Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

До суду 21.01.2019 року звернувся [PERSON] із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю: однокімнатною квартирою [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити дане житлове приміщення. Судом неодноразово пропонувалось позивачу уточнити позовні вимоги та надати належні та припустимі доказі у підтвердження зазначених у позові обставин, однак позивача звертатись за платною юридичною допомогою не захотів а безоплатна юридична допомога йому не надавалась у зв`язку із тим, що дохід позивача перевищує той розмір, який повинен враховуватися для надання безоплатної юридичної допомоги. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю на підставі його письмових пояснень. З позову та додаткових письмових пояснень наданих позивачем до суду вбачається наявність конфлікту між позивачем та його сином, який як член сім`ї позивача проживає у даної квартирі. За місцем реєстрації відповідача, а також за адресою по якої зі слів позивача фактично мешкає відповідач, судом надсилались повідомлення на ім`я [PERSON] про час і місце розгляду справи, яки не отримувались та повертались до суду. У позовної заяві зазначено про те, що відповідач [PERSON] із членами його сім`ї - дружиною [PERSON] та малолітньою дитиною [PERSON] засилились у квартиру позивача під час перебування останнього у м. Чернівці на операції, отримавши від позивача ключі від вхідних дверей для нагляду за квартирою, та у подальшому перешкоджають позивачу у володінні та користуванні квартирою. З письмових пояснень наданих додатково 08.04.2019 року вбачається, що відповідач придбав квартиру, яку оформив на позивача та проживає в квартирі з сім`єю і не дає позивачу можливість продати цю квартиру. Позивач вважає що квартира були придбана на його кошти, яки були отримані після продажу іншого майна та передані на зберігання відповідачу. З наданих позивачем в якості додатків до позову копії договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], згідно якого [PERSON] продав а [PERSON] придбав дану квартиру за 149 800 грн., витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається що позивач є власником спірної квартири. Також суду надані копії відповіді з Київського районного відділу поліції в м. Одесі від 20.11.2018 року та 10.12.2018 року про роз`яснення права [PERSON] звернення до суду, у зв`язку із тим, що між ним та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини. Таким чином у позову та письмових поясненнях їдеться мова про різні правовідносини яки врегульовані різними нормами Цивільного кодексу України: порушення права власності та утримання грошей без достатніх правових підстав. Частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України визначений зміст права власності, який складається із права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва ( ч.1 ст. 383 Цивільного кодексу України). У відповідності до вимог ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Підстави для втрати права користування житлом членом сім`ї власника визначені частиною другою зазначеної статті та встановлені у вигляді відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Порядок захисту порушених власником прав володіння та користування визначені статтями 386-394 Цивільного кодексу України. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК). Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ч.1 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про недоведеність належними та допустимими доказами позивачем своїх позовних вимог та обґрунтованості способу захисту своїх порушених прав. У випадку наявності у позивача обґрунтованих підтверджень порушення його прав як власника він самостійно повинен визначитись із тим, які самі права порушуються : право на користування ( проживання), право на володіння, або право на розпорядження його власністю та визначитись із способом захисту порушеного права: вселення в квартиру у випадку перешкод у користуванні , виселення осіб які незаконно знаходяться у квартирі або інший спосіб. Недоведеність доказами своїх позовних вимог та необґрунтованість визначеності способу захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed