Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що їй з 02.06.1997 року на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 10.09.1996 року, належить будинок №17 по вул..Новікова в м.Одесі. На даний момент в належному їй будинку без правових підстав проживають відповідачі, які є для неї сторонніми особами та не мають правових підстав проживати в вищезазначеному житловому будинку, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За даних обставин позивачка звернулася до суду у звязку з тим, що проживання зазначених осіб призводить до обмеження її права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач [PERSON] звернувся з зустрічною позовною заявою до [PERSON], Одеської міської ради про визнання рішення виконкому про прийняття будинку в експлуатацію та свідоцтва про право власності на житловий недійсними, в якій вказував на те, що спірний будинок без правовстановлюючих документів був збудований його матір»ю та [PERSON] у 50-х роках, а отже будинок не є новозбудованим. [PERSON] з 1985 року у спірному будинку не проживала, оплату за комунальні послуги та податки за користування земельною ділянкою не здійснювала, земельна ділянка їй для будівництва нового житлового будинку не надавалася. Будівництво житлового будинку [PERSON] на протязі 1960-1969 р. р. спростовується тією обставиною, що вона народилася тільки у 1971 році, тобто згідно діючого законодавства на той час, а саме ст.105 ч.2 ЦК України в редакції 1964 р. виконком повинен був надати позов до суду про вилучення самочинного збудованого житлового будинку із зарахуванням його до фонду місцевої ради народних депутатів або по рішенню виконкому знести самочинно збудований громадянином житловий будинок. В судовому засіданні 25.09.2015р. за заявою [PERSON] було замінено Одеську міську раду на виконавчий комітет Одеської міської ради. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та подав клопотання про розгляд справи без особистої участі. Представник позивачки за первісним позовом у судовому засіданні пояснив, що будинок був побудований близькими родичами [PERSON], останньою було проведено реконструкцію та подано заву про прийняття в експлуатацію та визнання право власності на будинок. Зустрічний позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити. Відповідачі,представник третьої особи Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, представник виконавчого комітету Одеської міської ради у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, судове засідання неодноразове відкладалося із-за неявки [PERSON] та його представника. Розглянувши матеріали справи,зважаючи на той факт, що справа слухається тривалий час, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволені зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 10.09.1996 року, належитьбудинок за адресою: м. Одеса, вул. Новікова, буд. 17. Право власності зареєстроване КП «ОМБТІ» 02.06.1997 року, що підтверджується листом КП «БТІ» Одеської міської ради від 07.04.2015р. № 454672.93 Вказане свідоцтво було видано на підставі рішення виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів №254 від 30.03.1995р. про затвердження акту комісії виконкому про прийняття будинку №17 по вул..Новікова в м.Одесі до експлуатації. Цим рішенням було вирішено оформити право власності на жилий будинок по вул..Новікова,17 за [PERSON] та видати свідоцтво про право власності замість правовстановлюючих документів. В матеріалах справи є акт державної приймальної комісії Іллічівського району м.Одеси від січня 1995 року, з якого вбачається, що комісія постановила представлену до здачі домобудівлю, побудовану [PERSON] по вул..Новікова,17 в м.Одесі прийняти до експлуатації. Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2014 р. надано належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для видання [PERSON] свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 10.09.1996 року, а саме: заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право власності на будинок, Акт огляду будинку від січня 1995 р., Рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради народної депутатів про затвердження Акту комісії виконкому про прийняття в експлуатацію житлового будинку по вул. Новікова. 17 та оформлення право власності на жилий будинок по вул. Новікова, 17 за громадянкою [PERSON] Судом також встановлено, що рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів м. Одеси від 30.03.1995 р. № 254 про приймання будинку в експлуатацію, оформлення права власності на спірний будинок та видачу свідоцтва про право власності, є чинним, не скасовано і ніким не оспорювалося до теперішнього часу. Вказане рішення прийняте на підставі акту державної приймальної комісії Іллічівського району м. Одеси, складеного у січні 1995 р., яка встановила, що спірний будинок було побудовано у період з 1960 по 1969 рік, самовільно, без надання земельної ділянки для будівництва, дозвільної документації тощо, який також відповідачами не оспорювався. Згідно п.п.11-13 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Заступником Міністра комунального господарства Української РСР [PERSON] 31 січня 1966 р. та погодженої Заступником Голови Верховного суду Української РСР [PERSON] 15 січня 1966 р., яка діяла на момент постановлення рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів від 30.03.1995р. №254, в заяві повинні бути зазначені: а) причини відсутності правовстановлюючих документів; б) факти, що стверджують право власності. До заяви повинні бути додані: а) довідка органу комунального господарства за підписами керуючого і бухгалтера про те, що дане домоволодіння або будинок не знаходиться на його балансі; б) інші документи, що можуть бути доказом по справі. Для вирішення питання про можливість оформлення права власності (п.10) виконком місцевої [PERSON] депутатів трудящих доручає бюро технічної інвентаризації: а) оглянути будинок (домоволодіння); б) одержати відомості у громадян, які проживають у будинку, зазначеному заявником, а також у сусідніх будинках, та з'ясувати, хто являється його власником. Про час огляду і збирання відомостей бюро технічної інвентаризації вивішує об'яви на видному місці на даному будинку і сусідніх будинках; в) скласти акт огляду будинку (домоволодіння) і одержати відомості за підписом представника бюро технічної інвентаризації і громадян, які дали відомості; г) перевірити документи і відомості, подані заявником, порівнюючи їх з матеріалами, що зібрані на місці огляду будинку (домоволодіння), із відомостями, одержаними від громадян. Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої [PERSON] депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої [PERSON] депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою (додаток N 2 та 2-а). При винесенні виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, що належить місцевій [PERSON] депутатів трудящих, державній, кооперативній або громадській установі, підприємству чи організації, бюро технічної інвентаризації, на підставі цього рішення, провадить реєстрацію будинку або домоволодіння та видає реєстраційне посвідчення (додаток N 3 та 3-а). Згідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Аналогічна норма закріплена в статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Посилаючись на вищевикладене суд прийшов до висновку про необхідність задоволення первісного позову в повному обсязі. В спірному будинку проживають відповідачі - [PERSON], [PERSON] [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON] та [PERSON] [PERSON], 24.08.2005р., що не заперечувалося відповідачами. Суд зазначає, що жоден з відповідачів в спірному будинку не зареєстрований, що підтверджується відповіддю. Малиновського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області від 15.05.2015р. №15/631 та оглянутими в судовому засіданні паспортами відповідачів. Відповідачі є для позивачки сторонніми особами, згоди на їх проживання вона не давала, а отже вони не мають правових підстав проживати в вищезазначеному житловому будинку. За даних обставин позивачка звернулася до суду у звязку з тим, що проживання зазначених осіб призводить до обмеження її права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначив, що будівництво житлового будинку [PERSON] на протязі 1960-1969 р. р. спростовується тією обставиною, що вона народилася тільки у 1971 році, тобто згідно діючого законодавства на той час, а саме ст.105 ч.2 ЦК України в редакції 1964 р. виконком повинен був надати позов до суду про вилучення самочинного збудованого житлового будинку із зарахуванням його до фонду місцевої ради народних депутатів або по рішенню виконкому знести самочинно збудований громадянином житловий будинок. Відповідно до ч. 2 ст. 105 ЦК УРСР знесення чи вилучення будинку, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, провадиться, коли громадянин не привів його, після попередження, у відповідність з проектом чи зазначеними нормами і правилами. Господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок. Судом встановлено, що згідно Актуогляду будинку від січня 1995 р., комісією не виявлено грубих порушень основних будівельних норм і правил при будівництві будинку. Крім того, будь-якого попередження [PERSON] щодо приведення будинку у відповідність з проектом чи зазначеними нормами і правилами відповідним органом не приймалося. Також, [PERSON] пройшла всю процедуру реєстрації самочинно зведеного будинку, передбачену п. 11, 13 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. В процесі судового розгляду за клопотанням позивача за зустрічним позовом була допитана свідок [PERSON], яка показала, що сім»я [PERSON] проживала в спірному будинку більщ ніж 10 років тому, а потім переїхали до отриманої квартири. [PERSON] будинком не займається. Також свідок підтвердила, що [PERSON] переробила вхід до другої половини будинку, що підтверджує показання представника позивача, що [PERSON] все таки проводила дії по реконструкції будинку. Допитаний свідок пояснила, що відповідачка [PERSON] разом зі своєю сім»єю проживає [INFO] більш ніж 10 років, [PERSON] на початку 80-90 років деякий час у спірному будинку не проживав. Свідку відомо зі слів її матері, що будинок №17 по вул..Новікова в м.Одесі будувала мати [PERSON] Матеріали справи не містять жодного звернення [PERSON] та його матері до компетентних органів щодо прийняття будинку до експлуатації а також не додано доказів, що спірний будинок було збудовано саме матір»ю [PERSON] Посилання відповідача на той факт, що позивачка [PERSON] не проживає в спірному будинку та не сплачує за нього комунальні послуги, не може бути підставою для визнання свідоцтва про право власності недійсним, оскільки власник майна має право самостійно розпоряджатися своїм майном, в тому числі і проживати у ньому чи ні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Позивачем за зустрічним позовом на підтвердження позовних вимог не було надано жодних належних та допустимих доказів, всі доводи ґрунтувалися лише на припущеннях. За таких обставин позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Outcome: approved