Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Ірпінського міського суду Київскої області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди. В позовній заяві позивач вказує, що 15.06.2018 року близько 10 год.00 хв., [PERSON] у м. Буча Київської області, керуючи транспортним засобом марки «Рута 23» державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Енергетиків, виїжджаючи на вул. Польова, не дотримався вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF» державний номер [NUMBER], який рухався по головній дорозі по вул. Польова. Внаслідок зіткнення з автомобілем [NUMBER] водій [PERSON] вїхав у транспортний засіб марки «ВАЗ 2108» державний номер [NUMBER]. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В наслідок ДТП потерпілі [PERSON] та [PERSON], [PERSON] порушено п. 16.11 ПДР України. Автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF» державний номер [NUMBER], належить - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серія АІС № 159886. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 418/08-18 вартість матеріального збитку завданого - [PERSON], як власнику автомобіля [NUMBER] становить: 86247,26 грн. Ірпінським міським судом Київської області було встановлено, що Відповідач [PERSON] своїми діями вчинив, адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та іншого майна. 03.07.2018 року викладені факти та обставини Ірпінським міським судом Київської області були встановлені у судовому засіданні в ході адміністративного провадження вина відповідача була встановлена та він за скоєне ДТП був притягнутий до адміністративної відповідальності. Крім матеріальних збитків, було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні йому негативних наслідків в результаті ДТП як при безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків відносить нервовий стрес, який пережив під час наїзду транспортного засобу відповідача, оскільки в цей час знаходився за кермом свого автомобіля. Дуже глибоко пережив завдання пошкоджень його транспортному засобу. Для відновлення нормального душевного стану потрібен був час. До того ж, відмова відповідача на його пропозицію добровільно відшкодувати матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Вказує, що потрібен був час для поїздок в органи поліції, до Ірпінського міського суду Київської області, звернення до оцінювача для визначення вартості поновлювальних робіт. До негативних наслідків також відносить непередбачені витрати на паливо. Нервує з приводу поновлення його порушеного права в результаті неправомірних дій відповідача. Весь цей час забирають пошуки експерта-оцінювача та ремонтника. Просив суд стягнути з відповідачів 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями, грошову суму 86 247,26 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків, грошову суму 1600 гривень за відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків та судові витрати (судовий збір) у розмірі 862,48 грн. та 704,80 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн. на його користь. Згідно заяви про уточнення позовних вимог поданої до суду 27.11.2018 року просив суд стягнути з відповідачів 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями, грошову суму 86 247,26 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків, грошову суму 1600 гривень за відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків та судові витрати (судовий збір) у розмірі 862,48 грн. та 704,80 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн. на його користь. 16.11.2018 року від [PERSON] до суду надійшов відзив в якому зазначено, що доводи, викладені в позові він вважає не обґрунтованими та такими, що не відповідають обєктивним фактам, а вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню судом. Вказує, що дійсно 03.07.2018 року повністю визнав вину в порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та сплатив призначений йому штраф. Просив відмовити [PERSON] в задоволенні позові у повному обсязі. 27.11.2018 року від представника [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив в якому зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 024134 від 15.06.2018 року, керуючи транспортним засобом «РУТА 23», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] мав посвідчення водія КХА № 149732 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а тому відповідальність за завдану шкоду покладається на [PERSON] На дату вчинення адміністративного правопорушення [PERSON] був безробітнім, а відтак жодних трудових (службових) обовязків перед [PERSON] не мав та виконувати не міг. Просив відмовити [PERSON] в позові до [PERSON] у повному обсязі. \~ \~ \~ \~В судовому\~засіданні позивач\~[PERSON]\~та його\~адвокат [PERSON]\~уточнили позовні\~вимоги та\~просили суд\~стягнути з\~відповідача [PERSON]\~30\~000\~грн.\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої протиправними\~діями,\~грошову суму\~86\~247,26\~грн.\~в якості\~відшкодування матеріальних\~збитків,\~грошову суму\~1600\~гривень за\~відшкодування за\~проведення оцінки\~визначення вартості\~матеріальних збитків\~та \~судові витрати\~(судовий\~збір)\~у розмірі\~862,48\~грн.\~та 704,80\~грн.\~та витрати\~на правову\~допомогу в\~сумі 15000\~грн.\~ на\~користь позивача,\~оскільки,\~він є\~власником транспортного\~засобу «Рута\~23»\~державний номер\~[NUMBER],\~що є джерелом підвищеної небезпеки. Даний транспортний засіб здійснював перевезення пасажирів за маршрутом № 421 Київ (ст. м. Героїв Дніпра) Буча, водієм якого був [PERSON] та після ДТП він повертав пасажирам гроші за проїзд. Після ДТП швидку не викликав та за проханням [PERSON] не зазначив про отримані тілесні ушкодження. Проте після оформлення ДТП звернувся в лікарню, що підтверджується відповідною довідкою. Спричинена моральна шкода полягає в тому, що автомобіль був основним засобом пересування, оскільки, він людина похилого віку та має захворювання ніг, його несправність позбавила його можливості приїздити на дачу та забезпечувати себе продуктами харчування. Обставини викладені в позовній заяві підтвердили та просили задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що 15.06.2018 року він разом зі своїми однокласниками вирішили відсвяткувати річницю закінчення школи відпочинком на природі, але в останні момент вирішили заїхати до майстра для перевірки технічного стану автобуса, проте не зняв з нього табличку з номером маршруту. На той час був безробітнім, тому не міг виїхати на маршрут. З [PERSON] інколи бачився, а три роки тому разом працювали на маршрутному автобусі. В 2018 році не працював водієм. Коли випадково зустрілися з [PERSON], то він попросив в нього дати в користування автобус для поїздки на природу. Вимоги щодо матеріальної шкоди не визнає, маральну шкоду визнає в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що 15.06.2018 року його не було в момент зіткнення транспортних засобів, приїхав вже після здійснення ДТП коли вже було оформлено протокол. Про дану подію повідомив страхову та МТСБУ. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] пояснив, що дійсно 15.06.2018 року мало місце ДТП даний факт не оспорюється. Зазначив, що тілесних ушкоджень власники ДТП не отримали. Автомобілі розїхалися власним ходом та не потребували евакуації. [PERSON] повідомляв страхову компанію, а [PERSON] звертався до МТСБУ. Тому з огляду на всі фактичні обставини справи відповідачі виконали всі вимоги. Вважає, що відшкодування шкоди позивачу має здійснювати страхова компанія. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оглянувши диск з відеозаписом з місця ДТП та заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 03.07.218 року по справі № 367/4541/18 15.06.2018 року о10 год. 00 хв., [PERSON] у м. Буча Київської області, керуючи транспортним засобом марки «Рута 23» державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Енергетиків, виїжджаючи на вул. Польова, не дотримався вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF» державний номер [NUMBER], який рухався по головній дорозі по вул. Польова. Внаслідок зіткнення з автомобілем [NUMBER] водій [PERSON] вїхав у транспортний засіб марки «ВАЗ 2108» державний номер [NUMBER]. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В наслідок ДТП потерпілі [PERSON] та [PERSON], [PERSON] порушено п. 16.11 ПДР України. Визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF» державний номер [NUMBER], належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серія АІС № 159886. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 418/08-18 вартість матеріального збитку завданого [PERSON], як власнику автомобіля [NUMBER] становить: 86247,26 грн. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в і обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортного засобу, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання. Зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок не переробної сили або умислу потерпілого. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 6 вищезазначеної Постанови особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15 дійшов до висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред?явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, позивач на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. До того ж відповідачем не надано суду належних доказів щодо наявності у нього страхового полісу. Відповідно до ст. 1172 ЦК України відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником чи іншою особою. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу. В судовому засіданні було встановлено, що власником транспортного засобу марки «Рута 23» державний номер [NUMBER] є [PERSON]. Незважаючи, що фактично трудові відносини не були оформлені у встановленому законом порядку проте в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] керував транспортним засобом марки «Рута 23» державний номер [NUMBER] та виконував функції водія автобуса належного [PERSON] тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи, що вартість матеріального збитку згідно висновку складає 86247,26 грн., тому стягненню з відповідача [PERSON] підлягають кошти у розмірі 86247,26 грн. в порядку відшкодування майнової шкоди та грошові кошти за проведення оцінки визначення вартості матеріального збитку в розмірі 1600 грн. Згідно ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Суд зауважує, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 2 частини 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно довідки КЗ «Ірпінська ЦМЛ» № 6598 [PERSON] була надана медична допомога 15.06.2018 року у звязку з тим, що він отримав ушкодження при ДТП 15.06.2018 року та прописано рекомендації для лікування. Суд погоджується з тим, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, позивач зазнав страждання та стрес. Крім того, втративши можливість вільно користуватися своїм транспортним засобом, позивач змушений був витрачати час та кошти для пересування, поїздки на СТО, до страхової компанії, експертів, до інших органів з метою визначення вартості відновлювальних робіт, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сімю та роботу. Враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] у розмірі 30000 гривень. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1567,28 грн. Що стосується стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 15000 грн., то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають через не надання належного підтвердження щодо оплати цих витрат.

Outcome: partial