Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 3216,55 гривень та зменшити розмір аліментів, які він сплачує на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] з 1/4 частини до 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня подачі позову, тобто з 31.03.2015 року та до повноліття сина, а саме до [INFO] року (а.с.4-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 02.04.2010 року він ([PERSON]) сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). Від другого шлюбу у нього з [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], який також перебуває на його утриманні. 17.10.2012 р. відповідач звернулась до відділку ДВС Іллічівського міського управління юстиції з заявою про повернення виконавчого листа по сплаті аліментів на малолітнього сина [PERSON] зазначивши при цьому, що претензій до позивача вона не має. 23.03.2015 р. на підставі заяви [PERSON] державним виконавцем Павловською С.М. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа 2-1486/2010 від 13.04.2010 року про стягнення з позивача аліментів на утримання сина сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) та нарахована заборгованість по аліментам в розмірі 3216,55 гривень. Позивач вважає, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, щодо стягнення аліментів на утримання сина просив зменшити їх розмір до 1/8 частини. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, підтвердила в судовому засіданні факт того, що під час подання заяви про повернення виконавчого листа по сплаті аліментів на утримання дитини претензій до позивача не мала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зменшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 02 квітня 2010 року [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) (а.с.8). Від другого шлюбу у позивача з [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] (а.с.16-19). 17 жовтня 2012 року відповідач [PERSON] звернулась до відділку ДВС Іллічівського міського управління юстиції з заявою про повернення виконавчого листа по сплаті аліментів на малолітнього сина [PERSON] зазначивши при цьому, що претензій до позивача вона не має (а.с.9,12). 23 березня 2015 року на підставі заяви [PERSON] державним виконавцем Павловською С.М. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа 2-1486/2010 від 13.04.2010 року про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) та нарахована заборгованість по аліментам в розмірі 3216,55 гривень (а.с.10,11). Відповідно до ч.3 ст.197 СК суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається. Суд приймає до уваги ту обставину, що відповідач відкликавши виконавчий лист 17.10.2012 року та подавши його в до відділу ДВС у березні 2015 року не довела суду належними та допустимими доказами поважні причини, за яких вона протягом більше, як два роки не пред'являла лист до виконання, також суд зазначає, що під час повернення виконавчого листа стягувачу [PERSON] особисто зазначила, що претензій до боржника [PERSON] не має (а.с.12). За таких обставин суд вважає, що позов в цій частині належить задовольнити в повному обсязі. Щодо позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору, розмір аліментів визначається судом. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.192 ч.1 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом. Враховуючи, що у позивача [PERSON] є малолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.16-19) суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів до 1/6 частки усіх доходів позивача. При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, суд враховує те, що відповідно до положень ст.182 ч.2 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене,

Outcome: partial