Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позивач просить визнати за ним право власності на право на земельну частку (пай) площею 3,72 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП ім. Чапаєва Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, мотивуючи свої вимоги тим, що матері позивача за життя належало право на земельну частку (пай) площею 3,72 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП ім. Чапаєва Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, що підтверджувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0165946. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, з права померлої на земельну частку (пай). Проте, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай), оскільки сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено. Позивач у судове засідання не зявився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось . Судом по справі встановлено, що [PERSON] народився 03 лютого 1962 року в с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, його матірю є [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с.4-6, 9). Згідно даних Відділу Держгеокадастру у Корюківському районі Чернігівської області (лист від 10.10.2016 року № 9-28-99.3-2476/2-16), [PERSON] дійсно отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0165946, виданий на підставі розпорядження Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області № 355 від 29.10.1996 року та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.12.1996 року за № 376, розміром 3,72 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП ім. Чапаєва Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області (а.с.26). 25 листопада 2001 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 126363, виданим Козилівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області 27.11.2001 року (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, з права померлої на земельну частку (пай). У відповідності з положеннями ст.549 ЦК України 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно інформації Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 07.10.2016 року № 1327/01-16 до майна померлої 25.11.2001 року [PERSON] 29 березня 2006 року Корюківською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 93/2006. Із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано 29.03.2016 року за реєстровими № 460 (а.с.38-41). Згідно інформації Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 07.10.2016 року № 1323/01-16 до майна померлого 02.12.2004 року батька позивача [PERSON] 24 квітня 2015 року Корюківською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 128/2015. Із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину за законом видані 30.03.2016 року за реєстровими № 468, № 471 (а.с.28-32). Положеннями п.2 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У відповідності до п.2 Указу Президента України № 666/94 від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» (що був чинним на час виникнення спірних правовідносин) кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Відповідно до п.п.10, 12 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 11 від 20 лютого 1996 року, за погодженням з Міністерством сільського господарства і продовольства України та Української академії аграрних наук від 9 січня 1996 року, право на земельну частку (пай) громадянина посвідчується сертифікатом за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 801 від 12 жовтня 1995 року. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У позивача виникли перепони в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця був втрачений. Нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, оскільки батько позивача успадкував після матері позивача право на спірну замельну частку (пай) звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а позивач, в свою чергу, прийняв спадщину після батька, також подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після батька, мати позивача за життя мала право на земельну частку (пай), проте сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП ім.Чапаєва серії ЧН № 0165946, виданий на імя [PERSON], був втрачений, що є перепоною у подальшому оформленні та розпорядженні спадковим майном - земельною часткою (паєм) позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved