Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за реконструкцію будинку, у подальшому уточнивши позов з наступними вимогами: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 70\~020 грн. за проведену реконструкцію житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Біляївський р-н, с. Усатове, пров. Прикордонний, буд. 8. При цьому позивач послався на те, що вступив в зареєстрований шлюб [PERSON] 22 серпня 1997 року. З 2002 року разом з дружиною він постійно проживав за адресою: [INFO] у будинку, який належить на праві власності відповідачу, мешкав та користувався майном за згодою відповідача. 19.01.2013 року дружина позивача померла. Разом з тим позивач посилався на ті обставини, що Біляївським районним судом Одеської області справа розглянуто спір між тими ж сторонами щодо правомірності володіння відповідачем спірного майна, розподіл майна подружжя та спадкового майна та винесено рішення, яке набуло законної сили 25.07.2016 року. [PERSON] зазначає, що здійснив за згодою відповідача капітальний ремонт нерухомого майна, реконструкцію, у яких відповідач участі не приймав, витрати не ніс. Вартість ремонтних робіт та будівельного матеріалу 70\~020 грн.. Також позивач зазначає, що після смерті його дружини [PERSON] був виселений зі спірного житла, без виплати компенсації за проведений капітальний ремонт та будівельні матеріали, що й стало причиною звернення до суду з позовом. Позивач та його представник подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю та письмові пояснення по справі. Уточнений позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник до судного засідання не зявилися про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином. заперечень, проти задоволення позову не надавали. Зважаючи на приписи ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність за наявними в ній письмовими доказами. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] з 22 серпня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії І-ЖД № 074283 від 22.08.1997 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міської ради. [PERSON] є донькою [PERSON] встановлено рішенням по справі № 496/1975/15-ц. Відповідно до матеріалів справи з 2002 року по січень 2013 р. проживав у житловому будинку з надвірними спорудами, розташованому за адресою: Одеська область, Біляївський р-н., с. Усатове, пров. Прикордонний, буд. 8, разом з дружиною, яка померла 19.01.2013 року свідоцтво про смерть, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис 774, Серія І-ЖД, № 338325, що підтверджується судовим рішенням по справі № 496/1975/15-ц . Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Одеська область, Біляївський р-н., с. Усатове, пров. Прикордонний, буд. 8, належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2002 року. Як вбачається із матеріалів справи та згідно технічної документації вказаний житловий будинок складався: з коридору т. п. «1» площею 4,1 кв. м., кладової т. п. «2» 12,2 кв. м., кладової т.п. «3» площею 13,3 кв.м.; котельні т. п. «4» 3,4 кв. м., туалету т. п. «5» 1,5 кв. м., кладової т. п. «6» площею 2,8 кв. м., тамбуру т. п. «7» площею 2,0 кв. м., прихожої т. п. «8» 14,5 кв. м., № кімнати т. п. «9» житлова площею 15,1 кв. м.; № кімнати т. п. «10» житлова площею 8,1 кв. м.; ванної т. п. «11» площею 5,7 кв. м., туалету т. п. «12» площею 1,4 кв. м., прихожої т. п. «13» 13,2 кв. м.; кухні т. п. «14» площею 10,8 кв. м.; по другому поверху: коридору т. п. «15» площею 7,9 кв. м., №№ кімнати т. п. «16» житлове площею 20,6 кв. м., №№ кімнати т. п. «17» житлове площею 18,4 кв. м., веранди т. п. «18» площею 26,5 кв. м., та надвірних споруд: сарай літ. «Б», сараю літ. «Г», гаражу літ. «В». Позивач за власні кошти провів капітальний ремонт в цілому, та у господарських спорудах, а також часткову реконструкцію згаданого будинку, що підтверджується висновком № 25-03/16 будівельно-технічного дослідження житлового будинку за адресою: с. Усатове, пров. Прикордонний, 8 від 25.03.2016 року. Під час капітального ремонту та реконструкції були проведені наступні роботи: капітальний ремонт житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Біляївський р-н., с. Усатове, пров. Прикордонний, буд. 8, демонтаж перегородки в приміщенні кухні (т.п. «1-2»), замурування двох двірних прорізів (т.п. «1-2»), демонтаж підвіконної частини в приміщенні тамбуру (т.п. «1-7»), встановлення двірного прорізу в приміщенні тамбуру (т.п. «1-7») та в приміщенні передпокою (т.п. «1-13»). Також із наявного у матеріалах справи висновку № 25-03/16 будівельно-технічного дослідження житлового будинку за адресою: с. Усатове, пров. Прикордонний, 8, від 25.03.2016 року, вбачається, що вартість будівельно-монтажних робіт (з урахуванням індексів зміни вартості будівельно-монтажних робіт), використаних будівельних матеріалів і експлуатації машин і механізмів станом на 1 січня 2008 року відповідно зведеному кошторисному розрахунку складає 70\~020 грн. Вартість житлового будинку за адресою: с. Усатове, пров. Прикордонний, 8 після проведеної реконструкції збільшилась на 5\~546 у.е. (15 % від його ринкової вартості). Відповідач не перешкоджала у проживанні позивача, управлінні майном, будь-яких зауважень щодо проведення капітального ремонту та реконструкції не заявляла, витрати не несла, обставини встановленні рішенням Біляївського районного суду Одеської області № 496/1975/15-ц від 13.07.2016 року. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 390 ЦК України, добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Відповідно до 152 ЖК України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Відповідно до розяснень Верховний Суд України у п. п. 4, 5 постанови Пленуму № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», члени сім'ї власника будинку, які приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень, або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст. 156 ЖК України обов'язок не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно. Відповідно до ст. 22 ЦКУ, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно до ст. 1214 ЦКУ , особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи. Суд вважає, що строк звернення до суду з позовом не пропущено у звязку з його перериванням на момент розгляду справи № 496/1975/15-ц, відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України, а заява про застосування строків позовної давності не надавалась. Зважаючи на обґрунтованість позову докази встановлення факту проведення капітального ремонту та часткової реконструкції справного майна, внаслідок яких відбулося поліпшення майна відповідача та збільшення його вартості, несення витрат самостійно позивачем, за висновком суду на момент проведення вказаних робіт був добросовісним набувачем, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved