Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 137007,24 грн. Обґрунтовуючи вимоги позову, представник позивача зазначив, що між АТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладено Угоду про надання кредиту № 500814306 (Договір). Відповідно до умов зазначеного Договору позивач надав відповідачу Кредит у сумі 104217,65 грн. Відповідач зобов`язалася в порядку і на умовах, визначених Договором, повертати Кредит, сплачувати проценти за користування Кредитом, неустойку та інші передбачені Договором платежі в сумі, у строки та на умовах, встановлених Договором і Додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 09.06.2021 виникла заборгованість у сумі 137007,24 грн, з яких: 102662,28 грн - заборгованість за кредитом; 29344,96 грн - заборгованість за відсотками; 5000,00 грн - неустойка (штраф). Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 26.02.2019 між АТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладено Угоду про надання кредиту № 500814306 (Договір). Відповідно до умов зазначеного Договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 104217,65 грн, строком на 84 місяці, з фіксованою процентною ставкою 23% річних. Відповідач зобов`язалася в порядку і на умовах, визначених Договором, повертати Кредит, сплачувати проценти за користування Кредитом, неустойку та інші передбачені Договором платежі в сумі, у строки та на умовах, встановлених Договором і Додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 09.06.2021 виникла заборгованість у сумі 137007,24 грн, з яких: 102662,28 грн - заборгованість за кредитом; 29344,96 грн - заборгованість за відсотками; 5000,00 грн - неустойка (штраф). Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом частини 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їхсплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі Угоди про надання кредиту № 500814306. Зазначеним Договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами, комісії та інші умови правовідношення. Відповідачем порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого Кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, комісії, внаслідок чого, станом на 09.06.2021 відповідач має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 137007,24 грн. Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved