Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява представника заявника [PERSON] , відповідно до якої остання просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , станом на [INFO]. Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , батько заявника. Факт відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 14.05.2019, актовий запис № 111. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із: - автомобіля марки RENAULT, моделі LAGUNA, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим Центром 3246 05.10.2017. Заповіт [PERSON] не залишив. Єдиним спадкоємцем за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України є [PERSON] , син спадкодавця. У травні 2018 року заявник разом із батьком знялися з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Згодом, 19 липня 2018 року, заявник продав указану вище квартиру, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим Кушніренко О.Г., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 19.07.2018 за р. № 2783. Після відчуження згаданої квартири заявник із батьком стали разом проживати за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою [PERSON] мешкав до своєї смерті. Більш того, саме у цій квартирі у нього стався серцевий напад, від якого він і помер. Указані обставини підтверджуються картою спадкоємності від 11.05.2019 та остаточним лікарським свідоцтвом про смерть, виданим КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР 14.05.2019 за № 1745. Водночас зареєструвати власне місце проживання батько заявника не встиг. 28 січня 2020 року заявник звернуся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа № 8/2020. Зазначене буде підтверджене копією цієї спадкової справи, яку заявник не може надати, інакше як на запит суду, оскільки чинне законодавство про нотаріат не передбачає видачу спадкових справ за зверненням особи. У зв`язку з цим відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України до цієї заяви додаю клопотання про витребування зазначеного доказу. 25 лютого 2020 року заявник через свого представника звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на згаданий вище автомобіль. Утім, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва, посилаючись на те, що факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем документально не підтверджений, що унеможливлює встановлення факту прийняття спадщини, а також місця відкриття спадщини. Зазначене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 94/02-31 від 25.02.2020. Заявник на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою, однак документально підтвердити вказаний факт у позасудовому порядку він не може. Відтак, з метою оформлення спадщини він змушений звернутися до суду із цією заявою. Ухвалою суду від 17.08.2020 року заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження у справі, розгляд заяви здійснюється в порядку окремого провадження (а.с. 47). Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, його інтереси представляла адвокат Кравченко О.В., яка у судовому засіданні підтримала заяву, просила суд задовольнити вимоги. Заінтересована особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Надія Володимирівна у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд заяви без її участі. Вислухавши думку представника заявника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] актовий запис № 147, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 11.08.2015 року (а.с.10). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1745, причиною смерті стала гостра коронарна смерть.(а.с. 14,15). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із: - автомобіля марки RENAULT, моделі LAGUNA, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим Центром 3246 05.10.2017 (а.с. 11). Заповіт [PERSON] не залишив. Єдиним спадкоємцем є [PERSON] , син померлого. Заявник із батьком разом проживали за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою [PERSON] мешкав до своєї смерті (а.с.14). Постановою приватного нотаріуса Кияниця О.В. від 25.02.2020 № 94/02/-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що строк для прийняття спадщини пропущений та на час відкриття спадщини він не проживала постійно зі спадкодавцем (а.с.17-18). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03.11.2010, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт того, що [PERSON] помер у квартирі за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою померлий проживав разом із сином та цивільною дружиною [PERSON] , яка належить останній на праві власності. Син померлого [PERSON] проживав у зазначеній квартирі з червня 2018 року і до кінця липня 2019 року. Крім того, свідок [PERSON] зазначила, що не претендує на спадщину, та не знає інших спадкоємців які б хотіли прийняти спадщину після померлого, окрім заявника [PERSON] . З матеріалів справи випливає, що заявником доведено, що він на день смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , проживали разом за однією адресою: [ADDRESS] , що об`єктивно підтверджується матеріалами цивільної справи та показами свідків. Від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved