Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач [PERSON] отримала спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], у вигляді квартири розташованої за адресою: вул. Університетська (колишня Леніна), б. 11 [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач син - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що починаючи з 2001 р. відповідач по зазначеній адресі не проживає, так як виїхав до Росії, зареєструвався там та постійно проживає. Зазначає, що всі комунальні платежі здійснює вона сама. Таким чином, оскільки відповідач у спірному житлі не проживає більше 1 року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймає участі у спільному побуті, з огляду на викладене, просила суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Університетська (колишня Леніна) б. 11 [ADDRESS]. У судове засідання позивач, [PERSON], та її представник, [PERSON], не зявилися, однак до суду надали заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутністю у звязку із знаходженням за кордоном. Не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] (колишня Леніна) м. Словянськ Донецької області, яку успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 7.03.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 201. Згідно з довідкою КП«ЖБК №1 від 26.03.2018 року відповідач, [PERSON] зареєстрований за адресою: вул.. Університетська (колишня Леніна), б. 11 [ADDRESS]. Відповідно до акту КП«ЖБК №1 від 26.03.2018 року відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з грудня 2001 року, його особистих речей в квартирі немає. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК УРСР\~встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст.72 ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що в спірній квартирі, власником якої є [PERSON], зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично в цій квартирі не проживає понад 17 років. При цьому суд виходить з вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Outcome: approved