Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява[PERSON] до [PERSON], Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позивач в позові посилається на те, що 30 січня 2004 року мати позивача [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповідала житловий будинок по вул. Українська (Комсомольська), 30, в с. Бузівка Магдалинівського району Дніпропетровської області доньці позивача - [PERSON]. 30 січня 2006 року померла її мати померла. 30 березня 2006 року позивач відмовилася від обовязкової частки в спадковому майні на користь своєї доньки [PERSON] 15 вересня 2006 року донька позивача [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка належала [PERSON] Позивач зазначає, що між позивачем та її донькою була домовленість, що вона відмовляється від обовязкової частки у спадщині, а [PERSON] відмовиться від права на спадкове майно, а саме житловий будинок, який належав її померлій матері [PERSON] Оскільки позивач постійно з 16.03.1998 року по даний час проживає в житловому будинку, який належав її померлій матері [PERSON], у звязку із чим вважає, що має право на визнання права власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. Представник відповідача Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 30 січня 2004 року мати позивача [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповідала житловий будинок по вул. Українська (Комсомольська), 30, в с. Бузівка Магдалинівського району Дніпропетровської області - [PERSON]. (а. с. 4, 13-14). У відповідності до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. [PERSON] померла 30 січня 2006 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 072594, актовий запис № 07 (а. с. 5). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до свідоцтва на право приватної власності від 24.09.1997 року, житловий будинок по вул. Українська (Комсомольська), 30, в с. Бузівка Магдалинівського району Дніпропетровської області належав [PERSON] (а. с. 12). Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області № 374 від 17.10.2017 року (а. с. 18). Із заяви позивача від 30 березня 2006 року вбачається, що вона відмовилася від отримання обовязкової частки у спадщині на користь своєї доньки [PERSON] (а. с. 7). Частиною 1 статті 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є\~нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до\~нотаріуса\~або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому\~свідоцтва про право на спадщину\~на нерухоме майно. Виходячи з матеріалів справи, позивач із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке належало її померлій матері не зверталася. Відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -\~\~протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи зміст вимог\~ст. 344 ЦК України, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову\~\~підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Встановлені у справі обставини свідчать про те, що позивач обізнаний відносно\~того, що власником житлового будинку, на яку вона просить визнати право власності за набувальною давністю, була її мати [PERSON], а тому не можна вважати володіння позивачем нерухомістю добросовісним.\~\~ Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що строк користування позивачем житловим будинком не є строком давнісного володіння за\~\~ст. 344 ЦК України, позивачем не доведено всіх обставин, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed