Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , за яким просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою) [ADDRESS] , посилаючись на такі обставини. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 07 серпня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним О.М., зареєстрованого за № 674. Право власності на квартиру позивач набув на підставі вищевказаного Договору, укладеного між ним та [PERSON] . Пунктом 5 даного Договору передбачено, що продавець ( [PERSON] ) зобов`язується до 07 жовтня 2020 року зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Водночас, станом на момент звернення до суду з даним позовом [PERSON] так і не зняла з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою свою дочку - [PERSON] , місце проживання якої продовжує бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , чим порушує права позивача. [PERSON] як власник квартири має право використовувати дане помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб на власний розсуд. [PERSON] як власник квартири [ADDRESS] , також до 07.08.2020 року була наділена правом користуватися вказаною вище квартирою для організації проживання, оскільки була її власником. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було припинено 07 серпня 2020 року, тобто у момент укладення Договору купівлі-продажу з позивачем та реєстрації права власності останнього на відповідний об`єкт нерухомості, відповідно [PERSON] втрачено і право користування даною квартирою. Відповідач є дочкою [PERSON] , з огляду на це, враховуючи припинення права власності [PERSON] на квартиру та права користуватися нею, відповідач також втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за її відсутністю за відсутністю позивача, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв`язку з її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 07 серпня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним О.М., зареєстрованого за № 674. Право власності на квартиру позивач набув на підставі вищевказаного Договору, укладеного між ним та [PERSON] . Пунктом 5 даного Договору передбачено, що продавець ( [PERSON] ) зобов`язується до 07 жовтня 2020 року зняти з реєстраційного обліку всіх осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Станом на момент звернення до суду з позовом [PERSON] так і не зняла з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою свою дочку - [PERSON] , місце проживання якої продовжує бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , чим порушує права позивача. [PERSON] як власник квартири має право використовувати дане помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб на власний розсуд. [PERSON] як власник квартири [ADDRESS] , також до 07.08.2020 року була наділена правом користуватися вказаною вище квартирою для організації проживання, оскільки була її власником. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05.11.2014 у справі № 6-158цс14 та від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було припинено 07 серпня 2020 року, тобто у момент укладення Договору купівлі-продажу з позивачем та реєстрації права власності останнього на відповідний об`єкт нерухомості, відповідно [PERSON] втрачено і право користування даною квартирою. Відповідач є дочкою [PERSON] , з огляду на це, враховуючи припинення права власності [PERSON] на квартиру та права користуватися нею, відповідач також втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідач порушив права та законні інтереси позивача у справі. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселився з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування цією квартирою. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою. Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають, ця житлова квартира не є їх місцем проживання або місцем перебування, вони мають бути визнані особами, що втратили право користування житловим приміщенням. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved