Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про зобовязання вчинити певні дії. Позов обґрунтований тим, що 1 січня 2018 року на адресу позивача надійшла квитанція №752 від 1 січня 2018 року про заборгованість позивача за споживання електроенергією в сумі 6329,31 грн. Не погодившись з вказаним розрахунком позивач звернувся до ПАТ «Запоріжжяобленерго» із заявою про надання інформації показань лічильника за кожен місяць протягом 2016-2017 років, а також надання актів щодо встановлення нового приладу обліку та акти перевірки приладу обліку. Отримавши відповідь, позивачем встановлено, що на підставі відкритого особового рахунку №93803911 позивач не виконує своїх обовязків щодо оплати спожитої електричної енергії, а саме у звязку із несплатою виставлених рахунків за період з 1 липня 2016 року по 1 грудня 2017 року було спожито 6394 кВт*год (що становить 377 кВт*год середньомісячного споживання) та виникла заборгованість у розмірі 6057,90 грн. Враховуючи інформацію, зазначену платіжних відомостях за 2016 рік величина середньомісячного споживання електроенергії встановлено 179 кВт*год. Крім цього, враховуючи інформацію зазначену у платіжних повідомленнях ПАТ «Запоріжжяобленерго» позивачем за період з 1 липня 2016 року по 1 грудня 2017 року було спожито 3301 кВт*год (що становить 194 кВт*год середньомісячного споживання). Відповідно до детального стану розрахунків за спожиту електроенергію (додаток до листа ПАТ «Запоріжжяобленерго» №53/698-49 від 9 лютого 2018 року) у базі даних обліку спожитої енергії відсутні знімання показів спожитої електроенергії з 1 липня 2016 року по 1 грудня 2017 року. Однак суми надходження коштів позивача за споживання електроенергії та дати їх сплати у детальному розрахунку зазначені. ПАТ «Запоріжжяобленерго» були порушені права позивача, а саме: на виконання пункту 28 Постанови КМУ №1357 від 26 липня 1999 року, яким затверджені Правила користування електричної енергією для населення, протягом 5 днів від дня подання заяви не перевірено рахунок та протягом 20 днів не перевірено засіб обліку та повідомлено позивача про результати перевірки. Також порушено вимоги п.10 вказаної Постанови , а саме під час встановлення засобу обліку 1 липня 2016 року відповідач не надав позивачу акт про збереження пломб та дані показників обліку, який складається у двох примірниках, один з яких залишається в побутового споживача. В порушення пункту 11 вказаної Постанови відповідач під час встановлення приладу обліку був відсутній позивач, другий примірник акту не надавався та не надсилався поштою. Позивачем відповідно до вимог п. 22 Постанови КМУ №1357 оплата проводилася за споживання електроенергією за платіжними документами, що виписувалися відповідачем. Позивач просить зобовязати відповідача провести перерахунок за споживання електроенергією по середньомісячному споживанню, що становить 179 кВт*год, стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Навів пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо можливості задоволення позовних вимог. Позивачу надавалася відповідь на його звернення, в якій зазначалося, що в період з 30 вересня 2015 року по 1 липня 2016 року у звязку із несправністю приладу обліку відповідно до п.33 ПКЕЕН розрахунки за спожиту енергію виконувалися з урахуванням середньомісячного споживання. 1 липня 2016 року представником енергопостачальника проведено заміну приладу обліку. Тип лічильника має можливість передавати покази в автоматичному режимі, проте з технічних причин вони не фіксувалися в автоматичному режимі, рахунки за спожиту енергію формувалися на підставі п.30 ПКЕЕН, а саме по фактичному споживанню за попередній період. 1 грудня 2017 року представником енергопостачальника зафіксовано фактичні покази засобу обліку, на підставі яких виконано переформування рахунків. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників провадження, суд приходить до наступного. [PERSON] є споживачем електроенергії, на якого відкритий особовий рахунок №93803911 за адресою: [ADDRESS]. Вказана обставина визнається сторонами та не оспорюється. Відповідно до квитанції №553 від 29.02.2016 року виставлено до оплати [PERSON] суму 76,33 грн. за спожиту електроенергію за період з 30.09.2015 року по 29.02.2016 року без лічильника. Відповідно до квитанції №788 від 3.04.2016 року виставлено до оплати [PERSON] суму 187,99 грн. за спожиту електроенергію за період з 29.02.2016 року по 31.03.2016 року без лічильника. Відповідно до квитанції №518 від 3.05.2016 року виставлено до оплати [PERSON] суму 257,20 грн. за спожиту електроенергію за період з 31.03.2016 року по 30.04.2016 року без лічильника. Відповідно до квитанції №588 від 30.06.2016 року виставлено до оплати [PERSON] суму 265,47 грн. за спожиту електроенергію за період з 31.05.2016 року по 30.06.2016 року без лічильника. Відповідно до квитанції б/н від 1.08.2016 року виставлено до оплати [PERSON] суму 141,15 грн. за спожиту електроенергію за період з 30.06.2016 року по 1.07.2016 року. Спожито 6 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.09.2016 року виставлено до оплати [PERSON] суму 423,45 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.07.2016 року по 1.09.2016 року. Спожито 370 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.10.2016 року виставлено до оплати [PERSON] суму 596,76 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.09.2016 року по 1.10.2016 року. Спожито 179 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.11.2016 року виставлено до оплати [PERSON] суму 461,44 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.10.2016 року по 1.11.2016 року. Спожито 179 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.12.2016 року виставлено до оплати [PERSON] суму 312,57 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.11.2016 року по 1.12.2016 року. Спожито 174 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.01.2017 року виставлено до оплати [PERSON] суму 320,15 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.12.2016 року по 1.01.2017 року. Спожито 179 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.01.2017 року виставлено до оплати [PERSON] суму 254,42 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.12.2016 року по 1.01.2017 року. Спожито 179 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.03.2017 року виставлено до оплати [PERSON] суму 340,07 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.01.2017 року по 1.03.2017 року. Спожито 341 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.04.2017 року виставлено до оплати [PERSON] суму 145,97 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.03.2017 року по 1.04.2017 року. Спожито 179 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.05.2017 року виставлено до оплати [PERSON] суму 214,32 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.04.2017 року по 1.05.2017 року. Спожито 174 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.05.2017 року виставлено до оплати [PERSON] суму 214,32 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.04.2017 року по 1.05.2017 року. Спожито 174 кВт*год. Відповідно до квитанції б/н від 1.01.2018 року виставлено до оплати [PERSON] суму 6699,87 грн. за спожиту електроенергію за період з 1.12.2017 року по 28.12.2017 року. Спожито 267 кВт*год. Листом від 9 лютого 2018 року №53/49-698 [PERSON] надана письмова відповідь ПАТ «ЗАпоріжжяобленерго». Відповідно до акту техперевірки та схеми підключення засобу обліку електричної енергії 17 березня 2016 року замінено прилад обліку. Згідно з детальним станом розрахунків за спожиту електроенергію станом на 1 лютого 2018 року заборгованість складає 6414,09 грн. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються\~статтею 714 ЦК України,\~статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику»,\~ПКЕЕН. У пункті 48\~ПКЕЕН\~зазначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення\~ПКЕЕ, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без засобів обліку. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимога про зобовязання зробити перерахунок не передбачена чинним законодавством, оскільки сама вимога сплатити заборгованість носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору. Розрахунок заборгованості у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування вказаних збитків може бути наданий як доказ, що повинний оцінюватись судом у сукупності з іншими належними доказами, а його самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством. Оскарження порядку визначення розміру заборгованості, а також формули розрахунку повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про стягнення заборгованості за використання електроенергії. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11. Ураховуючи вказане, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки зобовязання зробити перерахунок за споживання електроенергії, не є самостійним способом захисту порушеного права, обставини зняття показань лічильника та нарахування заборгованості встановлюються під час звернення до суду з позовом постачальника електричної енергії та можуть бути доведеними позивачем під час розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed