Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай), в межах норм умовного кадастрового гектару розміром 3,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Право на зазначену земельну ділянку належало його бабусі [PERSON]. Заповіт було посвідчено секретарем Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 24 квітня 2003 року. У своєму позові позивач вказує, що [PERSON], померла 05 квітня 2007 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається із земельної частки паю посвідченого сертифікатом серії ЗП № 0191225 виданий Вільнянською райдержадміністрацією 3 листопада 1997 року, площею 3.0000 умовних кадастрових гектарів. Після її смерті спадщину ніхто не прийняв. Спадкоємці, які б могли претендувати на обовязкову частку спадщини, відповідно до положень ст.1241 ЦК України, відсутні. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦКУ встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні представник позивача наполягає на своїх позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не зявився про дату та час слухання справи був повідомлений судом належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами погодився та просить суд їх задовольнити. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 квітня 2007 року померла [PERSON], яка залишила заповіт на ім?я [PERSON]. Даний заповіт було посвідчено секретарем Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 24 квітня 2003 року. Відповідно до положень статті 1251 ЦК України, у населеному пункті де немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. В заповіті було зазначено, що все майно, де б воно не знаходилося і з чого воно не складалося буде належати йому - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається із земельної частки (паю) посвідченого сертифікатом серії ЗП № 0191225 виданий Вільнянською райдержадміністрацією 3 листопада 1997 року, площею 3.0000 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до вимог пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв. Спадкоємці, які б могли претендувати на обовязкову частку спадщини, відповідно до положень ст.1241 ЦК України, відсутні. Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за п.3.5 спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Доказом того, що за життя [PERSON] володіла земельною ділянкою є укладений договір оренди земельної частки паю, де зазначено серія та номер сертифікату. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦКУ встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п.3 ст.1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на земельну частку пай [PERSON] не може бути перешкодою в реалізації мого права на спадщину.

Outcome: approved