Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира 23 грудня 2019 року надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій його представник просить солідарно стягнути з [PERSON] і [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №МК 174-08 КВ від 22 вересня 2008 року у загальному розмірі 5 490,86 євро, що у гривневому еквіваленті становить 148 363,04 грн. і сплачений судовий збір у сумі 2 225,45 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі Коростишівського відділення ЖФ ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено вказаний договір, відповідно якого останній отримав кредит у розмірі 20 000,00 євро на термін до 22 вересня 2013 року з поверненням кредиту і сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Представник позивача вказує на те, що відповідач умов договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 07.10.2019 утворилась зазначена заборгованість. На забезпечення умов виконання кредитного договору, між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі Коростишівського відділення ЖФ ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №МК 174-08 КВ від 22 вересня 2008 року, відповідно якого остання поручилась за виконання [PERSON] умов кредитного договору власними коштами. Ухвалою судді від 02 січня 2020 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.34). 26 серпня 2020 року [PERSON] подала суду зустрічну позовну заяву щодо визнання поруки припиненою, у зв`язку із припиненням її зобов`язань за договором поруки (а.с.48-51). Протокольною ухвалою суду від 11 листопада 2020 року в справі прийнято до спільного розгляду зустрічний позов із первісним та вирішено питання щодо розгляду справи в загальному порядку (а.с.67). 10 лютого 2021 року до суду надійшов відзив АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на зустрічну позовну заяву, в якій представник позивача за первісним позовом просить первісну позовну заяву задовольнити повністю, а в задоволенні вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, оскільки договір поруки діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.77-79). Сторони у судове засідання не з`явились. 13 травня 2021 року від [PERSON] та її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с.94). Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 13 травня 2021 року також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де первісний позов підтримує повністю, а в задоволенні зустрічного просить відмовити (а.с.95). Відповідач [PERSON] заяви про розгляд справи за його відсутності не надав та не повідомив про поважні причини неявки. Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд на підставі наявних у справі доказів вважає за можливе провести розгляд справи. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що 22 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі Коростишівського відділення ЖФ ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №МК 174-08 КВ, відповідно якого останній отримав кредит у розмірі 20 000,00 євро на термін до 22 вересня 2013 року з поверненням кредиту і сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором (а.с.13-15, 16). Ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такого самого та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Банк повністю виконав свої зобов`язання перед позичальником за вказаним кредитним договором. Кредитні кошти були надані на умовах забезпеченості, строковості, повернення та плати за користування. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту, відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів. Однак, належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором і не погашає кредит та відсотки по ньому. Станом на 07.10.2019, відповідно до наданого банком розрахунку, [PERSON] має заборгованість за договором у загальному розмірі 5 490,86 євро, що складається із 5 478,61 євро заборгованості за кредитом і 12,25 євро заборгованості по відсоткам за користування кредитом (а.с.5-7). Згідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом та по відсоткам. В забезпечення умов виконання кредитного договору, 22 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі Коростишівського відділення ЖФ ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки №МК 174-08 КВ від 22 вересня 2008 року, відповідно до умов якого остання поручилась за виконання [PERSON] умов кредитного договору власними коштами (а.с.17). Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Однак, за зустрічним позовом, [PERSON] просить визнати вказану поруку припиненою, посилаючись на те, що відповідно до 1.3 кредитного договору та Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди (додаток №1 до даного Договору), термін повернення кредиту, відсотків і винагороди є 22.09.2013. Строком зобов`язання з поруки є період часу, який починається з моменту порушення основного зобов`язання кредитором та закінчується зі спливом шести місяців (ч.4 ст.559 ЦК України) та згодою сторін - іншого строку поруки, протягом якого кредитор вправі пред`явити вимоги до поручителя, у зв`язку з його порукою. Протягом шести місяців з моменту закінчення терміну виконання основного зобов`язання за кредитним договором, банк не пред`являв до [PERSON] вимог щодо погашення заборгованості, із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором звернувся до суду лише 20.12.2019. 19 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 до кредитного договору №МК 174-08 КВ від 22 вересня 2008 року, за яким було зменшено суму заборгованості до 35 475,47 євро і термін остаточного погашення заборгованості збільшено до 18 листопада 2021 року без згоди та відома поручителя (а.с.57). Відповідно до п.3.1 кредитного договору, виконання зобов`язань [PERSON] забезпечується договором застави [PERSON] і договором поруки [PERSON] . Відповідно до п.2 Договору про внесення змін до кредитного договору, а саме, п.3.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: «Зобов`язання Позичальника забезпечуються Договором поруки №МК 174-08 КВ/D1 від 19.11.2013, Договором поруки №МК 174-08 KB/DP2 від 19.11.2013. Позичальник з умовами Договору поруки №МК 174-08 KB/DP1 від 19.11.2013. Договору поруки №МК 174-08 KB/DP2 від 19.11.2013 ознайомлений». Отже, банком та [PERSON] було погоджено заміну поручителів шляхом припинення зобов`язань [PERSON] та виникнення нових на підставі вказаних договорів поруки. Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки, відповідно до п.7 ч.2 ст.16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ст.559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі №6- -с12). Суд приймає до уваги вказані пояснення [PERSON] , оскільки вони підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшуються обсяг його відповідальності. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з договорів та інших правочинів. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визнані законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір поруки має похідний характер від забезпечуваного ним зобов`язання і покликаний забезпечувати належне виконання боржником основного зобов`язання. Для договорів поруки істотними умовами є конкретизація зобов`язання, виконання якого забезпечується, а саме: повернення основної суми кредиту та розмір процентів, строки їх повернення, розмір збитків, неустойки. Відтак, у даному випадку саме договір поруки є підставою виникнення забезпечувального зобов`язання в силу норм ст.11, 509 ЦК України, тому зміна вказаних елементів змісту забезпечувального зобов`язання може відбуватися виключно у формі зміни умов договору поруки. За нормою ст.547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Згідно ст.654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Отже, згода позивача [PERSON] за зустрічним позовом на подальшу зміну умов основного зобов`язання, внаслідок якої зміниться її відповідальності, як поручителя, набуває чинності тільки після відповідного волевиявлення поручителя, здійсненого у письмовій формі, зокрема шляхом погодження тексту додаткових угод до кредитного договору власним підписом, надання погоджувального листа, підписанням додаткової угоди до договору поруки, тощо. Відповідна зміна умов договору поруки здійснюється лише за умови волевиявлення усіх сторін договору поруки на таку зміну у письмовій формі. Позивачем за первісним позовом не надано суду доказів, що підтверджують обставини надання згоди поручителя на внесення змін до кредитного договору №МК 174-08 КВ від 22.09.2008. Таким чином, права позивача за зустрічним позовом, як поручителя, було порушено і такі зміни у основному зобов`язанні тягнуть для неї, як поручителя, несприятливі наслідки, що є беззаперечною підставою для припинення поруки, у зв`язку з чим згідно положень ч.1 ст.559 ЦК України порука вважається припиненою. Враховуючи викладене, суд первісний позов задовольняє частково, зустрічний задовольняє у межах заявлених вимог і відповідно до ст.141 ЦПК України, розподіляє судові витрати між сторонами.

Outcome: partial