Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що наказом відповідача №131/1-П від 30 червня 2011 року він був прийнятий учнем підручного сталевара установки позапічної обробки сталі дільниці виплавки і позапічної обробки сталі на ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» та 01 червня 2012 року його переведено на підставі наказу №139-Р підручним сталевара. 21 листопада 2014 року він був звільнений з роботи на підставі наказу №272-У у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню роботи, за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року було залишено без змін, його поновлено на роботі з 22 листопада 2014 року та стягнуто на його користь середній заробіток за вимушений прогул у сумі 34 621 грн. 65 коп. та моральну шкоду у сумі 2 436 грн. Наказом ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» №173-в від 22 липня 2015 року він був поновлений на роботі. Позивач вказував, що 23 липня 2015 року він вийшов на роботу, втім до роботи відповідач його не допустив, а направив на обов`язковий попередній медичний огляд. Наказом №115-к від 04 квітня 2016 року його звільнено з роботи з 22 липня 2015 року за прогул. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року наказ №115-к від 04 квітня 2016 року визнано незаконним, його поновлено на роботі з 23 липня 2015 року та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 липня 2015 року по 04 травня 2016 року у сумі 114 211 грн. 65 коп. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» задоволено, рішення Індустріального районного суду м. Дніпро від 12 липня 2016 року скасовано та у задоволенні його позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 16 січня 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року скасовано та залишено в силі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року. Наказом №57-к від 07 лютого 2018 року його поновлено на роботі, а наказом №59-к від 20 лютого 2018 року його було звільнено за власним бажанням. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпро від 12.07.2016 року в частині поновлення його на роботі відповідачем не було виконано, оскільки наказ про поновлення на роботі був виданий тільки 07.02.2018 року. Зазначає, що він звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі у сумі 115 355, 88 грн., яка рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2018 року була задоволена частково та стягнуто на його користь з відповідача 101 541, 18 грн. 11.07.2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду його апеляційну скаргу було задоволено, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було скасовано та на його користь з відповідача було стягнуто 115 355, 88 грн. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2018 року було виконано 27.12.2018 року, а постанова Дніпровського апеляційного суду від 11.07.2019 року була виконана лише 25.11.2019 року. Посилаючись на ст. ст. 116, 117 КЗпП України просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 11.07.2019 року по 25.11.2019 року у сумі 39 436, 80 грн. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 11.07.2019 року виконана. 20.02.2018 року позивач був звільнений за власним бажанням та з ним було проведено остаточний розрахунок. Посилання позивача на ст. 117 КЗпП України як на підставу для стягнення суми середнього заробітку є помилковим, оскільки зазначена стаття не передбачає відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду. Позивачем надано відповідь на відзив в якому зазначено, що невиплата звільненому працівникові усіх сум є триваючим правопорушенням. Наголошував, що працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Позивач надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2011 року відповідно до наказу №131/1-П позивач [PERSON] був прийнятий учнем підручного сталевара установки позапічної обробки сталі дільниці виплавкиі позапічної обробки сталі на ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» та 01.06.2012 р. був переведений на підставі наказу №139-Р підручним сталевара, що підтверджується трудовою книжкою. 21.11.2014 р. позивач був звільнений з роботи на підставі наказу №272-У у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, перешкоджаючої продовженню даної роботи відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с.9). Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2015 року [PERSON] поновлено на роботі з 22.11.2014 року та на його користь був стягнутий середній заробіток за вимушений прогул у сумі 34 621 грн. 65 коп. та моральну шкоду у сумі 2 436 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.07.2015 року апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» відхилена, а заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2015 року залишено без змін. На підставі наказу №173-в від 22.07.2015 року позивач [PERSON] поновлений на роботі. Наказом №115-к від 04.04.2016 року позивача звільнено з роботи з 22.07.2015 року за прогул. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2016 року наказ №115-к від 04.04.2016 року визнано незаконним, [PERSON] поновлено на роботі з 23.07.2015 року та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.07.2015 р. по 04.05.2016 р. у сумі 114 211 грн. 65 коп. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі [PERSON] у ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» на посаді підручного сталевара установки позапічної обробки сталі дільниці виплавки та позапічної обробки та стягнення середнього заробітку за місяць у розмірі 6 168 грн. 29 коп. Проте, в порушення ч. 7 ст.235 КЗпП України, відповідач не здійснив належні дії щодо негайного виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2016 року в частині поновлення [PERSON] у ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» на посаді підручного сталевара установки позапічної обробки сталі дільниці виплавки та позапічної обробки, що підтверджував у своїх поясненнях суду представник відповідача. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 року апеляційна скарга ТОВ «МЗ «Дніпросталь» була задоволена, рішення Індустріального районного суду м. Дніпро від 12.07.2016 року було скасовано та у задоволенні позову відмовлено. Постановою Верховного Суду від 16 січня 2018 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.09.2016 року скасовано та залишено в силі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2016 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 4 960 грн. 80 коп. На підставі наказу №57-к від 07.02.2018 року [PERSON] був поновлений на роботі та згідно наказу №59-к від 20.02.2018 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2018 року cтягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 липня 2016 року по 07 лютого 2018 року в сумі 101 541,18 грн. Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] [PERSON] 27.12.2018 року здійснено перерахунок коштів у сумі 81 740, 67 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.07.2019 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2018 року у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 липня 2016 року по 07 лютого 2018 року у розмірі -115 355, 88 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] [PERSON] 25.11.2019 року здійснено перерахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 11 120, 87 грн. Отже, постанова Дніпровського апеляційного суду від 11.07.2019 року виконана лише 25.11.2019 року. Згідно із статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівнику не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а у разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівнику його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статті 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Згідно з п.п. 2, 3 вказаного Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідно до абз. 1 п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» середньоденна заробітна плата (дохід) [PERSON] становить 410, 80 грн. Кількість робочих днів за час затримки виплати заробітної плати становить 94 робочих дня. Оскільки фактично розрахунок із позивачем проведено 25.11.2019 року, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню середній заробіток позивача за період затримки розрахунку у сумі 38 615, 20 грн. (410, 80 грн.* 94). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 752, 26 грн. (97, 9 %).

Outcome: partial