Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання в порядку спадкування права на земельну ділянку. Позов мотивував тим, що [INFO] в с. Перервинці Драбівського району Черкаської області померла мати позивача [PERSON] , яка також була матір`ю відповідача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкове майно складалося з права на земельну частку (пай), яка померла мала право на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] 0068239, виданого Драбівською РДА 16 жовтня 1996 року. Спадкоємцями після смерті матері є позивач та відповідач. Позивач протягом перших днів після смерті матері забрав собі її документи, а саме: паспорт матері, який здав під час отримання свідоцтва про її смерть, сертифікат на право земельну частку, тобто фактично вступив в управління спадковим майном, вважався таким, що прийняв спадщину. В липні місяці 2019 року він звернувся до державного нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори по питанню видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус відмовляє йому видати свідоцтво на спадщину, так як відсутні докази прийняття спадщини. Цього ж дня йому стало відомо від нотаріуса про те, що його рідний брат, [PERSON] , 25 вересня 2001 року отримав у Драбівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, в якій зазначено, що спадкоємцем майна гр. [PERSON] , померлої [INFO] , являється її син [PERSON] , що проживає в селі Перервинці Драбівського району Черкаської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку у землі, яка перебувала у колективній власності колективного с/г підприємств «Нива», що знаходиться в селі Перервинці Драбівського району Черкаської області розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом та належало померлій на підставі сертифіката серії ЧР №0068239, виданого Драбівською районною адміністрацією 16 жовтня 1996 року. Видачею вказаного свідоцтва про праву на спадщину за законом порушені права позивача [PERSON] як спадкоємця, а тому вказане свідоцтво є частково недійсним, так як спадкоємцем після смерті [PERSON] являється також і він. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, свідка, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді з земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності діючого с/г підприємства «Нива», о знаходиться в с. Перервинці Драбівського району Черкаської області, розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом та належало померлій на підставі сертифіката серії ЧР № 0068239, виданого 16 жовтня 1996 року Драбівською РДА в Черкаській області. З копії спадкової справи № 668 заведеної після смерті [PERSON] встановлено, що 25.09.2001 року до Драбівської державної нотаріальної контори звернувся із заявою [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] , яке складається з права на земельну частку (пай) у землі. 25 вересня 2001 року [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на спадкове майно, яке складається з земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності діючого с/г підприємства «Нива», о знаходиться в с. Перервинці Драбівського району Черкаської області, розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом та належало померлій на підставі сертифіката серії ЧР № 0068239, виданого 16 жовтня 1996 року Драбівською РДА в Черкаській області. Позивач по справі є сином [PERSON] . До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері він звернувся в липні 2019 року та 04 липня 2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через пропуск строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду\~України №7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п.4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з п.1\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР\~(далі -\~ЦК УРСР 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, оскільки [PERSON] померла [INFO] , до даних правовідносин належить застосовувати норми\~ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч.1, 2 ст. 524\~ЦК УРСР\~1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до\~ст. 527 ЦК УРСР 1963 року\~спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року\~передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з с. 549\~ЦК УРСР 1963 року\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У п. 3.3,3.4\~розділу 1 ч. ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину, схвалені рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 1\~ст. 549 ЦК УРСР, прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Позивач не надав до суду жодних доказів того, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Звертаючись до суду позивач зазначав, що він прийняв спадщину після смерті матері, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме після смерті матері забрав собі її документи на землю. Однак, допитаний позивач [PERSON] в якості свідка показав суду, що після смерті матері її майно до нього не перейшло у користування чи володіння, сертифікат на земельний пай зберігався у невістки дружини його брата, відповідача по справі, даний сертифікат він отримав лише у 2001 році коли допомагав брату з оформленням спадщини. За таким обставин суд вважає, що позивач не надав суду доказів, які б свідчили про факт вступу ним у спадщину після смерті матері, а відтак встановити цей факт неможливо. Інші позовні вимоги не підлягають задоволенню оскілки є похідними і залежать від встановлення юридичного факту.

Outcome: dismissed