Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

До Димитровського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільнені та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він перебував у трудових правовідносинах з ДП «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «ім. О.Г. Стаханова» з 13.05.2013 р. по 23.10.2013 р, працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 06.07.2013 р. він захворів і перебував на лікарняному. 23.10.2013 р. він пройшов огляд МСЕК та йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, протипоказано тяжка фізична праця, работа в підземних умовах, вимушене положення тіла, про що було видано Повідомлення підприємству про результати огляду МСЕК від 23.10.2013 р., яку він надав до відділу кадрів ВП «Шахта «ім. О.Г. Стаханова». 24.10.2013 р. на підприємстві відповідача вирішувалося питання щодо подальшого його працевлаштування на підприємстві. 24.10.2013 р. він надав для оплати лист непрацездатності за жовтень 2013 р. та дізнався, що оплату тимчасової непрацездатності з 06.07.2013 р. йому розраховують із 80 % його заробітку, оскільки стаж за трудовою книжкою станом на 01.07.2013 р. складає 7 років 9 міс., а для 100 % оплати потрібно наявність 8 років стажу. Він заперечив проти цього, оскільки мав більше страхового стажу, зазначав, що має на руках довідки двох підприємств (Красноармійського управління шахтобудмеханізації ДВАТ «Трест КШС» за період робот из 18.07.1988 р. по 27.11.1989 р., про службу в Димитровському МВ УМВС України в Донецькій області з 12.05.1993 р. по 27.10.1993 р.) , які підтверджують стаж роботи до оформлення дублікату трудової книжки після її втрати, зазначав, що був підприємцем, сплачував податки, однак йому категорічно повідомили, що користуються тільки даними трудової книжки. 25.10.2013 р. його було ознайомлено з наказом про його звільнення від 23.10.2013 р. за ст. 40 п. 2 КзпП України за станом здоров'я з виплатою місячної допомоги та була видана трудова книжка. Однак йому не повідомили про розмір належних йому сум на день звільнення. На його усну вимогу провести з ним кінцевий розрахунок та виплатити усі суми, які йому належать на час звільнення, йому було відмовлено та повідомлено, що належні йому гроші до сплати будуть перераховані через Ощадбанк на його картку. 05.11.2013 р. він письмово звернутися до відповідача з заявою про виплату йому усіх сум, належних йому при звільненні з роботи. Також, він просив видати документи, довідки, необхідні для звернення до суду. Після неодноразових відвідувань офісу відповідача довідки йому так і не були видані. Після цього, він неодноразово звертався до бухгалтерії відповідача з проханням виплатити належні йому на час звільнення суми, однак йому данні суми йому так і не були виплачені. Окрім того, він неоднаразово звертався до ВП «Шахта «ім. О.Г. Стаханова» з вимогою правильно оплатити йому лист тимчасової непрацездатності за період з 06.07.2013 р. по 23.10.2013 р., виходячи з даних про нього, як застраховану особу, які містяться в системі персоніфікованого обліку Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Він зазначав, що при нарахуванні підприємством оплати тимчасової непрацездатності, в порушення ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, пов'язаними з похоронами», взагалі не врахували даних, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а згідно цих даних є дані про сплату ним страхових внесків за період здійснення ним підприємницької діяльності за березень - грудень 2008 р. Звертає увагу, що навіть після надання ним 26.11.2013 р . довідки з ОДПІ про сплату ним єдиного податку за період здійснення ним підприємницької діяльності - повна оплата днів непрацездатності ним отримано лише 31.01 2014 року. Згідно ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 2 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно даних розрахункового листка за жовтень 2013 р. відповідач нарахував йому до виплати вихідну допомогу в розмірі місячного заробітку 5 545, 25 грн. Однак цю вихідну допомогу я отримав тільки 29.11.2013 року. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сумм , що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівникв день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сумм у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сумм власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, згідно ст. 117 КЗпП України, на думку позивача відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку зі мною за період з 24.10.2013 року по 31.01.2014 року складає 69 робочі дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку складає 18 664,50 грн. (середньоденний заробіток 270,50 грн. х 69 раб.дні) У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог обґрунтовуючи їх викладеними у матеріалах справи доказами. Представник відповідача у судовому засідання з позовними вимогами в частині виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені погодився в повному обсязі. Щодо виплати суми моральної шкоди вважає, що в данній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з ДП «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «ім. О. Г. Стаханова» з 13.05.2013 р. по 23.10.2013 р., працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. (а. с. 7-10). 06.07.2013 р. [PERSON] захворів і перебував на лікарняному. 23.10.2013 р. він пройшов огляд МСЕК та йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, протипоказано тяжка фізична праця, работа в підземних умовах, вимушене положення тіла, про що було видано повідомлення підприємству про результати огляду МСЕК від 23.10.2013 р., яку [PERSON] надав до відділу кадрів ВП «Шахта «ім. О.Г. Стаханова». (а. с. 13). 05.11.2013 р. [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про виплату йому усіх сум, належних йому при звільненні з роботи та просив видати документи, довідки, необхідні для звернення до суду на яку не отримав відповіді. (а. с. 14). Суд звертає увагу, що після надання [PERSON] 26.11.2013 р . довідки з ОДПІ про сплату ним єдиного податку за період здійснення ним підприємницької діяльності - повна оплата днів непрацездатності ним булла отримана лише 31.01 2014 року. Згідно ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 2 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно даних розрахункового листка за жовтень 2013 року відповідач нарахував [PERSON] до виплати вихідну допомогу в розмірі місячного заробітку 5 545, 25 грн. Однак цю вихідну допомогу [PERSON] отримав 29.11.2013 р. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сумм, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівникв день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сумм у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сумм власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, усі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний рохрахунок, виплатити усі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. На підставі п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, виходячи з заробітної плати за липень та червень 2013 року, що передували звільненню (згідно даних розрахункових листків), середньоденний заробіток [PERSON] складає 270,50 грн. з наступного розрахунку. Заробітна плата за червень 2013 р. 12 виходів - 3 240,72 грн.; липень 2013 р. 2 виходи - 546,33 грн. Всього: 14 виходів - 3 787,05 грн. Згідно наданих копій квітанцій банку належні [PERSON] суми на день звільнення відповідач сплачував частинами, починаючи з 31.10.2013 р. Останню суму було перераховано на зарплатну картку [PERSON] в Ощадбанку, згідно виписок по картковому рахунку - 31.01.2014 року, а саме: 31.10.2013 р. - 1 350, 28 грн. (зарахування зарплата ш-та Стаханова); 08.11.2013 р. - 803,63 грн. (зарахування зарплата ш-та Стаханова); 25.11.2013р. - 6 886,88 грн. (зарахування лікарняних ш-та Стаханова); 29.11.2013р.- 5 761,30 грн. (зарахування зарплата ш-та Стаханова); 29.11.2013р. - 290,58 грн. (зарахування зарплата ш-та Стаханова); 12.12.2013р. - 6 230,99 грн. (зарахування лікарняних ш-та Стаханова); 31.01.2014 р. - 3 286,96 грн. (зарахування лікарняних ш-та Стаханова); 31.01.2014 р. - 461,96 грн. (зарахування зарплата ш-та Стаханова) З урахуванням викладенного суд,

Outcome: partial