Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з відповідачем у справі він перебував в трудових відносинах з 15 жовтня 2001 року, працюючи з 01.11.2001 року машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем в шахті, з 16.09.2003 року - учнем проходчика підземним з повним робочим днем в шахті, з 06.02.2004 року - проходчиком 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, з 01.09.2005 року - проходчиком 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, з 24.09.2012 року - проходчиком 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті. Наказом № 673ку від 05.08.2016 року був звільнений з шахти за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Вважає, що після звільнення відповідач не провів зі ним остаточний розрахунок, не виплативши йому компенсацію за невикористану відпустку за період його роботи у відповідача, а саме з 2001 року по 2016 рік. За цей період позивач не в повному обсязі відгуляв належні йому відпустки, тому і вважає, що відповідач зобовязаний виплатити компенсацію за невикористану відпустку за весь період трудових відносин. Всього не використаних 186 днів відпустки, відповідач сплатив компенсацію за невикористану відпустку за 28 днів, таким чином не сплатив за 158 днів невикористаної відпустки 64944,32 гривні. Відповідач повинен був провести остаточний розрахунок 05.08.2016 року, але не сплатив до сьогоднішнього часу, тому станом на 13.07.2017р. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 99461,70 гривень. Позивач просить суд стягнути з ПАТ «ШУ «Покровське» на його користь компенсацію за невикористану відпустку в сумі 64944,32 гривні, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 99461,70 гривень. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивачу при звільненні було виплачено компенсацію за 28 днів невикористаної відпустки, всі відпустки використовував вчасно та в необхідному розмірі. Суд, вислухавши пояснень сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працював на ПАТ «ШУ «Покровське» з 2001 року, 5.08.2016р. звільнений за ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.5-10). Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 425,05 гривень, що підтверджується довідкою від 26.05.2017р. (а.с.27). При звільненні [PERSON]А, було виплачено: компенсація за невикористану відпустку за 28 дів 8600 гривень, сума в рахунок чергової відпуски 2178,64 гривні (а.с.28). Твердження позивача про невикористання в повному обсязі щорічної відпустки в період з 2001 року на час звільнення, спростовуються довідками ПАТ «ШУ «Покровське» (а.с.34, 35-37), з яких вбачається, що позивачем використані щорічні дні відпустки, належні йому з врахуванням виконуваної роботи (посада, дільниця). Компенсація за невикористані 28 днів відпуски сплачена позивачу при звільненні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звільнився 5.08.2016 року, проте остаточний розрахунок з ним проведено тільки 9 вересня 2016 року, що не оспорюється сторонами. Оскільки при розгляді справи встановлено, що при звільненні працівника були порушені вимоги\~ст.116, КЗпП України, своєчасно не проведено розрахунок та відповідачем не доведено відсутність їх вини у цьому, то відповідно до\~ст. 117 КЗпП України\~позивач має право вимагати виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Відповідно до частини 1\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною першою\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Аналогічне розяснення викладено у постанові Верховного Суду України від 14.12.2016р. по справі №6-788цс16, яка згідно ст. 360-7 ЦПК, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Вирішуючи питання про розмір виплат передбачених\~ст.. 117 КЗпП України\~ суд виходить з того, що середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100\~(далі - Порядок). Середньоденна зарплата позивача складає: 425,05 гривень. Кількість робочих днів в період з 5.08.16р. по 9.09.2016 року складає 26 дні. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає: 425,05*26= 11051 гривня 30 копійок, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню, оскільки є законними та обґрунтованими. В іншій частині позовні вимоги, з огляду на їх безпідставність, задоволенню не підлягають. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривен на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial