Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», в якому просило стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № IKAPNAІG.1844.001 від 08.11.2010 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», в загальному розмірі 140916,32 грн. та судові витрати у розмірі 2113,75 грн. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що 08 листопада 2010 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» було укладено кредитний договір № IKAPNAІG.1844.001, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на придбання авто в сумі 138700,00 грн на строк з 08.11.2010 року по 07.11.2017 року зі сплатою процентів. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08 листопада 2010 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.1845.001. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08 листопада 2010 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № ZХ017500.1844.002. Проте відповідач [PERSON] кредитні зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на час звернення до суду з вказаним позвовом за ним утворилася заборгованість в загальному розмірі 140916,32 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 77460,75 грн, заборгованості за процентами в розмірі 63455,57 грн. 06 березня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» уклали Договір № 146 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» набуло прав нового кредитора та отримало право грошової вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце його проведення повідомлялися належним чином в порядку, про причини неявки не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності та відзиви на позов не надали. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2020 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 08 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір № IKAPNAІG.1844.001, відповідно до умов якого останній отримав кредит на придбання авто в сумі 138700,00 грн на строк з 08 листопада 2010 року по 07 листопада 2017 року зі сплатою процентів в розмірі 21,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно із п.3.4 кредитного договору нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати попереднього періоду сплати по дату, що передує першому дню поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту. Кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитним договором, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно п.п.2.2.9, 2.3.9 даного договору, далі пені згідно розділу 4 договору, далі - простроченої щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів по кредиту, далі - інших прострочених винагород, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилася (у т.ч. сума, надана позичальником понад суму щомісячного платежу) направляється на погашення заборгованості за кредитом (якщо інше не передбачено п.6.8): щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів, далі - інших винагород, далі - відсотків, далі - кредиту. Повне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати закінчення строку користування кредитом, зазначеного в п. 7.1 даного договору. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів (у випадку її щомісячної сплати згідно п.7.1 даного договору або згідно п.3.11 даного договору), відсотків, і/або частини кредиту до останнього дня періоду сплати, вони вважаються простроченими. Пунктом 7.2 вказаного кредитного договору передбачено, що позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перераховувати кредитні кошти з кредитного рахунку в сумі 138700,0 грн на поточний рахунок постачальника. Відповідно до п.7.3 кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним кредитним договором виступає автомобіль MITSUBISHI LANCER 1.5, 2010 року випуску, шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з п.7.1 договору періодом сплати вважати період з 01 по 05 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що виплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 3165,00 грн для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів. Пунктом 7.4 кредитного договору передбачено, що згідно із ст. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.8 даного договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п.71, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до графіку погашення кредиту, що є додатком №2 до договору № IKAPNAІG.1844.001 від 08 листопада 2010 року, у період з грудня 2010 року по жовтень 2017 року розмір щомісячного платежу дорівнював 3165,00 грн, з 01.11.2017 року - 5348,25 грн. Відповідно до п.п. 2.3.11 кредитного договору банк має право здійснювати відступлення права вимоги за даним договором третім особам, письмово повідомивши про даний факт позичальника протягом 5-и днів після такої події. Статтею 512 ЦК України передбачена можливість заміни Кредитора у зобов`язанні іншою особою внаслідок, в тому числі, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). 06 березня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» уклали Договір № 146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. 06.03.2019 р. за реєстром № 392, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» відступає шляхом продажу новому кредиторові Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Відповідно до витягу з Додатку № 1 до договору № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» набуло право вимоги за кредитним договором № IKAPNAІG.1844.001 від 08.11.2010 року, договором застави рухомого майна № ZХ079500.1844.002 від 08.11.2010 року, договором поруки № РХ029031.1845.001від 08.11.2010 року. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, 21.05.2015 року позичальником здійснено останнє погашення заборгованості, зокрема, основного боргу за в розмірі 387,95 грн та процентів за користування кредитом в розмірі 2812,05 грн. Проте в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач [PERSON] кредитні зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.10.2019 року (час звернення до суду з вказаним позовом, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, в якому надійшла позовна заява) позивачем нарахована заборгованість в розмірі 140916 грн 32 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 77460,75 грн, заборгованості за процентами, нарахованими станом на 06.03.2019 року, в розмірі 63455,57 грн Розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, суд дійшов висновку про те, що відповідачами не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 77460,75 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. 1 ст. 251, ч. 1 с. 252, ч. 1 ст. 254 ЦК України). Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 с. 252 ЦК України). Наявність умови договору про те, що договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за цим договором не свідчить про те, що договором встановлено строк виконання зобов`язання в розумінні статті 251 та 530 ЦК України, що відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15. Оскільки судом встановлено, що сторони погодили строк виконання позичальником свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості - по 07 листопада 2017 року, суд дійшов висновку про те, що нарахування процентів за кредитним договором після спливу вказаного строку припиняється на підставі ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 530 ЦК України, що відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Так, у вказаній постанові було викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь заборгованості за процентами, нарахованої за період з 08 листопада 2017 року по 06 березня 2019 року в розмірі 21995,37 грн (63455,57 грн (заборгованість, нарахована позивачем станом на 06.03.2019 року) - 41460,20 грн (заборгованість, нарахована позивачем станом на 07.11.2017 року) = 21995,37 грн) задоволенню не підлягають. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] станом на 30.10.2019 р. має заборгованість за кредитним договором в розмірі 118920 грн 95 коп., яка включає: 77460 грн 75 коп. - заборгованість за кредитом, 41460 грн 20 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08 листопада 2010 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № ZХ079500.1844.002. 08 листопада 2010 року з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань боржника між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.1845.001, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені, та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п. 4 договору у випадку невиконання зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п. п. 11, 12 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016 року у справі №6-2662цс15 було викладено висновок про те, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Крім того, 29.06.2016 року Верховним Судом України у справі №6-272цс16 було винесено постанову, в якій був викладений наступний висновок, а саме: якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки судом встановлено, що позивач звернувся до суду 30 жовтня 2019 року, тобто зі спливом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання щодо всіх чергових прострочених платежів за кредитним договором (дата останнього - 07.11.2017 року), суд дійшов висновку про те, що порука за договором поруки № РХ029031.1845.001 від 08.11.2010 року була припинена. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] задоволенню не підлягають. Разом з тим, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № IKAPNAІG.1844.001 від 08.11.2010 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку», станом на 30.10.2019 року, яка включає: заборгованість за кредитом в розмірі 77460 гривень 75 копійок; заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 41460 гривень 20 копійок, а всього в розмірі 118920 гривень 95 копійок. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір сплачений ним при подачі позову до суду пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1783,82 грн.

Outcome: partial