Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулась [PERSON], в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що позивач є власником вказаної квартири. Відповідач є її сином, проте не проживає у вказаному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, через що позивач несе додаткові комунальні витрати та позбавлена права на отримання субсидії. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 20.12.2018 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання постановлено провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. Згідно з відомостями паспорту громадянина України позивач [PERSON], [INFO], уродженка міста Костянтинівка Донецької області, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] придбала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 03 жовтня 1998 року, укладеного на Універсальній біржі нерухомості, копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями, наданими Відділом реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області від 25.10.2018 р. за № вих.3685/09, довідкою наданою КП «ЖЕК № 6», копією паспорту відповідача. Судом оглянуті акти, складені комісією КП «ЖЕК № 6» 09 вересня 2016 року, 12 жовтня 2017 року, 18 вересня 2018 року, згідно з якими відповідач [PERSON] за вказаною адресою з березня 2014 року фактично не проживає, особистих речей за адресою не виявлено. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання про те, що він є батьком відповідача. Відповідач покинув спірне житло та виїхав за межі України в 2014 році. З того часу син додому не повертався. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сім'ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, оскільки позивачем було доведено факт відсутності в спірній квартирі відповідача [PERSON] більше одного року, а отже, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved