Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 14 липня 2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 2093937 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до умов договору відповідачу було відкрито поточний рахунок, за умови отримання заробітної плати шляхом зарахування її на відкритий рахунок встановлено кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 6400,00 гривень зі сплатою 24,0% річних та для користування рахунком оформлено та видано платіжну картку. Строк дії кредиту було встановлено відповідно періоду дії платіжної картки. Згідно вимог договору відповідач зобов'язався щомісячно на підставі отриманої виписки по рахунку сплачувати кредит, проценти за користування кредитом та інші платежі, пов'язані з обслуговуванням та погашенням кредиту. АТ «Ощадбанк» зобов'язання, визначені договором, виконав належним чином, а саме, надав відповідачу кредит у встановленому договором порядку та розмірі. Відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту своєчасно не виконав, в зв'язку з чим, станом 23 січня 2017 року, має заборгованість по кредиту в загальному розмірі 9963,36 гривень, яка складається з наступного: - 6390,68 гривень - заборгованість за кредитом; - 3138,95 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; - 349,22 гривень - інфляційне витрати від прострочених сум заборгованості; - 84,51 гривень - три проценти річних від суми заборгованості. Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором у загальній сумі 9963,36 гривень та понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 1600 гривень. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.28). Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом направлення судових повісток - повідомлень. Відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 14 липня 2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір №2093937 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до умов договору відповідачу було відкрито поточний рахунок, за умови отримання заробітної плати шляхом зарахування її на відкритий рахунок встановлено кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 6400,00 гривень зі сплатою 24,0% річних та для користування рахунком оформлено та видано платіжну картку. Строк дії кредиту було встановлено відповідно періоду дії платіжної картки. Згідно вимог договору відповідач зобов'язався щомісячно на підставі отриманої виписки по рахунку сплачувати кредит, проценти за користування кредитом та інші платежі, пов'язані з обслуговуванням та погашенням кредиту (а.с.4, 29-30). Позивач свої зобов'язання за укладеним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у встановленому договором порядку та розмірі. Відповідач в порушення умов договору зобов'язання з погашення кредиту не виконав, своєчасно не повернув банку суму кредиту та не сплатив проценти за його користування. Станом на 23 січня 2017 року відповідач має заборгованість по кредиту в загальному розмірі 9963,36 гривень, з яких: - 6390,68 гривень - заборгованість за кредитом; - 3138,95 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 349,22 гривень - інфляційне витрати від прострочених сум заборгованості; - 84,51 гривень - три проценти річних від суми заборгованості(а.с.7-12). Згідно п. 4.2. Додаткового договору Клієнт має право скористуватись кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку. Пунктом 4.3. Додаткового договору передбачено, що сплата процентів за кредитом та за несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. При надходженні на рахунок коштів, вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за кредитом у послідовності визначеній правилами. Відповідно до п. 4.4 Додаткового договору клієнт зобов'язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі. Клієнт зобов'язаний щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з Договором. В разі порушення строків сплати платежів за Договором клієнт зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. Не виконуючи належним чином зобов'язання за договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови договору. Отже, у банка виникло законне право вимагати від відповідача повернення суми заборгованості. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог. Згідно із статтею 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1600 гривень, що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 02 березня 2017 року (а.с.1). За цих обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору.

Outcome: approved