Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся [PERSON] з позовом до Стебницької міської ради Львівської області про визнання за ним права власності на житловий будинок (літ. „А-1) загальною площею 64,80 кв. м, та житловою 37,70 кв. м, з належними до нього господарськими спорудами літньою кухнею (літ. „К-1), сараєм (літ. „В-1), вбиральнею (літ. „Б-1), гаражем (літ. „Г-1) у м. Стебнику Львівської області по вул. от. Мекелити, 83, а в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 22.05.2014. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] є сином [PERSON], який помер 22.05.2014 та якому за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Мекелити, 83 в м. Стебник Львівської області. За життя померлий склав заповіт, згідно якого усе своє майно де б воно не було та з чого б не складалося заповів позивачу [PERSON]. Звернувшись в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. Просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її довірителя, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Повноважні представники відповідача в судове засідання не зявилися. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представників відповідача та в якій позов визнається в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до матеріалів справи 22.05.2014 помер батько позивача [PERSON] [PERSON], який 13.01.2003 склав заповіт і заповів позивачу усе його майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право. Разом з тим, відповідно до довідки КП ЛОР „Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 23.02.2017 № 297 [PERSON] належало домоволодіння в м. Стебнику по вул. Мекелити, 83, свідоцтво про право на спадщину на яке було видано 30.06.1978 за реєстровим № 3221, дублікат не видавався. Дані про власність станом на 31.12.2012 року. Згідно технічного паспортна на індивідуальний житловий будинок, виданий 23.11.2016 ФОП [PERSON], загальна площа будинку (літ „А-1) складає 64,80 кв.м., а житлова 37,70 кв.м, площа забудови індивідуального житлового будинку (літ „А-1) 91,50 кв.м, літньої кухні (літ „К-1) 42,00 кв.м, сараю (літ „В-1) 4,80 кв.м, вбиральні (літ „Б-1) 1,70 кв.м, гаражу (літ „Г-1) 29,70 кв.м. За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За нормами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (шість місяців) він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки Дочірнього підприємства „Стебниккомунсервіс від 15.08.2016 № 1740 на день смерті [PERSON] за адресою: м. Стебник, вул. Мекелити, 83 спільно з ним проживали та були зареєстровані: син [PERSON], племінниця [PERSON], дочка племінниці [PERSON]. Позивач не має змоги оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючого документу на вищевказані житловий будинок та належні до нього господарські споруди (відмова приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] від 17.08.2016 № 185/01-16). Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що спадкодавцю належало спірне спадкове майно, оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено довідкою МБТІ, проте були втрачені та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна правова позиція викладена також в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13. Оскільки, позивач як спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, то суд приходить до висновку, що право власності на спірне спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є підстави для визнання за ним права власності на таке. Враховуючи наведене,

Outcome: approved