Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 28.05.2020 року з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні \~вимоги обґрунтовані\~тим,\~що [PERSON] \~є власником\~квартири,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~вказаної квартири\~від 28.02.2020\~року.\~Після придбання\~квартири позивач\~виявив,\~що в\~квартирі за\~адресою: [ADDRESS] ,\~зареєстровані особи,\~а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які станом на теперешній час фактично не проживають у квартирі за місцем реєстрації. Позивачу не відоме їх місцезнаходження. Реєстрація відповідачів у вищевказаній квартирі перешкоджає позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності. У зв`язку з вищевказаним, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 19.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 25.08.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, в якій проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись належним чином, причин не явки не повідомили. Відзиву чи письмових заперечень від відповідачів до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. У зв`язку з цим, датою складання цього судового рішення є\~22.02.2021 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.02.2020 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю., зареєстрований в реєстрі №274. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2020 року, власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , номер запису про право власності №35717776. Як вбачається\~із копії\~справки №4\~від 13.02.2020\~року,\~виданої ТОВ\~«Експлуатаційник-111»,\~в квартирі\~ [ADDRESS] ,\~з 22.11.2000\~року зареєстровані\~такі особи: [PERSON] , 1938 року народження; [PERSON] , 1950 року народження; [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач в позовній заяві, фактично станом на сьогоднішній день [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають за місцем реєстрації, однак реєстрація яких у квартирі [ADDRESS] , перешкоджає позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить їй на праві власності. Доказів протилежного відповідачі суду не надали з відзивом, запереченнями чи іншими письмовими заявами. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою\~статті 316 Цивільного кодексу України\~визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою\~статті 317 ЦК України\~власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~статті 328 ЦК України\~право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №595/1271/16-ц (провадження № 61-18966св18), у разі припинення права власності на будинок, втрачається й право користування жилим приміщенням у членів сім`ї колишнього власника. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно\~ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень\~ст.6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~фізичні особи зобов`язані зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідачів у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідачі відсутні за даним місцем реєстрації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №14 від 27.05.2020 року, який підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах по 280,26 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved