Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 11.11.2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 46. В період спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON],[INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. З грудня місяця 2015 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що через різність характерів вони не розуміють один одного, через що у них часто виникають сварки по різним побутовим питанням, та відсутнє взаємопорозуміння, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об»ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона згодна на розірвання шлюбу але на своїх умовах, а саме, щоб позивач повернув їй все її майно. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 11.11.2014 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 46 що підтверджується свідоцтвом про шлюб. До цього сторони проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дітей. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили взаємопорозуміння та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з грудня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини ведення спільного господарства та спільне проживання, що сторонами не заперечується Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін. До цього суд приходить ще й з тих підстав, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі досить нетривалий час, хоч раніше проживали спільно однією сім»єю та мають двох спільних дітей. Клопотань про надання строку на примирення сторонами не заявлялось. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що шлюб між сторонами потрібно розірвати. Посилання відповідачки на те, що вона згодна на розірвання шлюбу лише за умови , що позивач поверне їй її речі, суд вважає безпідставним та таким, що не відноситься до предмету даного спору. Так як в судовому засіданні відповідач пояснила та її поведінка свідчить про те, що вона не бажає перебувати в шлюбі з позивачем. Клопотань про надання строку для примирення не заявляла. А майнові відносини між сторонами є предметом вирішення відповідного спору, якщо такий виникне між сторонами. Ухвалення рішення про розірвання шлюбу не позбавляє відповідачку права звернутись до суду з позовом про витребування чи поділ майна. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання відповідачки, суд вважає за можливе відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов»язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на відповідача, а витрати по сплаті судового збору на позивача, так як поведінка обох сторін свідчить про їх небажання продовжувати шлюбні відносини, тобто у розірванні шлюбу суд вбачає вину обох сторін. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved