Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на обєкт нерухомості земельну ділянку площею 0,0500 га, яка розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, яка належала його матері, [PERSON], померлій 24 вересня 2011 року. У своєму позові позивач вказує, що він проживав разом зі спадкодавицею Після її смерті відкрилась спадщина за законом яка складається з обєкт нерухомості - земельної ділянки площею 0,0500 га, яка розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321582700:03:001:0712, цільове (призначення) використання - для ведення садівництва, яка належить спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ№499593, виданого відділом Держкомзему у Вільнянському районі 04.06.2009 року, оригінал якого втрачено. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦКУ встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст.1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні представник позивача наполягає на своїх позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не зявився про дату та час слухання справи був повідомлений судом належним чином, але надав до суду заяву, якою просить проводити судові засідання без його участі та про свою згоду на отримання позивчем у спадщину після матері зазначеної земельної ділянки. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за п.3.5 спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Суду надано копію Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ№499593, виданого відділом Держкомзему у Вільнянському районі 04.06.2009 року, в якому власником значиться «Калініна Лариса Петрівна», оригінал якого позивачем втрачено. Згідно до п.3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК)». Факт смерті [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №218571, виданим Запорізьким міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Запорізькій області від 25.09.2011 р. Факт родинних відносин позивача та спадкодавиці підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖС №325556, виданим Люцернянською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис №187 від 09.03.1976р. Факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем, підтверджується довідкою, виданою виконкомом Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. району Запорізької області від 21.03.2016 року. Відповідно до п.4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Враховуючи відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю на імя [PERSON], у нотаріуса не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину. Згідно абзацу 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Outcome: approved