Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи гаражний кооператив «Миколаївець», [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні гаражем. Дана позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] , 1/2 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а також гаражу, розташованому в гаражному кооперативі « Миколаївець » у м. Миколаївка Донецької області . Спадкоємцями за законом на вказане майно є позивач, дочка спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] Позивач разом з відповідачем [PERSON] в установленому законом порядку прийняли спадщину. [PERSON] відмовився від спадщини на користь відповідача [PERSON] 13 квітня 2017 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку зазначеного спадкового майна, окрім гаражу. Крім того, нотаріусом позивачу було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку даного будинку та земельної ділянки. Гараж, розташований в гаражно-будівельному кооперативі «Миколаївець » був побудований в період їх з [PERSON] шлюбу за спільні кошти та є спільним майном подружжя в рівних частках. Однак, право власності на даний гараж зареєстровано не було. З часу побудови гаража [PERSON] є членом гаражно-будівельного кооперативу, вони з [PERSON] своєчасно вносили відповідні платежі - членські внески, постійно користувалися гаражем. Після смерті чоловіка позивач була прийнята в члени гаражно-будівельного кооперативу та стала користувачем даного гаража, сплачувала членські внески. Відповідач [PERSON] також була прийнята в члени даного кооперативу та їй також була видана членська книжка. Вважає, що 1/2 частка гаражу їй належить на підставі ст. 60 Сімейного Кодексу України, інша 1/2 частка є спадщиною після смерті [PERSON] , яку вони з відповідачем прийняли в установленому законом порядку. У червні 2018 року відповідач почала чинити їй перешкоди в користуванні гаражем, змінила замки. По факту здійснення перешкод в користуванні гаражем відповідачем позивач зверталася з заявами про вжиття відповідних заходів до відповідача на ім`я голови гаражно-будівельного кооперативу та до Слов`янського відділу поліції. Просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні гаражем № [ADDRESS] та передати їй ключі від даного гаражу. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача, адвокат Чередниченко Ю.В., в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, пояснив, що [PERSON] був членом гаражного кооперативу, даний гараж був у власності [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] позивач була прийнята в члени гаражно-будівельного кооперативу, Також членом кооперативу є й відповідач. У зв`язку з цим вони повинні вдвох користуватися гаражем. Однак на теперішній час гаражем фактично користується відповідач. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що від спірного гаражу мається два комплекта ключів, один комплект - у брата [PERSON] , другий - у позивача. Позивач гаражем не користується, до неї жодного разу не зверталася. Крім того, в гаражі знаходиться автомобіль, з яким може щось трапитись у разі користування гаражем позивачем. В судовому засіданні 06 травня 2019 року пояснила, що співробітники поліції до неї дійсно приїжджали з приводу заяви позивача, після того, як вона їй відмовила у доступі до гаражу. Представник третьої особи - гаражного кооперативу «Миколаївець» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, рішення просить ухвалити на розсуд суду. Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] В судовому засіданні третя особа - [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснив, що ключі від гаражу йому дав батько ( [PERSON] ) перед смертю, дозволив користуватися. У позивача є в наявності свої ключі. Замки він не змінював. Позивач до нього жодного разу не зверталася, ключі від гаражу не запитувала. Віддати свій екземпляр ключів позивачу заперечує. Допитаний в якості свідка [PERSON] в своїх показаннях зазначив, що з позивачем [PERSON] та її померлим чоловіком [PERSON] знайомий давно, йому відомо, що спірний гараж будувався ними разом в 1984 році. Зі слів [PERSON] йому відомо, що вона з 2016 року не має доступу до гаражу та з цього приводу зверталася до поліції. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що родину Цимбал вона знає з 1966 року, вони разом працювали та перебували у дружніх стосунках. Їй відомо, що спірний гараж позивач будувала разом із чоловіком [PERSON] приблизно в 1980 році. Перед своєю смертю [PERSON] дав ключі від гаражу своєму сину, оскільки йому необхідно було кудись з`їздити, після чого ключі син не повернув. Після смерті [PERSON] вони разом з позивачем двічі приходили до гаражу, однак ворота були зачинені. В її присутності позивач телефонувала відповідачу, однак слухавку ніхто не взяв. Їй відомо зі слів позивача [PERSON] , що замки від гаражу поміняні, у зв`язку з чим вона в гараж не може потрапити. Вислухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцями першої черги за законом якого є дружина - позивач [PERSON] , діти - відповідач [PERSON] , та [PERSON] , що не оспорюється сторонами. 13 квітня 2017 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області видані Свідоцтва про право на спадщину за законом: дружині [PERSON] - на 1/3 частку спадкового майна; дочці [PERSON] - на 2/3 частки спадкового майна, з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовився син спадкодавця [PERSON] Спадщина, на яку у вказаних частках видані свідоцтва складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] та 1/2 частки приватизованої земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] . Згідно з довідкою гаражного кооперативу «Миколаївець» від 05.07.2018 року спадкодавець [PERSON] є користувачем гаража № [NUMBER] з моменту його побудови. Після його смерті, [INFO] року [PERSON] була прийнята до гаражного кооперативу та стала користувачем гаражу. З 20.05.2018 року користувачем частини гаражу стала також дочка [PERSON] . Отже позивач [PERSON] на теперішній час є членом гаражного кооперативу «Миколаївець», сплачує внески за 1/3 частку гаражу, що також підтверджується членською книжкою кооперативу «Миколаївець» на її ім`я. Відповідач [PERSON] є також членом даного гаражного кооперативу та сплачує внески за 2/3 часток спірного гаражу, про що свідчить членська книжка на її ім`я. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є членами одного гаражного кооперативу - «Миколаєвіць» та сплачують членські внески за користування одним гаражем - № [NUMBER]. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Статтею 19-1 Закону визначено, що член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи вищенаведені законодавчі положення, суд доходить до висновку, що до складу спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] , увійшло право володіння та користування спірним гаражем. Як встановлено в судовому засіданні, спадкоємцями першої черги за законом є дружина спадкодавця - позивач [PERSON] та його дочка - відповідач [PERSON] , які на теперішній час є членами гаражного кооперативу. Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що як позивач, так і відповідач мають право користування даним гаражем. Посилання третьої особи [PERSON] щодо того, що його батько (спадкодавець [PERSON] ) віддав гараж йому в користування судом до уваги не приймається, виходячи з наступного. Суду в якості доказу в даній цивільній справі надана написана в довільній формі заява [PERSON] , у присутності [PERSON] , про те, що [PERSON] надає в користування [PERSON] гараж в гаражному кооперативі [ADDRESS] від 16 березня 2016 року. Проте, відповідно до ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За загальним правилом, визначеним ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Статтею 78 ЦПК України зазначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підсумовуючі вищенаведене, суд доходить до висновку, що вищенаведена заява [PERSON] , щодо передачі в користування [PERSON] гаража в гаражному кооперативі [ADDRESS] від 16 березня 2016 року, не може бути прийнята судом до уваги та не може бути доказом, який підтверджує законність володіння, користування чи розпорядженням спірним гаражем [PERSON] Крім того, як встановлено в судовому засіданні та визнається сторонами справи, [PERSON] відмовився від спадщини на користь відповідача [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що спірним гаражем фактично користується відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] , що ними не заперечується. Позивач фактично гаражем не користується. що також визнається сторонами, проте відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судовому засіданні наполягали, що позивач жодного разу не зверталася до них з прохання надати їй ключі від гараж, що вона має свій комплект ключів. Таким чином, спірним питанням при вирішенні даної цивільної справи є наявність створення умисних перешкод відповідачем позивачу у користуванні гаражем. При вирішенні даного питання суд виходить з наступного. Аналізуючи показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо того, що відповідач перешкоджає позивачу в користуванні гаражем, суд такі показання свідків до уваги не приймає, оскільки вони зазначили, що про дану обставину їм відомо лише зі слів позивача. Згідно з листом Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 29.03.2019 року, 02.03.2017 року до Слов`янського ВП зверталася [PERSON] з заявою щодо перешкод в користуванні гаражем [PERSON] . Вказане повідомлення було зареєстровано до журналу єдиного обліку Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області № 5943 від 02.03.2017 року та розглянуто згідно з ЗУ «Про звернення громадян». Працівники поліції на місце події виїжджали, з [PERSON] була проведена бесіда. В судовому засіданні 06.05.2019 року відповідач [PERSON] особисто визнала, що вона відмовляла позивачу у доступі до гаражу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Виходячи з наведеного, суд вважає ту обставину, що відповідач [PERSON] відмовляла позивачу в доступі до гаражу, встановленою, та такою, що не підлягає доказуванню в розуміння ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має право володіння та користування спірним гаражем, проте, не має до гаражу вільного доступу, що є підставою для задоволення позову. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. що підтверджується відповідною квитанцією, та здійснені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., підтверджений відповідним розрахунком представника [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат , пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу дорогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 704,80 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., суд приймає до уваги наданий розрахунок вартості робіт, вважає, що оплата праці адвоката у вказаному розмірі є співмірною із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та доходить до висновку, що вказана позивачем сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в якості витрат на професійну правничу допомогу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved