Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася [PERSON] , в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що вона та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям було розірвано в 2013 році. З квітня 2014 року відповідач самоусунувся від виховання дитини та виконання батьківських обов`язків без поважної причини. Наразі позивач перебуває в шлюбі з [PERSON] , який фактично виконує батьківські обов`язки щодо дитини та має намір усиновити дитину. Органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області надано висновок з приводу розв`язання спору від 19 квітня 2021 року за № 483/26, відповідно до якого позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідатиме інтересам дитини [PERSON] , оскільки батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, вихованням та фізичним розвитком сина не займається, не цікавиться його життям та здоров`ям, матеріально не забезпечує, не відвідує дитину за місцем проживання. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області Ліпкова Ю.О. в судовому засіданні повідомила про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , посилаючись на обставини, викладені у висновку органу опіки та піклування. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 20.04.2021 без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №09 від 10.01.2012 року). [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 30 листопада 2011 року по 08 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , виданим 30 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 436 від 30 листопада 2011 року), рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2013 року у цивільній справі № 233/2697/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, копії яких долучені до матеріалів справи. Згідно із відомостями, наданими Іллінівською сільською радою Костянтинівського району Донецької області від 02.02.2021 за № вих. 26/01-41, відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року у цивільній справі № 233/3680/14-ц зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 червня 2014 року і до повноліття дитини, яке набрало законної сили 23 серпня 2014 року. Згідно із довідками Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 01.03.2018 за № 191 та 19.09.2018 за № 506, розрахунком, наданим державним виконавцем Костянтинівського МР ВДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків), довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 07.10.2020 за № 357 заборгованість зі сплати аліментів станом на 07 жовтня 2020 року складає 110232,09 грн. Дитина [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою КП «СЄЗ № 1» від 05.10.2020 за № 1938. Відповідно до характеристики, наданої КП «СЄЗ № 1» від 05.10.2020 за № 1316, позивач [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою з 26.03.2014 р., за період проживання за даною адресою з боку сусідів скарг не надходило. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 5852106 від 08.07.2013 вказане житлове приміщення належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності. Матір дитини [PERSON] з 03 жовтня 2020 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , виданим 03 жовтня 2020 року Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (актовий запис № 139 від 03 жовтня 2020 року), копія якого долучена до матеріалів справи. З довідки, наданої Дошкільним навчальним закладом № 10 «Золота рибка» Костянтинівської міської ради від 11.08.2020 р. за № 693, випливає, що дитина [PERSON] відвідував вказаний дошкільний заклад з 11.11.2016 по 31.08.2018. Під час відвідування мати дитини постійно спілкувалася з вихователями та спеціалістами, які працювали з її дитиною, цікавилась досягненнями та життям дитини. Батько контакту з дошкільним закладом, який відвідувала дитина, не підтримував, з вихователями не спілкувався. Дитину до дитячого садочка приводила та забирала мати. З довідки, наданої Новодмитрівським навчально-виховним комплексом Костянтинівської районної ради Донецької області від 15.09.2020 за № 89, випливає, що дитина [PERSON] , [INFO] , навчався в 1-А класі вказаного закладу освіти в 2018-2019 навчальному році. Вихованням дитини займається матір [PERSON] , яка відвідувала батьківські збори, брала участь в суспільному житті класу, підтримувала постійний зв`язок з класним керівником, приділяла достатньо уваги вихованню сина. Батько [PERSON] у роботі батьківських зборів участі не брав, школу не відвідував, не цікавився успіхами дитини, участі в її вихованні не брав. З довідки від 12.08.2020 р. за № 01/11-139 та характеристики від 21.08.2020, наданих Костянтинівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 15 Костянтинівської міської ради Донецької області, випливає, що дитина [PERSON] , [INFO] , є учнем 3 класу вказаного навчального закладу, навчається у школі з другого класу. Мати приділяє багато уваги вихованню сина. Батько в вихованні та шкільному житті сина участі не приймає. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що вона є сусідкою позивача [PERSON] , протягом півтора року вона підтримує з [PERSON] добросусідські відносини, відвідують один одного. Свідок протягом усього часу знайомства із сім`єю [PERSON] батька дитини [PERSON] ніколи не бачила. Дитина проживає з матір`ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що вона є матір`ю [PERSON] . З часу народження онука [PERSON] її дочка проживала разом з нею. Відповідач іноді навідувався до дочки [PERSON] . В той же час дитиною не цікавився, хоча й інколи з нею спілкувався, допомоги дитині не надавав. Декілька років назад свідок випадково зустрілася із відповідачем на вулиці, проте про дитину [PERSON] не питав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання про те, що він є чоловіком позивача. Він проживає разом із [PERSON] та її сином [PERSON] 4 роки. За цей час жодного разу не бачив батька дитини та не чув, щоб той телефонував чи іншим способом цікавився долею дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що вона є свекрухою позивача та регулярно навідується до сім`ї свого сина [PERSON] , який проживає разом із [PERSON] та її сином. За цей час жодного разу свідок не бачила батька дитини [PERSON] та не чула, щоб той телефонував чи іншим способом цікавився долею дитини. В судовому засіданні була заслухана думка дитини [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що він проживає з матір`ю та батьком, яким є [PERSON] . Батьки піклуються про нього. Чоловіка на ім`я [PERSON] він не знає. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування. Частиною 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Водночас Пленум Верховного Суду України в п.15 зазначеної вище постанови роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачем було доведено факт ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , що виразилось в тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створює умов для отримання нею освіти в зв`язку з чим [PERSON] , [INFO] , необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини. А отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Враховуючи те, що ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2021 року позивача [PERSON] було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, та відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог, які мають немайновий характер, з відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави витрати, пов`язані із сплатою судового збору, у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved