Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

До Суворовського районного суджу м. Одеси надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеський КНЗ «ДБ «Перлинка» Одеської міської ради Одеської області в якому просять скасувати усиновлення стосовно [PERSON] , [INFO] , здійснене [PERSON] та [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що 10 травня 2018 року рішенням Суворовського районного суду заявники [PERSON] та [PERSON] усиновили [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] оголошено батьками вказаних дітей. Рішення набрало законної сили 12.06.2018 року та виконано у повному обсязі. Як зазначають позивачі, на час звернення до органів опіки та піклування і ухвалення судом рішення про дозвіл на усиновлення позивачам не був відомий діагноз дитини - [PERSON] , [INFO] , згідно документів [PERSON] був цілком здоровою дитиною. Відразу після усиновлення [PERSON] почав проявляти агресивну поведінку по відношенню до членів сім`ї, почав часто брехати, погано вчився у школі та від його вчителів поступали часті скарги на його поведінку, про що свідчать характеристики з місця його навчання, його поведінка була фактично некерованою. Позивачі зазначили про те, що їх син [PERSON] відвідував психолога, вони звертались за допомогою до спеціалістів. Як вбачається із висновку №35 від 03.09.2018 р., у [PERSON] мав місце травмуючий епізод у Одеському КН`З «ДБ «Перлинка» ОМР Одеської області, який спричинив «...посттравматичне розщеплення емоційної сфери та укріплення сплутаності ціннісних уявлень внаслідок травматичного досвіду та подальших маніпуляцій та ненадання необхідної психологічної допомоги дитині з боку адміністрації закладу»; «поведінку зі слів матері можна охарактеризувати як девіантну, також у дитини можна припустити наявність травми розвитку». У січні 2019 року позивачі направили [PERSON] на психологічну та педагогічну діагностику та реабілітацію. Відповідно до документів КУ «ЦСПР ОМР Одеської області», [PERSON] рекомендована психологічна корекція (9 місяців). Згідно із характеристикою, після усиновлення і переходу до сім`ї взаємовідносини у сім`ї вкрай конфліктні; не виражає прив`язаність до матері, почуттів співстраждання до сестри; є схильності до включення до асоціальних груп, орієнтований на задоволення гедоністичних потреб тощо. У якості рекомендацій, зокрема, вказано на продовження роботи зі зниження рівня адиктивної поведінки, продовження роботи з контролю, та при необхідності, з корекції поведінки. 04.01.2019 року [PERSON] було госпіталізовано до КНП «ООПЛ №2» ООР» із діагнозом «порушення поведінки у дитячому віці (F=91)». З медичної картки [PERSON] вбачається про те, що його поведінка у психіатричній лікарні була негативною: порушував режим відділення, створював конфліктні ситуації, прирікався із медперсоналом, використовував нецензурну лексику. Рівень інтелектуального розвитку у цілому відповідає градації «низька норма». ІСО=80 б. Виписаний 25.01.2019 року. Кінцевий діагноз: порушення поведінки у дитячому віці (Р=91). Мікрознаки органічного ураження ЦНС. Функціональна агніопатія сітчаток обох очей. Неврівноваженість, агресивність поведінки [PERSON] , призвела до того, шо мати [PERSON] 09.01.2019 р. була госпіталізована до КУ «Міська лікарня №5» ОМР із діагнозом «змішана (посттравматична, дисметаболічна) енцефалопатія II ступеня на фоні шийного остеохондрозу переважно у ВББ (ст. субкомпенсації). Помірно виражений вестибуло-атактичний та астеничний синдроми». На стаціонарному лікуванні, як видно з епікризу №224/81, [PERSON] перебувала до 22.01.2019 р. та виписана із рекомендацією «уникати стресу, перевтоми... Повторний курс стаціонарного лікування через півроку». [PERSON] навчається у КЗ «Балтська спеціалізована школа ООР», де зарекомендував себе як учень, у якого моральні установки деформовані, схильний до булінгу, йому притаманні імпульсивність та агресивність, поводиться грубо та нетактовно, схильний до протиправних вчинків тощо. Відповідно до відповіді ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 26.03.2021 року №66.4/2203, вбачається, що [PERSON] показує себе як учень, схильний до правопорушень. У складних ситуаціях дитині притаманні імпульсивність та агресивність, демонструє неадекватну поведінку по відношенню до близьких та однолітків, веде себе некоректно, нахабно. Під час спілкування вживає нецензурну лексику, схильний до брехні та крадіжок, схильний до бродяжництва. Також позивачі зазначають про те, що під час проживання однією сім`єю [PERSON] було скоєно протиправну поведінку стосовно його молодшої сестри - [PERSON] , 2015 р.н., - а саме: протиправні дії сексуального характеру, що підтверджується випискою із карти амбулаторного хворого № 379 від 19.03.2019 р., тому позивачі бояться за життя та здоров`я нашої доньки, оскільки її брат не тільки негативно впливає на неї своєю агресивністю, аморальною поведінкою, невихованістю, але й вчиняє щодо неї протиправні дії сексуального характеру. В результаті постійних стресових ситуацій призвела до того, що у його позивача [PERSON] стався непоправимий розлад здоров`я і його було госпіталізовано із діагнозом «Ішемична хвороба серця. Постінфарктний (11.05.2020 р.) дрібновогнищевий кардіосклероз. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій» до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону. [PERSON] страждає невиліковною психічною хворобою, про що усиновителі не знали і не могли знати на час усиновлення. Крім того, психічний стан здоров`я сина робить неможливим реалізацію усиновителями батьківських прав та обов`язків і подальше спільне проживання однією сім`єю, негативно впливає на нас та нашу другу дитину. Вищенаведене свідчить про те, шо між усиновителями та сином незалежно від їхньої волі склалися стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання ними як усиновителями своїх батьківських обов`язків. Дані обставини стали підставою звернення до суду. У судове засідання позивач [PERSON] та позивачка [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, надали до суду заяву в якій позовні вимоги підтримали, просили розгляд справи провести у їх відсутність. У судове засідання представник відповідача Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, а також просить прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. У судове засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. У судове засідання представник третьої особи Одеського КНЗ «ДБ «Перлинка» Одеської міської ради Одеської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 10.05.2018р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси заяву [PERSON] та [PERSON] - задоволено (а.с.21-22). [PERSON] , [INFO] , громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , оголошено батьками - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Направлено копію рішення суду до Одеського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеської області для внесення змін до актового запису про народження № 9450 від 21.09.2015 року по Одеському міському відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеської області на ім`я [PERSON] , [INFO] , змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », по- батькові змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », змінити дату народження з « [INFO] » на « [INFO] »; місце народження залишити без змін. В графі відомості про батька записано: [PERSON] , громадянин України. В графі відомості про матір записано: [PERSON] , громадянка України. Видано нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням цих змін. Направлено копію рішення суду до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області для внесення змін до актового запису про народження № 1 від 30.01.2009 року по відділу ДРАЦС реєстраційної служби по Київському відділу РАЦС Одеського міського управління юстиції на ім`я [PERSON] , [INFO] , змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по- батькові змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я, дату народження та місце народження залишити без змін. В графі відомості про батька записано: [PERSON] , громадянин України. В графі відомості про матір записано: [PERSON] , громадянка України. Видано нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням цих змін. З висновку громадської організації «Реабілітаційний центр СВ Павла» №35 від 03.09.2018 р., встановлено про те, що у [PERSON] мав місце травмуючий епізод у Одеському КН`З «ДБ «Перлинка» ОМР Одеської області, який спричинив «...посттравматичне розщеплення емоційної сфери та укріплення сплутаності ціннісних уявлень внаслідок травматичного досвіду та подальших маніпуляцій та ненадання необхідної психологічної допомоги дитині з боку адміністрації закладу»; «поведінку зі слів матері можна охарактеризувати як девіантну, також у дитини можна припустити наявність травми розвитку» (а.с.23). З листа Служби у справах дітей Одеської міської ради № 03/59 від 04.01.2019р. встановлено про те, що до КУ «ЦСПР ОМР Одеської області» був направлений [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку ПМПК від 30.11.2018р. [PERSON] рекомендована психологічна корекція (9 місяців).(а.с.25) Судом встановлено про те, що 04.01.2019 року [PERSON] було госпіталізовано до КНП «ООПЛ №2» ООР» із діагнозом «порушення поведінки у дитячому віці (f=91)». Як вбачається з медичної картки [PERSON] , його поведінка у психіатричній лікарні була негативною: порушував режим відділення, створював конфліктні ситуації, прирікався із медперсоналом, використовував нецензурну лексику. Рівень інтелектуального розвитку у цілому відповідає градації «низька норма». ІСО=80 б. Виписаний 25.01.2019 року. Кінцевий діагноз: порушення поведінки у дитячому віці (Р=91). Мікрознаки органічного ураження ЦНС. Функціональна агніопатія сітчаток обох очей. (а.с.46-57). З матеріалів справи вбачається про те, що 09.01.2019 р. позивачка [PERSON] була госпіталізована до КУ «Міська лікарня №5» ОМР із діагнозом «змішана (посттравматична, дисметаболічна) енцефалопатія II ступеня на фоні шийного остеохондрозу переважно у ВББ (ст. субкомпенсації). Помірно виражений вестибуло-атактичний та астеничний синдроми». На стаціонарному лікуванні, як видно з епікризу №224/81, [PERSON] перебувала до 22.01.2019 р. та виписана із рекомендацією «уникати стресу, перевтоми... Повторний курс стаціонарного лікування через півроку». (а.с.62). Згідно характеристики Таїровській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів від 28.02.2019р. [PERSON] навчається у Таїровській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів з квітня 2018 року. Зарекомендував себе як учень з середнім та низьким рівнями знань, який не виявляє зацікавленості до навчання, потребує постійного контролю. Домашнє завдання виконує не регулярно. На уроках не дисциплінований, запізнюється, часто відволікається сам та заважає іншим учням. Образливо ставиться до інших дітей. Часто обманює, лукавить. Провокує погану поведінку однокласників. Ігнорує вимоги вчителів. На їхні зауваження може відповісти грубістю. Своєю зухвалою поведінкою на уроках принижує гідність учителів. Існують неодноразові випадки, коли [PERSON] тікав з уроків без пояснення причин. До виконання громадських доручень ставиться недбало. У школі на перервах порушує дисципліну. Помічений у крадіжці. Неврівноважений, легко піддається чужому впливу. У конфліктній ситуації з`ясовує стосунки силою. Оточуючих сприймає агресивно. У школі зафіксовані неодноразові випадки звернень громадян стосовно неадекватної, грубої поведінки [PERSON] у громадських місцях з використанням нецензурної лексики. (а.с.66). Департаментом освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації видано направлення № 12 від 19.03.2019р. директору Балтській спеціалізованій школі-інтернату №1 І-ІІ ступ, згідно якого направляється [PERSON] , [INFO] , в 7 клас для подальшого навчання та виховання в школі інтернаті (а.с.34). З відповіді ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 26.03.2021 року №66.4/2203, вбачається про те, що [PERSON] показує себе як учень, схильний до правопорушень. У складних ситуаціях дитині притаманні імпульсивність та агресивність, демонструє неадекватну поведінку по відношенню до близьких та однолітків, веде себе некоректно, нахабно. Під час спілкування вживає нецензурну лексику, схильний до брехні та крадіжок, схильний до бродяжництва (а.с.59). З характеристики КЗ «Балтська спеціалізована школа ООР» вбачається про те, що [PERSON] зарекомендував себе як учень, у якого моральні установки деформовані, схильний до булінгу, йому притаманні імпульсивність та агресивність, поводиться грубо та нетактовно, схильний до протиправних вчинків (а.с.60). Також, судом встановлено про те, що [PERSON] було скоєно протиправну поведінку по відношенню до його молодшої сестри - [PERSON] , [INFO] , - а саме: протиправні дії сексуального характеру, що підтверджується випискою із карти амбулаторного хворого № 379 від 19.03.2019 р. (а.с.69). 11.05.2020р. до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону було госпіталізовано позивача [PERSON] із діагнозом «Ішемична хвороба серця. Постінфарктний дрібновогнищевий кардіосклероз. Внаслідок цього [PERSON] , як вбачається із виписки медичної картки стаціонарного хворого №5313, є непридатним до військової служби та був звільнений за станом здоров`я. (а.с.70-71). Відповідно до чч. 1-4, 6, 7 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 238 СК України передбачено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), органи державної влади не можуть втручатись у здійснення права на повагу до приватного і сімейного життя, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не має однієї або кількох законних цілей, зазначених у пункті 2 цієї статті, а також не є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення такої цілі чи цілей. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (пункт 43 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 травня 2010 року у справі «Курочкін проти України»). Словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції вимагає передусім, щоб відповідний захід був певним чином передбачений національним законодавством; він також стосується якості відповідного закону і вимагає його відповідності принципу верховенства права та допустимості відповідній особі, яка, зокрема, має бути здатною передбачити його наслідки для себе. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування (частина третя статті 239 СК України). Як зазначається у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.07.2018 року по справі № 523/19116/15-ц, «Однією з головних умов скасування усиновлення на підставі пункту 2 частини першої статті 238 СК України є те, що усиновлювачі не знали і не могли знати про вказану хворобу дитини під час усиновлення. Якщо вони знали про хворобу, мали на руках медичну довідку про стан здоров`я дитини, то це не дає права вимагати скасування рішення про усиновлення дитини. Скасування такого усиновлення залежить від волі усиновлювача і суд не в праві відмовити в позові, посилаючись на те, що таке скасування усиновлення не в інтересах дитини»; «...за змістом пункту 2 частини першої статті 238 СК України наявність вказаних у ній обставин повинна мати місце на час вирішення питання про скасування усиновлення, а не при самому усиновленні, коли цих обставин могло й не існувати». Згідно зі статтею 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої) (ратифікована Законом України № 3017-VI від 15 лютого 2011 року із застереженням та заявою), усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Судом встановлено серйозні обставини, які б слугували підставою для скасування усиновлення. Враховуючи вимоги статті 238 СК України, суд вважає за необхідне скасувати усиновлення стосовно [PERSON] , [INFO] , здійснене [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку.Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеський КНЗ «ДБ «Перлинка» Одеської міської ради Одеської області про скасування усиновлення - підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved