Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 81876 грн. 72 коп., яка складається з наступного: 70666,69 грн. заборгованість за кредитом; 10981,21 грн. заборгованість за відсотками; 86,76 грн. 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 31,53 грн. 3 % річних на суму простроченого кредиту; 22,46 грн. сума витрат на інфляції на суму простроченого кредиту; 88,07 грн. сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів. Свої вимоги мотивує тим, що 28.02.2020 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 27-357 відповідно до якого відповідачу було видано кредит у сумі 80000,00 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 56 % річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 27.02.2025. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Станом на 11.11.2020 заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 81876,72 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву від 17.02.2021 про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 28.02.2020 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 27-357, відповідно до п. 2.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. За змістом п. 2.2 договору про споживчий кредит № 27-357 від 28.02.2020 кредит надається у загальному розмірі 80000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 27.02.2025, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Відповідно до п. 3.3.3 договору про споживчий кредит № 27-357 від 28.02.2020 позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами у розмірі 1333,33 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з березня 2020 року. Відповідно до п. 4.3.2 вказаного договору, позичальник зобов`язується у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за безготівкові послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором (обов`язки позичальника). У випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, та відшкодувати банку в повному обсязі збитки (п. 4.3.3 договору). Згідно з п. 8.3 договору про споживчий кредит № 27-357 від 28.02.2020 за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15 % простроченого платежу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Як встановлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 27-357 від 28.02.2020, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку позичальника. Станом на 11.11.2020 [PERSON] має наступну заборгованість: 70666,69 грн. заборгованість за кредитом; 10981,21 грн. заборгованість за відсотками. Крім того, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу: 86,76 грн. 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 31,53 грн. 3 % річних на суму простроченого кредиту; 22,46 грн. інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту; 88,07 грн. інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів. Оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість за кредитом, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved