Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась із заявою заявник [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за участю заінтересованих осіб: Департаменту міського господарства Одеської міської ради, місцезнаходження за адресою: 65011, м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д, КП «Міського агентства з приватизації житла» місцезнаходження за адресою: 65005, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 66, в якій просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого записаного у реєстрову книгу за №3-1504 від 08 липня 1993 року, та Розпорядження органу приватизації №14982, виданого Міським агентством з приватизації житла 08 липня 1993 року, виданих на ім`я [PERSON] . Оскільки у заявниці на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом на квартиру, який був виданий на її ім`я. Для виправлення даної помилки органом, який її допустив під час видачі їй документів, необхідно встановити, що вона саме та особа, яка зазначена у Свідоцтві про право власності на житло та Розпорядженні органу приватизації, що зробити неможливо у зв`язку із різним написанням прізвища у правовстановлюючих документах та документі, що посвідчує особу, тому їй було рекомендовано звернутись до суду з метою вирішення цієї проблеми. Заявник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволенні заяви наполягала у повному обсязі. Заінтересовані особи: Департамент міського господарства Одеської міської ради, КП «Міського агентства з приватизації житла», в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення заяви. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №3-1504 від 08 липня 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів на підставі Розпорядження органу приватизації №14982, виданого Міським агентством з приватизації житла 08 липня 1993 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . При видачі Свідоцтва про право власності на житло та Розпорядження органу приватизації було допущено помилку, яка перешкоджає заявниці конституційному праву володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Так, в Свідоцтві про право власності на житло та Розпорядженні органу приватизації прізвище заявниці записано, як « [PERSON] » не збігається із записом її прізвища в паспорті громадянина України, що був виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 29 серпня 1997 року, де її прізвище зазначене, як « [PERSON] ». Різниця у написані прізвища є наслідком довільного перекладу прізвища заявниці з російської мови на українську мову. Внаслідок такої помилки в неї на даний час виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом на квартиру, який був виданий на її ім`я. Для виправлення даної помилки органом, який її допустив під час видачі заявниці документів, необхідно встановити, що вона саме та особа, яка зазначена у Свідоцтві про право власності на житло та Розпорядженні органу приватизації, що зробити неможливо у зв`язку із різним написанням прізвища у правовстановлюючих документах та документі, що посвідчує особу, тому заявниці було рекомендовано звернутись до суду з метою вирішення цієї проблеми. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності заявниці правовстановлюючих документів, а саме Свідоцтва про право власності на житло та Розпорядження органу приватизації. Таким чином, з метою надання заявниці можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме квартирою квартира [ADDRESS] , існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючі документи - Свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконю Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстроване і записане у реєстрову книг; №3-1504 від 08 липня 1993 року, та Розпорядження органу приватизації №14982, вид Міським агентством з приватизації житла «8» липня 1993 року, належить їй [PERSON] , [INFO] . Виправити дану помилку у правовстановлюючих документах на даний момент не має можливості. Оскільки не усунення судом цих недоліків позбавляє заявницю можливості належним чином розпорядитися своїм майном, заявниця вправі вимагати від суду захисту своїх суб`єктивних прав. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, беручи до уваги, що свідоцтво про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого записаного у реєстрову книгу за №3-1504 від 08 липня 1993 року, та Розпорядження органу приватизації №14982, виданого Міським агентством з приватизації житла 08 липня 1993 року, виданих на ім`я « [PERSON] » замість « [PERSON] », а також враховуючи, що розбіжність стосується однієї літери в прізвищі заявниці, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт належності цій особі правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved