Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім`єю, яка обґрунтована тим, що [INFO] в м. Горлівка Донецької області помер вітчим позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина недоотримана пенсія. Позивач є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті вітчима та видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії оскільки ним пропущений шестимісячний строк встановлений законом для подачі заяви про прийняття спадщини. Шестимісячний строк передбачений законом для подачі заяви про прийняття спадщини позивач пропустив оскільки смерть вітчима настала на тимчасово окупованій території України та свідоцтво про смерть органів РАЦС підконтрольних уряду України він отримав лише 05.09.2018 року на підставі рішення суду про встановлення факту смерті та не мав можливості отримати перепустку. Крім того зазначає, що він зі своїм вітчимом спільно проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Позивач здійснював догляд за вітчимом після хвороби у період з 2012 року по 30.10.2017 року, купував йому ліки та здійснював всі заходи щодо поховання вітчима. Просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та встановити факт, що він та [PERSON] проживали однією сім`єю у період з липня 2012 року по 30.10.2017 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, пояснив, що [PERSON] є його вітчимом, з яким він проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті своєї матері з 2008 році він забрав вітчима до себе за адресою: [ADDRESS] , де вітчим і проживав до дня своєї смерті. Представник позивача адвокат Гуревич Р.Г. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої просив розглядати дану справу за його відсутності. Представник відповідача, Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області, в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, рішення ухвалити на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання та зазначила, що позивач є чоловіком її тітки. Сім`ю [PERSON] вона знає біля 30 років. Дружина [PERSON] [PERSON] померла у 2008 році. Після її смерті приблизно через 2 роки позивач забрав [PERSON] проживати до себе за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] проживав разом з позивачем по день своєї смерті. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія його паспорту серії [NUMBER] , виданого Центрально-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області від 09.11.2000 року. Відповідно до Акту КП «Керуюча компанія м. Горлівки» № б/н від 22.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] , мешкав за адресою: [ADDRESS] , з липня 2012 року і по день його смерті [INFO] . Однак, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним та не створює правових наслідків. Тому, суд не може прийняти до уваги Акт КП «Керуюча компанія м. Горлівки» № б/н від 22.03.2019 року як допустимим доказом при розгляді даної справи. Однак, оцінюючи надані заявником докази в їх сукупності, показання свідка [PERSON] , допитаної в судовому засіданні, суд вважає, що факт проживання позивача [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , в період часу з липня 2012 року по день смерті [PERSON] 30 жовтня 2017 року, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із роз`ясненнями які містяться у п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно п. 2 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. За приписами статті 1264\~Цивільного кодексу\~України,\~четверту чергу права спадкування за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Згідно із\~ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однієї сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо. Встановлення факту проживання позивача разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, є фактом, що має юридичне значення для позивача, оскільки від його встановлення залежить виникнення у позивача права на оформлення спадщини після смерті [PERSON] як за спадкоємцем четвертої черги за законом. У суду відсутні відомості про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] крім позивача [PERSON] які б виявили бажання прийняти, чи не прийняти спадщину після його смерті. Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] як особа, що проживала зі спадкодавцем не менш ніж п`ять років однією сім`єю. Вимога позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] необхідно йому для отримання спадщини за законом, тобто, від встановлення даного юридичного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, тому суд доходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягає задоволенню. Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 05 вересня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Горлівка Донецької області. Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 травня 1959 року, матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 березня 2005 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб між собою [INFO] . Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01 грудня 2008 року, [PERSON] померла [INFO] . Статтею 1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Звернувшись до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Полєжаєва Г.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропустив шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. Згідно з листом приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Полєжаєва Г.М. № 522/01-16 від 03.09.2019 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. При вирішенні питання про можливість визначити позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] суд приймає до уваги ті обставини, що в м. Горлівка Донецької області проводилися активні бойові дії, визнає дані обставини загальновідомими, відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, позивач не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та доходить до висновку про необхідність визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку можливо визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На думку суду додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю в два місяці є достатнім для звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. На підставі вище наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають задоволенню у повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: approved