Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку нерухомого майна та про визнання права власності на частку нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач є власником 53/100 частини житлового будинку № 19 по вулиці Центральній в с.\~Канівське Запорізького району Запорізької області. Інші 47/100 частини вказаного житлового будинку перебувають у власності відповідача. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, яка належить позивачу [PERSON] на праві власності. 18 вересня 2006 року відповідач [PERSON] запропонувала позивачу [PERSON] сплатити їй 3000 гривень за належну відповідачу 47/100 частину будинку та про передачу цієї частини у власність позивача. В той же день позивач [PERSON] сплатила [PERSON] вказану суму за належну останній частину житлового будинку. Однак, від подальшого юридичного оформлення договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] відмовилась. Позивач з 1992 року проживає в спірному будинку. У 2004 році [PERSON] здійснювала газифікацію цього будинку. До цього часу вона займається його благоустроєм та обробляє земельну ділянку. В той же час, відповідач [PERSON] вказану земельну ділянку не обробляє, не вчиняє дій з благоустрою спірного будинку. Позивач зазначає, що між нею та відповідачем виникли неприязні відносини, внаслідок яких відповідач [PERSON] здійснює фізичне насильство над позивачем [PERSON] Оскільки позивач [PERSON] у 2006 році сплатила відповідачу [PERSON] 3000 гривень за 47/100 частку будинку № 19 по вулиці Центральній в с.\~Канівське Запорізького району Запорізької області, фактично купивши зазначену частку будинку у відповідача, а відповідач ухилилась від юридичного оформлення договору, позивач і подала дану позовну заяву. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позовної заяви та просили суд її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні категорично заперечила проти позову та просила суд відмовити в його задоволенні. Зазначила, що не отримувала від [PERSON] грошових коштів за належну їй частину житлового будинку, та взагалі не мала наміру продавати свою частку позивачу. Представником відповідача до суду подано письмові заперечення проти позову, в яких він просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зважаючи на його необґрунтованість з підстав, викладених в запереченнях (а.с. 46-48). Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 53/100 житлового будинку № 19 по вулиці Центральній в с. Канівське, Запорізького району Запорізької області, відповідно до якого власником вказаної частки майна є позивач [PERSON] (а.с. 5). Право власності позивача на вказане майно виникло на підставі договору дарування № 20 від 24.02.1993 року. До матеріалів справи позивачем долучено також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування права власності на 53/100 житлового будинку № 19 по вулиці Центральній в с. Канівське, Запорізького району Запорізької області [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 06.06.2013 року по справі № 22-ц/778/3066/13 (а.с. 8). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2014 р., власником земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером: 2322184900:06:001:0014, що розташована за адресою: вул. Центральна 19, с. Канівське, Запорізького району Запорізької області, є [PERSON] (а.с. 9). У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 07 серпня 2014 року по справі №\~22?ц/778/2912/14 встановлено, що: «На прохання [PERSON] 18 вересня 2006 року [PERSON] виплатила сестрі 3000 грн. за належні останній на праві власності 47/100 часток житлового будинку № 19 по вул. Центральній в с. Канівське, що підтверджується розпискою, оформленою у присутності свідків, а саме: сина позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т. 1, а.с. 38), та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]М.» (а.с. 13зв, абз. 15). Вказану обставину констатовано також в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України х розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року (справа № 6-28444св13), яка міститься на аркушах 120-122 тому 2 цивільної справи № 2-15/11 (№/п 2/317/5/2012), яка була витребувана з архіву суду за клопотанням представника позивача. Копія розписки, на яку міститься посилання у зазначених судових рішеннях, оглянута судом (а.с. 28; а.с. 38, том 1 - справа № 2-15/11). Оскільки зазначена обставина встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили позивач, який послався на цю обставину, звільняється від її доказування на підставі ч. 3 ст.\~61 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 18 вересня 2006 року фактично було укладено договір купівлі-продажу частки нерухомого майна та сплачено обумовлену суму грошей на виконання цього договору. Це ж підтверджується й показаннями свідка [PERSON], присутньої під час написання розписки та передачі грошей, яка була допитана в судовому засіданні. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України відчуження власником свого майна є однією з підстав для припинення права власності. Таким чином, позовні вимоги про припинення права власності [PERSON] на 47/100 часток житлового будинку № 19 по вулиці Центральній в с. Канівське, Запорізького району Запорізької області є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вказане майно було фактично відчужене відповідачем [PERSON] на користь позивача [PERSON] Позовні вимоги в частині визнання права власності [PERSON] на 47/100 житлового будинку № 19 по вулиці Центральній в с. Канівське, Запорізького району Запорізької області також підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що вказана частка будинку була фактично придбана [PERSON] у [PERSON] 18 вересня 2006 року. Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved