Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 13 серпня 2008 року між нею та [PERSON] (далі - Відповідач) були укладені два договори дарування, посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Харченко К.В., а саме: договір дарування 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] ; договір дарування частини земельної ділянки площею 0,0391 га, кадастровий номер [NUMBER] , від загальної площі 0,0691 га кадастровий номер [NUMBER] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Позивач вказує, що після укладення вказаних договорів вони домовились, що земельну ділянку площею 0,0300 га кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] вона придбає пізніше. Попередній договір у письмовій формі сторони не укладали, конкретні строки купівлі-продажу та вартість земельної ділянки не обумовлювали. Позивач зазначає, що на протязі 2011-2018 років вона передала відповідачу в рахунок оплати вартості земельної ділянки за вказаною адресою готівкою кошти в сумі 5 тисяч доларів США, що на час звернення до суду згідно встановленого Нацбанком України курсу валют складає 130 650 гривень, та 100 тисяч гривень, про що свідчать розписки від 29.09.2011 року, 03.11.2011 року, 22.03.2012 року, 17.06.2016 - 28.02.2018 p.p. Відповідно до тексту розписок вищезазначена сума була передана позивачем відповідачу саме за земельну ділянку площею 0,0300 га по [ADDRESS] . Позивач стверджує, що ринкова вартість подібних земельних ділянок, що розташовані в тій же місцевості, становить від 25 тис. гривень до 75 тис. гривень за сотку, що вбачається із оголошень про продаж землі, які розміщені в Інтернет-мережі. Отже, станом на теперішній час позивач фактично сплатила [PERSON] ринкову вартість земельної ділянки, але наміру продати їй землю він не виявляє. Натомість відповідач збільшив вартість земельної ділянки, зробивши її для позивача є фінансово невигідною, так як за таку ціну можна придбати ділянку значно більшої площі, і шукає інших покупців. Позивач вважає, що хоча отримані відповідачем від неї кошти у розписках відповідач назвав завдатком, однак по своїй правовій природі вони є авансовим платежем. Враховуючи, що відповідач не має наміру укласти з позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0300 га по вулиці 1-го Травня, 15 в селищі Ворзель Київської області вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У зв`язку з вищевикладеним просила суд стягнути з відповідача на її користь у повернення авансового платежу 5 тисяч доларів США та 100,00 тисяч гривень. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та публікаціями оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада України», котрі міститься в матеріалах справи, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] були укладені два договори дарування, посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Харченко К.В., а саме: договір дарування 1/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] ; договір дарування частини земельної ділянки площею 0,0391 га, кадастровий номер [NUMBER] , від загальної площі 0,0691 га кадастровий номер [NUMBER] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Після укладення вказаних договорів сторони домовились, що земельну ділянку площею 0,0300 га кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] позивач придбає пізніше. Попередній договір у письмовій формі сторони не укладали, конкретні строки купівлі-продажу та вартість земельної ділянки не обумовлювали. На протязі 2011-2018 років позивач передала відповідачу в рахунок оплати вартості земельної ділянки за вказаною адресою готівкою кошти в сумі 5 тисяч доларів США, що на час звернення до суду згідно встановленого Нацбанком України курсу валют складає 130 650 гривень, та 100 тисяч гривень, про що свідчать розписки від 29.09.2011 року, 03.11.2011 року, 22.03.2012 року, 17.06.2016 - 28.02.2018 p.p. Відповідно до тексту розписок вищезазначена сума була передана позивачем відповідачу саме за земельну ділянку площею 0,0300 га по [ADDRESS] . Ринкова вартість подібних земельних ділянок, що розташовані в тій же місцевості, становить від 25 тис. гривень до 75 тис. гривень за сотку, що вбачається із оголошень про продаж землі, які розміщені в Інтернет-мережі. Отже, станом на теперішній час позивач фактично сплатила [PERSON] ринкову вартість земельної ділянки, але наміру продати їй землю він не виявляє. Натомість відповідач збільшив вартість земельної ділянки, зробивши її для позивача є фінансово невигідною, так як за таку ціну можна придбати ділянку значно більшої площі, і шукає інших покупців. Хоча отримані відповідачем від позивача кошти у розписках відповідач назвав завдатком, однак по своїй правовій природі вони є авансовим платежем. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач у повному обсязі виконала всі зобов`язання перед відповідачем, а саме: передала відповідачу в рахунок оплати вартості земельної ділянки 0,0300 га за адресою: [ADDRESS] грошові кошти в сумі 5 тисяч доларів США та 100 000,00 гривень, а відповідач, в свою чергу, збільшивши вартість земельної ділянки, зробив її для позивача фінансово невигідною, чим порушив договірні зобов`язання перед позивачем, то суд приходь до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2 306,00 грн.

Outcome: approved