Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернувся [PERSON] із вказаним позовом. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 26 вересня 2014 року, між ним та відповідачами: [PERSON] та [PERSON], була досягнута домовленість про купівлю їхнього житлового будинку, з відповідними господарськими спорудами та приміщеннями, який розташований у [ADDRESS]. Сторонами за ствердженнями позивача, були досягнуті домовленості про умови договору купівлі-продажу, а саме: після сплати [PERSON] частини грошей за будинок в сумі 30 000 гривень, сторони оформлять договір нотаріально. На підтвердження укладення угоди, [PERSON] було сплачено відповідачам авансову суму 5 000 гривень, а відповідачі написали власноруч розписку про отримання грошей від позивача. Після цього сторонами було погоджено умови досвідчення договору купівлі-продажу, але як стверджує позивач після звернення до нотаріальної контори у зв'язку зі відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку у [ADDRESS], на якій розташований житловий будинок, сторонам у усному порядку було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу. Позивач також вказує, що відповідачі, звертались до землевпорядної організації для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, але згодом повідомили позивача, що для земель с.Куяльник Куяльницької сільської ради Котовського району Одеської області, відсутній генеральний план, згідно якого мала б оформлятися землевпорядна документація, для земельних ділянок для забудови житлових будинків та обслуговування прибудинкової території. В подальшому з огляду на неможливість оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, позивач провів повний розрахунок з відповідачами у сумі 25 000 гривень. З огляду на вищенаведене позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з відповідними господарськими спорудами та будівлями який розташований у [ADDRESS], який мав місце 26.09.2014 року між ним - [PERSON] та подружжям [PERSON] та [PERSON] - дійсним та визнати за ним [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з відповідними спорудами та будівлями, розташований у [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду клопотання, відповідно до ст. 27 та ч.2 ст. 158 ЦПК України, про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, але надали до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували, позов визнали. Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки у судове засідання відповідача, належним чином сповіщеного та який не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних в справі доказів (ч. 4 ст. 169 ЦПК України), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування від 31.08.2001 року, відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, розташований у [ADDRESS]. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 796 кв.м. З приводу посилання позивача на неможливість оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, як привід неможливості посвідчення угоди нотаріально, судом зроблено запит до Куяльницької сільської ради Котовського району Одеської області, про наявність генерального плану для громадської та житлової забудови. Згідно відповіді Голови Куяльницької сільської ради №322а від 25.11.2014 року, по генеральному плану житлової та громадської забудови с.Куяльник 1989 року, ліва сторона [ADDRESS], де проживають [PERSON] та [PERSON] не входить до генерального плану с.Куяльник, тому подружжя [PERSON] не в змозі приватизувати земельну ділянку, на якій розташований їх будинок. На даний час проводиться відповідна робота по виготовленню нового генерального плану. Відповідно до 1.8. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, - якщо з поданих нотаріусу документів випливає, що житловий будинок, будівля, споруда тощо збудовані (або будуються) на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, нотаріус відмовляє в посвідченні договору відчуження житлового будинку та іншого нерухомого майна. Так згідно з п.1.4 вказаного наказу, право власності на земельну ділянку підтверджується документами, оформленими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частина 2 ст.377 ЦК України передбачає, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Вказані за ствердженням позивача стали приводом для відмови нотаріуса від посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку у [ADDRESS] та приводом для звернення з позовом до суду. Згідно матеріалів справи, сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і у жовтні 2014 року відбулося його повне його виконання, тобто [PERSON] повністю сплатив вартість нерухомості, а [PERSON] та [PERSON] передали позивачу всі правовстановлюючі документи на нерухоме майно та написали розписку про отримання грошей за будинок. Однак через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок та відповідно кадастрового номеру сторони позбавлені можливості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, - якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомості стало обов'язковим починаючи з 01.01.2004 року у зв'язку із вступом в силу нового Цивільного Кодексу України, на підставі якого видано Інструкцію «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затверджену Наказом Мінюсту України № 20/5 від 03.03.2004 р., яка використовується нотаріусами при вчинені дій з посвідчення відповідного правочину. Таким чином, виникла ситуація в якій позивач не може реалізувати своє законне право, а саме посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку будинків, оскільки відповідачі в свою чергу позбавлені можливості оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку з незалежних від них підстав. Частина 2 ст. 220 ЦК України надає суду право визнати дійсним нотаріально не посвідчений договір, якщо сторони домовилися про усі його істотні умови, підтверджені письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення такого договору (недобросовісна сторона). Таке рішення може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Зміст положень ч. 2 дає підстави тлумачити їх таким чином, що вони не поширюються на випадки ухилення від нотаріального посвідчення договору усіх його сторін. Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Згідно ч.3 та ч.4 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту реєстрації. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку у [ADDRESS], укладеного між сторонами 26.09.2014 року, з визнанням за [PERSON] права власності на зазначений житловий будинок.

Outcome: approved