Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Одеської міської ради до [PERSON] , третя особа: Юридичний департамент Одеської міської ради в якій просить: - Скасувати запис про право власності від 30.03.2018 року № 25580071 державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на сарай площею 24,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . -Скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 04.04.2018 року № 40477577, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на сарай площею 24,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . -Скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства реєстрація нерухомості та бізнесу» про реєстрацію змін розділу від 27.04.2018 року № 40894970, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на квартиру площею 119,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . -Зобов`язати [PERSON] за власний рахунок привести до попереднього стану земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту за адресою: [ADDRESS] . -Стягнути з [PERSON] на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 26597691) сплачений судовий збір у розмірі 10510 грн. (на рахунок юридичного департаменту Одеської міської ради - ЄДРПОУ 26302537, р/р UА418201720344240001000034995 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172). Позов обґрунтовано тим, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.04.2020 року № 207083269 на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2003 року серія та номер: 266 та технічного паспорта від 27.01.2004 року серія та номер: б/н, виготовленого Одеським міським бюро технічної інвентаризації, державним реєстратором прийнято рішення (з відкриттям розділу) від 04.04.2018 року індексний номер рішення: 40477577, номер запису про право власності від 30.03.2018 року № 25580071 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1523773651101), яким зареєстровано право власності за [PERSON] на об`єкт (сарай) за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 24,1 кв.м. Відповідно до Реєстру на підставі технічного паспорту від 25.04.2018 року серія та номер: б/н, виготовленого ТОВ «Бюро Консалт Сервіс», та довідки від 25.04.2018 року серія та номер: 8604-18, виданої ТОВ «Бюро Консалт Сервіс», державним реєстратором комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» прийнято рішення про реєстрацію змін розділу від 27.04.2018 року № 40894970, яким зокрема: -«видалено технічний паспорт від 27.01.2004 року серія та номер: б/н, виготовлений Одеським міським бюро технічної інвентаризації»; -«сарай, об`єкт житлової нерухомості: Ні змінено на квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так»: - «загальну площу: 24,1 кв.м. змінено на загальну площу 119,6 кв.м. житлову площу 41,2 кв.м.: - [ADDRESS] , змінено на [ADDRESS] , [ADDRESS] . Як зазначає представник позивача, після незаконної реєстрації права власності на сарай за адресою: [ADDRESS] , який в подальшому реконструйований відповідачем шляхом зміни функціонального призначення об`єкта, адреси об`єкта та збільшення площі об`єкта (з 24,1 кв.м. до 119,6 кв.м.), відповідачка [PERSON] стала одноосібним власником самочинно збудованої споруди загальною площею 119,6 кв.м, яка знаходиться на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси за адресою: [ADDRESS] . Одеська міська рада вважає, що наявність такої реєстрації речових прав на даний самочинно збудований об`єкт порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси як власника земельної ділянки, на якій розташована ця споруда, оскільки перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою та створює умови для її незаконного використання відповідачкою [PERSON] 27.12.2019 року департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 27.12.2019 року № 0119/2876-06 повідомив про відсутність інформації стосовно передачі у власність (користування), поділу, зміни цільового призначення або будь-яких інших дій щодо земельної ділянки за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотриманням вимог земельного законодавства департаментом оглянуто земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . За результатами візуального огляду складено акт огляду земельної ділянки від 12.11.2019 року та встановлено, що за вказаною адресою знаходиться огороджена парканом земельна ділянка загальною площею 0,1 га, на якій розташовані будівлі з надвірними спорудами. Також зазначено, що правовстановлюючі документи на землекористування, передбачені ст. ст. 125, 126 ЗК України, відсутні 20.03.2020 року Головне управління держгеокадастру в Одеській області листом від 12.02.2020 року № 120/112-20 повідомило, що згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та договорів оренди станом на 31.12.2012 року у Відділі відсутня інформація щодо реєстрації права власності (користування) на земельні ділянки зокрема за адресою: [ADDRESS] . Державним реєстратором внесено запис про право власності від 09.01.2019 року № 29826269 та прийнято рішення від 11.01.2019 року № 45022111 на підставі наступних документів: - \~ \~ \~ \~розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2003року, серія та номер: 266; - \~ \~ \~ \~технічного паспорта від 27.01.2004 року серія та номер: б/н, виготовленого Одеським міським бюро технічної інвентаризації. Із розпорядження від 19.03.2003 року № 266 вбачається, що Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято в експлуатацію від [PERSON] сарай розміром 5,9X4,5 м. по [ADDRESS] . Копію розпорядження надіслано до Одеського міського бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості. Однак, 24.02.2020 року комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради листом від 20.02.2020 року № 253-02/14 повідомило, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності об`єкта нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , відсутня. Тобто, розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2003 року №266 на виконання до органів БТІ не направлялось та реєстрація не проводилась. Крім того, як зазначає представник позивача, на його думку, розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2003 року серія та номер: 266, не могло стати самостійною підставою введення до експлуатації об`єкта (сараю). Представник позивача Одеської міської ради вважає про те, що технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та не може бути підставою для реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт загальною площею 24,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин визнання та підтвердження державою факту набуття особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є неприпустимим, оскільки прямо суперечить положенням законодавства та порушує права інших осіб (в даному випадку - право власності територіальної громади м. Одеси на землі комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Також відповідачем не подано документа, який посвідчує право власності чи/або право користування вказаною земельною ділянку, який є обов`язковим для проведення державної реєстрації права власності вперше (з відкриттям розділу). Тому представник позивача [PERSON] , вважає про те, що запис про право власності від 30.03.2018 року № 25580071 та рішення державного реєстратора (з відкриттям розділу) від 04.04.2018 року № 40477577 підлягають скасуванню. Відповідно до Реєстру на підставі технічного паспорту від 25.04.2018 року серія та номер: б/н, виготовленого ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» та довідки від 25.04.2018 року серія та номер: 8604-18, виданої ТОВ «Бюро Консалт Сервіс», державним реєстратором комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» прийнято рішення про реєстрацію змін розділу від 27.04.2018 року № 40894970, яким, зокрема, змінено функціональне призначення об`єкта, площу об`єкта та адресу об`єкта. У довідці ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» №8604-18 від 25.04.2018 року зазначено, що відповідачка [PERSON] на підставі витягу є власником сараю за адресою: [ADDRESS] (загальна площа сараю становить 24,1 кв.м.). Також, з довідки встановлено, що згідно з проведеною технічною інвентаризацією вказаний об`єкт житлової нерухомості використовується як квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що згідно з Інструкцією не є самочинним та слід вважати: житлова площа квартири - 41,2 кв.м.»; «загальна площа квартири - 119,6 кв.м». Довідка про проведення технічної інвентаризації є лише підтвердженням проведення технічної інвентаризації для складання технічного паспорту, а тому вона не може вважатись правовстановлюючим документом. Також, представник позивача [PERSON] , вважає про те, що ТОВ «Бюро Консалт Сервіс», не мав права, усвідомлюючи наявність (на момент видачі довідки) у [PERSON] права власності тільки на 24,1 кв.м. сараю, без жодних правовстановлюючих документів провів технічну інвентаризацію, якою фактично змінив функціональне призначення об`єкта, адресу об`єкта та збільшив площу об`єкта (з 21,4 кв.м. до 119,6 кв.м. Оскільки первісна реєстрація права власності на сарай є незаконною та підлягає скасуванню, то і вказана довідка не могла бути видана законно без порушення прав та інтересів інших осіб, у даному випадку територіальної громади м. Одеси, та не може породжувати підстави для реєстрації права власності з відкриттям розділу на об`єкт самочинного будівництва. Одеською міською радою рішення про надання [PERSON] чи/або іншим особам у власність або у користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , для будівництва сараю площею. 24Л кв.м, чи/або квартири площею 119,6 кв.м. не приймалось, тому має місце самовільне зайняття земельної ділянки З листа управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 27.01.2020 року № 01-8/69-вх вбачається, що відповідно до даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо одержання права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, розташованих за адресою: [ADDRESS] . 23.01.2020 року департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 22.01.2019 року № 01-11/274 повідомив, що містобудівні умови та обмеження на об`єкт містобудування за адресою: [ADDRESS] . не надавались. Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про здійснення самочинного будівництва [PERSON] без документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Одеська міська рада звернулася за захистом своїх прав як власник земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси, оскільки порушується право власності на земельну ділянку у зв`язку із самочинним будівництвом та подальшою незаконною реєстрацією права власності на об`єкт за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання представник позивача Одеської міської ради - Танасійчук І.М. з`явився, позовні вимоги підтримав, просив задвольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином. У судове засідання представник третьої особи Юридичного департаменту Одеської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином, про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позов є доказаним, є обгрунованим, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.. Судом встановлено про те, що відповідачка [PERSON] є власницею об`єкту (сарай) за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 24,1 кв.м. на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2003 року серія та номер: 266 та технічного паспорта від 27.01.2004 року серія та номер: б/н, виготовленого Одеським міським бюро технічної інвентаризації, державним реєстратором прийнято рішення (з відкриттям розділу) від 04.04.2018 року індексний номер рішення: 40477577, номер запису про право власності від 30.03.2018 року № 25580071 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1523773651101), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 207083269 від 17.04.2020 року (а.с.41-43). Згідно довідки ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» № 8604-18 від 25.04.2018 року встановлено про те, що [PERSON] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права від 04.04.2018, індексний номер витягу 119610285, є власником сараю, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Згідно проведеної поточної інвентаризації встановлено, що вказаний об`єкт житлової нерухомості використовується як квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що згідно з інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 р № 127, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за № 582/5773 (із змінами та доповненнями) не є самочинним та її слід вважати: Житлова площа квартири 41,2 кв.м. Загальна площа квартири 119,6 кв.м. (а.с.32). Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові Права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо. Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності. За таких обставин, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. В матеріалах справи міститься лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 27.12.2019 року № 0119/2876-06 з якого вбачається про те, що В процесі виконання наданих департаменту комунальної власності Одеської міської ради повноважень було виявлено, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , загальною площею орієнтовно 0,1 га, розташовані будівлі з надвірними спорудами (а.с.25-27). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 30.03.2018 року рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. зареєстровано право власності на сарай, загальною площею 24,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] за громадянкою України [PERSON] . Підставою виникнення права власності є розпорядження Суворовської районної адміністрації від 19.03.2003 року № 266; технічний паспорт, виданий ТОВ «БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС»; довідка від 25.04.2018 року № 8604-18, видана ТОВ «БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС». Також, 27.04.2018 року рішенням державного реєстратора Комунального \~ \~ \~ \~підприємства Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. проведено реєстрацію змін до розділу на об`єкт нерухомого майна, у зв`язку з чим змінено функціональне призначення об`єкта, а саме: змінено загальну площу об`єкта з 24,1 кв.м до 119,6 кв.м, з яких житлова площа-41,2 кв.м. Крім того, вищезазначеним рішенням змінено тип об`єкта: з сараю на будинок, та змінено адресу: з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Підставою для реєстрації змін до права власності є технічний паспорт від 25.04.2018 року, виданий ТОВ «БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС»; довідка від 25.04.2018 року № 8604-18, видана ТОВ «БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС». Відповідно до листа управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 20.12.2018 року № 01-6/833ПР інформація щодо видачі або реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру на будівництво за адресою: [ADDRESS] відсутня, отже право власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна було зареєстровано без відповідних дозвільних документів на будівництво. У Департаменті відсутня інформація стосовно передачі у власність (користування), поділу, зміни цільового призначення або будь-яких інших дій щодо земельної ділянки за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . З метою недопущення порушення прав територіальної громади м. Одеси 12.11.2019 року відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотриманням вимог земельного законодавства Департаменту було оглянуто земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . За результатами візуального огляду встановлено, що на зазначеній земельній ділянці орієнтовною площею 0,1 га, яка огороджена парканом, розташовані будівлі з надвірними спорудами. На момент обстеження землекористувачі вказаної земельної ділянки були відсутні, у зв`язку з чим обстежити земельну ділянку у повному обсязі за вищезазначеною адресою не вдалось. Суд приходить до висновку про те, що вищевикладені обставини свідчать про те, що дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування для будівництва сараю чи/або квартири за вказаною адресою не надавалась, тобто, об`єкт є самочинно збудованим на землях територіальної громади м. Одеси та підлягає знесенню. Стосовно позовної вимоги про скасування запису про право власності суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із вимогами ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок). Згідно з п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону У країни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Відповідно до приписів ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі: державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Так, державним реєстратором внесено запис про право власності від 09.01.2019 року № 29826269 та прийнято рішення від 11.01.2019 року № 45022111 на підставі наступних документів: - \~ \~ \~ \~розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2003року, серія та номер: 266; - \~ \~ \~ \~технічного паспорту від 27.01.2004 року серія та номер: б/н, виготовленого Одеським міським бюро технічної інвентаризації. З розпорядження від 19.03.2003 року № 266 вбачається про те, що Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято в експлуатацію від [PERSON] сарай розміром 5,9X4,5 м. по [ADDRESS] (а.с.124). З листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 253-02/14 від 20.02.2020 року вбачається про те, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності об`єкта нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , відсутня (а.с.30). Таким чином, розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2003 року №266 на виконання до органів БТІ не направлялось та реєстрація не проводилась. Суд встановлено про те, що розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2003 року серія та № 266, не є документом, який самостійно може підтвердити введення до експлуатації об`єкта та не є документом, який може стати підставою реєстрації права власності на об`єкт. Відповідно до ч. 1 Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення, затвердженого постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449 (далі Положення), закінчені будівництвом (реконструкцією, реставрацією) та підготовлені до експлуатації згідно із затвердженим проектом об`єкти державного замовлення пред`являються замовником (забудовником) та підрядчиком для прийняття їх в експлуатацію державним приймальним комісіям. Згідно із ч. 4 Положення прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів житлово-цивільного призначення) проводиться державними приймальними комісіями, які призначаються органами, що затвердили проектно-кошторисну документацію, а об`єктів житлово-цивільного призначення - державними приймальними комісіями, які призначаються районними, районами міста Києва, Севастопольською міською державними адміністраціями та виконкомами місцевих Рад народних депутатів. Частиною 8 цього ж Положення передбачено, що прийняття державними приймальними комісіями закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію оформляється актами. Акт про прийняття об`єктів в експлуатацію підписується головою і всіма членами комісії. При наявності у члена комісії заперечень вони повинні бути розглянуті з участю органу, представником якого він є. Розгляд акта про прийняття в експлуатацію об`єкта, прийняття рішень за наслідками розгляду заперечень окремих членів комісії та затвердження акта органом, що призначив комісію, провадиться в строк не більше місяця після підписання акта по об`єктах виробничого призначення і не більше 7 днів - по об`єктах житлово-цивільного призначення. Не дозволяється вводити в експлуатацію об`єкти без підпису акта представниками органів державного нагляду. Таким чином, розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.03.2003 року серія та № 266, не могло стати підставою введення об`єкта до експлуатації чи/або підставою реєстрації права власності, оскільки належним документом міг бути тільки акт про готовність об`єкта до експлуатації, який затверджений рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради та підписаний всіма члена комісії та головою комісії. Стосовно технічного паспорту від 27.01.2004 року серія та номер б/н, виготовленого Одеським міським бюро технічної інвентаризації, суд зазначає наступне. Технічний паспорт - це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту. Отже, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об єкт нерухомого майна та не може бути підставою для реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт, загальною площею 24,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин визнання та підтвердження державою факту набуття особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є неприпустимим, оскільки прямо суперечить положенням законодавства та порушує права інших осіб (в даному випадку - право власності територіальної громади м. Одеси на землі комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Також, відповідачкою [PERSON] не подано документа, який посвідчує право власності чи/або право користування вказаною земельною ділянку, який є обов`язковим для проведення державної реєстрації права власності вперше. За таких обсивн, суд приходить до висновку про те, що запис про право власності від 30.03.2018 року № 25580071 та рішення державного реєстратора (з відкриттям розділу) від 04.04.2018 року № 40477577 підлягають скасуванню, так як порушують права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку. Стосовно скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» про реєстрацію змін розділу від 27.04.2018року № 40894970 суд зазначає наступне. Відповідно до Реєстру на підставі технічного паспорту від 25.04.2018 року серія та номер: б/н, виготовленого ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» та довідки від 25.04.2018 року серія та номер: 8604-18, виданої ТОВ «Бюро Консалт Сервіс», державним реєстратором комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» прийнято рішення про реєстрацію змін розділу від 27.04.2018 року № 40894970, яким, зокрема, змінено функціональне призначення об`єкта, площу об`єкта та адресу об`єкта. Згідно довідки ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» №8604-18 від 25.04.2018 року вбачається про те, що [PERSON] на підставі витягу є власником сараю за адресою: [ADDRESS] (загальна площа сараю становить 24,1 кв.м.). Згідно проведеної поточної інвентаризації встановлено, що вказаний об`єкт житлової нерухомості використовується як квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що згідно з інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 р № 127, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за № 582/5773 (із змінами та доповненнями) не є самочинним та її слід вважати: Житлова площа квартири 41,2 кв.м. Загальна площа квартири 119,6 кв.м. (а.с.32). Відповідно до п. 2 Інструкції технічна Інвентаризація - комплекс робіт з обмірювання об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об`єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) та обов`язковим внесенням відомостей про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру). Технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Отже, суд приходить до висновку про те, що довідка від 25.04.2018 року № 8604-18 не є правовстановлюючим документом, а є лише документальним підтвердженням проведення технічної інвентаризації об`єкта (проведення замірів), а тому вона не могла стати законною підставою прийняття рішення державним реєстратором про реєстрацію змін розділу від 27.04.2018 року № 40894970. Як зазначалось вище, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який може посвідчити право власності на об`єкт нерухомого майна та не може бути підставою для реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт загальною площею 119, 6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 року № 809 затверджено Положення про Адресний реєстр міста Одеси, ознайомитись з яким можливо на веб-сайті міської ради (http://omr.gov.ua/ua/acts/committee/22248). Відповідно до п. 3.2. Положення надання та зміна адрес без їх попереднього резервування забороняється. Згідно із п. 4.4. Положення на підставі довідки про резервування адреси районні адміністрації за заявою власника (наймача, балансоутримувача) об`єкта видають розпорядження про надання або зміну адреси протягом десяти робочих днів після отримання заяви, довідки, документів, що відповідно до законодавства посвідчують майнові права на об`єкт, та документів, які підтверджують особу заявника. Довідка з Адресного реєстру міста Одеси - це документ, який свідчить про внесення запису до Адресного реєстру. У Адресному реєстрі формуються наступні види довідок: про резервування адреси об`єкта нерухомого майна; про відповідність адреси об єкта нерухомого майна; про підтвердження адреси об`єкта нерухомого майна (п. 1.6. Положення). Проте, як вбачається з Реєстру, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (довідка з Адресного реєстру міста Одеси чи/або розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради), заявником не подавались, відомості про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташовано вказаний об`єкт нерухомості, відсутні. Таким чином, відповідачкою [PERSON] не подано всіх передбачених чинним законодавством документів, необхідних для реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає про те, що рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 27.04.2018 року № 40894970 підлягає скасуванню. Стосовно позовної вимоги про знесення самочинно збудованого об`єкту суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Одеською міською радою рішення про надання [PERSON] чи/або іншим особам у власність або у користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , для будівництва сараю площею 21,4 кв.м, чи/або квартири площею 119,6кв.м. не приймалось, тому має місце самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону. її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником. Крім того, згідно зі ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». З листа управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 27.01.2020 року № 01-8/69-вх вбачається, що відповідно до даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо одержання права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, розташованих за адресою: [ADDRESS] . 23.01.2020 року департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 22.01.2019 року № 01-11/274 повідомив, що містобудівні умови та обмеження на об`єкт містобудування за адресою: [ADDRESS] . не надавались. Відповідно до положень абз. 2 ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» власники та користувачі об`єктів архітектури зобов`язані отримувати в установленому законодавством порядку документ дозвільного характеру, що дає право на виконання робіт, пов`язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об`єкта архітектури. Здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідачка [PERSON] здійснила самочинне будівництво без документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Враховуючи те, що за змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст, 376 ІІК України не породжує в неї права власності на таке майно, а відтак виключає це майно з цивільного обороту (правова позиція Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-286 цс 15). Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво: або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Тобто, аналіз наведених обставин у сукупності свідчить, що об`єкт будівництва самочинно збудовано на землях комунальної власності, що унеможливлює здійснення територіальною громадою м. Одеси правомочностей власника щодо ділянки землі, яка знаходиться під забудовою, що в свою чергу, є підставою для звільнення земельної ділянки шляхом знесення такого об`єкту. Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то і судовий збір підлягає стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved