Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 20.12.2002 р. із відповідачем був укладений шлюб від якого мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Вказує, що 20.05.2011 р. рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб із відповідачем був розірваний, після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем. Зазначає, що відповідач майже перестав приймати участь в утриманні дітей, надає символічну суму коштів, що не відповідає реальному рівню всіх потреб для повноцінного фізичного та розумового розвитку, на момент звернення до суду не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати неповнолітніх дітей. Зауважує, що відповідач довгий час ніде не працює та не здійснює ніяких спроб влаштуватися на роботу, тому вважає за необхідне стягнути аліменти із відповідача в твердій грошовій сумі, а саме 3 000,00 грн., що є мінімально необхідним для утримання та виховання неповнолітніх дітей. У зв'язку із наведеним просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, а саме 3 000,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач та її представник в судове засідання з'явилися, підтвердили обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання з'явилися, заперечували щодо позовних вимог, просили відмовити у позові. Заслухавши доводи і заперечення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20.12.2002 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.05.2011 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Також встановлено, що позивач та відповідач мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). На даний час діти проживають разом із позивачем в [ADDRESS], що підтверджується довідками УЖКГ «Біличі» за №468 від 19.05.2014 р. (а.с. 9) та довідкою за № 40 від 20.01.2015 р. (а.с. 12). Крім того, встановлено, що відповідач регулярно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджуються розписками позивача, що містяться у матеріалах справи. Відповідно до довідки Подільського районного центру зайнятості від 10.03.2015 р. № 398, відповідачу [PERSON] надано статус безробітного з 03.03.2015 р. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 цього кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені норми Закону, оскільки відповідач матеріальну допомогу по утриманню дитини надає нерегулярно, а також те, що відповідач має мінливий дохід, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у фіксованому розмірі, а саме у твердій грошовій сумі. Суд не бере до уваги посилання позивача на фіскальні чеки щодо купівлі продуктів харчування, купівлі господарчих товарів, придбання лікарських засобів, так як дані докази можуть підтверджувати обставини витрат на особисті потреби позивачки, а не конкретні витрати на дітей. Крім того, суд вважає, що розмір аліментів, на якому наполягає позивачка, не є повністю підтверджений доказами, а тому суд стягує із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі - 1 000,00 грн. щомісячно із 27.01.2015 р. і до досягнення дітьми повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Також суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу, оскільки всупереч приписів статті 60 ЦПК України позивач не надала фактичних доказів укладення договору про надання юридичних послуг й оригіналу квитанції про сплату таких послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому у зв'язку із задоволенням позовних вимог суд вважає, що із відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial