Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська охоронна-страхова компанія» про відшкодування збитків. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначила, що 12 листопада 2011 року на вул. Воронезькій м. Дніпропетровська [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ 110557», державний номер [NUMBER], виїхав на перехрестя доріг, не надавши перевагу транспортним засобам, що рухались на зелений сигнал світлофора здійснив зіткнення із автомобілем «Хонда Аккорд», державний номерний знак [NUMBER] за кермом якого знаходилась вона. Вироком суду [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно звітів експертів вартість відновленого ремонту складає 180 239, 93 грн., а дійсна ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 121 272,20 грн., залишкова вартість - 31 091, 46 грн. Зазначала, що між [PERSON] та ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до якого відповідальність страховика складала 50 000 грн., франшиза 1 000 грн. Наголошує, що оскільки згідно експертного висновку транспортний засіб визнано знищеним, розмір збитку складає 90 180, 74 грн. Розмір збитку, що перевищує ліміт страховика складає 41 180, 74 грн. та повинен бути компенсований безпосередньо винною особою у дорожньо-транспортній пригоді, тобто [PERSON] З врахуванням уточненої позовної заяви, в зв'язку з відшкодуванням страховою компанією суми страхового відшкодування в розмірі 49 000 грн., позивач просила суд стягнути з [PERSON] в якості відшкодування матеріального збитку суму в розмірі 41 180,74 грн. та 500 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. З Приватного акціонерного товариства «Українська охоронна-страхова компанія» просила стягнути також здійснені нею витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 500 грн., та стягнути пропорційно задоволеним вимогам з відповідачів судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на оплату правової допомоги. В судове засідання з'являвся представник позивача, підтвердив викладені в позовній заяві обставини, та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. Представник Приватного акціонерного товариства «Українська охоронна-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, та просив розгляд справи проводити без його участі. В запереченнях зазначив, що позовні вимоги щодо стягнення витрат на проведення експертизи визнає, однак в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не звертався до суду із заявою про допуск представника [PERSON] до участі у справі як особи, яка надає правову допомогу, а судом відповідно не було постановлено ухвалу. Крім цього, посилався на Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правовому допомогу у цивільних та адміністративних справах», зазначаючи, що розрахунок витрат на правову допомогу є необґрунтованим. Додатково зазначив, що страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн. було сплачено позивачу 04 серпня 2014 року. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зазначеним вироком встановлено, що [PERSON] 12 листопада 2013 року о 08 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем «ЗАЗ-110557», реєстраційний номер [NUMBER], рухався по вул. Воронезькій з боку вул. Радищева, в напрямку вул. Сагайдачного в м. Дніпропетровську. Під час руху, [PERSON], на перехресті пр. ім. газети «Правда» та вул. Воронезька, при ввімкненні в напрямку його руху червоного сигналу світлофора, що забороняв йому рух, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, не зупинився перед світлофором, виїхав на перехрестя, не надавши переваги в русі транспортним засобам, які рухались по перехрещуваній дорозі, а саме автомобілю «Хонда Аккорд», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], яка рухалась на зелений сигнал світлофору по пр. імені газети «Правда», виїхав на смугу руху зазначеного автомобіля, внаслідок чого сталось з ним зіткнення. Як вбачається з матеріалів цивільної справи між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Українська охоронна страхова компанія» 05.09.2013 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що посвідчується полісом № АС/6705911. За даним полісом застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду життю, здоров'ю та майну третіх осіб, заподіяну під час керування автомобілем «ЗАЗ 110557», реєстраційний номер [NUMBER] будь-якої особи, яка експлуатує його на законних підставах. Строк дії договору встановлено з 06.09.2013 року до 05.09.2014 року включно. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах встановлених сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом, звітом чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлюваний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку експертного дослідження № 38/14 від 14 березня 2014 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Хонад Аккорд», реєстраційний номер [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 121 267, 20 грн. Ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля складає 31 091, 46 грн. Отже, в даному випадку позивачу має бути відшкодовано суму в розмірі 90 180 грн. 74 коп. Судовим розглядом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода виникла з вини [PERSON], відповідальність якого була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронна-страхова компанія», яка сплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5254 від 04.08.2014 року. Згідно частини 1 статті 1194 Цивільного кодексу України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З урахуванням викладеного, сума в розмірі 41 180 грн. 74 коп. повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] Розглядаючи позовні вимоги про стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, суд керується ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 34.2 ст. 34 зазначеного закону страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов'язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати витрати на проведення експертизи (дослідження). В підтвердження здійснених витрат на проведення зазначеного експертного дослідження позивачем надана копія квитанції № 38 від 14 березня 2014 року про прийняття від [PERSON] в якості оплати витрат на проведення автотоварознавчого дослідження суму в розмірі 1 000 грн. Таким чином, враховуючи визнання вимог ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» в частині стягнення 500 грн. в якості відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, суд приходить до висновку про задоволення в цій частині вимог позивача. При цьому суд діє в межах позовних вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України, та в частині стягнення цих витрат з [PERSON] суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи( ст.ст. 84, 88 ЦПК України). В підтвердження здійснених витрат позивачем на правовому допомогу суд приймає до уваги наданий договір про надання правової допомоги № 08/07/14-1 від 08 липня 2014 року, додаток № 1 до договору «Погодження про розміри ставки адвокатського гонорару», додаток № 2 до договору «Розрахунок вартості адвокатського договору», квитанцію № 794-28 від 09.07.2014 року. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER], видане на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури 21 листопада 2008 року, тобто є фахівцем в галузі права. Отже, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу є також обґрунтованими, які підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Сплачений судовий збір також необхідно стягнути з відповідачів відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial