Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що сім'я відповідачів з 5-ти чоловік протиправно проживає у приміщенні дитячого корпусу №9, що знаходиться в будинку [ADDRESS], де займає приміщення загальною площею 102,6 кв.м. Вказує, що зазначений будинок знаходиться на балансі позивача саме як дитячий корпус і до житлового фонду не відноситься. Відповідач [PERSON] була поселена в корпус №9 як член сім'ї колишнього працівника Будинку дитини [PERSON], якій у 2001 р. надано дозвіл на тимчасове безоплатне проживання з дітьми у приміщенні корпусу. Відповідач [PERSON] поселився у спірному приміщенні після одруження з [PERSON] у 2002 році. У зв'язку із тимчасовим проживанням сім'ї [PERSON] у корпусі №9, [PERSON] була в 2004 р. прописана у гуртожитку Будинку дитини по [ADDRESS]. В 2007 році [PERSON] померла, [PERSON] профспілковий комітет Будинку дитини 25.01.2008 р. дав згоду на продовження її тимчасового безоплатного проживання в корпусі №9. Також зазначає, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 12.02.2008 р. за №2 був укладений Договір безоплатного користування майном, згідно якого їй надавалось приміщення площею 102,6 кв.м. корпусу №9, який укладався на 1 рік. У зв'язку із непередбачуваними обставинами корпус №9 став потрібний Будинку дитини для використання за призначенням, тому [PERSON] був вручений лист позивача від 14.03.2012 р., яким запропоновано звільнити займане приміщення до 01.05.2012 р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до позивача із заявою від 17.04.2012 р. про відстрочення строку виселення. Крім того позивач вказує, що профспілковий комітет Будинку дитини 04.05.2012 р. дав дозвіл на поселення і проживання сім'ї у гуртожитку, запропонувавши звільнити приміщення по вул. Пролетарській, 56 до 20.06.2012 р., однак відповідачі не переселилися, а 28.09.2012 р. [PERSON] звернулась до Головного управління охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації з заявою про приватизацію кімнати [ADDRESS], яка надавалась для відселення, на що отримала лист від 25.10.2012 р. про неможливість позитивного вирішення питання. Оскільки відповідачі не звільнили спірне приміщення, позивач листами від 06.06.2013 р., 04.04.2014 р., та від 14.03.2012 р. пропонував звільнити приміщення, однак до цього часу відповідачі продовжують проживати разом із дітьми у приміщенні корпусу №9. Також зауважує, що відповідно до листа Ворзельської селищної ради від 13.12.2013 р. сім'я [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 24.04.2008 р., а у 2011 році було прийнято рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] У зв'язку із наведеним позивач звернувся до суду та просить виселити відповідачів з дитячого корпусу №9, що знаходиться з адресою: смт. Ворзель, вул. Пролетарська, 56 без надання іншого житла та стягнути судові витрати. Представники позивача в судове засідання з'явилися, підтвердили обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник [PERSON] в судове засідання з'явився, заперечував щодо позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Інші сторони по справі в судове засідання не з'явилися, причини та докази поважності неявки суду не повідомили. Заслухавши доводи і заперечення сторін, заслухавши показання свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 12.02.2008 р. Київський міський будинок дитини ім. М.М. Городецького та [PERSON] уклали договір №2 безоплатного користування майном. Параграфом 2 вказаного договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє протягом одного року (а.с.14-16). Згідно договору наймодавець передав наймачу - [PERSON] жиле приміщення площею 102,6 кв. м. в корпусі №9 по [ADDRESS]. Також судом встановлено, що корпус №9 по [ADDRESS] знаходиться на балансі Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, і це підтверджується листом №345 від 10.06.2014 р. за підписом головного лікаря та головного бухгалтера (а.с.7). Згідно листа №137 від 14.03.2012 р. Київський міський будинок дитини ім. М.М. Городецького повідомив [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що корпус №9 по [ADDRESS] є корпусом, який призначений для поселення дітей, позбавлених батьківського піклування, а також просили звільнити дане приміщення (а.с.20). 30.06.2012 р. [PERSON] звернулася із заявою до Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького з проханням відстрочити термін виселення до 6 місяців (а.с.21). Крім того, судом встановлено, що Київський міський будинок дитини ім. М.М. Городецького листом №296 від 06.06.2013 р. повідомив [PERSON] про те, що її сім'я тимчасово проживає у дитячому корпусі №9 по [ADDRESS], і є необхідність у використанні даного корпусу за його призначенням, тому просили до 01.07.2013 р. повністю звільнити приміщення дитячого корпусу №9 (а.с.26). Листом №208 від 04.04.2014 р. Київський міський будинок дитини ім. М.М. Городецького знову звернувся до [PERSON] з проханням до 05.04.2014 р. звільнити займане приміщення в корпусі №9 по [ADDRESS] (а.с.27). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 96 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до статей 317, 319, 391 ЦК України, згідно яких власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права володіння, користування та розпорядження майном. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи встановлені судом обставини та надаючи юридичну оцінку зібраним доказам по справі, оскільки позивачем не було надано суду доказів того, що Київський міський будинок дитини ім. М.М. Городецького є фактичним власником корпусу №9 по [ADDRESS], і це право зареєстроване відповідно до чинного законодавства України, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, суду не було надано будь-яких доказів того, яким чином відповідачі порушують саме право позивача на спірне жиле приміщення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed