Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулось ПАТ «Альфа Банк» з позовом до [PERSON] , 3-я особа [PERSON] про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором № 700002164 від 13.11.2007 року на предмет застави. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року ЗАТ «Альфа-Банк» надав відповідачу - [PERSON] кредит у розмірі 37531,69 доларів США, з цільовим призначенням на придбання транспортного засобу Mitsubishi Outlander 2007 року випуску, колір - Бежевий, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , тип легковий універсал В, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , видане Харків ВРЕР №1 ГУМВС, 13.11.2007 року. В порушення вимог відповідач зобов`язання не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, заявлені вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення вимог заперечував, просив суд відмовити. Третя особа подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позов просила залишити без задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року. Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 13 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 37 531,69 дол. США зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном повернення 14 листопада 2014 року. 13 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір поруки про забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною четвертою статті 82 ЦПК України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2013 року в справі № 2011/1554/12 (2/638/351/13) в мотивувальній частині, встановлено, що кредитний договір від 13 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] є неукладеним, оскільки сторони цього правочину не погодили всі його істотні умови, зокрема не підписали розділ 2, що є обов`язковою умовою для його укладення відповідно до пункту 1 розділу 1 вказаного договору. Також наданий банком розділ 2 не є складовою частиною кредитного договору від 13 листопада 2007 року, оскільки він не містить найменування та реквізитів сторін, дати й місця підписання, отже, не можна ідентифікувати, якого саме договору стосується цей документ. Отже, суд встановив, що наданий банком документ «Частина № 2. Загальні умови кредитування» не є складовою частиною кредитного договору, тому договір кредиту від 13 листопада 2007 року є неукладеним. Як встановлено з рішення апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2013 року, яким було переглянуто рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2013 року у справі № 2011/1554/12 (2/638/351/13) за апеляційною скаргою ПАТ «Альфа-Банк», скасовано рішення місцевого суду в частині визнання реєстрації обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна автомобіля Mitsubishi Outlander незаконною та припинення обтяження. В рішенні апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2013 року судова колегія зазначила, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору від 13 листопада 2007 року сторони не оскаржували, а тому судова колегія рішення суду першої інстанції в цій частині вимог не переглядала. Отже, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2013 року у справі № 2011/1554/12 (2/638/351/13) не було скасовано апеляційним судом в частині встановлення обставин щодо визнання договору кредиту неукладеним. Крім того, в резолютивній частині вказаного вище рішення суду апеляційної інстанції зазначено, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог щодо реєстрації обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна автомобіля Mitsubishi Outlander, а в іншій частині залишається без змін. Окрім того, в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувала справа за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. (справа№2011/12063/12) Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.08.2016 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 23.01.2018 року, апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» - Августової Марини Владиславівни - задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасувано. Ухвалено в цій частині нове судове рішення. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , серія паспорту [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 560 833,12 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 255 377,00 грн., по процентах за користування кредитом 97 867,95 грн. та пенею - 207 588,17 грн. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , серія паспорту [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» судовий збір у сумі 3 090,24 грн. Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 05 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 15.08.2018 року, постанову апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року скасовано, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2016 року залишено в силі. Вказані вище обставини мають преюдиційне значення для цієї справи, тобто вони вважаються встановленими, такими, що не потребують нового доведення. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» суд зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»). Таким чином, судові рішення, які набрали законної сили, не можуть бути поставлені під сумнів судом під час розгляду іншої справи. На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором, щодо якого судовими рішеннями підтверджено його неукладеність. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed