Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 12 жовтня 2011 року, актовий запис № 354 від 12 жовтня 2011 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне проживання припинили з листопада 2014 року в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, спір про поділ спільного майна відсутній. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишити за нею прізвище «Мирошниченко». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в своїй заяві просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. На виконання вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у звязку з визнанням відповідачем позову. Так, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 12 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 354 від 12 жовтня 2011 року, дошлюбне прізвище дружини «Вакуленко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-НО № 255286, виданим 12 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-НО № 427124, виданого 18.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 51 від 18 січня 2012 року. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача та їх дитини. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, та враховуючи те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачем тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сімї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір, сплачений нею при подачі позову до суду, в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved