Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи в певний час. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [INFO] у м. Єнакієве померла його бабуся [PERSON] , про що свідчать свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті, видані на тимчасово окупованій території. Оскільки ця територія є тимчасово окупованою, то документи не мають юридичної сили і факт смерті бабусі йому потрібно встановити в судовому порядку для подальшого оформлення свідоцтва про смерть встановленого державного зразка. Просить встановити факт смерті [PERSON] , яка настала [INFO] у м.Єнакієве Донецької області. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Слов`янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явився, від заінтересованої особи надійшла заява з проханням розглядати справу без участі їх представника, просили ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положення ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов?язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки Відділу реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції від 21.04.2008 р., виданій [PERSON] , [INFO] року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». 29.06.1992 р. зареєстроване розірвання шлюбу (а.с.8). [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Таким чином, заявником підтверджено, що [PERSON] є його бабусею. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2019 року, виданого Єнакіївським міським відділом запису актів цивільного стану, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м.Єнакієве Донецької області (а.с.5). Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 79 від 25.02.2019 р. [PERSON] померла [INFO] (а.с.3-4). Відповідно до копії договору-замовлення серії 001092 та свідоцтва про захоронення [PERSON] похована на цвинтарі Юнокомунарівськ- Божковське по вул.Кочубея 27.02.2019 р. (а.с.6-7). За змістом п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України судом розглядаються заяви про встановлення факту смерті особи в певний час лише у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Положенням ст.318 ЦПК України, якою встановлено вимоги до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, передбачено, що у заяві, зокрема, зазначаються причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов?язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 р. № 707/1607/16-ц наголосив, що розгляд цієї категорії судових справ повинен відбуватися за загальними правилами здійснення цивільного судочинства з врахуванням окремих винятків, їй притаманних; а отже, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що він не має можливості отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки його бабуся померла на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий органом державної реєстрації актів цивільного стану. Однак, такі доводи заявника ним не підтверджені, доказів на звернення [PERSON] до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] та неможливості такої реєстрації суду не надано. Суд вважає необхідним зазначити, що положенням ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров?я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров?я або судово-медичної установи, - не пізніше п?яти днів. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров?я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно зі ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, суд зауважує, що державна реєстрація смерті здійснюється органами державної реєстрації актів цивільного стану, і лише у випадку відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану у здійсненні державної реєстрації смерті (неможливості такої реєстрації з об?єктивних причин), факт смерті особи в певний час встановлюється у судовому порядку. Відповідно до п.3,4 глави І розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, для державної реєстрації актів цивільного стану подаються заява, документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, а також паспорт громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства заявника, та посвідка на постійне чи тимчасове проживання або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України. Заява про державну реєстрацію акту цивільного стану формується та реєструється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На заяві заявник, за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній, проставляє власний підпис. У державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка не має необхідних для цього повноважень. Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану обов`язково перевіряє в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян зазначені в заяві відомості про акти цивільного стану. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання особи, якій відмовлено в державній реєстрації актів цивільного стану у зв?язку з наявністю однієї з підстав, зазначених в абзаці першому цього пункту, повинен викласти причину такої відмови в письмовій формі. Окрім того, главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено особливості державної реєстрації смерті. Так, згідно з п.1 підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров?я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров?я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті (додаток 20), у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації. Заявником недотримані вищезазначені вимоги, а саме до заяви про встановлення факту смерті [PERSON] у певний час не додані докази на підтвердження неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, та не зазначено чи звертався [PERSON] до органів державної реєстрації актів цивільного стану з відповідною заявою. У відповідності до ч.2 ст.294 ЦПК України, з метою з?ясування обставин справи судом було витребувано зі Слов?янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомості щодо того, чи звертався [PERSON] із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] З наданої відповіді вбачається, що [PERSON] до Слов?янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] не звертався (а.с.34). Підсумовуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, суд зазначає, що звернення [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті є передчасним, оскільки заявник до органів державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] не звертався, у зв?язку з чим заявником не підтверджено неможливість державної реєстрації смерті у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, тому вимоги [PERSON] є передчасними і задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed