Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

До суду 27.02.2918 року з зазначеним позовом звернулась позивач. Свої вимоги мотивуєтим, що [INFO] року помер її чоловік, [PERSON]. При житті покійний ніякого заповідального розпорядження стосовно свого майна не склав. До складу спадкового майна яке залишилося після смерті [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку розташованого по [ADDRESS] та 1/2 частка земельної ділянки розташованої по [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 1270 ЦК України позивач звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка, [PERSON] та отримала витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. Крім позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся син [PERSON] - [PERSON]. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована під житловим будинком по [ADDRESS] в нотаріальній конторі їй було відмовлено через те, що Державний акт про право на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд виготовлений на одного власника - [PERSON], тоді як повинен був бути виготовлений на двох співвласників будинку відповідно до свідоцтва про право власності на будинок серії [NUMBER] від 11.02.2008 року. Просить суд скасувати державний акт серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON], на земельну ділянку площею 0,2500 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по [ADDRESS], та визнати нею право власності на 3/4 частки земельної ділянки загальною площею 0,2500 га розташовану по [ADDRESS], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, до суду надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, заявлений позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заявлений позов визнають в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заявлений позов визнають в повному обсязі. Представник третої особи відділу у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заявлений позов визнають в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. До складу спадкового майна яке залишилося після смерті [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку розташованого по [ADDRESS] та 1/2 частка земельної ділянки розташованої по [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 1270 ЦК України позивач звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка позивачки, [PERSON] та отримала витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. Крім позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся син [PERSON] - [PERSON]. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки яка розташована під житловим будинком по [ADDRESS] в нотаріальній конторі мені було відмовлено через те, що Державний акт про право на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд виготовлений на одного власника - [PERSON], тоді як повинен був бути виготовлений на двох співвласників будинку відповідно до свідоцтва про право власності на будинок серії [NUMBER] від 11.02.2008 року. 14 березня 1993 року позивачем [PERSON] та її чоловіком, [PERSON] був отриманий ордер на жиле приміщення № 141 на право на заняття житлового будинку розташованого то [ADDRESS]. Даний ордер вони отримали в зв'язку з тим, що були переселенцями з зони забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 11.02.2008 року [PERSON] та її чоловіком, [PERSON] було реалізоване право на приватизацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS]. 11.02.2008 року було видано свідоцтво про право власності на житло виготовленого Сезенківською сільською радою Баришівського району Київської області. Згідно даного свідоцтва власниками будинку який розташований по [ADDRESS] являються [PERSON], якій належить 1/2 частка та [PERSON], якому належить 1/2 частка житлового будинку. Суд не може погодитись з такою позицією позивача, оскільки відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Разом з тим суд враховує ту обставину, що відповідач визнає позов в повному обсязі та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на 3/4 частки земельної ділянки загальною площею 0,2500 га розташовану по вул. Поліська 2, с. Сезенків Баришівський район, Київська область, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved