Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами як спільно нажитого майна подружжя та його розділ. Позивач з урахуванням уточнень від 25.04.2017 року в позові посилається на те, щоз 1995 року вона перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Вони проживали у його будинку в смт. Магдалинівка. вул. Польова, 20 Магдалинівського району Дніпропетровської області. Рішенням Магдалинівської селищної ради від 29 листопада 1996 року відповідачеві була виділена земельна ділянка під будівництво за адресою: вул. Кірова, 198-а, смт. Магдалинівка Дніпропетровської області. Поруч з цією земельною ділянкою знаходилася насосна станція, яку вони придбали в [PERSON] Насосна станція знаходилася на земельній ділянці, що розміщена поруч з земельною ділянкою розміром 0,15 га, яка була надана [PERSON] На підставі рішення Магдалинівської селищної ради від 29 листопада 1996 року, 29 січня 1998 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,264 га, (для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,15 га і для ведення особистого селянського господарства - 0,114 га), яка включила в себе земельну ділянку отриману [PERSON] раніше за рішенням Магдалинівської селищної ради та земельну ділянку, на якій знаходилася насосна станція. Насосна станція знаходилася в неналежному для експлуатації стані, стіни мали тріщини, вікна, двері, дах були розібрані, підлога відсутня. 06 червня 1999 року [PERSON] були надані технічні умови на підключення 3-х фазного вводу та надано дозвіл на підключення до електромереж, про що свідчить довідка Магдалинівського РЕМ. 28 грудня 1999 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів вчинено актовий запис № 79. В 2000 році вони почали будувати житловий будинок та господарські споруди за адресою: вул. Кірова, 198-а в смт. Магдалинівка. На будівництво позивач надала 500 шт. полуторного ракушняка та 500 шт. шлакоблока, які знаходилися на її земельній ділянці за адресою: вул. Кірова,120. Закінчили будівництво в липні 2005 року, згідно акту вводу в експлуатацію від 28 липня 2005 року. Спірний будинок був підключений до електромереж 20 серпня 2005 року відповідно до договору про електропостачання, житловий будинок № 198-а по вул. Кірова в смт. Магдалинівка був газифікований 04.07.2005 року. На час укладення шлюбу між позивачем та відповідачем на земельній ділянці, наданій йому для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства знаходилися лише стіни від насосної станції. Відповідачем були надані до суду копії квитанцій про придбання будівельних матеріалів в 1991-1994 роках. Але позивач вважає, що до даних доказів необхідно відноситися критично, оскільки в ці роки відповідач здійснював капітальний ремонт свого будинку по вулиці Польовій, 20 в смт. Магдалинівка (добудовував другий поверх), ремонтував дах сараю та здійснював інші капітальні роботи. Тому придбані ним матеріали в 1991-1994 роках були використані на ремонт та добудову другого поверху будинку по вул. Польовій, 20 в смт. Магдалинівка. Крім того, відповідач не надав оригінали квитанцій. Позивач вважає, що житловий будинок в смт. Магдалинівка. вул. Кірова, 198-а є спільно нажитим нею з відповідачем майном в період шлюбу, оскільки вони будували його в період з 2000 по 2005 роки. Крім того, підключення домоволодіння до електропостачання було здійснено в червні 1999 року. Відповідач не міг будувати будинок до цього моменту, оскільки будівництво без електроенергії практично не можливе. Як абонент будинок був підключений до електромереж 20.08.2005 року, до газопостачання 04.07.2005 року, а введений в експлуатацію 28.07.2005 року. Тобто його будівництво було завершене. Позивач вважає доводи відповідача про те, що він не знав про введення в експлуатацію домоволодіння 28.07.2005 року, такими, що не відповідають дійсності. Вона дійсно підписувала акт прийомки будинку, але на його прохання. В звязку з цим, рішенням Магдалинівського районного суду від 11 жовтня 2011 року, рішення Магдалинівської селищної ради № 101/1 від 28 липня 2005 року про введення в експлуатацію спірного будинку та визнання права власності за [PERSON] на нього було скасовано. Але [PERSON] відповідно до свого паспорта серія АЕ № 061683 зареєструвався за адресою: вул. Кірова, 198-а в смт. Магдалинівка - 06 квітня 2006 року. Крім того, він 05 серпня 2005 року особисто отримав свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок в КП «Магдалинівське БТІ». Таким чином, своїми подальшими діями підтвердив факт введення будинку в експлуатацію. Позивач вважає, що анулювання свідоцтва про право власності [PERSON] на домоволодіння та скасування рішення Магдалинівської селищної ради про введення його в експлуатацію не є перепоною для визнання спірного житлового будинку спільно нажитим майном подружжя та визнання за нею права власності на ? його частину. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 січня 2015 року зазначено, що апеляційний суд, вирішуючи спір, помилково виходив з того, що відсутні підстави (анулювання свідоцтва про право власності від 04 серпня 2005 року) для визнання спірного домоволодіння спільною сумісною власністю сторін та визнання за кожною стороною права власності на його ? частину. Цей висновок суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України у справі № 6-37цс 13 від 15 травня 2013 року, яка згідно з ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України, якою передбачено, що виходячи з положень статей 60, 69, 70 СК України, статті 368 ЦК України, незавершений будівництвом будинок, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. Позивач посилається на те, що житловий будинок в 2005 році був збудований на 100 %, електрифікований, газифікований та введений в експлуатацію. Визнанню акта введення в експлуатацію недійсним та скасуванню рішення Магдалинівської селищної ради по введення його в експлуатацію слугувала формальна причини підпис позивача на акті. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1680/1680а-08 від 31 жовтня 2008 року «Дослідження будинку з мережами та земельною ділянкою по вул. Кірова, 198-а в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області», згідно листа Дніпро НДІСЕ № 07/1680-08/1642 від 22.08.2008 р., проваджувалося 27 серпня 2008 року в присутності відповідача [PERSON], бо про присутність позивача [PERSON] відповідач категорично заперечив і не допустив її на дослідження. Дослідженням встановлено, що всі будівлі та споруди, які вказані в переліку характеристик будівель та споруд технічного паспорту на житловий будинок, знаходяться в хорошому та відмінному стані і гідні до експлуатації. Позивач в судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та прохає їх задовольнити та визнати за нею право власності на квартиру № 1 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи. Відповідач заперечив проти позову та пояснив, що вважає їх безпідставними, такими, що не ґрунтуються на нормах закону, суперечать рішенню апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.04.2014 року, ухвалі вищого спеціалізованого суду від 21.01.2015 року та не відповідають дійсності, тому не підлягають задоволенню. Як пояснив відповідач у 1991 році він у КДСП «За мир» придбав насосну станцію, яка була розташована на виділеній його матері [PERSON] земельній ділянці. Факт купівлі-продажу насосної станції підтверджується приходним касовим ордером від 18.03.1991 року та актом оцінки. З 1991 почалося будівництво спірного домоволодіння. В процесі будівництва на протязі 1992-1994 років проводилися будівельні роботи та придбавалися будівельні матеріали: плити-перекриття, металопрофіль, шлакоблок, цегла, вікна, двері, дошка, брус, що підтверджується прибутковими касовими ордерами. Відповідач сплачував податок на земельну ділянку. 25 листопада 1996 року земельна ділянка, виділена матері позивача була переоформлена на його імя, згідно рішення Магдалинівської селищної ради № 203/2. У 1998 році будівництво житлового будинку та нежитлових приміщень було практично завершено. Свідки [PERSON] та [PERSON], викликані за клопотанням позивача пояснили, що вони знайомі з позивачем та відповідачем, підтримували з ними дружні відносини. Їм відомо, що [PERSON] і [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1995 року. 28 грудня 1999 року вони зареєстрували шлюб. В цей час вони проживали в будинку матері відповідача по вул. Польовій, в смт. Магдалинівка. Свідки пояснили, що будівництво спірного домоволодіння подружжям здійснювалося з 2000 по 2005 рік. Оскільки вони спілкувались з позивачем та відповідачем, часто зустрічалися на свята на території будівництва. Свідок [PERSON] пояснила, що в 2002 році в будинку не було вікон і дверей, підлоги та даху над верандою, у 2005 році [PERSON] переїхали туди на постійне місце проживання. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з відповідачем з 1998 року, коли він почав працювати головою КДСП ім. Шевченка. Їй відомо, що на той час він проживав з матірю та говорив, що будує свій будинок біля річки в смт. Магдалинівка. Зі слів інших працівників господарства знає, що будинок був практично зведений без внутрішніх робіт. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знає [PERSON] з 1990 року, він працював архітектором району. Їй відомо, що він проживав [INFO]. Свідок працювала страховим агентом та страхувала його будинок по вул. Кірова. В 1998 році настав страховий випадок (буревій) та був знесений дах на будинку, у звязку із чим відповідач отримав компенсацію. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази, обєктивно оцінивши докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 1999 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ № 096899, актовий запис № 79 (т. 1 а. с. 8). Вказаний шлюб було розірвано 17 квітня 2007 року (т. 1 а. с. 10). Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, при цьому обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У 1991 році [PERSON] у КДСП «За мир» придбав насосну станцію, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 18.03.1991 року та актом оцінки, зазначена насосна станція була перебудована у будинок та прибудовано нежитлові приміщення у 1992-1998 р. р. Земельна ділянка під будівництво житлового будинку по вул. Кірова, 198-А в смт. Магдалинівка відповідачеві була виділена рішенням Магдалинівської селищної ради від 29 листопада 1996 року (т. 1 а. с. 183). 04 червня 1999 року [PERSON] були надані технічні умови на підключення 3-х фазного вводу та надано дозвіл на підключення до електромереж, про що свідчить довідка Магдалинівського РЕМ (т.2 а. с 101). Відповідно до довідки Магдалинівського УЕГГ житловий будинок № 198-а по вул. Кірова в смт. Магдалинівка газифікований 04.02.2005 року (т. 2 а. с. 102). Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, смт. Магдалинівка, вул. Кірова, 198-А, введене в експлуатацію 28.07.2005 року на підставі рішення Магдалинівської селищної ради № 101/1 від 28.07.2005 року (т. 2 а. с. 72) та було зареєстроване право власності на імя [PERSON], згідно свідоцтва на право приватної власності на нерухоме майно від 04.08.2005 року (т. 2 а. с. 73). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2011 року, рішення Магдалинівської селищної ради № 101/1 від 28.07.2005 року скасовано (т. 2 а. с. 113). Реєстрація права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, смт. Магдалинівка, вул. Кірова, 198-А було скасована (т. 2 а. с. 41) Частиною 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю, при цьому майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч.3 ст. 372 Цивільного Кодексу. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами в період з 2000 по 2005 рік було побудовано житловий будинок з господарськими спорудами та введено його в експлуатацію - 28.07.2005 року, що підтверджується поясненнями свідків, актом вводу в експлуатацію, отримання [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно та реєстрацією права власності в реєстрі нерухомого майна - 04 серпня 2005 року. Доводи відповідача про те, що житловий будинок з господарськими спорудами був побудований ним до укладення шлюбу з позивачкою в період з 1991 року по 1998 рік не знайшли свого підтвердження, надані відповідачем ксерокопії квитанцій до прибуткових касових ордерів на придбання будівельних матеріалів є недопустимими, оскільки не надано до суду їх оригінали. Відповідно до Постанови Верховного Суду України у справі № 6-37цс 13 від 15 травня 2013 року, яка згідно з ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України, якою передбачено, що виходячи з положень статей 60, 69, 70 СК України, статті 368 ЦК України, незавершений будівництвом будинок, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. Суд вважає, що анулювання свідоцтва про право власності [PERSON] на домоволодіння та скасування рішення Магдалинівської селищної ради про введення його в експлуатацію не є перепоною для визнання спірного житлового будинку спільно нажитим майно подружжя та визнання за позивачем права власності на ? його частину. Крім того, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1680/1680а-08 від 31 жовтня 2008 року «Дослідження будинку з мережами та земельною ділянкою по вул. Кірова, 198-а в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області», згідно листа Дніпро НДІСЕ № 07/1680-08/1642 від 22.08.2008 р., встановлено, що всі будівлі та споруди, які вказані в переліку характеристик будівель та споруд технічного паспорту на житловий будинок, знаходяться в доброму та відмінному стані і гідні до експлуатації. Оскільки, позивачем доведено, що домоволодіння по вул. Кірова, 198-а в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області було побудовано в період шлюбу, зазначений житловий будинок вважається спільно нажитим майном подружжя. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд вважає, що при розділі будинку і визначення порядку користування земельною ділянкою, необхідно використати план розподілу згідно судової будівельно-технічної експертизи № 1680/1680а-08 від 31 жовтня 2008 року (т. 1 а. с. 117-149), відповідно до якої домоволодіння ділиться на дві квартири. При цьому суд вважає за доцільне виділити позивачу квартиру № 1 без стягнення з відповідача на її користь різниці у вартості квартир. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1 700 грн. 00 коп. та витрати повязані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 5 258 грн. 40 коп., тому витрати по справі слід стягнути з відповідача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved