Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про захист прав споживачів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 02.12.2013 року, підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що 07.08.2013 року його мати [PERSON] уклала договір з відповідачем по справі приватним підприємцем [PERSON] про купівлю-продаж пластикових вікон на суму 5400 грн. В день укладання договору вона внесла відповідачу передплату в сумі 2700 грн., а відповідач пообіцяв їй до кінця серпня виконати весь заказ, після чого вона повинна була внести доплату. Але до теперішнього часу заказ не виконано. Вона ходила до офісу відповідача кожного тижня, але не змогла його застати. В теперішній час не бажає отримати від відповідача вікна, про які домовлялися при укладанні договору, відмовляється від договору. Просив стягнути з відповідача на користь матері сплачену передплату в сумі 2700 грн. Через те, що душевні хвилювання з приводу невиконання відповідачем умов домовленості, дуже вплинули на стан здоров'я його матері, оскільки вона це сприйняла дуже близько до серця, внаслідок чого перенесла інсульт, просив стягнути на користь матері моральну шкоду в сумі 5000 грн. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 02.12.2013 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що між [PERSON] та [PERSON] дійсно був укладений договір від 07.08.2013 року на купівлю продаж пластикових вікон до квартири [PERSON], вартість вікон за договором складала 4000 грн. В день підписання договору [PERSON] отримав від [PERSON] передплату в сумі 2700 грн. До теперішнього часу позивач [PERSON] не зверталася до відповідача [PERSON] з повідомленням про розірвання договору від 07.08.2013 року, але сама на сьогоднішній день умови договору не виконала в повному обсязі. Оскільки крім передплати у розмірі 2700 грн. не здійснила повну оплату замовлення відповідно до умов договору, тому у відповідача не виникло зобов'язання з виконання та установлення вікон. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, зі слів її представника [PERSON] через похилий вік та стан здоров'я, судом визнано за можливе розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні досліджені екземпляри договору від 07.08.2013 року, які були надані позивачем та відповідачем, в результаті чого було встановлено, що ці екземпляри є ідентичними. В результаті дослідження зазначених екземплярів договорів було встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] 07.08.2013 року дійсно було укладено договір про купівлю-продаж «товару, аналогічного обраному зразку, придатний для цілей, для яких товар такого роду використовується». Видові та родові ознаки товару в договорі не зазначені. Відповідно до п. 3.1 вартість товару - «ПВХ конструкції» визначено у 5400 грн., але сума написана цифрами та містить виправлення з « 4000,00 грн.» на « 5400,00 грн.». В п. 4.1 цього ж договору прописом зазначено, що покупець зобов'язується виплати вартість замовлення, яка складає «чотири тисячі грн. 00 копійок». Таким чином, враховуючи також те, що представники позивача та відповідача надали суді пояснення з цього приводу, що відрізняються, неможливо достовірно встановити ціну договору. З цього ж договору встановлено, що одночасно з підписанням договору [PERSON] передала [PERSON] передплату в сумі 2700,00 грн., і хоча сума містить виправлення, факт отримання [PERSON] передплати саме в цьому розмірі не заперечувався представником відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що договір від 07.08.2013 року, який підписано позивачем та відповідачем, не містить істотних умов про предмет договору, містить суперечливі відомості про ціну договору, а також інші істотні умови, але позивачем не заявлено вимоги про визнання його неукладеним, а суд, в свою чергу, позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог. Позивачем заявлено вимоги про стягнення збитків в наслідок порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів», посилаючись на ст.ст. 3, 12, 15 цього закону, але жодна із зазначених статей не може бути застосована до спірних правовідносин як підстава для позову, оскільки ст. 3 зазначеного закону регулює застосування міжнародних договорів, ст. 12 регулює правовідносини при укладанні договорів поза торговельними або офісними приміщеннями, а ст. 13 - у разі укладання договору на відстані, але, як встановлено в судовому засіданні, між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, правовідносини за яким регулюються норами розділу ІІ «Загальні положення про договір» та главою 54 «Купівля-продаж» підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення збитків, але враховуючи положення ч. 2 ст. 22 ЦК України, яка передбачає, що збитками є 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), внесена передплата за договором купівлі-продажу не може бути визнана збитками. Враховуючи те, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і, відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд, суд вважає, що позивач обрав для захисту свого права, яке на його думку, є порушеним, неправильний спосіб захисту, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення збитків, заподіяних внаслідок порушення прав споживачів необхідно відмовити через їх необґрунтованість. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди позивачу також необхідно відмовити, оскільки не було встановлено наявність в діях або бездіях відповідача противоправної поведінки з приводу порушення ним відносно позивача прав споживачів, захист яких необхідно здійснювати із застосуванням Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного та

Outcome: dismissed