Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 01.12.2015 року звернувся позивач ПАТ «Ідея Банк» із вказаною позовною заявою, зазначаючи, що 20.02.2012 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №910.13313, згідно якого банк надав відповідачеві кредит в розмірі 131\~676,20 грн. зі сплатою 21,99 % річних строком до 20.02.2019 року на купівлю транспортного засобу NISSAN ALMERA, 1,6, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі KNMCSHLMSCP879038, д/н [NUMBER]. В забезпечення виконання кредитного зобовязання між сторонами було укладено договір застави вказаного транспортного засобу. У звязку з невиконанням відповідачем обовязку з повернення кредиту, станом на 17.11.2015 року виникла заборгованість в розмірі 242\~287, 19 грн., в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет застави. Представник позивача [PERSON] за довіреністю від 11.02.2016 року в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою відповідача, зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 20.02.2012 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №910.13313, згідно якого банк надав відповідачеві кредит в розмірі 131676,20 грн. зі сплатою 21,99 % річних строком до 20.02.2019 року на купівлю транспортного засобу NISSAN ALMERA, 1,6, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі KNMCSHLMSCP879038, д/н [NUMBER] в сумі 127\~840, 00 грн. та на фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 3\~836,20 грн. В забезпечення виконання кредитного зобовязання 13.03.2012 року між сторонами було укладено договір застави вказаного вище транспортного засобу, який належить відповідачеві на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК №393590, виданого РВ ДДАІ МВС України 17.02.2012 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має права вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних процентів. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17.11.2015 року заборгованість відповідача становить 242\~287,19 грн., що складається з наступного: основний борг 86\~683,34 грн., прострочений борг 44\~992,86 грн., прострочені проценти- 106\~869,04 грн., строкові проценти- 1\~427,95, дебіторська заборгованість 2\~314,00 грн. В силу ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет застави є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 3 ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Суд вважає необхідним вжити заходів щодо забезпечення збереження автомобіля з метою подальшого виконання рішення суду шляхом його вилучення та передачі в управління позивачеві. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно меморіального ордеру №2084_41 від 24.11.2015 року, позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 1\~782,71 грн. та згідно меморіального ордеру №2084_31 від 24.11.2015 року 1 851,60 грн., що разом становить 3\~634,31 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved