Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява ТОВ «Рівнегаз збут» до [PERSON] про стягнення боргу за надані послуги з газопостачання в сумі 18194,96 грн. Згідно поданої 30.10.2017р. заяви, позовні заяви позивач зменшив, та просив стягнути з відповідачки 16822,06 грн. заборгованості за надані послуги з газопостачання в сумі та судові витрати по справі. Представник позивача за довіреністю Середа О.В. , подала до суду письмову заяву згідно якої просила справу розглядати без її участі, позов підтримала повністю, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач будучи попередженою про день, час та місце слухання справи належним чином рекомендованою кореспонденцією, в судове засідання не з'явилася повторно. З заявою про розгляд справи в її відсутність не зверталася, причину неявки суду не повідомила. Письмового відзиву на позов не подала. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280- 282 ЦПК України, проти чого не заперечила представник позивача. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що постачання природного газу споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS], здійснюється ТОВ «Рівнегаз збут» на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831 та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827 (далі - Правила). Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої споживачем заяви - приєднання до умов договору постачання природного побутовим споживачам та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов'язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник. Заява - приєднання до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам підписана [PERSON] 09 березня 2017 року. До березня 2017 року постачання природного газу за адресою: [ADDRESS], здійснювалось по особовому рахунку [PERSON], яка померла [INFO]. Проте, [PERSON] до товариства з заявою про укладення договору, не зверталась, хоча фактично користувалась послугами з газопостачання та проживала за вказаною адресою з 23.11.1988 року, що підтверджується копією адресної картки та фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно п. 13 р. III Правил. Відповідно до ч.З ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч. 2 ст. 13 «Про ринок природного газу», п. 22 р. III Правил, споживач зобов'язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору. Пунктом 4.6. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, встановлено, що плата за надані послуги з газопостачання при розрахунку за квитанціями абонентської книжки повинна вноситись споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, при розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) - у терміни, визначені в рахунку. Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач не відмовлялася від послуг позивача, а отримувала їх, вона зобов'язана оплачувати надані позивачем послуги по наданню газопостачання. Згідно інформації наданої оператором ГРМ-ПАТ «Рівнегаз» про об'єм (обсяг) споживання природного газу [PERSON] заборгованість відповідача станом на 30.10.2017 року становить 16822,06 грн., яка підлягає до стягнення з відповідачки за рішенням суду. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в порядку ст.. 141 ЦПК. На підставі викладеного,

Outcome: approved