Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить: встановити, що розмір часток у майні, що є спільною частковою власністю, а саме, у квартирі [ADDRESS] , є по 1/2 частини за [PERSON] та [PERSON] , за кожним; визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , за кожним; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на нежитлове приміщення 2-го поверху № 2 загальною площею 1,46 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль марки «SUZUKI Vitara», р.н. [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими побудовами загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м, та приватизовану земельну ділянку загальною площею 0,0949 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на гараж № [NUMBER] , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 26,33 кв.м; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки № [NUMBER] , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 гектарів для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 3-кімнатну квартиру [ADDRESS] ; а також стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.09.2003 був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем. Сімейне життя з відповідачем на склалося, в зв`язку з чим в них є намір розірвати шлюб. За час сумісного проживання у шлюбі ними набуто (придбане) спільне майно: 17.01.2004 - трикімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 167241 грн.; 08.07.2014 - однокімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 330155,84 грн.; 21.01.2015 - нежитлове приміщення 2-го поверху № 2 загальною площею 1,46 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] вартістю 16000 грн.; 09.11.2007 житловий будинок з господарськими побудовами загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м, та приватизовану земельну ділянку загальною площею 0,0949 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] вартістю 57000 грн.; 19.05.2006 гараж № [NUMBER] , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 26,33 кв.м вартістю 49041 грн.; 19.05.2006 1/2 частина земельної ділянки № [NUMBER] , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 гектарів для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014 вартістю 3636 грн.; 16.02.2007 автомобіль марки «SUZUKI Vitara», р.н. [NUMBER] вартістю 170618 грн. Позивач зазначає, що до 20.09.2003 він працював на півночі Росії та мав регулярний високий дохід, на свої особисті кошти 28.04.2001 він придбав трикімнатну квартиру загальною площею 67,40 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , зазначену квартиру до 2009 включно він здавав в оренду, що давало йому можливість мати постійний високий дохід та робити заощадження. З доходів оренди квартири та за його особисті кошти придбано наступне майно: 17.01.2004 трикімнатна квартиру [ADDRESS] вартістю 167241 грн.; 19.05.2006 гараж № [NUMBER] , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 26,33 кв.м. вартістю 49041 грн.; 19.05.2006 1/2 частина земельної ділянки № [NUMBER] , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 гектарів для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014 вартістю 3636 грн.; 09.11.2007 житловий будинок з господарськими побудовами загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м, та приватизована земельна ділянка загальною площею 0,0949 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] вартістю 57000 грн.; 16.02.2007 автомобіль марки «SUZUKI Vitara», р.н. [NUMBER] вартістю 170618 грн. В 2009 році він продав належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] , та за власні кошти та оренди зазначеної квартири було придбано наступне майно: 08.07.2014 - однокімнатна квартира [ADDRESS] вартістю 330155,84 грн.; 21.01.2015 - нежитлове приміщення 2-го поверху № 2 загальною площею 1,46 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] вартістю 16000 грн. Позивач вказує, що вище перелічене майно придбано в період шлюбу за його особисті кошти, що є підставою для визнання цього майна його особистою приватною власністю. Відповідач за період шлюбу з 2003 року по теперішній час не працювала, єдиним утриманцем сім`ї був та є він, [PERSON] , він також повністю утримував сина дружини від першого шлюбу, та в період шлюбу була придбана квартира по [ADDRESS] , яка подарована сину дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності та визнання права власності на це майно, в якому просить: визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/4 частину земельної ділянки № [NUMBER] , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,0048 гектарів для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014, за кожним; визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , за кожним; визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими побудовами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за кожним; визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , за кожним; визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частини нежитлового приміщення 2-го поверху № 2 в житловому будинку літ. А-9, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , за кожним; визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину гаражу № [NUMBER] , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», за кожним; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль марки «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. [NUMBER] , а саме, у розмірі 110443 грн. 50 коп.; стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати (а.с.76-83 т.1). На обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що перебуває з позивачем у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003, від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Під час перебування з позивачем у шлюбі придбано вище перелічене майно. Всі договори купівлі-продажу майна укладались виключно в інтересах сім`ї, та все майно використовувалось сім`єю за призначенням. [PERSON] з 2003 по лютий 2017 працював у м. Новий Уренгой РФ в ТОВ «АртикСпецМонтажСтрой» і майже вісім місяців у році знаходився за місцем своєї роботи, у відрядженні. Приїжджаючи додому в м. Харків у відпустку, кілька тижнів він знаходився у м. Харкові, а потім виїжджав у Полтавську область до їх спільного будинку. Перебуваючи в м. Харкові, позивач дуже часто знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Отже, [PERSON] не допомагав їй з веденням домашнього господарства, не переймався вихованням дітей, їх здоров`ям, майже з 2004 року по теперішній час вона одна виховує дітей, турбується за їх здоров`я та виконує всі інші речі притаманні матері. Відповідач зазначає, що вона є домогосподаркою, займалась вихованням та розвитком дітей, їх здібностей, турбувалась про їх здоров`я, через що приходилось витрачати чимало часу та долати великі відстані, а тому автомобіль «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. [NUMBER] знаходився у її користуванні, з лютого 2017 по теперішній час автомобіль знаходиться у користуванні позивача. Згідно інформаційно-консультаційної довідки ТБ «Євромаркет» про вірогідну вартість колісного транспортного засобу від 11.12.2017 ринкова вартість автомобіля «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. [NUMBER] 2006 року випуску складає 220887 грн. Вважає, що її праця, як дружини, по вихованню дітей, доглядом за ними, ведення домашнього господарства прирівнюється до праці в спільному виробництві чоловіка і є достатньою підставою для того, щоб майно, набуте працею, зайнятою в суспільному виробництві, вважалось спільною сумісною власністю подружжя. Зазначає, що з квітня 2017 [PERSON] припинив забезпечувати дітей, що змусило її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач також подала заперечення на позовну заяву [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в яких просить частково відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що не заперечує проти задоволення позову в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Всі інші вимоги позивача вважає незаконними та необґрунтованими з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві (а.с.106-111 т.1). 13.12.2017 в судовому засіданні зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.122 т.1). Позивач [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить: встановити, що розмір часток у майні, що є спільною частковою власністю, а саме, у квартирі [ADDRESS] за [PERSON] - 3/4 частини, за [PERSON] - 1/4 частини та визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини зазначеної квартири, а за [PERSON] - на 1/4 частину; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на нежитлове приміщення 2-го поверху № 2 загальною площею 1,46 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] прав особистої приватної власності на автомобіль марки «SUZUKI Vitara», р.н. [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими побудовами загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м, та приватизовану земельну ділянку загальною площею 0,0949 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на гараж № [NUMBER] , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 26,33 кв.м; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки № [NUMBER] , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 гектарів для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] ; а також стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. (а.с.124-141 т.1). На обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначає, що майно в період шлюбу було придбано за його особисті кошти, з січня 2013 йому встановлена друга група інвалідності, проте він продовжує працювати, часто знаходиться у відрядженнях, щоб забезпечити потреби сім`ї, відповідач, в свою чергу, не працює та ніколи не працювала, належним чином свої батьківські обов`язки не виконує, мало приділяє уваги дітям, їх розвитку та піклуванню, веде листування у соціальних мережах з іншими чоловіками, має халатне відношення до інтересів і потреб їх дітей, постійно відсутня вдома. Вказує, що з 2017 року їх дитина перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога з діагнозом ожиріння І-ІІ ступеню, має цукровий діабет ІІ типу, потребує багато уваги та батьківського піклування, яке з боку своєї матері отримати неможливо. Також, з часу купівлі квартири [ADDRESS] по теперішній час ним особисто сплачуються всі комунальні послуги, проводились всі поточні ремонти. Відповідач надала до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що знаходячись у шлюбі з позивачем, вона була зайнята веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми, тому з поважних причин не мала самостійного заробітку (доходу), всі договору купівлі-продажу майна укладались в інтересах сім`ї та все майно використовувалось сім`єю за призначенням. Після народження третьої дитини вона отримала матеріальну допомогу у розмірі 50000 грн. та матеріальну підтримку в забезпеченні дітей всім необхідним, також, їй матеріально допомагають її батьки, та вона самостійно сплачує за житлово-комунальні послуги квартири [ADDRESS] . Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту, що все спірне майно було придбано за рахунок коштів, отриманих ним від оренди квартири. Посилання позивача на те, що вона не дбає про дітей та не турбується про них є хибним та не відповідає дійсним обставинам. Відповідач зазначає, що всі договори купівлі-продажу майна укладались виключно в інтересах сім`ї, та все майно використовувалось сім`єю за призначенням, а тому вважає, що спірне майно має бути визнано спільною сумісною власністю та поділено в рівних частках. (а.с.233-236 т.1). 28.05.2019 [PERSON] подала до суду уточнену зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ майна, в якій просить: визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/4 частину земельної ділянки № [NUMBER] , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,0048 га для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014, за кожним; визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , за кожним; визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими побудовами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за кожним; визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , за кожним; визнати за [PERSON] та [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частини нежитлового приміщення 2-го поверху № 2 в житловому будинку літ. А-9, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , за кожним; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль марки «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. [NUMBER] , а саме, у розмірі 110443 грн. 50 коп.; стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати (а.с.237-244 т.1). В судове засідання 18.01.2021 позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. На попередніх судових засіданнях позивач підтримав свої позовні вимоги, вказавши, що за кошти, отримані від оренди належної йому на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS] , які є його власним доходом, придбана трикімнатна квартира [ADDRESS] , в якій з 2004 року по 2008 рік проводили ремонті роботи також за кошти, отримані ним від оренди квартири, а також за кошти від оренди квартири придбані: житловий будинок з господарськими побудовами загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м, та приватизовану земельну ділянку загальною площею 0,0949 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Всього за період з 2001 по 2009 роки він оренди квартири він отримав приблизно 100000,00 доларів США. Вказав, що перебував у відрядженнях на Півночі по шість місяців, та за його власні кошти, які він заробив, працюючі на Півночі, був придбаний автомобіль марки «SUZUKI Vitara». У 2014 році придбана квартира [ADDRESS] та у 2015 році - нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . У 2009 році він продав належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] за 500000,00 карб., що на той час становило близько 17000,00 доларів США, отримані від продажу квартири кошти поклав на депозитний рахунок на своє ім`я, сума депозитного рахунку з 2009 по 2014 становить близько 7000,00 доларів США. Позивач зазначає, що це майно придбано за його власні кошти, отримані від оренди та продажу належної йому на праві власності квартири, та не є спільним майном подружжя. Представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні позовних вимог [PERSON] , зустрічні позовні вимоги визнала частково, вказала про недоцільність поділу майна у рівних частках, оскільки зазначене майно придбано за особисті кошти позивача, відповідач у період шлюбу з позивачем не працювала, власного доходу не мала. Відповідач свої зустрічні позовні вимоги підтримала, зазначивши, що перебуваючи у шлюбі з позивачем з 2003 по 2017 роки, не працювала, фактично з позивачем перебувала у шлюбних відносинах з 2003 по середину 2015 року, вона займалась вихованням і доглядом дітей, домашнім господарством, позивач по шість місяців працював на Півночі, потім займався будівництвом будинку у Полтавській області, проти задоволення позовних вимог позивача заперечувала, посилаючись на те, що все спірне майно було придбано для сім`ї і в інтересах сім`ї, а тому підлягає розподілу в рівних частках. Представник відповідача наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог, позовні вимоги позивача визнала частково, також заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу, оскільки в порушення вимог ЦПК України позивачем не наданий орієнтований розрахунок витрат на правничу допомогу, акт виконаних робіт з детальним описом виконаних робіт. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 ст.16 ЦК України, в тому числі, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що 20.09.2003 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.18 т.1). Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.19, 20 т.1). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2017 у справі № 643/11499/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.142 т.1). За період шлюбу сторін придбано наступне майно: - 17.01.2004 - трикімнатна квартира [ADDRESS] за договором пайової участі в будівництві житлового будинку від 17.01.2004, право власності на яку згідно свідоцтва по право власності на нерухоме майно від 26.07.2006 зареєстровано за [PERSON] (а.с.34-39 т.1); - 19.05.2006 - 1/2 частина земельної ділянки № [NUMBER] , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 гектарів для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014 за договором купівлі-продажу частини земельної ділянки від 19.05.2006, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] (а.с.51-52 т.1) - 16.02.2007 - автомобіль марки «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. [NUMBER] за договором № НВ-00013 від 16.02.2017, право власності за яким зареєстровано за [PERSON] (а.с.46-49 т.1); - 09.11.2007 - житловий будинок з господарськими побудовами загальною площею 59, 8 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м, та приватизована земельна ділянка загальною площею 0,0949 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 09.11.2007, право власності на які зареєстровано за [PERSON] (а.с.40-45 т.1); - 20.09.2010 - гараж № [NUMBER] , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 22,90 кв.м. згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.09.2010, право власності на який зареєстровано за [PERSON] (а.с.50 т.1); - 08.07.2014 - однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 48,6 кв.м за договором купівлі-продажу квартири від 08.07.2014, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] (а.с.26-27 т.1); - 21.01.2015 - нежитлове приміщення 2-го поверху № 2 площею 1,4 кв.м, в житловому будинку літ. «А-9», що розташоване за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21.01.2015, право власності на яке зареєстроване за [PERSON] (а.с.28-33 т.1). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона з 2008 проживала з відповідачем в одному будинку, знає її чоловіка, який працював на Півночі по декілька місяців. У відповідача з позивачем були напружені стосунки, позивач підозрював дружину в подружній зраді, відносився до дружини з неповагою, вимагав звітувати її за кожну витрачену копійку. Відповідач гарна господиня, в неї охайні діти. Квартиру старшому сину від попереднього шлюбу відповідач придбала за гроші, які їй надіслала мати. Автомобіль «SUZUKI GRAND Vitara» позивач забрав у відповідача у 2017 році. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як встановлено судом, не заперечується учасниками судового розгляду, та підтверджується матеріалами справи, показами свідка, позивач в період шлюбу з відповідачем був офіційно працевлаштований, працював на Півночі, одержував постійний, регулярний дохід, та був єдиним із подружжя, хто отримував дохід. Так, згідно копії трудової книжки, [PERSON] з 01.01.2002 по 28.12.2016 був офіційно працевлаштований (а.с.21-22 т.1). Відповідач, в свою чергу, як встановлено судом, підтверджується показами свідка,не була працевлаштована, не працювала, проте займалася вихованням і доглядом їх спільних з позивачем дітей, домашнім господарством, що в розумінні ст. 60 СК України є поважною причиною відсутності у відповідача самостійного заробітку (доходу). Доводи позивача про те, що відповідач нехтує своїми материнськими обов`язками, мало приділяє уваги дітям, їх розвитку та піклуванню, має халатне відношення до інтересів і потреб їх дітей, не доведені та спростовуються показами свідка [PERSON] , та наданими стороною відповідача наступними письмовими доказами. Згідно повідомлення ХОГО «Тенісний клуб «Спорт і Корт» [PERSON] , [INFO] відвідував спортивну секцію з довтня 2014 по лютий 2017, на заняття спортивної секції його супроводжувала його мати [PERSON] , яка також і цікавилась його досягненнями (а.с.29 т.2). Згідно повідомлення КПСМНЗ «Харківська хореографічна школа» [PERSON] навчався в підготовчих групах закладу та з 01.09.2014 по 30.06.2016 навчався у школі, на заняття його супроводжувала мати [PERSON] , яка постійно цікавилась успіхами сина у навчанні, відвідувала відкриті заняття та виступи. Батько [PERSON] жодного разу не приводив сина до школи та не відвідував відкритих занять та виступів (а.с.31 т.2). Згідно інформації з Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 17 ХМР ХОР, [PERSON] відвідує гурток спортивно-бального танцю з 01.09.2016, на заняття та змагання дитину супроводжує мати, цікавляться його досягненнями обоє батьків. Батько дитини [PERSON] з 01.09.2015 не відвідував батьківські збори та інші шкільні заходи, мати дитини [PERSON] відвідувала всі батьківські збори, цікавилась шкільним життям сина. [PERSON] почав цікавитися навчанням та шкільним життям житини з вересня 2017 (а.с.32, 33 т.2). Сторона позивача також не надала належних достовірних і достатніх доказів на підтвердження доводів, що за кошти з оренди належної позивачу на праві власності квартири та з продажу у 2009 році цієї квартири, які є його власними коштами і не є спільною власністю подружжя, ним було придбано спірне майно. Так, як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, позивачу [PERSON] дійсно належала на праві власності на підставі договору від 28.04.2001 трикімнатна квартира площею 67,40 кв.м., житловою площею 38,60 кв.м за адресою: [ADDRESS] (а.с.56-57 т.1). З 14.06.2001 по січень 2009 [PERSON] здавав в оренду зазначену вище квартиру, що підтверджується договором оренди, укладеним 14.06.2001 між [PERSON] та ТОВ Будівельно-монтажне управління № 520», та листом ТОВ Будівельно-монтажне управління № 520» від 20.11.2008, орендна плата визначена сторонами у розмірі еквівалентному 1000,00 доларів США (а.с.59,60). 27.01.2009 за договором купівлі-продажу квартири, [PERSON] відчужив квартиру за адресою: [ADDRESS] за 500 000,00 рублів РФ (а.с.61). Разом з тим, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що саме з вказаних грошових коштів відповідач придбав спірне майно, та яке саме, суду не надано, навпаки, надані стороною позивача докази свідчать про відкриття позивачем в АТ «Альфа-Банк» на своє ім`я депозитних вкладів, зокрема у 2009 році, вклади у доларах США на загальну суму - 27088,00 доларів США; вклади у Євро на загальну суму 5519,00 євро; вклади у національній валюті гривні на загальну суму 6000,00 грн. Згідно наданих позивачем копій довідок, станом на 06.05.2019 за укладеними з АТ «Альфа-Банк» договорами [PERSON] з 01.01.2009 по 31.12.2009 відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму - 27088,00 доларів США (код 840); вклади у Євро на загальну суму 5519,00 євро (код 978); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 6000,00 грн. (код 980). З 01.01.2010 по 31.12.2010 [PERSON] відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму - 6900,00 доларів США (код 840); вклади у Євро на загальну суму 4194,00 євро (код 978); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 1000,00 грн. (код 980). З 01.01.2011 по 31.12.2011 [PERSON] відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму - 83300,00 доларів США (код 840); вклади у Євро на загальну суму 2694,00 євро (код 978). З 01.01.2012 по 31.12.2012 року [PERSON] відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму - 150000,00 доларів США (код 840); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 550000,00 грн. (код 980). З 01.01.2013 по 31.12.2013 року [PERSON] відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму - 61700,00 доларів США (код 840); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 290000,00 грн. (код 980). З 01.01.2014 по 31.12.2014 [PERSON] відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму - 43250,00 доларів США (код 840); вклади у Євро на загальну суму 500,00 євро (код 978); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 459000,00,00 грн. (код 980). З 01.01.2015 по 31.12.2015 року [PERSON] відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму - 2700,00 доларів США (код 840); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 41000,00 грн. (код 980) (а.с.228-232 т.1). Отже доводи позивача в цій частині є недоведеними. Також, доводи позивача про те, що він повністю утримував сина дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та в період шлюбу з відповідачем була придбана квартира по [ADDRESS] , яка подарована сину дружини від першого шлюбу, ґрунтуються лише на поясненнях позивача та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, на підтвердження цих обставин суду не надано належних, достовірних та достатніх доказів. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Суд прийшов до висновку, що спірне майно, що є предметом спору, набуте сторонами у період перебування у шлюбі в інтересах сім`ї, є спільною сумісною власністю подружжя, та той факт, що значна частина цього майна зареєстрована за позивачем та відповідач не мала самостійного доходу, не позбавляє відповідача права на частку у цьому майні. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка, визначено у статті 57 СК України. Отже, обов`язок довести ті обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного із подружжя, покладено на останнього. Позивачем право його особистої власності на спірне майно не доведено. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони не досягли домовленості щодо поділу майна, шлюбний договір між ними не укладався. Підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя на підставі ч.ч. 2,3 ст. 70 СК України відсутні. Виходячи з презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд розподіляє їх спільне майно, яке є предметом спору, в рівних частках. Також, як встановлено судом, не заперечується учасниками справи і підтверджується показами свідка, автомобіль марки «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. [NUMBER] до розірвання шлюбних відносин використовувався відповідачем, а з 2017 року позивач забрав вказаний автомобіль в своє користування. Даний факт також підтверджується наданими позивачем доказами, що у січні 2018 він поніс витрати по обслуговуванню автомобіля (а.с.156 т.1) У судових справах про поділ майна подружжя, а саме про поділ автомобілів між колишнім подружжям (постанова ВСУ від 07.06.2017 р. у справі №6-2670цс16 та від 18.01.2017 р. у справі №6-2565цс16) ВСУ зазначено, що вирішуючи питання про поділ неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Саме наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки у разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не лише припиняється право, а й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку в спільному майні; з іншого боку, технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. У тому випадку, якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їхніх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу та залишає майно в їхній спільній частковій власності. Встановлено, що позивач вказав про своє волевиявлення про визнання за ним права власності на спірний автомобіль в цілому, відповідно до змісту його позовних вимог, а відповідач надала свою згоду на отримання грошової компенсації для застосування положень ч. 4, 5 ст. 71 СК України. Позивач своєї згоди на виплату грошової компенсації не надав, відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не вніс. Проте відсутність саме цієї умови тобто ефективного механізму охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, а саме внесення суми на депозит суду, може бути компенсовано відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» в порядку виконання судового рішення. За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Разом з тим, з розміром грошової компенсації, яку відповідач просить стягнути з позивача на свою користь, не можна погодитись. Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пред`являючи вимогу про стягнення грошової компенсації у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля у сумі 110443 грн. 50 коп., відповідач посилається на інформаційно-консультаційну довідку про вірогідну вартість колісного транспортного засобу від 11.12.2017 ТБ «Євромаркет», згідно якої ринкова вартість автомобіля марки «SUZUKI GRAND Vitara», легковий універсал-В, 2006 р.в., свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 13.03.2007 р.н. [NUMBER] становить 220887,00 грн., дата оцінки - 11.12.2017 (а.с.100 т.1). Разом з тим, така вартість транспортного засобу є вірогідною, як і зазначено у цій довідці. Суд зазначає, що відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Для з`ясування обставин у справі, в саме, яка дійсна ринкова вартість на час розгляду справи спірного автомобіля марки «SUZUKI GRAND Vitara», легковий універсал-В, 2006 р.в., необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Сторонами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 103 ЦПК України не наданий відповідний висновок експерта із цього питання, клопотань щодо призначення у справі судової товарознавчої експертизи від сторін не находило. Відповідно до договору № НВ-00013 від 16.02.2007, укладеного між ЗАТ «АККО-ІНВЕСТ» (Продавець) та [PERSON] (Покупець), вартість автомобіля марки «SUZUKI GRAND Vitara» становить 170618,00 грн. Таким чином, 1/2 частина від вартості зазначеного автомобіля становить 85309,00 грн., яка і підлягає стягненню з позивача на користь відповідача в порядку грошової компенсації. Позивач є інвалідом 2-ї групи та звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір»; та поніс судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., що підтверджується оригіналом квитанцією № 370476 від 17.10.2017, угодою про надання юридичної допомоги від 08.09.2017 (а.с.68,69 т.1). Відповідач понесла витрати по сплаті судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви у розмірі 8000,00 грн. (а.с.75 т.1). Суд зазначає, що позивач з позовом звернувся до суду 18.10.2017, та провадження у справі відкрито 19.10.2017, тобто до набрання чинності змін до ЦПК України (15.12.2017), якими передбачено подання до суду стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Понесені позивачем витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, неспівмірність таких витрат стороною відповідача не доведена. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., а понесені відповідачем витрати по сплаті судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви у розмірі 8000,00 грн. належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач, відповідно до закону звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial