Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулося Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з квітня 2017 року по липень 2019 року включно в сумі 16017,71 грн., що виникла за споживачем за адресою: [ADDRESS] , а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 466,11 грн, інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 801,56 грн та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що відповідач має зареєстроване місце проживання за вказаною адресою та споживачем послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем. На ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач неналежним чином не виконує свої зобов`язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого за споживачем утворилась вказана заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності не надала. В межах строків, передбачених п. 3 розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» відповідач відзив не надала. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 16.09.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] у ВО «Костянтинівкатепломережа». За вказаною адресою відповідач має зареєстроване місце проживання, що підтверджується інформаційною довідкою відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 12.05.2020 року. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №205523404 від 27.03.2020 року власниками вказаного житлового приміщення на праві спільної часткової власності по 1/2 частці за кожною є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі свідоцтва про право власності, б/н від 15.11.2006 р., виданого відділом по приватизації при міському комунальному підприємств «ЖЕУ», та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі договору дарування ВРД/384828 від 22.11.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО Мудрецькою І.В. за реєстр. № 958. Відповідач [PERSON] є членом сім`ї власників вказаного житлового приміщення (дочкою [PERSON] та матір`ю [PERSON] ), що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» № 4 від 13.12.2019 р., Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00026723775 від 18.06.2020 р. (щодо актового запису про народження [PERSON] № 241, складеного 07 березня 1975 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області), Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00026723860 від 18.06.2020 р. (щодо актового запису шлюб [PERSON] , (прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ») № [NUMBER] , складеного 24 липня 1993 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області), що містяться в матеріалах справи. В період з квітня 2017 року по липень 2019 року позивачем надавались послуги з централізованого опалення, що підтверджується актами про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системі централізованого опалення від 17 жовтня 2017 року, від 26 жовтня 2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 541, ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 1 статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що споживачі за вказаною адресою не здійснювали в повному обсязі оплату послуг з теплопостачання, в зв`язку з чим позивачем нарахована заборгованість за період з квітня 2017 року по липень 2019 року в розмірі 16017,71 грн. Суд, розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано отримання нею послуг з теплопостачання, що надавалися позивачем, та наявності вказаної заборгованості. Оскільки судом встановлено, що відповідач є членом сім`ї співвласників вказаного житлового приміщення, а отже солідарним боржником разом з кожним співвласником, а кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суд дійшов висновку про можливість задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з квітня 2017 року по липень 2019 року у розмірі 16017,71 грн. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачами не спростовано розрахунок позивача в частині трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 466 грн 11 коп. та інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 801 грн 56 коп. за період з квітня 2017 року по липень 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved