Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Державного підприємства «Атремвугілля» про стягнення заробітної плати, індексації заробітної плати у звязку з несвоєчасною виплатою, моральної шкоди. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 01 липня 1996 року, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України відповідач порушив строки виплати заробітної плати. Заборгованість по заробітній платі на момент подання позовної заяви становить 3264,54 грн. Дана заборгованість утворилася за період: серпень 2014 року 2350,91 грн., вересень 2014 року 0,00 грн., жовтень 2014 року 1273,63 грн., листопад 2014 року 0,00 грн. У звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати сума заборгованості відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати, підлягає компенсації - серпень 2015 року в розмірі 1222,47 грн., вересень 2014 року 0,00 грн., жовтень 2014 року 573,13 грн., листопад 2014 року 0,00 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити заробітну плату, мотивуючи це тим, що на підприємстві відсутні грошові кошти. Крім того, позивач вважає, що не виплативши належні йому суми, відповідач порушив його законні права та тим самим заподіяв моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач повинна витрачати свій час, була позбавлена можливості купувати речі та предмети першої необхідності. особисті кошти, що порушило звичний ритм та уклад її життя та їй довелося прикладати зусиль для їх відбудови. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 5000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, що утворилася в період з серпня 2014 року по листопад 2014 року в сумі 3524,54 грн.; компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 1795,60 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 1000,00 грн. Представником відповідача [PERSON] надано суду письмове заперечення, яке мотивовано тим, що відповідач взагалі не визнає розмір посадового окладу, факт несвоєчасної виплати заробітної плати та наявність заборгованості. При цьому представник відповідача посилається на ті обставини, що Указом Президента України від 14.11.2014 року № 875 «Про рішення Ради національної небезпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в донецькій та Луганській областях», Постанови Кабінету Міністрів від 07.11.2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям в Донецькій та Луганській областях», а також наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 року № 841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях», відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не повному обсязі свої повноваження, що є додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року, підприємство припинило виробничу та фінансово-господарську діяльність як власну, так і діяльність структурних підрозділів на території міста Горлівки Донецької області. Наказом ДП «Артемвугілля» з 28 листопада 2014 року всім працівникам підприємства на підставі листа Міністерства соціальної політики України від 08.07.2014 року № 7302/3/14-14/13 було надано відпустки без збереження заробітної плати, у тому числі й особам, які підписали довідку про розмір заборгованості. Крім того, працівникам було запропоновано евакуюватися до регіону, який контролюється українською владою. Було вирішене питання щодо розміщення тимчасово переміщених працівників у Дитячому оздоровчому центрі «Вогник», що належить ДП «Артемвугілля». Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з 08 грудня 2014 року, Державне підприємство «Артемвугілля» змінило місцезнаходження з м. Горлівка пр. Леніна, 13 на м. Словянськ, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, 66. Було виготовлено нову печатку «ДП «Артемвугілля» з зазначенням місцезнаходження Донецька область, м. Словянськ, м. Святогірськ. 06 січня 2015 року ДП «Артемвугілля» було проведено інвентаризацію документів, за результатами якої було складено Акт інвентаризації первинних документів та документів фінансово-господарської звітності. Пунктом 3.2 даного Акту встановлено наступне: «за період роботи з дати державної реєстрації (19 лютого 2003 року) до зміни місцезнаходження підприємства (10 грудня 2014 року) місцезнаходження документів (як на паперових так і на електронних носіях) ДП «Артемвугілля» не встановлено, вільний доступ до них неможливий. В тому числі, але не виключно відсутні первинні документи, документи фінансово-господарської звітності, документи про трудові правовідносини, у тому числі про умови та періоди роботи, оплату праці, проведення розрахунків, про встановлення тимчасової або стійкої втрати працездатності, про розслідування нещасних випадків та професійних захворювань на виробництві, документи, які були підставою для здійснення бухгалтерського та податкового обліку, технічні, гірничі, експертні документи, правовстановлюючі документи на нерухоме та рухоме майно, документи, які були підставою виникнення, зміни чи припинення прав та обовязків підприємства, документи щодо взаємодії підприємства з органами державної влади, місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами. Печатки, штампи, бланки, які використовувалися у зазначений період, також відсутні». Дані документи знаходилися на зберіганні в приміщення ДП «Артемвугілля» за адресою: м. Горлівка, пр. Леніна, 13. Доступ до приміщення не є можливим у звязку з проведенням на території міста Горлівка антитерористичної операції. Пунктом 4 висновків акту інвентаризації встановлено наступне: «Після закінчення проведення антитерористичної операції, скасування заходів надзвичайної ситуації та забезпечення вільного та безпечного доступу до приміщення, розташованого за адресою: м. Горлівка, пр. Леніна, буд., 13, а також до всіх інших приміщень та майна ДП «Артемвугілля», відповідно до п. 8 Положення про інвентаризацію активів та зобовязань, затв. Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879, вирішити питання про призначення та проведення інвентаризації». Відповідно до п. 1 Наказу ДП «Артемвугілля» № 1 від 28.11.2014 року «Про припинення виробничої та фінансово господарської діяльності» з 28 листопада 2014 року припинено виробничу та фінансово-господарську діяльність Державного підприємства «Артемвугілля», які знаходяться у місті Горлівка Донецької області. Пунктом 3 вказаного наказу встановлено, що будь-які документи, видані (складені, підписані, скріплені печаткою тощо) від імені Державного підприємства «Артемвугілля» або його структурних підрозділів у місті Горлівка Донецької області під час дії цього наказу вважаються недійсними та такими, що не спричиняють правових наслідків для підприємства. На даний час адміністративні та виробничі підприємства утримуються незаконними озброєними формуваннями терористичної організації «ДНР». Особи, які підписали довідку про заборгованість із заробітної плати не перемістилися у місцевість, яка контролюється українською владою та продовжують виконувати невідомі функції у захоплених адміністративних приміщеннях підприємства. У розпорядженні вказаних осіб знаходяться печатки, штампи, бланки ДП «Артемвугілля». Жодних функцій посадових осіб підприємства вони не виконують за вказаних підстав (знаходження у відпустці без збереження заробітної плати, зміна місцезнаходження підприємства, захоплення приміщень підприємства, які знаходилися у місті Горлівка незаконними збройними формуваннями). У місті Горлівка взагалі немає жодної особи, яка на законних підставах представляє інтереси ДП «Артемвугілля». Крім того, до позовної заяви позивачем надано довідку про наявність заборгованості по заробітній платі. Наказом Міненерговугілля України № 860 від 01 грудня 2014 року затверджено статут ДП «Артемвугілля». Пунктом 7.2 Статуту встановлено, що управління підприємством здійснюється його генеральним директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління. Згідно з пунктом 7.7 Статуту генеральний директор діє без довіреності від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, інших організаціях, а також у відносинах з юридичними та фізичними особами. Отже, будь-яка особа, крім генерального директора ДП «Артемвугілля», яка не має належним чином оформленої довіреності, не має права видавати будь-які документи від імені підприємства, в тому числі й довідку про наявність заборгованості по заробітній платі. Дана довідка підписана особами, які на даний час знаходяться у захоплених незаконними озброєними формуваннями приміщеннях підприємства та розпоряджаються печаткою підприємства, яка на даний час є недійсною. Відповідач вважає, що подання суду довідки про заборгованість за незаконними підписами і недійсною печаткою є неналежним та недопустимим доказом та не може бути покладений в основу судового рішення. Щодо відомостей Пенсійного Фонду України просять врахувати, що згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» інформація з Державного реєстру використовується з додержанням вимог Законів України «Про інформацію», «Про захист персональних даних» виключно для потреб, визначених цим Законом та законами з окремих видів загальнообовязкового державного соціального страхування, а також для призначення всіх видів державної соціальної допомоги та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива та для обміну інформацією з Централізованим банком даних з проблем інвалідності. Таким чином позивач не може надавати, а суд приймати у якості доказу вказані відомості, оскільки коло їх застосування обмежене Законом. В задоволенні позову просять відмовити повністю. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, відповідно до наданої суду заяви просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] в період часу з серпня 2014 року по листопад 2014 року включно працювала на ДП «Артемвугілля» шахта ім. Румянцева. Відповідно до довідки № 344 від 21.09.2015 року, наданої структурним підрозділом ДП «Артемвугілля» - шахта ім. К.А. Румянцева, позивачці нараховані та не виплачені суми заробітної плати за серпень 2014 року в розмірі 2350,91 грн., за листопад 2014 року - в розмірі 1273,63 грн. Також, згідно з зазначеною довідкою сума компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, розрахована відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» становить: за серпень 2014 року 1222,47 грн., за листопад 2014 року 573,13 грн. Аналізуючи зазначену довідку, як доказ, наданий позивачем на підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі, суд вважає, що дана довідка є не допустимим доказом виходячи з наступного. Відповідно до Наказу від 28 листопада 2014 року № 1 ДП «Артемвугілля» «Про припинення виробничої та фінансово-господарської діяльності», на виконання Указу Президента України від 14.11.2014 року № 875 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 року № 841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькі та Луганській областях», з 28 листопада 2014 року припинена виробнича та фінансово-господарська діяльність ДП «Артмевугілля», які знаходяться у місті Горлівка Донецької області. Пунктом 3 зазначеного Наказу від 28 листопада 2014 року встановлено, що будь-які документи, видані (складені, підписані, скріплені печаткою тощо) від імені Державного Підприємства «Артемвугілля» або його структурних підрозділів у місті Горлівці Донецької області під час дії цього наказу вважати недійсними та такими, що не спричиняють правових наслідків для підприємства. 06 січня 2015 року ДП «Артемвугілля» було проведено інвентаризацію документів, за результатами якої було складено Акт інвентаризації первинних документів та документів фінансово-господарської звітності. Пунктом 3.2 даного Акту встановлено наступне: «за період роботи з дати державної реєстрації (19 лютого 2003 року) до зміни місцезнаходження підприємства (10 грудня 2014 року) місцезнаходження документів (як на паперових так і на електронних носіях) ДП «Артемвугілля» не встановлено, вільний доступ до них неможливий. В тому числі, але не виключно відсутні первинні документи, документи фінансово-господарської звітності, документи про трудові правовідносини, у тому числі про умови та періоди роботи, оплату праці, проведення розрахунків, про встановлення тимчасової або стійкої втрати працездатності, про розслідування нещасних випадків та професійних захворювань на виробництві, документи, які були підставою для здійснення бухгалтерського та податкового обліку, технічні, гірничі, експертні документи, правовстановлюючі документи на нерухоме та рухоме майно, документи, які були підставою виникнення, зміни чи припинення прав та обовязків підприємства, документи щодо взаємодії підприємства з органами державної влади, місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами. Печатки, штампи, бланки, які використовувалися у зазначений період, також відсутні». Зазначена довідка датована 21.09.2015 року, а діяльність ДП «Артемвугілля» у місті Горлівка припинена з 28 листопада 2014 року, тобто дана довідка видана після припинення діяльності підприємства у місті Горлівка. Крім того, зазначена довідка підписана директором [PERSON], головним бухгалтером [PERSON] та начальником РВ, завірена печаткою структурного підрозділу ш. ім. К.А. Румянцева ДП «Артемвугілля». Однак, як вже було встановлено в судовому засіданні та видно з Акту інвентаризації первинних документів фінансово-господарської звітності» вільний доступ до первинних документів неможливий, печатки, штампи, бланки відсутні. Також, суд приймає до уваги ствердження представника відповідача щодо того, що на даний час адміністративні та виробничі підприємства утримуються незаконними озброєними формуваннями терористичної організації «ДНР», як загальновідомі обставини відповідно до вимог ч. 2 ст. 61ЦПК України. Крім того, суд приймає до уваги ствердження представника відповідача щодо того, що особи, які підписали довідку про заборгованість із заробітної плати не перемістилися у місцевість, яка контролюється українською владою та продовжують виконувати невідомі функції у захоплених адміністративних приміщеннях підприємства, а у місті Горлівка взагалі немає жодної особи, яка на законних підставах представляє інтереси ДП «Артемвугілля». На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що дана довідка підписана особами, які не мають права видавати довідки від імені ДП «Артемвугілля», скріплена печаткою, яка на даний час є недійсною, а тому вважає зазначену довідку не допустимим доказом на підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем, згідно з вимогами ст. 59 ЦПК України. Крім того, відповідно до довідки Управління Пенсійного Фонду України в м. Артемівську (індивідуальні відомості про застраховану особу) щодо [PERSON] від 09.09.2015 року за серпень 2014 року розмір нарахованої заробітної плати становить 2959,35 грн.; за жовтень 2014 року 3090,28 грн. Аналізуючи зазначену довідку, суд вважає за необхідне зазначити, що дана довідка містить тільки відомості щодо нарахованої заробітної плати, та не містить відомостей щодо суми заборгованості по заробітній платі перед позивачем; суми нарахованої заробітної плати позивача відрізняються від суми заборгованості по заробітній платі, яку просить стягнути позивач, посилаючись на довідку підприємства. А тому, суд не може прийняти до уваги дану довідку УПФУ у м. Артемівську у якості докази, який би підтверджував наявність заборгованості по заробітній платі. Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» інформація з Державного реєстру використовується з додержанням вимог Законів України «Про інформацію», «Про захист персональних даних» виключно для потреб, визначених цим Законом та законами з окремих видів загальнообовязкового державного соціального страхування, а також для призначення всіх видів державної соціальної допомоги та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива та для обміну інформацією з Централізованим банком даних з проблем інвалідності. Таким чином, суд доходить до висновку, що зазначена довідка УПФУ у м. Артемівську не може бути належним доказом при розгляді даної справи. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 59 ЦПК України встановлено правило допустимості доказів та зазначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги, що докази, надані позивачем (довідка Управління Пенсійного Фонду України в м. Артемівську (індивідуальні відомості про застраховану особу); довідка № 344 від 21.09.2015 року, видана структурним підрозділом ДП «Артемвугілля» - шахта ім. К.А. Румянцева) не можуть бути визнані належними та допустими доказами при розгляді даної справи, інших доказів на підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано, суд доходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача заробітної плати. Вирішуючи питання про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату суд виходить з наступного. Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачена компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення тощо). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у звязку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, затверджених Постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Тобто, законом передбачений обовязок підприємства здійснити компенсацію втрати доходів позивача та порядок нарахування такої компенсації за наявності порушення строків виплати заробітної плати, однак, приймаючи до уваги, що суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимоги позивача про стягнення заробітної плати у звязку з недоведеністю факту наявної заборгованості по заробітній платі, суд вважає, що в задоволенні вимоги позивач про стягнення з відповідача компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату також необхідно відмовити. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., мотивуючи це тим, що не виплативши належні їй суми, відповідач порушив її законні права. Однак, з даним ствердженням позивача суд також не може погодитись виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 своєї Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи, суд доходить до висновку, що в судовому засіданні позивачем, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведена наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а тому вимога позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Таким чином, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити повністю. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 1000,00 грн. суд виходить з наступного. Позивачем до суду не надано відповідного розрахунку кількості та вартості наданих послуг за годину роботи, зокрема скільки часу витрачено адвокатом на складання позовної заяви. З матеріалів цивільної справи вбачається, що адвокат жодного разу не брав участі у судових засіданнях при розгляді справи. Враховуючи викладене, вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» обґрунтування позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. не має. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed