Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Центральний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про оспорювання батьківства. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 19 березня 2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач повідомила, що син [PERSON] не являється біологічною дитиною позивача. У зв`язку із чим, у позивача виникли обґрунтовані сумніви щодо батьківства, оскільки дитини зовні не схожа на позивача. На підставі вище викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги. 29 вересня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] не є біологічним батьком її сина. Від позивача [PERSON] та його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій вони наполягали на задоволенні позовних вимог. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Від представника третьої особи - Центрального у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), надійшло повідомлення про розгляд справи без участі представника та просили ухвалити рішення на розсуд суду. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що 19 березня 2019 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено та шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є- [PERSON] та [PERSON] . Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Мотиви суду. За змістом п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України). Відповідно до ст. 136 СК України оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Положеннями статей 1, 2, 18, статті 22 Закону України від 01 липня 2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до пунктів 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що факт того, що позивач не являється біологічним батьком [PERSON] , відповідачем не оспорюється та визнається, з огляду на визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі ст. ст. 122,124, 126, 127, 136 СК України,

Outcome: approved