Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 03 липня 2015 року звернувся [PERSON] (далі позивач) із позовом про визнання [PERSON] (далі відповідач) таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить житловий будинок, розташований по вул..30 років Жовтня,50 в смт. Куйбишеве. У житловому будинку, окрім позивача та його дружини, також зареєстрований син [PERSON], який на початку 2011 року переїхав до міста Харкова, де по теперішній час проживає. Відповідач без поважних причин більше пяти років відсутній та не проживає в будинку позивача, особистих речей немає. Відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації з будинку, участі у витратах на його утримання не бере. Реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди як власнику житлового будинку в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. Позивач на підставі ст.ст. 317,319,391,405 ЦК України просить прийняти рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Сторони до суду кожний окремо подали заяви про розгляд справи без його участі, позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного, а також із положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, смт. Куйбишеве, вул.. 30 років Перемоги, 50, що підтверджується договором купівлі продажу від 29 жовтня 1997 року, який зареєстрований у встановленому законом порядку. Згідно із копії домової книги, за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, смт. Куйбишеве, вул.30 років Жовтня,50 зареєстровані [PERSON] (позивач), [PERSON] (дружина позивача) , [PERSON] (відповідач). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.ст.317,319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач фактично припинив проживати за адресою: [INFO] з 2011 року, його речі відсутні, що не заперечується сторонами. Відповідно до ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач більше ніж чотири роки без поважних причин не користується жилим приміщенням, яке належить позивачу. З часу вибуття відповідач не ставився до будинку позивача як до свого основного місця проживання. Таким чином, суд прийшов до висновку про доведеність тих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог до відповідача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved