Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить: встановити факт його проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем з осені 2004 року до 09.12.2016; визнати витрати на оплату послуг з ремонту, придбання будівельних матеріалів, меблів та побутової техніки за час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу спільною сумісною власністю на загальну суму 66\~743 грн. 00 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача ? вказаних витрат. В обґрунтування позову вказує, що з осені 2004 року до 09 грудня 2016 року позивач та відповідач проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, мали взаємні права та обовязки, були повязані спільним побутом, між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, у будь-якому іншому шлюбі сторони не перебували. 27.12.2005 року сторони прийняли Таїнство Подружжя у храмі Різдва Пресвятої Богородиці римо-католицької парафії в місті Коростишів. За час проживання однією сімєю за адресою: [ADDRESS], позивач облаштовував житловий будинок, що належить [PERSON] та прибудинкову територію, за свої кошти оплачував виконання робіт, придбав необхідні будівельні матеріали, меблі, побутову техніку та предмети домашнього вжитку тощо. Позивач також вказує, що його коштами та зусиллями було проведено ремонт всередині будинку та ззовні будинку, збудовано огорожу та проведено благоустрій подвіря, вище перелічене майно було придбано сторонами за час спільного проживання однією сімєю. Відповідно до письмових заперечень на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в частині поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, вказує, що облаштування житлового будинку і прибудинкової території зі слів позивача було зроблено для дітей та онуків відповідача, від самого початку сумісного проживання та протягом ведення ремонту будинку позивач був попереджений, що будинок належить дітям відповідача, ніхто не примушував його проводити ремонт. Двері та цегла були придбані до початку спільного проживання сторін за особисті кошти відповідача. Також відповідач звертає увагу, що позивачем додано тільки деякі копії розрахункових документів, які б могли підтвердити придбання майна, однак навіть на доданих копіях товарних чеків та накладних міститься недостовірний перелік товарів, на яких відсутні мокрі печатки або штампи із реквізитами продавця, а також позивачем завдано внаслідок недбалості збитків на суму понад 40000 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт спільного проживання як подружжя [PERSON] та [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що виконували роботи з облаштування будинку на платній основі, підтвердили придбання позивачем будівельних матеріалів за його кошти. Свідок [PERSON] пояснив, що є братом позивача та допомагав йому обкладати будинок цеглою. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 20.11.2004 року по 09.12.2016 рік, що підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків та не заперечується відповідачем. Отже, на підставі ст. 82 ЦПК України суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сімєю сторін доказуванню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині поділу майна, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, згідно яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до положень ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У період з травня 2009 року по жовтень 2016 року за кошти подружжя було придбано котли, радіатори та матеріали для їх монтажу, меблі (диван, комод, комплект меблів), сантехніку, будівельні матеріали (ЛГК, пенопласт, шурупи, рейки деревяні, мінвату) та побутову техніку на загальну суму 45813 грн. 00 коп. /а.с.9-12,14/. Оскільки вказані будівельні матеріали, меблі та побутову техніку неможливо поділити між сторонами в натурі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача ? вартості вказаних речей. Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо матеріального збитку, завданого позивачем, оскільки відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження вказаної обставини. Також позивачем на оплату робіт з ремонту будинку було витрачено 20930 грн. 00 коп., що підтверджується показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат є обґрунтованими так такими, які слід задовольнити. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 820 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial