Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] про виплату недоотриманої пенсії після смерті батька в сумі 36876,81 грн. На обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого розмір недоотриманої пенсії після смерті [PERSON] складає 252330,89 грн. Фактично позивачу було виплачено недоотриману пенсію після смерті [PERSON] у розмірі 215454,08 грн., таким чином залишок до виплати складає 36876,81 грн. Позивач звертався до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з проханням виплатити кошти відповідно до свідоцтва про право на спадщину, які залишились недоотриманими, однак отримав відмову, у якій зазначено, що сума недоотриманої пенсії обчислена відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тобто не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Позивач вважає такі дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області незаконними, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 07 липня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам у справі їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень. Ухвалою суду від 10.09.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, на позовних вимогах наполягали, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце їх проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.01.2021 року державного нотаріуса Другої донецької державної нотаріальної контори Кучеренко О.Л. у спадковій справі №85 за 2020 рік, зареєстрованої в реєстрі за №1-8, [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем після смерті [PERSON] . Спадщина, згідно зазначеного свідоцтва,складається з недоотриманої пенсії в сумі 22330,89 грн., що знаходиться в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, яка належала спадкодавцю. Листом першого заступника начальника Головного управління Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Баранової Т. повідомлено, що відповідно до ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія може бути виплачена за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У зв`язку з чим зазначений розмір пенсії може бути зменшено, в залежності від дати звернення. Як вбачається з довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 20.04.2021 року, ПФУ на рахунок [PERSON] перераховано 215454,08 грн. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. При цьому, обставини до нарахування суми пенсії у розмірі\~134178,93 грн. не заперечувалися жодною із сторін, тому вони відповідно до ст. 81 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми. Відповідно до положень статті 46 Закону № України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується до вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. З огляду на викладене, суд вважає обмеження виплати недоотриманої пенсії строком три роки необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно яких сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї у повному обсязі, тому позовні вимоги на суму\~36876,81 грн.\~ґрунтуються на нормах ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягають задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому обставини щодо недоплати указаної суми відповідачем не спростовані, останній не заперечує проти викладених у позові обставин. З огляду на викладене, вимоги підлягають задоволенню, з підстав, які зазначені у позові. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі\~908,00\~грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved