Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось МТСБУ з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь МТСБУ завдану майнову шкоду в порядку регресу у розмірі 30267 грн. 30 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 27 січня 2019 року о 18 год. 30 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2102», реєстраційний номер [NUMBER] , в м. Одеса по вул. Святослава Ріхтера, 125, допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] , який в свою чергу допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110307», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 27 лютого 2017 року особою, винною в настанні ДТП, визнано [PERSON] , та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. 11 квітня 2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] , загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 30267,30 грн. Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право пред`явити регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував цивільно-правову відповідальність. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача у судові засідання не з`являвся, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухваленні судом заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відзиву на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Між сторонами виникли позадоговірні зобов`язання у зв`язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що 27 січня 2019 року о 18 год. 30 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2102», реєстраційний номер [NUMBER] , в м. Одеса по вул. Святослава Ріхтера, 125, допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] , який в свою чергу допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110307», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2017 року, справа №521/2101/17, провадження №3/521/1443/17, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 320 грн. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 лютого 2017 року, додатковому доказуванню не підлягає. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень, у тому числі автомобілю «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. 09 березня 2017 року, власник пошкодженого транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 292/17 від 27 лютого 2017 року, виконаного оцінювачем [PERSON] . вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням зносу становить 29597,30 грн., без ПДВ. Крім того, вартість послуг аварійного комісара становить 670 грн. 11 квітня 2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 29597,30 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №3032рв від 10 квітня 2017 року. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 38.2 та п.п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За п. 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, передбачених у статті 41 Закону. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 29597,30 грн. та витрат на встановлення розміру збитків у розмірі 670,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 гривні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Outcome: approved