Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, яка мотивована тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] площею 3.4000 га, розташована на території Олександрівської сільської ради. Позивач є спадкоємцем за заповітом, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки пропустила строк звернення до суду. Вважає, що спадщину прийняла у визначений законом строк, оскільки на день смерті батька вона проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Просить встановити факт свого постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за собою право власності за заповітом за земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], площею 3.4000 га, розташовану на території Олександрівської сільської ради. В судове засідання позивач, [PERSON], не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, в судове засідання 27.09.2017 року надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відповідно до наданої заяви просив розглянути справу без участі свого представника, рішення просив ухвалити на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що мешкає в [ADDRESS]. Була добре знайома з [PERSON] Також знає його дочку [PERSON] Вона проживала разом з батьком, доглядала за ним за час його життя, а після його смерті займалась його похованням. Допитаний як свідок [PERSON] повідомив, що бував у [PERSON] щодня. З 2007 року разом з [PERSON] мешкала його дочка, яка доглядала за ним до його смерті. Вислухавши пояснення свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.06.1954 року, [PERSON] народилась [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], 19.01.1985 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Таким чином, позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 з наступними змінами та доповненнями суд може встановлювати інші факти, що мають юридичне значення, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини тощо. Встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини потрібно позивачеві для оформлення спадщини на земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 31.01.2009 року є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом КП «БТІ» м. Слов'янська про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.03.2009 року. Згідно з довідкою Билбасівської селищної ради від 19.06.2017 року був зареєстрований в [ADDRESS], з 11.07.1977 року по день своєї смерті [INFO], [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS], з 08.11.2016 року по теперішній час. Відповідно до довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Слов'янської районної ради Донецької області» від 16.06.2017 року [PERSON] дійсно знаходився під диспансерним наглядом у сімейного лікаря КЗ «ЦПМСД» лікарняної дільниці смт. Билбасівка як ІВВ 1 гр. інвалідності та потребував постійного догляду. Актом Билбасівської селищної ради від 20.06.2017 року встановлено, що в домоволодінні [ADDRESS] разом з [PERSON] як член родини постійно проживав та був зареєстрований до моменту своєї смерті її батько [PERSON] [PERSON] з квітня 2007 року постійно до моменту смерті свого батька проживала разом з ним за вказаною адресою, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, вона доглядала за батьком, а після його смерті займалась його похованням. Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем. Згідно абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом достеменно встановлено, що станом на [INFO] [PERSON] постійно проживала зі своїм батьком [PERSON] у її будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], тому суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області від 15.12.2005 року, згідно з яким належну йому земельну ділянку, розташовану на території Олександрівської сільської ради Слов'янського району Донецької області у розмірі 3,400 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповів своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожній. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.05.2007 року. [INFO] в смт. Билбасівка Слов'янського району Донецької області помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконкомом Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області від 04.05.2016 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], площею 3.4000 га, розташована на території Олександрівської сільської ради. Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON], яка є дочкою спадкодавця [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, що врегульовано нормами ст. 1235 ЦК України. Спадкоємців, які згідно з ст. 1241 ЦК України, мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після її батька [PERSON] Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Слов'янської районної державної адміністрації №27 від 20.01.2005 року, земельна ділянка площею 3.400 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні. Пунктом 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування»від 24.06.1983 року № 4 з наступними змінами й доповненнями якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкоємне майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем земельної ділянки площею 3.400 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлого [PERSON] За нормами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved