Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа: орган опіки та піклування Покровського міськвиконкому Донецької області, [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 08.10.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. 20.12.2007р., сторони розірвали шлюб та було видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 20.12.2007р. Позивачка матеріально утримує та піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В літку 2017 року в плани позивачки входить відвідати родичів, які мешкають в м. Сочі Російської Федерації, де проживає рідна сестра позивачки, з метою поліпшення стану здоров'я своєї дитини. За глибоким переконанням позивачки така мандрівка буде мати велике значення для духовного та фізичного розвитку її дитини. Вона буде мати можливість поліпшити стан здоров'я доньки в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку. Але, не дивлячись на це, батько дитини, безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних аргументів для своєї відмови не наводить. Позивачка вважає, що така позиція батька малолітньої дитини шкодить її інтересам. У зв'язку з тим, що у позивачки виникли труднощі в отриманні згоди від відповідача на виїзд дитини за кордон, а також приймаючи до уваги той факт, що законодавчих обмежень або заборон, які роблять неможливим виїзд дитини за межі України не існує, вважає свої позовні вимоги обґрунтованими. Враховуючи викладене, діючим законодавством не встановлені обмеження по виїзду дитини за кордон, а тільки встановлений певний порядок виїзду за кордон за згодою батьків або рішення суду, при відсутності згоди одного із батьків. Позивачка просить суд дозволити виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України без згоди батька [PERSON], тимчасово одноразово в період з 01.06.2017 року по 31.08.2017 року для відпочинку до [ADDRESS], у супроводі матері [PERSON], або [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі за участю її представника [PERSON], позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні позову. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Покровського міськвиконкому Донецької області та третя особа [PERSON] не заперечували проти задоволення позову, про що в справі є відповідні заяви. Відповідач до судового засідання не з'явився, на електрону адресу суду надіслав заяву про те, що він надає згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон, з обов'язковим поверненням дитини до України по закінченні встановленого строку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народилась [INFO], у свідоцтві про народження батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб 20.12.2007р. Красноармійським відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійськ, Красноармійського міськрайонного управління юстиції(а.с.8). Відповідно до частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із частиною другою статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 5 Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон України до Російської Федерації, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньоїї дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При цьому суд вважає можливим виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, не позбавленого батьківських прав, якщо такий виїзд буде мати короткочасний характер в одну державу, а саме до Російської Федерації, як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON]одноразово, в період з 01.06.2017р. по 31.08.2017р. Суд приймає до уваги, що виїзд позивачки з дитиною за кордон пов'язаний насамперед з інтересами дитини, з бажанням забезпечити доньці відпочинок в період літніх канікул, але позивачка позбавлена можливості отримати таку згоду від відповідача, та вважає, що такий одноразовий виїзд дитини на відпочинок не порушить прав відповідача на спілкування з дитиною та на участь його у вихованні дитини, та приходить до висновку про задоволення позову. Також суд вважає за необхідне зазначити в резолютивній частині рішення про обов'язкове повернення дитини до України у строк до 31.08.2017 року.

Outcome: approved