Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

До Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області 29 вересня 2020\~року надійшла заява [PERSON] , яка дії в інтересах малолітньої [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин, в якій вона просить суд: встановити факт того, що [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] ; зобов`язати Центральний районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести відповідні зміни до актового запису № 380 про народження [PERSON] . На обґрунтування вимог заявник посилається на те, що вона є матір`ю та законним представником своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] , з яким заявник проживала однією сім`єю без реєстрацію шлюбу. Через два місяці після смерті [PERSON] у [PERSON] народилася їх спільна дитина [PERSON] . У графі «батько» свідоцтва про народження дитини відомості зазначені відомості на підставі ч. 1 ст. 135 СК України зі слів заявника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Заявник звернулася до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради для отримання допомоги у зв`язку з втратою годувальника, але їй відмовлено, у зв`язку з тим, що родинні відносини між дитиною та померлим годувальником не підтверджені. [PERSON] помер у м. Маріуполі внаслідок нещасного випадку на виробництві від анафілактичного шоку та сполученої травми тіла з переломами кісток скелета та розривом внутрішніх органів, після його смерті його тіло доставлене до КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи», де проведений розтин, складений експертний висновок № 390 та проведений забір біоматеріалу його тіла. Заявник намагалася самостійно ініціювати проведення експертизи для встановлення батьківства, але їй повідомили, що її проведення можливе лише на підставі рішення суду. Одночасно [PERSON] заявлене клопотання про призначення молекулярно-генетичної експертизи для встановлення біологічної спорідненості [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30\~вересня 2020 року указану цивільну справу направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09\~листопада 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 січня 2021 року залучено Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області та [PERSON] у якості заінтересованих осіб до участі у справі. Від заявника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, в якій вимоги заяви вона підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області Полив`яний І. - надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та вирішити вимоги заяви на розсуд суду. Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася заявник, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що Кальміуським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складений актовий запис про смерть № 292, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №\~413 [PERSON] помер [INFO] , причина смерті: анафілактичний шок, сполучена травма тіла з переломами кісток скелета та розривом внутрішніх органів. З трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] вбачається, що 05\~вересня 2019 року його прийнято за строковим трудовим договором на посаду електрозварювальника до ТОВ «Монтаж Строй», 20\~лютого 2020 року роботу [PERSON] зупинено у зв`язку зі смертю. Відповідно до відповіді Центрального районного у м. Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 26\~січня 2021\~року наявний актовий запис про народження дитини [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Центральним районним у м.\~Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 23 вересня 2020 року № 00027904222 вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч.\~1 ст. 135 СК України. Відповідно до акта від 20 лютого 2019 року, складеного ОСББ «Зелінського 23», [PERSON] та [PERSON] проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] . До матеріалів справи заявником долучена фототаблиця, на якій зображені [PERSON] та [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] та перебуває з ними у дружніх відносинах, була у квартирі, де вони проживають за адресою: [ADDRESS] , бачила спільний побут [PERSON] та [PERSON] . Не бачила інших чоловіків разом із [PERSON] та вважає, що батьком їх дитини є саме [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом заявника та йому відомо, що [PERSON] була вагітна від [PERSON] , який працював на заводі та помер на виробництві. [PERSON] та [PERSON] проживали разом більше двох років, вели спільне господарство, [PERSON] було відомо про вагітність [PERSON] та він був через це дуже радий. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працював з [PERSON] в одній бригаді, бував у нього вдома на свята. [PERSON] розповідав йому про те, що його дружина [PERSON] вагітна від нього. Також, враховуючи, що представником заявника адвокатом Івановою І.В. відкликане клопотання про призначення молекулярно-генетичної експертизи, суд вважає недоцільним вирішення клопотання про призначення такої експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина 8 статті 7 СК України). Відповідно до частини 2 статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Частиною 1 статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, такі материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Згідно зі статями 76,\~77,\~79\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок що застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». На підставі викладеного, враховуючи, що судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини саме від [PERSON] : сумісне проживання разом із заявником без реєстрації шлюбу до народження дитини в одній квартирі, ведення ними спільного господарства, визнання [PERSON] на той час ще ненародженої дитини своєю, встановлення даного факту не пов`язане зі спором про цивільне право і ці вимоги ґрунтуються на вимогах ст. 315 ЦПК України, суд вважає, що підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість наведених заявником фактів та досліджених доказів відсутні, у зв`язку з чим необхідно дійти висновку про необхідність захисту прав дитини та наявність підстав для встановлення факту батьківства відповідно до частини другої статті 128 СК України. Водночас суд враховує, що встановлення факту батьківства необхідне заявнику для оформлення допомоги у зв`язку з втратою годувальника, а також те, що встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси малолітньої дитини заявника, оскільки такий породжує для останньої виникнення певних прав та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст. 2 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд покладає такі на заявника, що відповідатиме вимогам ч. 7 ст. 294 ЦПК України, згідно якої при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved