Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

До Решетилівського районного суду у серпні 2019 року звернувся [PERSON] з позовом про захист прав споживачів, повернення безпідставно набутого майна та надання розписки про отримання ПАТ «ОТП Банк» виконання зобов`язань по договору про надання споживчого кредиту №2003080847 від 20 березня 2013 року. На обґрунтування вимог зазначав, що 20 березня 2013 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №22003080847 на суму 16348,50 грн, в тому числі сплату комісії за оформлення кредиту, згідно умов якого він прийняв на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, які повинен був надати йому банк у вигляді кредиту, сплати відсотків та інших платежів за користування кредитом. 17 червня 2014 року позивачем було повністю погашено кредит згідно договору №2003080847 в сумі 12374,64 грн відповідно до квитанції №6 від 17.06.2014 за рахунок кредитних коштів, відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту №2008878816 від 17 червня 2014 року. У січні 2015 року позивач звернувся до Решетилівського районного суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним в частині сплати комісії в сумі 1348,50 грн за оформлення кредиту. Заочним рішенням Решетилівського районного суду від 11 квітня 2016 року по справі №546/28/15-ц позовні вимоги задоволено в повному обсязі та визнано недійсним п.1.1 договору про надання споживчого кредиту №2003080847 від 20 березня 2013 року в частині сплати комісії на користь відповідача за оформлення кредиту в сумі 1348,50 грн. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 серпня 2016 року це рішення залишено без змін та вступило в законну силу. 18 березня 2019 року позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення безпідставно набутого майна та надання розписки про отримання АТ «ОТП Банк» виконання зобов`язання по Договору №2003080847 від 20.03.2013. Оскільки рішення Решетилівського районного суду від 11 квітня 2016 року по справі №546/28/15 -ц набрало законної сили 17 серпня 2016 року, то з цього часу ПАТ «ОТП Банк» мав би перерахувати позивачу кошти в сумі 1348,50 грн та зробити відповідний перерахунок щодо сплати відсотків за кредитом. Однак добровільно він цього не робить, чим порушує права позивача. Крім цього, діями банку позивачці було завдано моральну шкоду, оскільки незважаючи на повне погашення кредиту до позивача та його рідних постійно телефонують невідомі та вимагають сплати неіснуючого боргу. Телефонують з різних телефонних номерів, надсилають неодноразові СМС - повідомлення з вимогою сплатити сплатити певну суму, щоразу іншу, щоразу погрожуючи позивачу приїхати до нього додому групою осіб для вирішення питання боргу. До того ж банком без згоди позивача розповсюджується інформація про його персональні дані та банківська таємниця. Через це позивачка остаточно втратила можливість бути клієнтом у відповідача. Враховуючи наведене, позивач [PERSON] просив зобов`язати відповідача ПАТ «ОТП Банк» зробити перерахунок заборгованості за Договором «2003080847 про надання споживчого кредиту від 20.03.2013, укладеного між позивачем та відповідачем; зобов`язати відповідача повернути йому кошти в частині сплати комісії на користь відповідача за оформлення кредиту в сумі 1348,50 згідно судового рішення; зобов`язати відповідача надати витяг про рух коштів з позичкового рахунку [NUMBER] , на який повинні бути зараховані сплачені позивачем кошти, згідно договору споживчого кредиту за період з 20 березня і по цей час; зобов`язати відповідача надати повний фактичний розрахунок заборгованості за договором від 20.03.2013 з відображенням ставок та сум, які бралися за основу при розрахунках, періоду нарахування боргу з урахуванням погашених сум; зобов`язати відповідача надати розписку про отримання ним виконання зобов`язань по договору про надання споживчого кредиту №2003080847 від 20.03.2013 в повному обсязі; повернути позивачу зайво сплачені кошти на користь відповідача «ОТП Банк» шляхом перерахування на адресу заявника через Укрпошту; стягнути з ПАТ ОТП Банк» на користь позивача моральну шкоду в сумі 15000,00 грн. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді Лизенко І.В. від 11.09.2019, яка була відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 р. №175/о/15-19 строком на один рік. У зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. дана справа в порядку ст. 33 ЦПК України передана на розгляд судді Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненка Ю.В . Ухвалою суду від 10.08.2020 року по справі призначено підготовче засідання на 10 вересня 2020 року. 10 вересня 2020 року по даній цивільній справі проведено підготовче засідання і справу призначено до розгляду по суті, яке було відкладено за клопотанням представника позивача [PERSON] . В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов, посилався на обставини викладені в позовній заяві та просив його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з позовною заявою позивачем було надано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує (а.с.19). У судовому засіданні засідання представник позивача Голуб В.В., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, підтримав та просив їх задовольнити. В подальшому, позовну вимогу про зобов`язання відповідача надати розписку про отримання ним виконання зобов`язань по договору про надання споживчого кредиту №2003080847 від 20.03.2013 в повному обсязі просив не розглядати. Представник відповідача у судові засідання 11.09.2019, 10.02.2020, 10.09.2020, 11.11.2020, 14.01.2021 не з`явився, повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.а.с.26,42,50,58, 64). Будь-яких заяв, клопотань та відзиву до суду не надходило. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280-281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача Голуба В.В., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів, повернення безпідставно набутого майна та надання розписки про отримання ПАТ «ОТП Банк» виконання зобов`язань по договору про надання споживчого кредиту №2003080847 від 20 березня 2013 рокупідлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20 березня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2003080847 (а.с.6). Відповідно до п.1.1. договору Банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: на споживчі цілі - 15000 грн 00 коп, на сплату комісії за оформлення кредиту - 1348 грн 50 коп., загальна сума кредиту - 16348 грн 50 коп; строк кредиту - 36 місяців: з 20 березня 2013 року по 20 березня 2016 року; розмір процентної ставки - 37,99% річних. Пунктом 1.4.1 договору визначено, що сума отриманого кредиту погашається щомісяця в Дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Згідно пункту договору 1.4.4. за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів у складі суми платежу за розрахунковий період. Додатком 1 до договору про надання споживчого кредиту №2003080847 від 20 березня 2013 року визначено графік платежів з квітня 2013 року по березень 2016 року в розмірі 769,00 грн щомісячно (743,88 грн - в березні 2016 року). Загальна сума сплачених платежів має становити 27658,88 грн (а.с.71). Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17.08.2016, визнано недійсним п.1.1. Договору про надання споживчого кредиту №2003080847 від 20.03.2013 в частині сплати комісії на користь відповідача за оформлення кредиту в сумі 1348,50 грн. (а.с.а.с.10-11, 12-13). Рішення Решетилівського районного суду від 11.04.2016 набрало законної сили 17.08.2016. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання умов договору позивач [PERSON] з квітня 2013 року по травень 2014 року сплачував узгоджену сума щомісячного платежу на користь ПАТ «ОТП Банк». Так, відповідно до поданих копій квитанцій, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні, [PERSON] з квітня 2013 року по травень 2014 року сплачував відповідачу в рахунок погашення боргу по Договору про надання споживчого кредиту №2003080847 від 20.03.2013770,00 грн щомісячно, на загальну суму 10780,00 грн (а.с.65-69), в червні 2014 року відповідач остаточно погасив заборгованість перед відповідачем, сплативши суму 12374,64 грн, що підтверджується копією квитанції №6 від 17.06.2014 (а.с.9). Всього позивачем [PERSON] на користь відповідача ПАТ «ОТП Банк» було сплачено 23154,64 грн. Право достроково погашення заборгованості за договором передбачене п.1.4.11 договору про надання споживчого кредиту №2003080847, відповідно до якого позичальник має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат, але виключно у терміни, що визначаються в графіку платежів, що є додатком до цього договору. Право на дострокове погашення кредиту виникає за умови, що всі нараховані банком проценти за час фактичного користування кредитними коштами і платежі (пеня, штрафи, комісії тощо), які повинні бути сплачені на відповідну дату дострокового виконання, будуть сплачені позичальником у той же час (п.1.4.12 договору). Відповідно до копії листа №68-68-3/4533 від 24.04.2019 за підписом директора департаменту з продажів роздрібного бізнесу та управління мережею «ОТП Банку» Сирота Л.В. та начальника управління з підтримки продажів та обслуговування клієнтів «ОТП Банку» Олінчук С.В., адресованого [PERSON] , [ADDRESS] , зобов`язання за договором №2003080847 припинені у 2014 році у зв`язку з належним виконанням (а.с.70). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позивачем [PERSON] зобов`язання за договором №2003080847 від 20 березня 2013 року виконані в повному обсязі. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отримані банком кошти у вигляді комісії є безпідставно набутим майном у розумінні статті 1212 ЦК України, а вимоги позивача зводяться саме до повернення банком безпідставно набутих коштів. А отже, позовна вимога [PERSON] про повернення позивачу зайво сплачених коштів на користь відповідача «ОТП Банк» є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, оскільки як було встановлено судом, банк безпідставно нарахував та утримав із позивача комісію у розмірі 1348,50 грн. В той же час, суд вважає, що повернення зайво сплачених коштів, може бути здійснене банком не тільки через Укрпошту, як просив позивач, а і іншими способами, зокрема перерахування на банківську карту позивача тощо. Встановивши той факт, що комісія у розмірі 1348,50 грн була нарахована безпідставно, а банком сума щомісячних платежів із урахуванням відсотків була визначена на суму заборгованості із врахуванням комісії, що підтверджується Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №2003080847 від 20.03.2013, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати відповідача акціонерне товариство «ОТП Банк» провести перерахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2003080847 від 20 березня 2013 року, яка була нарахована з моменту укладення договору до моменту припинення зобов`язання (червень 2014 року), без урахування комісії за оформлення кредиту в сумі 1348 грн 50 коп. Дані позовні вимоги, обрані позивачем є ефективним способом захисту порушених прав у судовому порядку. Водночас позовні вимоги про зобов`язання надати витяг про рух коштів з позичкового рахунку [NUMBER] , на який повинні бути зараховані сплачені позивачем кошти, згідно договору споживчого кредиту за період з 20 березня і по цей час та зобов`язати відповідача надати повний фактичний розрахунок заборгованості за договором від 20.03.2013 з відображенням ставок та сум, які бралися за основу при розрахунках, періоду нарахування боргу з урахуванням погашених сум до задоволення не підлягають, оскільки задоволення вимог в цій частині не відновить порушені права позивача. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити таке. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснено, що відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В той же час ні в позовній заяві, ні в судових засіданнях сторона позивача не надала жодного доказу на підтвердження спричинення позивачу моральної шкоди. А тому в цій частині позов задоволення не підлягає. За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як було встановлено, позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Позов судом задовольняється частково, тому судові втрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог на користь держави. Позивачем в судовому засіданні було уточнено кількість позовних вимог. Всього було заявлено шість самостійних вимог як майнового, так і немайнового характеру: зобов`язати відповідача ПАТ «ОТП Банк» зробити перерахунок заборгованості за Договором « [NUMBER] про надання споживчого кредиту від 20.03.2013, укладеного між позивачем та відповідачем; зобов`язати відповідача повернути йому кошти в частині сплати комісії на користь відповідача за оформлення кредиту в сумі 1348,50 згідно судового рішення; зобов`язати відповідача надати витяг про рух коштів з позичкового рахунку [NUMBER] , на який повинні бути зараховані сплачені позивачем кошти, згідно договору споживчого кредиту за період з 20 березня і по цей час; зобов`язати відповідача надати повний фактичний розрахунок заборгованості за договором від 20.03.2013 з відображенням ставок та сум, які бралися за основу при розрахунках, періоду нарахування боргу з урахуванням погашених сум; повернути позивачу зайво сплачені кошти на користь відповідача «ОТП Банк» шляхом перерахування на адресу заявника через Укрпошту; стягнути з ПАТ ОТП Банк» на користь позивача моральну шкоду в сумі 15000,00 грн. На час подання позову (12.08.2019 р.) за вимогу майнового або немайнового характеру сплачувався судовий збір в розмірі не менше як 768,40 грн. Отже, позивач [PERSON] при подачі позову мав б сплатити 4610,40 грн. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в сумі 1348,50 грн, тобто 8,25 % від ціни позову (16348,50 грн), то з відповідача у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 380,35 грн. На підставі ст.ст. 526,1054, 1212 ЦК України,

Outcome: partial