Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 21 жовтня 2016 року звернулося Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, АТ «Ощадбанк») з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому вказало, що 13 січня 2014 року АТ «Ощадбанк» та [PERSON] уклали договір про іпотечний кредит №7497, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 85\~000 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 18,5% річних. Відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 354,17 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, щомісячно до останнього робочого числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 01.02.2014 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. Останнє погашення кредиту та відсотків повинно бути здійснене не пізніше 12 січня 2034 року. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином з лютого 2015 року не виконує та станом на 10.08.2016 року має заборгованість у сумі 88\~179,19 грн., яка складається з 77\~208,26 грн. заборгованості за основним боргом, 10\~616,44 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, 203,81 грн. інфляційного збільшення заборгованості, 150,68 грн. три проценти річних від суми заборгованості. судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 13 січня 2014 року АТ «Ощадбанк» та [PERSON] уклали договір про іпотечний кредит №7497, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 85\~000 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 18,5% річних на 240 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 12 січня 2034 року. Відповідно до п. 1.3. договору кредит надається для придбання обєкта нерухомості за договором купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Позивач зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти відповідачу. Це підтверджується заявою на видачу готівки №7497 (116776830) від 15 січня 2014 року. Згідно з п. 3.3. договору відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 354,17 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до останнього робочого числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 1 лютого 2014 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та сплати процентів позичальник зобовязується здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної договором. З лютого 2015 року [PERSON] здійснював погашення кредиту та процентів нерегулярно, з січня 2016 року взагалі не сплачує заборгованість за кредитом та нараховані банком проценти всупереч наведеним положенням договору про іпотечний кредит. Відповідно до підпунктів 4.2.1 та 4.2.2 договору про іпотечний кредит банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань по договору та при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами більше ніж на три місяці, а також в інших випадках, передбачених договором вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором, а також стягнути заборгованість в примусовому порядку. Відповідач порушив вимоги договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобовязання, передбачене договором, та станом на 10.08.2016 року має заборгованість у сумі 88\~179,19 грн.,Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклав договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором. Розмір інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та згідно наданого розрахунку за період з 02.02.2015 року по 12.09.2016 року складає 203,81 грн., три відсотки річних 150,68 грн. Позов доказано договором про іпотечне кредитування №7497 від 13.01.2014 р., заявою на видачу готівки №7497 (116776830) від 15 січня 2014 року, розрахунком заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн., що підтверджено платіжним дорученням №25818004 від 06.10.2016 року, та які відповідно до статті 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved