що є дуже сумнівним оскільки таких цін не існує за оренду складів де відсутні умови. [PERSON] і [PERSON] вона ніколи не бачила та не спілкувалась з ними. Ніяких спільних справ з ними не мала. [PERSON] не розуміє чому протягом трьох років [PERSON] неразу до неї не звернувся, не приїхав. Адреса проживання та місце знаходження складу не змінювалась. Вважає, що зі сторони [PERSON] та [PERSON] по відношенню до неї наявні шахрайські дії на що вона звернулась до поліції із відповідною заявою. Крім того, суму коштів, яку називає [PERSON] яку ніби то віддав їй, вона не могла прийняти, оскільки це безготівковий рахунок, це була б незаконна операція. Вона є приватним підприємцем у якої все оформлено відповідно до закону. За три роки [PERSON] не знала про те, що [PERSON] здав її склад. Він її про це не повідомляв. До [PERSON] із претензіями або бажанням заселитися у склад, ніхто не звертався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце був сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. 12.05.2016 року [PERSON] видала довіреність [PERSON] , за якою уповноважила його розпоряджатися (в тому числі продати, обміняти, здавати в оренду, передавати в іпотеку) належний їй об`єкт нерухомого майна, яким є склад площею 704,2 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , визначаючи ціну та умови самостійно на власний розсуд. Для чого надала йому право, в тому числі укладати та підписувати від її імені договори оренди складу, отримувати належні їй грошові кошти. Строк дії довіреності визначений один рік, до 12.05.2017 р. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Командиром А.М. зареєстровану в реєстрі за №566 (а.с.5). 10.04.2017 р. між [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 12.05.2016 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Командиром А.М., зареєстровану в реєстрі за №566 від імені [PERSON] (надалі - Наймодавець) та [PERSON] (надалі - Наймач) укладено договір найму будівлі №10/04/17. За цим договором наймодавець надає, а наймач приймає в платне користування будівлю, склад строком на 30 місяців з моменту підписання цього договору, нежитловою площею 04,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Склад належить [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 30.06.2004 р. (п.1.1 договору №10/04/17 ). Згідно п. 2.2 договору №10/04/17 сторони домовились, що орендна плата сплачується наймачем одноразово за весь строк користування будівлею, а саме за 30 місяців, що становить 1267560 грн. За приписами п. 2.3 договору №10/04/17 наймодавець зобов`язаний протягом п`яти днів з моменту отримання орендної плати передати склад у користування наймачеві, шляхом складання акту прийому-передачі та скріплення підписами сторін, що є невід`ємною частиною договору. Склад вважається переданим в оренду після повної сплати згідно пункту 2.2 з моменту підписання акту прийому-передачі. В разі невиконання умов зі сторони наймодавця пункту 2 цього договору, наймодавець зобов`язаний у п`ятиденний термін повернути наймачеві всі сплачені кошти (п. 2.4 договору №10/04/17). В п. 5.1 договору №10/04/17 зазначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 30 місяців, до 10.10.2019 р. та до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Умови даного договору можуть бути змінені лише за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням письмового документу (п. 5.2 договору №10/04/17). Дострокове розірвання договору можливе лише за письмовою згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законодавством України, за винятком випадків, коли одна сторона систематично порушує умови даного договору та свої зобов`язання (п. 5.3 договору №10/04/17). Згідно розписки від 10.04.2017 р. [PERSON] , як представник інтересів [PERSON] на підставі довіреності від 12.05.2016 р. отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 1267560 грн., які сплачені [PERSON] відповідно до умов договору найму будівлі №10104117 від 10.04.2017 р., що був укладений між ним як представником [PERSON] та [PERSON] . Цією розпискою підтвердив, що всі зобов`язання зі сторони [PERSON] виконані належним чином, в повному обсязі (а.с.7). Норми права, якими керувався суд. Згідно ч.1, ч.2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Частиною 2 ст. 631 ЦК України передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року набув чинності з моменту його підписання сторонами, що вбачається із п.5.1 цього договору. Згідно ст.ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені т за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. Згідно ст. 1001 ЦК України договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя. Статтею 1003 ЦК України зазначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Відповідно до ч.1 ст.1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Договором доручення, України, може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя. Повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до приписів ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Згідно зобов`язань передбачених ст.1007 ЦК України Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором: забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення. Згідно ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до ст 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю; довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Відповідно до вимог ч.1 ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Судом встановлено, що під час дії довіреності від [PERSON] відповідач [PERSON] уклав з [PERSON] договір №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року. Згідно ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний, виконуючи доручення, передати довірителеві все отримане у зв`язку із виконанням доручення. Судом встановлено, що [PERSON] був уповноважений виданою довіреністю 12.05.2016 р. [PERSON] на отримання коштів. Згідно розписки (а.с.7) [PERSON] на виконання договору №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року отримав від [PERSON] 1267560 грн. [PERSON] та [PERSON] ці обставини підтвердили та не оспорювали. Суду не надані докази того, що [PERSON] передав довірителеві [PERSON] все одержане у зв`язку з виконанням доручення, а саме 1267560 грн. Відповідач [PERSON] заперечує, що їй були передані вказані кошти [PERSON] , також заперечує той факт, що їй було відомо про укладання договору №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року. Суд врахував, що позивач [PERSON] до укладання договору №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року спілкувався з цього приводу лише з [PERSON] , а із власницею будівлі [PERSON] жодного разу не спілкувався. Ці обставини визнаються та не оспорюються сторонами. Також [PERSON] після укладання договору №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року та передачі ним коштів не звертався до [PERSON] з приводу передачі йому приміщення в користування. Позивач протягом трьох років не ставив перед відповідачем [PERSON] вимог про передачу йому приміщення. Доказів на спростування цих фактичних обставин суду не надані. За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що відповідачка [PERSON] не була обізнана про укладання договору №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року, отже не знайшли свого підтвердження доводи позову, що вона відмовилась від підписання акту прийому передачі будівлі. На час розгляду справи зазначений договір №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року сторонами не оспорювався і він не визнавався недійсним. Звертаючись до суду із позовом позивач [PERSON] , посилаючись на п. 2.4, п. 2.5 договору №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року просить стягнути з відповідачів грошові кошти отримані за договором та пеню, при цьому також не ставить питання про розірвання договору, визнання його недійсним тощо. За приписами п. 5.1 договору №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року цей договір діє до 10.10.2019 р.\~та до\~моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Стаття 599 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поряд з належним виконанням законодавство передбачає і інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування). Однак, чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору. Тобто,\~зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору. Сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину. За таких обставин договір №10/04/17 найму (оренди) будівлі від 10.04.2017 року є чинним. За загальним правилом, закріпленим у ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Подібного змісту правило також встановлене в ч. 2 ст. 598 ЦК України, де зазначається, що припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. До підстав припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін законодавець відносить порушення зобов`язання однією стороною та інші підстави, не пов`язані з порушенням зобов`язання однією стороною. Заходами захисту виступає одностороння відмова від зобов`язання, що застосовується лише в разі порушення зобов`язання (ст. ст. 611, 615 ЦК України). Особливості застосування такої відмови від зобов`язання полягають у наведеному: 1) застосовується лише у випадках, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 615 ЦК України); 2) застосовується в односторонньому порядку однією зі сторін договору в разі порушення зобов`язання іншою стороною (ч. 1 ст. 615 ЦК України); 3) одночасно можуть застосовуватися заходи цивільно-правової відповідальності (ч. 2 ст. 615 ЦК України); 4) правовими наслідками застосування такого заходу є зміна умов зобов`язання або його припинення (ч. 3 ст. 615 ЦК України); 5) договір припиняє свою дію з моменту доведення рішення однієї сторони про відмову від зобов`язання контрагенту за договором у належній формі; 6) боржник звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі (ч. 3 ст. 622 ЦК України). Наймач має право відмовитися від договору найму (оренди), якщо наймодавець не передає наймачеві майно (ст. 766 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 214 ЦК України відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Оскільки договір №10/04/17\~найму (оренди)\~будівлі від\~10.04.2017\~року укладений\~в письмовій\~формі,\~відмова від\~нього повинна\~бути також\~складена в\~письмовій формі. В суді встановлено, що [PERSON] від договору не відмовлявся, розірвати його не просив, отже підстав для стягнення грошових коштів за невиконання договору оренди (найму) приміщення з відповідачів не має. Позовні вимоги про стягнення пені, інфляційних витрат, 3% річних є похідними від основної позовної вимоги та задоволенню не підлягають з тих же підстав. Судові витрати компенсації не підлягають, оскільки у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою суду від 03.09.2020 року цивільний позов був забезпечений, накладений арешт на майно, що належить [PERSON] : квартиру, загальною площею 138,84 кв.м за адресою : [ADDRESS] , реєстраційний номер 1846241623101; будинок для відпочинку з відкритою терасою загальної площею 65,3 м кв., реєстраційний номер 1841093723203 за адресою: [ADDRESS] ; склад літ Н, Н'-2, загальною площею 711,8 м кв., реєстраційний номер 919141923000, адреса: [ADDRESS] . Застосовано зустрічне забезпечення позивачеві в сумі 20000 грн. 14.09.2020 р. сума зустрічного забезпечення в сумі 20000 грн. внесена [PERSON] , що підтверджується квитанцією АТ «ПриватБанк» (а.с.105). \~За змістом частин 1, 9, 10 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.\~У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.\~У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, є підстави скасувати заходи забезпечення позову.

Outcome: dismissed