Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулось Моторне (транспортне) страхове бюро України з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 5669,72 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень та витрати за правову допомогу у розмірі 1500,00 гривень. Позовна заява обґрунтовується тим, що 18 липня 2013 року по вул. Крупської в місті Мелітополь Запорізької області з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] На дату скоєння вказаної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної пригоди підтверджується постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 серпня 2013 року, постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2013 року та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті ДТП були пошкоджені автомобілі «ГАЗ-3302», державний реєстраційний номер [NUMBER]; «Chery - Amulet», державний реєстраційний номер [NUMBER], а також автомобіль «ВАЗ - 21101», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] Розмір завданих збитків становить 4 991,66 гривень. Зазначена шкода відповідачем не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля звернувся до страхового бюро із заявою про отримання страхового відшкодування. Договірних зобов'язань між страховим бюро, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Страховим бюро було відшкодовано потерпілій особі [PERSON] 4 159,72 грн. Крім того, за послуги аварійного комісару страховим бюро була перерахована сума потерпілій особі у розмірі 1510,00 гривень, а всього витрати складають 5669,72 гривень. Таким чином, позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про компенсування витрат у добровільному порядку, однак відповідач не надіслав відповідь на листи та добровільно не відшкодував витрати МТСБУ, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з відповідним позовом. Крім того, МТСБУ в особі генерального директора Загребельного В.М. 27 вересня 2012 року уклало контракт про надання правової допомоги №67 з ТОВ «Таліон», в особі генерального директора Івахіної А.В. Згідно додаткової угоди до контракту від 11.02.2016 року позивач поніс витрати за послуги адвоката, а саме за надання правової допомоги у справі, в якій відповідачем є [PERSON], в розмірі 1 500,00 гривень, а також витрати на оплату судового збору в сумі 1 378 грн., які також просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про його виклик до суду у газеті «Запорізька правда» №31 (23715) від 11 серпня 2016 року. Жодних клопотань чи заяв від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, просить вирішити справу на розсуд суду. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та в зв'язку з неявкою відповідача та третьої оосби, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 18 липня 2013 року о 04 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Крупської в м. Мелітополі, перед початком руху не впевнився в небезпечності маневру та почав рух (поворот ліворуч) та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ-3302» державний реєстраційний номер [NUMBER], який рухався зліва в попутному напрямку. Після цього, автомобіль марки «ВАЗ 21063» державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], скоїв зіткнення із автомобілем «ВАЗ 21101», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та з автомобілем марки «Chery Amulet», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], які були припарковано біля кафе «Зурбаган». [PERSON] порушено п. 10.1 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди постраждалих немає, автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.5,6). Постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 12 серпня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. (а.с.5). Згідно звіту №104 від 20 вересня 2013 року вартість ремонту автомобіля «ВАЗ 21101» пошкодженого [PERSON] складає 4991 грн. 66 коп. (а.с.9-13). Відповідно до п.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву. Згідно копії заяви від 13 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування оціненої шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 18 липня 2013 року в м. Мелітополі по вул. Крупської за участю транспортного засобу водія [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 21063, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.4). Таким чином, потерпілий [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до МТСБУ із заявою про виплату йому відшкодування, завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди за участю [PERSON] Відповідно до пункту «а» п.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Наказом №776 в.о Генерального директора МТСБУ Загребельним В. потерпілому [PERSON] було відшкодовано 4159,72 гривень. Факт перерахування вищезазначених коштів підтверджується копією платіжного доручення №1/21373 від 11 лютого 2014 року (а.с.22). Крім того, у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою позивач поніс збитки за послуги аварійного комісару у розмірі 1510,00 гривень, що підтверджується актом 7314 від 14 серпня 2013 року та рахунком 7314 (а.с.20,21). Факт перерахування вищезазначених коштів підтверджується копією платіжного доручення №3851 від 06 листопада 2013 року (а.с.22). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, судом встановлено, що автомобіль відповідача [PERSON] у встановленому законом порядку застраховано не було, а у зв'язку з тим, що він являється винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, що встановлено у судовому порядку, позивач відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодував майнові збитки потерпілій особі у розмірі 4 159,72 гривень. Також, позивачем були понесені витрати за послуги аварійного комісару у розмірі 1510,00 гривень. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до контракту про надання правової допомоги №67 від 27 вересня 2012 року та додаткової угоди №34 до контракту від 11.02.2016 року ТОВ «Таліон» за винагороду у 1500,00 гривень надало МТСБУ правову допомогу на ведення справи, відповідачем якої є [PERSON] (а.с.25-29). Крім того, у зв'язку з розглядом вказаної справи у Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №41944 від 15 березня 2016 року (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає, що витрати на правову допомогу і витрати на оплату судового збору позивачем були документально підтверджені, а тому підлягають стягненню з відповідача. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають стягненню в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 5 669 грн. 72 коп., які складаються з: 4 159 грн. 72 коп. - страхове відшкодування, 1 510 грн. 00 коп. - витрати за послуги аварійного комісару, а також витрати на правову допомогу в розмірі 1 500 грн. та витрати пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 1 378 грн., а всього 8 547 гривень 72 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved