Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду у серпні 2016 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] міської ради, Донецької обласної державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 22.06.2016 року приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 420/02-31 відносно спадкової справи до майна померлого [PERSON], подані спадкоємцем [PERSON] 22.09.2013 року у м. Авдіївка Донецької області померла [PERSON], а 18.02.2015 року в м. Маріуполі помер [PERSON], спадкоємцем яких є син [PERSON]. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить квартира [ADDRESS] в Центрально-міському районі міста Горлівки Донецької області. Вказана квартира належала подружжю на праві приватної власності на житло від 17.01.2002 року. Крім сина інших спадкоємців немає. Просить визнати право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в Центрально-міському районі міста Горлівки Донецької області, яка належала [PERSON] на праві приватної власності, за [PERSON], та визнати право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в Центрально-міському районі міста Горлівки Донецької області, яка належала [PERSON] на праві приватної власності, за [PERSON]. Ухвалою суду від 14.09.2016 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача Донецьку обласну раду. В судове засідання позивач та його представник не зявились, направивши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Відповідачі [PERSON] міська рада та Донецька обласна державна адміністрація, Донецька обласна рада повідомлялись про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились повторно, від відповідачів ДОДА та Донецької обласної ради надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечували проти задоволення позову, оскільки вважають себе неналежними відповідачами. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року підсудність цивільних справ місцевих судів м. Горлівка Донецької області визначена за Словянським міськрайонним судом Донецької області. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів та у межах заявлених позовних вимог. Відповідно до фотокопії свідоцтва про право власності на житло № 64 від 17.01.2002 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду виконкому [PERSON] міської ради, [PERSON] та [PERSON] належить по ? частці квартири [ADDRESS], право власності зареєстровано в КП БТІ 21.01.2002 року ( а. с. 10) З копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира розташована в Центрально-міському районі м. Горлівка, остання інвентаризація проводилась 21.12.2001 року ( а. с. 11-12) Вартість вказаної вище квартири визначена звітом про оцінку майна СОД [PERSON] від 01.06.2016 року, яка складає 70000,00 грн. ( а. с. 14-20) Позивач [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] РФ, є громадянином [PERSON] Федерації, зареєстрований РФ, Республіка Саха (Якутія), [ADDRESS], що підтверджено копією його паспорту (а. с. 3-5) Батьками позивача [PERSON] відповідно до фотокопії свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 7) 24 вересня 2013 року у м. Авдіївка Донецької області померла [PERSON], про що 25.09.2013 року було складено відповідний актовий запис № 387 та відділом РАЦС реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про смерть [PERSON] І-НО № 711853 ( а. с. 9) 18 лютого 2015 року у м. Маріуполь Донецької області помер [PERSON], про що 27.07.2015 року було складено відповідний актовий запис № 1689 та Жовтневим відділом РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про смерть [PERSON] І-НО № 913018 ( а. с. 8) Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків ( спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям). Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права й обовязки спадкодавця, які не припинилися в момент його смерті. Згідно ст. 216 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20\\5 від 03.03.2004р., п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріусові для одержання свідоцтва про право на спадщину необхідно надавати правовстановлюючий документ на імя спадкодавця й витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи обґрунтованої відмови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (п. 24). З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 18.02.2015 року, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 20.08.2015 року заведена спадкова справа № 79/2015 за заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 06.06.2015 року. 23 червня 2016 року постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у спадкоємця документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві ( а. с. 13,39-51) Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування ( п. 3.1 листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до Цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця. Так, відповідно до частин 3,4 статті 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі ( п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Проте, суду не надано доказів того, що на час смерті [PERSON] спадкоємці ([PERSON], [PERSON] чи інші особи) проживали разом зі спадкодавцем та фактично прийняли спадщину на належну [PERSON] ? частку квартири, а також що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємець [PERSON] або інші особи проживали зі спадкодавцем ( ч. 3 ст. 1268 ЦК України). З матеріалів спадкової справи № 79/2015 вбачається, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк ( а. с. 40) Витребувати відомості щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] суд позбавлений можливості, оскільки м. Авдіївка Донецької області розташовано в зоні проведення антитерористичної операції на лінії зіткнення та на цій території органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження КМУ № 1085-р від 07.11.2014 року, тобто поштовий звязок з цим містом не здійснюється. Позивачем також не надано суду доказів щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р., за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Здійснення права спадкування врегульовано главами 84-88 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами встановлений нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів, у тому числі нотаріусом має бути встановлено коло спадкоємців, наявність/відсутність заповіту, наявність інших спадкоємців чи перелік осіб, які мають право на обовязкову частку, дотримання вимог ч.ч. 3,4 ст. 1268 ЦК, визначено актуальну вартість спадкового майна, сплатити відповідні платежі з урахуванням громадянства позивача, який не є резидентом України, перевірити наявність/відсутність заборони відчуження на квартиру тощо. В даному випадку спадкове майно розташоване на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, а саме в м. Горлівка Донецької області. Відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-УІІ від 12.08.2014 року, у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 3.3 листа за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який посвідчує його право власності. З матеріалів справи вбачається, що оригінали правовстановлюючих документів на квартиру спадкодавцем/спадкоємцем не втрачені, з матеріалів спадкової справи вбачається, що нотаріусу надавався оригінал правовстановлюючого документа (свідоцтво про право власності на житло а. с. 48). За таких обставин позивач суду не довів, що він позбавлений можливості надати нотаріусу належним чином оформлені документи для прийняття спадщини. При розгляді даного позову про визнання права власності в порядку спадкування судом не встановлено фактів та обставин, які б перешкоджали [PERSON] звернутися до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом з дотриманням нотаріального порядку оформлення спадкових прав в межах строку на прийняття спадщини. В даному випадку наявність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії через ненадання документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві, не свідчить про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину. З наданих суду матеріалів не вбачається, що позивачем вживалися заходи щодо надання необхідних документів на спадкове майно, а також позивач не позбавлений права оскаржити постанову нотаріуса у встановленому законом порядку. Окрім того, позивач та його представник до суду для розгляду справи не зявилися, оригіналів документів не надали та із заявлених вимог не вбачається, що документ на право власності втрачений. Суд через неявку позивача позбавлений можливості допитати в якості свідка позивача або інших осіб щодо кола питань, які мають суттєве значення по справі, в тому числі кола спадкоємців задля уникнення порушення прав інших осіб, які б могли претендувати на спадкове майно. Окрім того, суд звертає увагу, що повноваження [PERSON] міської ради припинені, вибори депутатів [PERSON] міської ради в установленому законом порядку не проводились, а тому [PERSON] міська рада не є належним відповідачем по даній справі. Оскільки позовні вимоги заявлені передчасно, задоволенню не підлягають, судові витрати позивача по сплаті судового збору слід віднести на його рахунок. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed