Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області 17 серпня 2015 року звернулась позивач з позовною заявою про визнання права власності житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16 грудня 2014 року помер її чоловік [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Радгоспна ; 14 в с. Пархомівка Краснокутського району Харківської області. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті чоловіка, оскільки являється спадкоємцем за законом. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок, про що 30.07.2015 року нотаріусом була надана письмова відповідь. За життя чоловіком позивача був складений заповіт посвідчений секретарем Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області та зареєстрований в реєстрі 16.12.2014 року за № 374. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку, не має. В відкрите судове засідання позивач не прибув, надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі т прохав розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача Пархомівської сільської ради Краснкоутського району Харківської області в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, так як заява являється обґрунтованою та підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], був зареєстрований та постійно проживав [INFO]. Право власності на даний житловий будинок не зареєстровано. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 477732, виданого 16 грудня 2014 року Харівської області, [PERSON] помер 16 грудня 2014 року. За життя чоловіком позивача був складений заповіт посвідчений секретарем Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області та зареєстрований в реєстрі 16.12.2014 року за № 374 відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, яке на день смерті йому належало заповів своїй дружині. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Радгоспній № 14 в с. Пархомівка Краснокутського району Харківської області. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, позивач звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак їй було надано письмову відповідь, згідно якої позивачу повідомлено, що у разі відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, з питань спадкування необхідно звернутися до суду. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала достатньо суду доказів, які підтверджують позов в частині вимог щодо визнання права власності. Одночасно суд вважає, що вимоги стосовно встановлення факту належності майна задоволенню не підлягають, в зв`язку з тим, що повинні розглядатись за правилами окремого провадження. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial