Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов вищезазначеним позов, в обгрунтування якого зазначено, що 27.05.2014 року до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради звернулась [PERSON] про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям. 29.05.2014 року після отримання всіх необхідних документів останній було призначено державну допомогу на дітей одиноким матерям, на двох дітей. 14.12.2015 року відповідачка надала до Управління заяву, в якій просила припинити їй виплату допомоги на доньку [PERSON] , [INFO] , яка народила дитину та стала вважатись окремою родиною, відповідно до абз.2 п.36 Постанови Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року. З 01.01.2016 року допомога була припинена. Кожні наступні шість місяців з 24.03.2016 року та з 06.07.2016 року відповідачка повторно зверталась за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям. В 2017 році при перевірці особової справи було виявлено, що відповідачка продовжувала отримувати допомогу одиноким матерям на двох дітей. Це трапилось через збій в програмному забезпеченні в Дніпропетровському обласному центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. В зв`язку з цим, виникла переплата бюджетних коштів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 16226 грн. 08 коп. Відповідачці було направлено повідомлення про надмір сплачені бюджетні кошти, остання визнала борг та 02.08.2017 року надала до Управління заяву, в якій просила щомісячно утримувати переплачені кошти з наступної призначеної допомоги. З вересня по грудень 2017 року було утримано кошти в сумі 3900 грн. Після закінчення терміну отримання допомоги 31.12.2017 року відповідачка більше за призначенням допомоги не зверталась та утримувати кошти вже не було з чого. Посилаючись на вказані обставини, позивач у відповідності до ст.1212 ЦК України просив стягнути з відповідачки суму надмір отриманої державної допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 12626 грн. 08 коп. Ухвалою від 16.06.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, а також часткове погашення відповідачкою заборгованості під час розгляду справи, просив стягнути з останньої залишок заборгованості в сумі 8826 грн. 08 коп. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала фактичні обставини, наведені в позовній заяві, зазначила, що щомісячно погашає заборгованість. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Статтею 3 зазначеного вище Закону встановлено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: 1) допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; 2) допомога при народженні дитини, одноразова натуральна допомога «пакунок малюка»; 2-1) допомога при усиновленні дитини; 4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 5) допомога на дітей одиноким матерям. Статтями 18-1,18-2,18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» встановлено підстави набуття права на допомогу на дітей одиноким матерям, умови призначення відповідної допомоги та її розміри. Відповідно до ч.3 ст.18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п.34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року (далі - Порядок) допомога на дітей одиноким матерям призначається на кожну дитину. Частиною 1 ст.18-4 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п.36 Порядку встановлено, що виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Пунктом 49 Порядку встановлено, що особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органам соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на виплату такої допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: отримувачем державної допомоги сім`ям з дітьми самостійно; за згодою отримувача державної допомоги сім`ям з дітьми у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат державної допомоги сім`ям з дітьми у розмірі, який не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку. Таким чином, допомога на дітей одиноким матерям є різновидами державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надаються з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки малозабезпечених сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.05.2014 року до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради, правонаступником якого є Центральне управління праці та соціального захисту населення Дніпровської міської ради, звернулась [PERSON] із заявою про призначення їй державної допомоги на дітей одиноким матерям. 29.05.20145 року у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року, відповідачці було призначено допомогу одиноким матерям на двох дітей. 14.12.2015 року відповідачка надала до Управління заяву, в якій просила припинити їй виплату допомоги на доньку [PERSON] , [INFO] , яка народила дитину та стала вважатись окремою родиною, відповідно до абз.2 п.36 Постанови Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001 року. З 01.01.2016 року виплата допомоги на дитину відповідачці була припинена. Кожні наступні шість місяців з 24.03.2016 року та з 06.07.2016 року відповідачка повторно зверталась за призначенням допомоги одинокій матері на другу дитину. Проте, при подальшій виплаті відповідачці допомоги одинокій матері на іншу дитину, останній виплачувалась така допомога на двох дітей, що позивач пояснює збоєм в програмному забезпеченні в Дніпропетровському обласному центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. В зв`язку з цим, виникла переплата бюджетних коштів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року в сумі 16226 грн. 08 коп., з яких відповідачкою зайво сплачені та отримані нею кошти частково повернуті та залишок заборгованості становить 8826 грн. 08 коп. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18). Виходячи із наведених вище положень п.49 Порядку також передбачено повернення отримувачем допомоги надмір виплачених сум допомоги за повідомленням органу соціального захисту населення самостійно, за рахунок сум наступних виплат, або їх стягнення в судовому порядку. З урахуванням вищенаведених обставин та положень законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача надмір виплаченої суми державної допомоги на дітей одиноким матерям в сумі 8826 грн. 08 коп., у відповідності до ст.141 ЦПК України судового збору в сумі 2102 грн., а всього 10928 грн. 08 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial