Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до акціонерного товариства «Ідея банк» про визнання пункту кредитного договору недійсним та здійснення зарахування грошових коштів. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 12.07.2018 року між нею та акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір кредиту на суму 53\~810 грн. строком на 36 місяців та договір страхування. Згідно з графіком щомісячних платежів до сум, що підлягають сплаті включається комісія (плата за обслуговування). Нарахування комісії (плати за обслуговування) вона вважає незаконним та таким, що порушує її права як споживача. Просила суд визнати п. 1.10 кредитного договору № Р20.00400.004101939 \~ \~ \~ \~від 12.07.2018 року, який укладений між нею та акціонерним товариством «Ідея Банк» недійсним з застосуванням наслідків недійсності правочину; здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як плату за погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № Р20.00400.004101939 від 12.07.2018 року в рахунок погашення суми тіла кредиту. Представник акціонерного товариства «Ідея банк» надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що як вбачається з паспорту споживчого кредиту від 12.07.2018 року, який підписано позивачем до укладення кредитного договору, остання письмово підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальність вартість кредиту, надані виходячи із обраних позивачем умов кредитування. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитадавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Згідно п. 4 паспорту споживчого кредиту додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування» також передбачено платежі за додаткові та супутні послуги. Так, у пункті 7.4. таблиці пункту 6 «Графік щомісячних платежів за кредитним договором», банк, правомірно зазначив плату за обслуговування кредиту. Наголошували, що вони не встановлювали ніякої комісії за ведення справи, договору, обліку заборгованості споживача, тощо; за дії які банк здійснює на власну користь - за прийняття платежів від позичальника, тощо, за укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди, тощо, про що помилково зазначає позивач. [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник акціонерного товариства «Ідея банк» надав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що 12.07.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р20.00400.004101939, відповідно до пункту 1.1. умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 53 810 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору кредит надається строком на 36 місяців. Відповідно до пункту 1.13 кредитного договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок у гривні, що обслуговується в умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5, 5% (Маржу банку) та станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління банку, становить 9,5%, що разом з Маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%. Відповідно до пункту 1.10 кредитного договору за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахунку позичальника, з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Пункт 6 кредитного договору містить графік щомісячних платежів за кредитним договором. Згідно з пунктом 5.1 кредитного договору № Р20.00400.004101939 від 12.07.2018 року банк перед укладенням кредитного договору повідомив позичальнику в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація позичальнику відома та зрозуміла, позичальник ознайомився з тарифами банку і згоден з ними, належний позичальнику примірник оригіналу даного договору позичальнику вручено банком при підписанні даного договору, умови даного договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам. Також, матеріали справи містять Паспорт споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ 12.07.2018 року підписано позивачем, при цьому вказано, що вона підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування, також позивачем підтверджено отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі, в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та другої\~статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору)\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно пункту 1.10 кредитного договору позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Тобто, пунктом 1.10 кредитного договору фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що\~положення пунктів 1.10 та 6 кредитного договору № Р20.00400.004101939 від 12.07.2018 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором\~є нікчемними. Вказані висновки загалом узгоджуються із висновками Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеними у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц\~(провадження № 61-8862сво18). Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у\~справі № 916/3156/17). Згідно зі\~ст. 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,\~відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Частиною 5 вказаної статті зазначається, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно розрахунку ПАТ «Ідея Банк» у період з 12.07.2018 року по 12.07.2021 року зарахував 30\~448, 83 грн., як плату [PERSON] за обслуговування кредиту № Р20.00400.004101939 від 12.07.2018 року. Суд дійшов до висновку, що таке зарахування сум коштів є невірним, а тому суму в розмірі 30\~448, 83 грн., сплачену за обслуговування кредиту № Р20.00400.004101939 від 12.07.2018 року, слід стягнути з акціонерного товариства «Ідея банк» на користь [PERSON] . Відповідно до\~положень ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. не сплачений\~\~при подачі позову до суду.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial