Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 16 листопада 2009 року, актовий запис № 14 від 16 листопада 2009 року складений виконкомом Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що спільне проживання із відповідачем припинили з грудня 2010 року в звязку зі сварками, які виникали на ґрунті зловживання відповідачем наркотичними засобами. Від спільного проживання мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вважає, що сім'ю зберегти неможливо, спір про поділ сумісного майна відсутній. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON], судові витрати залишити за нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце його проведення повідомлялась належним чином, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, в якому позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] відбуває покарання в державній установі «Селидівська виправна колонія (№82)», про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином в порядку ч. 4 ст. 128, ч. 7 ст. 130 ЦПК України, участь свого представника не забезпечив, відзив не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 05.05.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 16 листопада 2009 року зареєстрували шлюб у виконкомі Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 14 від 16 листопада 2009 року, дошлюбне прізвище дружини «Торопіна», що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-НО № 199003, виданим 16 листопада 2009 року виконкомом Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Від спільного проживання подружжя має малолітню дитину [PERSON], 21 березня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-НО № 317338, виданого 06.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управлінні юстиції Донецької області. Згідно із ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сімї суперечить інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи волю позивача, суд вважає за можливе віднести судовий збір, сплачений позивачем при подачі даного позову до суду, на його рахунок.

Outcome: approved