Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана заява [PERSON] , в якій заявниця просила встановити факт смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] у смт Сердите Донецької області. Заяву мотивовано тим, що [INFO] у смт Сердите м. Шахтарська Донецької області померла [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 11 серпня 2020 року заявниця, маючи свідоцтво про смерть своєї матері, звернулася до Ніжинського відділу щодо реєстрації смерті, проте отримала відмову, оскільки відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка відповідно до законодавства України на підставі поданих нею документів. Встановлення вказаного факту потрібне для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України. У судове засідання сторони не з`явилися. Заявниця [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа - Ніжинський відділ повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, не забезпечив явки в судове засідання свого представника з невідомих причин. Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду вебпорталу судової влади України. Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливість провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Зокрема, у ч. 2 цієї статті вказано, що с прави про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Враховуючи вказане, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність заінтересованої особи. Перевіривши матеріали справи, встановлено таке. Згідно з копією свідоцтва про смерть від 01 липня 2020 року № 191872 [PERSON] , [INFO] , яка народилася в Чернігівській області, Ічнянському районі, сел. Купина, померла [INFO] у смт Сердите, м. Шахтарськ, Донецької Народної Республіки, про що 01 липня 2020 року за № 618 вчинено актовий запис (а. с. 7). Крім цього, до заяви про встановлення факту смерті додано копію довідки про причину смерті, а також лікарського посвідчення про смерть від 26 червня 2020 року за № 266 (а. с. 8, 9). Оскільки документ, який виданий на тимчасово окуповані території, є недійсним і не створює правових наслідків, заявниця звернулася до суду. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях припинено. Законом України № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2). Перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений рішенням Верховної Ради України. Відповідна постанова була прийнята 17 березня 2015 року. Разом з тим з квітня 2014 року м. Донецьк контролюється самопроголошеною «ДНР» та розглядається нею як її столиця. Відповідно до ч. 8 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 13 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Подана [PERSON] заява обґрунтована, підтверджується доданими до заяви доказами, а тому заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть та офіційної реєстрації смерті.

Outcome: approved