Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла дана позовна заява. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 16 серпня 2003 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки шлюбні відносини припинені у зв`язку з втратою почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, відповідач проживає окремо та вони не ведуть спільного господарства. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Просить стягнути з відповідача кошти витрачені нею на сплату судового збору у розмірі 908 грн. та кошти витрачені на правничу допомогу у розмірі 1500 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав, зазначених в позові. В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.206 ЦПК України,відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті. Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в судового рішення по справі. Відповідно до статті 112СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 серпня 2003 року. Шлюб зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 833 (а.с.12 зворот). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.13), який проживає з позивачкою. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Відновляти дані стосунки сторони не мають намірів. На підставі вищезазначених обставин суд дійшов висновку, що даний шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення. Підстав для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, оскільки збереження сім`ї буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. При вирішенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд приймає до уваги наступне. У відповідності зі ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надала суду копію договору на надання правничої допомоги від 17 вересня 2021 р. (а.с.7-8), копію свідоцтва адвоката Кошліченко Н.В. про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.9), детальний опис послуг, наданих адвокатом (а.с.14), акт прийому- передачі послуг адвоката (а.с.15), квитанцію до прибуткового касового ордеру №155 від 20 вересня 2021 року (а.с.16). Враховуючи, що позивачем доведений розмір витрат на правничу допомогу, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 гривень підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved