Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що Відповідно до договору дарування від 10.12.1998 року, який посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 3-6626, я, [PERSON] є власником 38/100 частини житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Тургенівська, 54 в м. Ірпінь Київської області Інша частина житлового будинку належить 27/100 [PERSON] та 35/100 житлового будинку належить [PERSON] відповідно до техпаспорта на житловий будинок від 1995 року. Земельна ділянка загальною площею 1968 м2, що знаходилась під будинком та передбачена для обслуговування такого будинку знаходиться в користуванні співвласників будинку. Згідно державних актів право власності на земельну ділянку серія ПЖ № 410435 та ПЖ № 410434 позивачу належить земельна ділянка загальною площею 0,0382 га. Рішенням Ірпінської міської ради від 27.04.2005 року №1148-35-У «Про технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян» [PERSON] було надано в приватну власність земельну ділянку площею 0, 1088 га та видано Державний акт про право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Ірпінь, вул. Тургенева, 54 площею 0, 1088 га. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 серпня 2014 року визнано недійсною мирову угоду укладену 23.10.2003 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо поділу земельної ділянки за адресою: м. Ірпінь, вул. Тургенівська, 54. Позивач просить визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0366 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Ірпінь, вул. Тургенівська, 54. Позивач та представник в судове засідання зявились позов підтримали. Відповідачі та представник в судове засідання зявились, заперечували проти позову. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 10.12.1998 року, позивач є власником 38/100 частини житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Тургенівська, 54 в м. Ірпінь Київської області. Рішенням Ірпінської міської ради від 27.04.2005 року №1148-35-У «Про технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян» [PERSON] було надано в приватну власність земельну ділянку площею 0, 1088 га та видано Державний акт про право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Ірпінь, вул. Тургенева, 54 площею 0, 1088 га. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 серпня 2014 року визнано недійсною мирову угоду укладену 23.10.2003 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо поділу земельної ділянки за адресою: м. Ірпінь, вул. Тургенівська, 54. Згідно ст.119 Цивільного Кодексу Української ССР від 23.11.1966 року, коли учасник спільної часткової власності на жилий будтнок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом добудови, надбудови або перебудови за згодою решти учасників і в установленому порядку,частка учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні В 1982 році [PERSON] зібралася продати належну їй частку. В неї запросили уточнення частки кожного співвласника в будинку, для чого вона звернулася до суду.В рішенні Ірпінського народного суду від 24 червня 1982 року, який розглянув позовну заяву [PERSON] зазначено - так як відповідачі з дозволу виконкому зробили добудову приміщень, то всіх їх долі змінились. Суд врахував ту обставину, що в 1938 році сімя [PERSON] провела добудову своєї частини будинку. Добудували дві кімнати і коридор. Суд врахував рішення виконкому № 546 від 14.11.1977 року, яким дозволено оформити самовільну перебудову тамбуру і кухню [PERSON] Інша частина житлового будинку належить 27/100 [PERSON] та 35/100 житлового будинку належить [PERSON] відповідно до техпаспорта на житловий будинок від 1995 року. У [PERSON], була ? частка будинку, а після суду стала 35/100, у [PERSON] була ? стала 38/100, у [PERSON] була ? стала 27/100. 3більшення часток [PERSON] та [PERSON] виникло за рахунок зменшення частки [PERSON]. Розподіл проводився тільки будинку, земельну ділянку суд не ділив, вона була вже поділена. За даним фактом проведено експертизу, відповідно до висновку: За [PERSON] значиться земельна ділянка 359 кв.м. і 38/100 частини домоволодіння; а [PERSON] значиться земельна ділянка 423 кв.м.і 27/100 частини домоволодіння; За [PERSON] значиться земельна ділянка 1015 кв.м. і 35/100 частини домоволодіння. 30.10.1982 року, згідно договору купівлі-продажу, [PERSON] купив у [PERSON] частину будинку 35/100 і відповідно до ст. 90 Земельного кодексу Української ССР до [PERSON] перейшло право на користування земельною ділянкою розміром 1015 кв м., які він в 2005 році приватизував. Земельна ділянка була чітко визначена, мала межі, мала вихід на вулицю і з усіх сторін була огорожена забором. Згідно зі ст. 42 ЗК України від 18 грудня 1990 року громадяни, яким житловий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. З врахуванням вищезазначених обставин суд відмовляє в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed