Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, мотивуючи слідуючим: 21 вересня 1993 року помер його батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями №22 по вул. Завирська в с. Мульчиці Володимирецького району Рівненської області. Спадкодавець на випадок своєї смерті не залишив заповіт. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом.Заявник прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном після смерті батька, оскільки обробляє присадибну ділянку біля спадкового будинку, доглядає за будинком, у нього на руках знаходяться правовстановлюючі документи померлого. Просить встановити факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті 21.09.1993 року батька - [PERSON] для того, щоб подати заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини та оформити свої спадкові права. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує повністю. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] - направили заяву про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують щодо задоволення заявлених вимог. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав: 21.09.1993 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть останнього, серії 1-ГЮ №214657, видане Володимирецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, 30.01.2018 року. Відповідно до свідоцтва про народження заявника, серії ЯХ №729696 від 09.03.1950 року, вбачається, що [PERSON] народився 13.10.1949 року та його батьком є - [PERSON]. Із довідки виданої Мульчицькою сільською радою Володимирецького району від 01.02.2018 р. № 271 вбачається, що спадкодавець [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав в [INFO]. Згідно довідки, виданої завідувачем Володимирецької державної нотаріальної контори №372/01-16 від 22.02.2018 року, спадкову справу після смерті [PERSON] не заведено. Про те, що [PERSON] прийняв спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті батька підтверджують в своїх письмових заявах і свідки: [PERSON], [PERSON]., підписи яких посвідчені секретарем Мульчицької сілської ради. Останні ствердили, що заявник слідкує за будинком після смерті батька, обробляє земельну ділянку. Відповідно до роз»яснень, даних в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Оскільки даний факт є підставою встановлення певного правового статусу особи та повязаний з виникненням його особистих та майнових прав, цей факт може бути встановлений у судовому порядку, як це передбачено ч.2 ст.315 ЦПК України. І як зазначено в п.2 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, тощо. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявник [PERSON]О, прийняв спадщину за законом після смерті батька [PERSON], так як вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини підлягають до задоволення.

Outcome: approved