Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Словянської міської ради про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку площею 0,0462 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель і споруд, після померлого [PERSON], померлого 30 березня 2015 року, що знаходиться за адресою : вул. Смольна, 127 м. Словянська Донецької області. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він доводиться сином [PERSON], який помер 30.03.2015 року.. Після смерті батька залишилася спадщина : 2/5 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою : Донецька область, м. Словянськ вул. Смольна, 127; земельна ділянка площею 0,0462 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ , вул. Смольна, 127. Після смерті батька він прийняв спадщину та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю 2/5 частки житлового будинку за зазначеною адресою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, було відмовлено , оскільки не було надано правовстановлюючого документу на цю земельну ділянку. Вважає, що враховуючи положення ст. 1225 ЦК України до нього повинно перейти і право власності на зазначену земельну ділянку. В судове засідання позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не зявився. Представник позивача за довіреністю- Дюковіа О.В. , в судовому засіданні вимоги підтримала. Відповідач Словянська міська рада, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, не зявилась подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Заперечень проти задоволення вимог не надали. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Так в суді з вірогідністю встановлено, що рішенням виконкому Словянської міської ради №443/г від 18.10.2000року земельна ділянка площею 0,0462га розташована за адресою вул. Смольна, 127 м. Словянська Донецької області, передана у приватну власність [PERSON], що підвреджується державним актом на право приватної власності на землю серії III-ДН №069526, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2015року [PERSON] отримав у спадщину, після смерті [PERSON] спадкове майно,у тому числі з врахуванням ? часток спадщини, від яких відмовились дружина спадкодавця [PERSON] та діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. Спадщина складається із 2/5 часток житлового будинку №127 з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться по у м. Словянську Донецької області. Перехід права власності до [PERSON] на зазначену частку житлового будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Постановою Державного нотаріуса десятої Харківської державної нотаріальної контори від 25.ё11.2015року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0462га розташовану за адресою вул. Смольна, 127 м. Словянська Донецької області, після померлого батька [PERSON]. Як вбачається із зазначеної постанови. Підставою для цього стало те, що право власності на зазначену земельну ділянку не було зареєстровано за спадкодавцем відповідно до ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статею 17 ЗК України (в редакції, чинній на час отримання спадковцем державного акту на право приватної власності на землю 09.02. 2001 року) визначилось,що Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Віддповідно до ст.22,23 ЗК України( в зазначеній вище реджакції), передбачалось, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як встановлено в суді такий правовстановлюючий документ спадкодавець [PERSON] отримав, тобто набув право власності на земельну ділянку площею 0,0462га розташована за адресою вул. Смольна, 127 м. Словянська Донецької області Відповідно до ст. 1218 ЦК України- до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. З огляду на наведене у [PERSON] виникло право на спадщину належної спадкодавцю [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Таким чином зазначена земельна ділянка повинна бути включена до складу спадщини. Статтею 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності , право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника(землекористувача). Відповідно до розяснень наданих у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від30.05.2008року,- за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, є підстави для задоволення вимог позивача.

Outcome: approved