Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON], до [PERSON], [PERSON] яка діє в інтересах [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачеві на праві власності належить 12/50 частин житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровані його колишня дружина - [PERSON], та діти - [PERSON] та [PERSON], які фактично не проживають в спірному будинку з 01 січня 2017 року. Рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідачів з реєстрації в зазначеному будинку. У зв'язку з чим просить суд визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] втратившими право користування житловим приміщенням, а саме 12/50 ідеальних часток житлового будинку з господарськими будовами та побудовами під номером [ADDRESS], до складу якого входить [ADDRESS], розташована на земельній дільниці загальною площею 1212 кв.м. земель Слов'янської міської ради Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON], не з'явилися, однак до суду надали заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно ст. 223 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Третя особа, Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, просить розглянути справу без свого представника, з метою захисту житлових прав дитини позовні вимоги в частині визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням дитини, [PERSON],[INFO], не підтримують. Рішення в іншій частині просили винести на розсуд суду. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі Договору дарування житлового будинку від 25.03.2006 року належить 12/50 ідеальних часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею - 1212 кв.м. земель Слов'янської міської Ради. Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № [NUMBER], а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно із Довідкою наданою ТОВ «Циділо та К» від 06.12.2017 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані члени сім'ї позивача : дружина - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO]. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21.10.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до акту комітету мікрорайону Центр - 1 м. Слов'янська [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з 01.01.2017 року не проживають за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS], тому має право вільно розпоряджатися належною йому власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] Крім того, відповідно зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн. сплачена при подачі позовної заяви до суду, що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved