Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 1\~356, 28 грн., суму моральної шкоди у розмірі 100\~000,00 грн., та всі судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивачпосилається на те, що 19.12.2014 року близько 19 годин 30 хвилин на перехресті вул. Сумської та вул. Раднаркомівської в місті Харкові, автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який їхав зі сторони вул. Раднаркомівська, робив поворот у бік вул. Скрипника та скоїв наїзд на [PERSON], коли позивач переходив дорогу на зелене світло, в напрямку вул. Сумської, зі сторони вул. Раднаркомівської по куту зі сторони Дзеркального струменю. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження.Позивач звернувся до поліклініки за місцем проживання, з якої в свою чергу був направлений на обстеження до Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги №4 ім. проф. [PERSON]. В цей же день, прибувши у відділення політравми Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги №4 ім. проф. [PERSON], позивач був госпіталізований, у звязку з тим, що лікарями, після проведених обстежень, було діагностовано наявність у [PERSON], після наїзду автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], травм, а саме: забій мяких тканин склепіння черепа, струс мозку, на серії отриманих томограм поперекового відділу хребетного стовпа визначається д/перелом поперечного відростка L-3 зліва, перелом бічних мас крижів зліва, д/переломпоперечного відростка L-5 праворуч, що згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №311-КЕ/2015 відноситься до тілесних ушкоджень категорії середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя. За даним фактом було порушено кримінальне провадження №12015220480000093від 08.01.2015 року за правовою кваліфікацією по ч.1 ст. 286 КК України і [PERSON] визнано потерпілим. Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було. Справа знаходиться на стадії досудового розслідування. Позивач вказує, що [PERSON] фактично повністю визнав свою провину, факт визнання своєї провини [PERSON] зазначив у поясненнях, які надав ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» від 22.12.2014 року, де ним було зазначено, що він дійсно здійснив наїзд на пішохода. Окрім того ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на запит адвоката надала відповідь вих. №2228 від 27.03.2015 року, де присутні фотографії зроблені аварійним комісаром с місця ДТП та з даних фотографій вбачається, що лобове скло автомобіля розбите. Воно було розбито внаслідок наїзду водія [PERSON] на [PERSON], де в процесі самого наїзду, внаслідок порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху, позивач отримав удар у бокову частину стегна та внаслідок цього наїзду та тяжкості удару додатково вдарився головою у лобове скло. В період з 22.12.2014 року по 08.01.2015 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділення політравми Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги №4 ім. проф. [PERSON]. Після того, як сталося ДТП водій [PERSON] не зробив навіть тих мінімальних дій які він повинен був зробити, а саме: викликати співробітників ДАІ та швидку медичну допомогу. Ці дії були зроблені батьками позивача, яким він подзвонив після того, як отямився в машині, які миттєво приїхали на місце ДТП. Вже безпосередньо після ДТП, поки позивач знаходився вдома, та за період його перебування на стаціонарі у Міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги №4 ім. проф. [PERSON], водій [PERSON], жодного разу не поцікавився станом здоров'я позивача та не надав йому матеріальної допомоги на відшкодування придбання ліків та компенсації завданих страждань, уникає цивільно-правової відповідальності. Разом з тим позивач проходив тяжкий курс лікування, постійне обстеження, робив витрати на покупку медикаментів та здачу аналізів, повний розмір заподіяної майнової шкоди у звязку з відсутністю у багатьох лікарнях можливості надати чеки позивач підтвердити не може, однак витрати на медикаменти, які були придбані для лікування відповідно до наявних чеків, а також витрати, яких зазнав позивач у звязку з необхідністю поїздок до Києва для отримання даних відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.04.2017 року підтверджуються необхідними документами, у звязку з чим матеріальна шкода, яку позивач просить стягнути з відповідача складає 1356, 28 грн. Як вказує позивач, травма отримана ним внаслідок ДТП мала триваючий характер та приносила йому довготривалий постійний біль, дискомфорт, моральні, психологічні та душевні страждання. Вже минуло майже три роки, однак наслідки ДТП 2014 року ще й досі відчуваються, у зв'язку з тим, що позивач періодично відчуває болі та потребує лікування, яке полягає у необхідності, прийому ліків та інших діях для зменшення та контролювання наявного болю.Внаслідок ДТП позивач вказує, що йому було завдано моральну та матеріальну шкоди.Позивач є інвалідом 3 групи, ця пригода здійснила негативний вплив на його психологічне та фізичне здоров'я, змінилося нормальне життя, порушився сон, дуже часто позивач прокидався та на даний час також періодично прокидається серед ночі через нестерпний гострий, ріжучий біль в нижній частині спини, вже тривалий час він не може повноцінно відпочити та відновити сили. Знаходження у лікарні тривалий час спричинили для позивача та його родини багато незручностей, оскільки він не міг працювати, весь тягар по утриманню сім'ї лягав на його батька, також позивач не міг нормально рухатися і здійснювати повноцінний догляд за собою,тому потребував сторонньої допомоги та послуг доглядальниці у лікарні та вдома. Ці обставини фактично позбавили позивача нормального життя, та він вимушений проходити важкий курс тривалого лікування. Розмір душевних страждань та моральної шкоди оцінюється позивачем у 100 000, 00 гривень.\~Така ціна\~включає в себе усі страждання позивача, які довелося йому перенести за цей час, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативний вплив на здоровя та психологічний стан, а також моральні страждання, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою. Факт наявності таких пошкоджень, фізичних болів, розладу здоровя, психологічних, емоційних, душевних, фізичних та моральних страждань підтверджується наявною медичною документацією та висновком комісійної судово-медичної\~експертизи № 311-КЕ/2015. У звязку з викладеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. 22.12.2018 року позовна заява ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~22.03.2018\~року підготовче\~провадження у\~цивільній справі\~за позовом\~[PERSON] до\~[PERSON] про\~відшкодування шкоди\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди закрито тапризначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не зявились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Позивач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Також позивач подав письмові пояснення, які приєднані до матеріалів справи та підтверджують викладені в позові обставини. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.06.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2015 року зареєстровано кримінальне провадження №12015220480000093 за правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 286 КК України у звязку з тим, що 19.12.2014 року близько 19.30 год. на перехресті вул. Сумської та вул. Раднаркомовської сталося ДТП, а саме автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який отримав тілесні ушкодження (а.с.158). На запит суду ст. слідчим СВ Шевченківським ВП ГУНП в Харківській області ст. лейтенантом поліції [PERSON] листом від 01.06.2018 року повідомлено, що матеріали кримінального провадження №12015220480000093 від 08.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України знаходяться на стадії досудового розслідування, підозра [PERSON] не оголошувалась, цивільний позов потерпілим у кримінальному провадженні не заявлявся (а.с.157) ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на запит адвоката надала відповідь №2228 від 27.03.2015 року, якою повідомила, що 19.12.2014 року до страхової компанії надійшло телефонне повідомлення про ДТП за участю автомобіля [NUMBER], яка мала місце у м. Харковіпо вул. Сумській, до відповіді додані копії документів з приводу зазначеного вище ДТП, якими на той час володіла страхова компанія, в тому числі фотографії зроблені аварійним комісаром с місця ДТП, яке сталося 19.12.2014 року у м. Харкові, пояснення водія [PERSON] (а.с.13-16). Як вбачається з записів до амбулаторної карти [PERSON] від 19.12.2014 року, 09.01.2015 року, 19.01.2015 року, 29.01.2015 року, 26.02.2015 року, 26.12.2016 року та 24.02.2017 року [PERSON] був підтверджений діагноз: закритий перелом поперечних L-3 зліва L-5 праворуч, закритий перелом бічних мас крижів зліва. [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні у травматолога в поліклініці №20 з 22.12.2014 року з приводу побутової травми 19.12.2014 року. Був збитий автомобілем. Первинна допомога надана в лікарні №4, діагноз: забій м'яких тканин поперекової області, забій м'яких тканин області правового колінного суглоба. Неврологом був направлений 22.12.2014 в лікарню №4, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 22.12.2014 по 08.01.2015 р. продовжив обстеження в стаціонарі: КТПОП 23.12.2014 - перелом поперечних відростків L-3 зліва L-5 праворуч, перелом бічних мас крижів зліва. Після виписки зі стаціонару лікарні №4з 09.01.2015 року - до теперішнього часу проходить курс консервативної терапії отримуючи препарати кальцію, МПВС і місцево і всередину. Переломи консолідувалися, проте хворого після навантаження турбують болі в лівій половині поперекової області. З 13.03.2015 року рекомендований масаж, заняття лікувальною фізкультурою, хондропротектори місцево. (а.с.24-47). Відповідно до копії висновкукомісійної судово-медичної експертизи Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації (ХОБСМЕ ДОЗ ХОДА) за матерілами справи № 311-КЭ/2015 від 22.12.2015 року за матеріалами кримінального провадження №12015220480000093 за фактом спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], отриманих внаслідок ДТП, експертна комісія прийшла до висновків про те, що у громадянина [PERSON], [INFO], мала місце закрита тупа травма поперекової області у вигляді садна, синця та злому поперекового відростка 3-го поперекового хребця зліва, поперекового відростка 5-го хребця справа та злому поперекового відростка 5-го хребця зліва. Вказана травма поперекової області гр. [PERSON] у вигляді: садна, синця та злому поперекового відростка 3-го поперекового хребця зліва, поперекового відростка 5-го хребця справа та злому поперекового відростка 5-го хребця зліва відноситься до середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинила тривалий розлад здоровя (п.п.2.2.1. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.»). Пошкодження у гр. [PERSON] могли утворитися за обставин, викладених у постанові про призначення експертизи та в матеріалах кримінального провадження. Місцем прикладення травмуючої сили на тіло потерпілого [PERSON] була поперекова область. Між травмою, отриманою [PERSON] і отриманими тілесними ушкодженнями є причинний звязок (а.с.17-23, 159-166). У висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №1068/16 від 29.12.2016 року, зробленого в рамках кримінального провадження, зокрема, зазначено, щов даній дорожній обстановці, водій автомобіля «VWВога» [PERSON], повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 і 16.2 Правил дорожнього руху України; технічна можливість запобігання пригоди для водія автомобіля «VWВоrа» [PERSON], в даній дорожній обстановці, визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1 і 16.2 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; дії водія автомобіля «VWВоrа» [PERSON], в даній дорожній обстановці, не відповідали вимогам п.п. 10.1 і 16.2 Правил дорожнього руху України, і. з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникненням даної пригоди (а.с.115-118). Відповідно до копії ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.04.2017 рокуклопотання адвоката [PERSON]В.в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12015220480000093 від 08.01.2015 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія [PERSON] за ст. 286 ч.1 КК України задоволено.Надано дозвіл представнику потерпілого [PERSON] адвокату [PERSON] та потерпілому [PERSON] на тимчасовий доступ до речей і документів в ПрАТ «МТС УКРАЇНА», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Фрунзе,18, (м. Київ, вул. Лейпцизька 15, 01601) (а.с.50). Позивачем на підтвердження матеріальних витрат у звязку з ДТП надані копії чеків, що свідчать про придбання медикаментів, а саме: за №555077 на суму30,73 грн., за №9620 на суму 52,10 грн., за №55393 на суму 29,50 грн., за № 146312 на суму 96,25 грн., за №100798 на суму 37,34 грн.,за №107104 на суму 34,32 грн., за №13007 на суму 87,98 грн., а також копії проїзних документів ЄМ №423653 вартістю 268,13 грн., ЄН №156534 вартістю 194,02 грн., БУ №658391 вартістю 306,89 грн., БУ №657995 вартістю 219,02 грн. на підтвердження виїзду у м. Київ для отримання тимчасового доступу до речей і документів в ПрАТ «МТС Україна» мобільного телефону [PERSON] відповідно доухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.04.2017 року. Всього на загальну суму 1356, 28(а.с.48-49). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Щодо майнової шкоди, тоза своєю правовою природою зобовязання з відшкодування шкоди, завданої ДТП є деліктним зобовязанням.\~Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними субєктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної\~небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст.\~1166,\~1187 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2\~статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або\~утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи зі змісту п. 4 вищезазначеної Постанови, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи. З моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Аналогічні правові позиції висловлені\~колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що\~право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди. Загальні засади відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.. 23 ЦК України. Разом з тим, за ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пунктом 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку\~\~між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну\~\~йому шкоду\~\~та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Розмір матеріальної шкоди завданої позивачу [PERSON], яка полягає у витратах на лікування та розшук відповідача, визначена у розмірі 1\~356,28 грн. та знаходить своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача [PERSON] у повному обсязі. Щодо стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. з урахуванням тяжкості спричинених позивачу травм в результаті ДТП, наведених позивачем даних про тривалість його лікування та досудового слідства, спричинені цими обставинами моральні страждання, враховуючи засади співмірності та справедливості, що відповідає розясненням, які містяться в постанові №4 від. 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 40\~000, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди, яку вважає доведеним позивачем, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому відповідачем, який жодного разу в судове засідання не зявлявся, відзиву на позов з відповідними запереченнями не надав, протилежні обставини не доведені. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважаючи за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 896 грн., тобто пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial