Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 07.06.1961 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований Кіровським відділом запису актів цивільного стану м. Новосибірська Російської Федерації. Актовий запис № 1538. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Неповнолітніх дітей не мають. Відповідачка не бажає добровільно вирішити питання про розірвання шлюбу в органах РАЦС. З квітня 2015 року вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння по різним питанням сімейного життя, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному об»ємі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги визнала та просить розірвати шлюб між нею та позивачем. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 07.06.1961 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб було зареєстровано Кіровським відділом запису актів цивільного стану м. Новосибірська Російської Федерації. Актовий запис № 1538, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами по різним питанням сімейного життя. В результаті чого їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з квітня 2015 сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, та стали проживати окремо. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як відповідач, яка змінила прізвище в зв»язку з реєстрацією шлюбу, в судове засідання не з»явилась та не висловила своє волевиявлення щодо того, яке прізвище вона бажає мати після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачці [PERSON] прізвище, обране під час реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов»язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану потрібно покласти на відповідача, а витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України на позивача, так як поведінка обох сторін свідчить про їх небажання продовжувати шлюбні відносини, тобто у розірванні шлюбу є вина обох сторін. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved