Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова у січні 2014 року звернулася [PERSON] з позовом до Харківської міської ради, в якому просить постановити рішення, на підставі якого визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] у 1917 році збудував житловий будинок, який зараз знаходиться за адресою [ADDRESS]. Для будівництва цієї садиби була отримана у користування відповідна земельна ділянка. Але на даний час документи, що підтверджують право власності на цей будинок та інші супровідні документи, в тому числі і на земельну ділянку, не збереглися. Мати позивача - [PERSON] одружилася із [PERSON] 05 листопада 1934 року, а [INFO] її чоловік - [PERSON] загинув на війні. [PERSON] вступила у спадщину і продовжила надалі проживати у вказаному будинку разом із сином загиблого - [PERSON], який помер [INFO] і не залишив після себе нащадків. [INFO] у [PERSON] народилася [PERSON], яка вийшла заміж за [PERSON] та стала [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Єдиною спадкоємицею лишилася вона, [PERSON] Однак, через те, що первинні правовстановлюючі документи на будинок відсутні, права на вказаний будинок не можуть бути зареєстровані у звичайному порядку, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Будинок підтримується у належному стані, підведений газ та водопостачання. Всі комунальні послуги сплачуються вчасно, жодних заборгованостей за комунальними послугами не має. Будинок постійно підтримується в належному житловому стані. За користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, сплачується земельний податок. Позивач з дня свого народження постійно мешкає у зазначеному будинку, та користується ним як власним, у грудні 2013 року проведено технічну інвентаризацію будинку, перевірено його технічний стан та виготовлено технічний паспорт. На зазначене майно ніколи ніхто не претендував. Вона добросовісно заволоділа зазначеним нерухомим майном та продовжує на протязі усього свого життя відкрито, безперервно володіти ним. Відносно цього майна вона виконує всі обов'язки його власника - ремонтує, поліпшує, доглядає, сплачує всі комунальні платежі. Вона відкрито володіє житловим будинком, не приховує свої клопоти щодо переобладнання, ремонту, господарчого догляду за ним. У неї зберігається будинкова книга для реєстрації громадян у домоволодінні, в якій є її реєстрація. Вважає, що набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку набувальної давності, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Харківської міської ради Жилка С.Е., який діє на підставі довіреності №08-11/5885/2-13 від 30.12.2013 року, у судове засідання не з'явився, надав пояснення, відповідно до яких зазначив, що інтереси Харківської міської ради не порушуються сторонами у даному спорі, тому просив слухати справу без представника Харківської міської ради та прийняти рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у 1917 році збудував житловий будинок, який зараз знаходиться за адресою [ADDRESS]. Для будівництва цієї садиби була отримана у користування відповідна земельна ділянка. Але на даний час документи, що підтверджують право власності на цей будинок та інші супровідні документи, в тому числі і на земельну ділянку, не збереглися. Як вбачається із довідки №2742-3.69 від 14.12.2005 року, [PERSON], 05 листопада 1934 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис №932 (а.с.15). [INFO] [PERSON] загинув на війні, що підтверджується копією повідомлення (а.с.8). [PERSON] вступила у спадщину і продовжила надалі проживати у будинку по [ADDRESS] разом із сином загиблого - [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 19.03.2001 року, і не залишив після себе нащадків (а.с.14). [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], актовий запис № 89 (а.с.9). 01 квітня 1978 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (повторне) серія [NUMBER], виданого 21 жовтня 1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 4747 (а.с.13). Єдиною спадкоємицею лишилася вона, [PERSON] Однак, через те, що первинні правовстановлюючі документи на будинок відсутні, вона не має можливості оформити свої спадкові права. Будинок підтримується у належному стані, підведений газ та водопостачання. Всі комунальні послуги сплачуються вчасно, жодних заборгованостей за комунальними послугами не має. Будинок постійно підтримується в належному житловому стані. За користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, сплачується земельний податок. Позивач з дня свого народження постійно мешкає у зазначеному будинку, та користується ним як власним, у грудні 2013 року проведено технічну інвентаризацію будинку, перевірено його технічний стан та виготовлено технічний паспорт. На зазначене майно ніколи ніхто не претендував. Позивач добросовісно заволоділа зазначеним нерухомим майном та продовжує на протязі усього свого життя відкрито, безперервно володіти ним. Відносно цього майна вона виконує всі обов'язки його власника - ремонтує, поліпшує, доглядає, сплачує всі комунальні платежі. Вона відкрито володіє житловим будинком, не приховує свої клопоти щодо переобладнання, ремонту, господарчого догляду за ним. У неї зберігається будинкова книга для реєстрації громадян у домоволодінні, в якій є її реєстрація (а.с. 16-26). Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Правила ст. 344 ЦК України щодо набувальної давності поширюються на випадки, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто відлік може починатися з 1 січня 2001 року, як зазначено в пункті 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Безтитульне володіння це фактичне володіння, яке не спирається на які не будь правові підстави набувальної давності і розповсюджується на випадки фактичного, безтитульного володіння чужим майном. За змістом ст. 344 ЦК України визначаються ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 6 Інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми ст. 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобовязань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. При вирішенні спорів, повязаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи предявлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом пяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном з самого народження та по цей час, жодних претензій чи вимог з боку інших осіб щодо оспорювання права власності на вказане домоволодіння не було, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved