Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 19.02.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] у них із відповідачем народилися діти [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 25.12.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 04.12.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак цієї суми катастрофічно не вистачає на утримання двох неповнолітніх дітей, які потребують значних матеріальних витрат, тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 06.01.2021 року провадження у цивільній справі № 141/172/19 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач копію ухвали отримав 11.01.2021 року, відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] син [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . 10 грудня 2013 року Оратівським районним судом Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище позивача змінено на дошлюбне - [PERSON] . Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 25.12.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 04.12.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 12.11.2015 року зареєстрували шлюб; прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] . З довідки № 569 вд 10.10.2018 року, виданої Балабанівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом із [PERSON] . Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Також, Верховний Суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній грошовій сумі та навпаки). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону, розмір аліментів, що стягується з відповідача на користь позивача, з урахуванням норм чинного законодавства, а також з розрахунку на двох дітей, підлягає зміні з твердої грошової суми в розмірі 800 грн на 1/3 частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили й до повноліття дітей. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved