Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав. Дана позовна заява мотивована тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003 року до 05.01.2012 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 01.11.2010 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дитини. З 2010 року відповідач донькою не цікавиться, не спілкується з нею, не приймає участі в її вихованні та утриманні. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON], та її представник, [PERSON], не з'явилися, однак до суду надали заяви, в яких просили позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Третя особа в судове засідання надала заяву про розгляд справи без свого представника, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 05.01.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.06.2006 року, виданого ВРАЦС по м. Слов'янську Слов'янського МУЮ Донецької області, [PERSON] народилася [INFO] року, батьком дитини є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 01.11.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до довідки від 19.04.2017 року, виданої ТОВ «Арагорн», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані її дочка, [PERSON], [INFO], та її син, [PERSON], [INFO] Згідно з довідкою ВДВС Слов'янського МУЮ у Донецькій області від 26.06.2017 року розмір заборгованості по аліментам з [PERSON] станом на червень 2017 року становить 31352,00 грн. Відповідно до довідки ЗОШ №15 від 20.06.2017 року за №894, організацією навчання та вихованням дитини [PERSON] займається її мати, [PERSON] Батько дитини не бере участі у вихованні дитини - не відвідує батьківські збори, не спілкується з учителями, не цікавиться успішністю доньки, не приймає участі в організації її навчання. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради № 29/01-1736 від 18.09.2017 року орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його дитини, [PERSON], [INFO]. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання дитини, не піклується про її фізичний та розумовий стан, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та говорить про те, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні дитини, не надає допомоги на її утримання, суд доходить до висновку, що це свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача, якщо такі у нього малися. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 640,00 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved