Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 21.12.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що станом на 15.04.1991 року батьки позивача [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживали в житловому будинку, який відносився до розряду колгоспного двору та розташований за адресою [ADDRESS] . Таким чином, станом на 15.04.1991 року [PERSON] та [PERSON] набули право вланості на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями по Ѕ частці кожен. [PERSON] , [INFO] , батько позивача, помер [INFO] , після його смерті спадщину прийняла [PERSON] , [INFO] , мати позивача, яка постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, та набула право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями. [PERSON] , мати позивача, померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Лопатинською сільською радою Оратівського району Вінницької області 05.12.2012 року, зареєстрований у реєстрі за № 180, про те, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за [ADDRESS] , вона заповіла позивачу [PERSON] . При цьому, заповіт не змінено та не скасовано. Спадкова справа № 173/2019 відкрита у Оратівській державній нотаріальній конторі, однак, нотаріально оформити прийняття житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами позивач позбавлена можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно, а тому [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 18.05.2021 року провадження у справі № 141/1024/19 відкрито, та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України, вирішено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 22.06.2021 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не з`явилася. Натомість, позивач подала до суду заяву про розгляд справи у судовому засіданні без її участі, яку зареєстровано канцелярією суду 22.06.2021 року за № 1958/21-Вх, та згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач Лопатинська сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 22.06.2021 року до суду надійшла заява ( № 1947/21-Вх) Оратівської селищного голови Лошак Г.В., яка на підставі рішення, прийнятого 15.12.2020 року Оратівською селищною радою Вінницької області 2 сесією 8 скликання «Про реорганізацію Лопатинської сільської ради» на час реорганізації здійснює повноваження Лопатинської сільської ради, правонаступником якої вважається Оратівська селищна рада. У вказаній заяві просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані записані [PERSON] та [PERSON] . 04 березня 1983 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області. Прізвище дружини після одруження змінено на Булаївська, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторним) серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , та про що 24.05.1996 року Лопатинською сільською радою Оратівського району Вінницької області складено відповідний актовий запис № 7. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , та про що 02.07.2019 року виконавчим комітетом Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області складено відповідний актовий запис № 11. Згідно заповіту від 05.12.2012 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за [ADDRESS] , вона заповіла дочці [PERSON] . Заповіт посвідчено 05.12.2012 року секретарем Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області Дерунець Є.М. та зареєстровано в реєстрі за № 180. З довідки № 314 від 01.11.2019 року, виданої виконкомом Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області вбачається, що згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] , відноситься до суспільної групи колгосників. Станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий : [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до довідки № 342 від 28.11.2019 року, виданої виконавчим комітетом Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області, вбачається, що згідно запису погосподарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] , помер [PERSON] , який народилася [INFO] в с. Лопатинка Оратівського району Вінницької області та на день смерті [INFO] був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною проживала та була зареєстрована дружина, [PERSON] , [INFO] . Малолітніх та неповнолітніх осіб, які були зареєстровані спільно з спадкодавцем, не значиться. В довідці № 311 від 28.10.2019 року, виданій виконавчим комітетом Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області, зазначено, що згідно запису погосподарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] , померла [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Лопатинка Оратівського району Вінницької області та на день смерті [INFO] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою осіб, які проживали та були зареєстровані, немає. Малолітніх та неповнолітніх осіб, які були зареєстровані спільно з спадкодавцем, не значиться. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартість вказаного об`єкта станом на 27.11.2019 року складає 54150,00 грн. Як вбачається із спадкової справи № 173/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , справу розпочато 10.08.2019 року за заявою [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61900059 від 01.10.2020 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] спадкоємцю [PERSON] . В свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 01.10.2020 року, виданному в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області Манус В.В., вказано, що спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 4,9808 га, розташованої на території Лопатинської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно видано гр. [PERSON] . Однак, постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Манус В.В. № 150/02-31 від 16.04.2021 року відмовлено [PERSON] у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , належні померлим [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка приняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Як вбачається з ч.1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч.2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року, розмір частки члена двору встановлюється виходячиз рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Частиною першою статті 549 ЦК УРСР 1963 року визначено дії, що свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] своєї матері [PERSON] на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Манус В.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 150/02-31 від 16.04.2021 року, а саме, у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . При цьому, інших спадкоємців за заповітом та за законом на зазначене спадкове майно ні нотаріусом, ні судом не встановлено, а відповідач згідно поданої заяви від 22.06.2021 року не заперечує проти задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець за час свого життя на законних підставах володіла та користувалася спірним нерухомим майном, але в силу об`єктивних причин не встигла за життя здійснити реєстрацію права власності зазначеного нерухомого майна у компетентних органах, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved