Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Електродпостач», [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмет-Трейд», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрометпостач», про визнання виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.02.2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Електродпостач» та позовні вимоги [PERSON] було виділено в окремі самостійні провадження. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2015 року у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмет-Трейд», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрометпостач», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за клопотанням представника позивача в порядку ст.33 ЦПК України в якості відповідача також було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Спільні інвестиційні проекти». В обґрунтування позовної заяви та уточнень до неї, позивач [PERSON] посилався на те, що 14.03.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпрометпостач» та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Південкомбанк» було укладено договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №120К-13Ю. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ним та банком 14.03.2011 року було укладено договір застави автотранспортного засобу №120З_13Ю/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1502, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрометпостач» в заставу банку було передано сідловий тягач Е, марки DAF, модель ТЕ47ХS; напівпричеп-бортовий Е, марки Schwarzmuller; сідловий тягач Е, марки DAF, модель ТЕ95ХF; напівпричеп-бортовий Е, марки Krone SDP27; самоскид С, марки HOWO. 21.06.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 3184, за яким запропоновано звернути стягнення на зазначене вище рухоме майно, що належить йому (позивачу [PERSON]А.) на праві власності та за рахунок коштів від реалізації майна, задовольнити вимоги банку в розмірі 8788012 грн. 37 коп. Вважає, що приватний нотаріус вчинила виконавчий напис з порушенням діючого законодавства. Так, останній було вчинено на окремому нотаріальному бланку, що не відповідає вимогам ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Глави 16 розділу І та п.1.1 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Крім того, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» на підставі документів, що не свідчили про безспірність заборгованості. Так, кредитний договір не було посвідчено нотаріально, а тому нотаріус не мав право на його підставі вчиняти нотаріальні дії; він не є боржником відносно банку за кредитним договором до моменту, коли останній звернеться до нього з приводу виконання зобовязання, а такого звернення не було; узгодження з позичальником розміру неустойки (пені, штрафів) не було та вказані вимоги заявлені понад річний строк позовної давності. Також виконавчий напис вчинено після закінчення річного строку з дня виникнення право вимоги, тобто поза межами строку, встановленого ст.88 Закону України «Про нотаріат». Окрім цього, відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено звернення стягнення на рухоме майно на підставі виконавчого напису нотаріуса. В звязку з цим, позивач [PERSON] просив суд визнати виконавчий напис, вчинений 21.06.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3184, таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмет-Трейд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Спільні інвестиційні проекти», в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк» в наданому клопотанні просив проводити судове засідання за його участі в режимі відеоконференції в Соломянському районному суді м.Дніпропетровська. Проте, до вказаного суду для участі в судовому засіданні двічі не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. В наданих раніше письмових запереченнях в задоволенні позову просив відмовити за не-обгрунтованістю та не доведенням позовних вимог належними доказами. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в наданих письмових запереченнях в задоволенні позову просила відмовити, а також надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник іншої третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрометпостач», в судове засідання не зявився. Повідомлень про згоду на участь у розгляді справи відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України вказаною третьою особою не надавалось. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи. викладені в письмових запереченнях, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 14.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Південкомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпрометпостач» було укладено договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №120К-13Ю, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в сумі 8000000 грн., зі сплатою 23,5% річних та строком повернення до 12.03.2012 року. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 14.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Південкомбанк» та позивачем [PERSON] було укладено договір застави автотранспортного засобу №120З_13Ю/1, відповідно до умов якого в забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором іпотеки, згідно якого позивачами в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] було передано в заставу банку належне йому на праві власності рухоме майно: сідловий тягач Е, марки DAF, модель ТЕ47ХS; напівпричеп-бортовий Е, марки Schwarzmuller; сідловий тягач Е, марки DAF, модель ТЕ95ХF; напівпричеп-бортовий Е, марки Krone SDP27; самоскид С, марки HOWO. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 21.06.2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Південкомбанк» звернулось до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису на договорі застави автотранспортного засобу №120З_13Ю/1 від 14.03.2011 року та звернення стягнення на предмет застави за цим договором, з метою задоволення вимог банку за кредитним договором №120К-13Ю від 14.03.2011 року, яка станом на 19.09.2011 року складає 8785012 грн. 37 коп. Також 21.06.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за вказаною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк» було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3184, за яким запропоновано звернути стягнення на заставне майно, що належить [PERSON] та є предметом договору застави автотранспортного засобу №120З_13Ю/1 від 14.03.2011 року, за рахунок коштів від реалізації якого задовольнити вимоги банку в сумі 8788012 грн. 37 коп. Строк, за який проводиться, у заяві та вчиненому виконавчому написі нотаріуса зазначено з 22.07.2011 року по 19.09.2011 року. Згідно договору відступлення права вимоги за Договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №120К-13Ю від 14.03.2011 року, укладеного 20.03.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансмет-Трейд» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Спільні інвестиційні проекти» право вимоги за вказаним кредитним договором, яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансмет-Трейд» в свою чергу набуло на підставі договору від 30.08.2013 року, укладеному з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Південкомбанк». Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.282 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за №283/8882 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.283 вказаної «Інструкції…» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до п.284 «Інструкції…» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до п.286 «Інструкції…» при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно \~до п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, підставами для одержання виконавчого напису при стягненні заборгованості за нотаріально посвідченими угодами є оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підвереджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. \~ Підпунктом 5.6.1 п.5.6 договору застави автотранспортного засобу №120З_13Ю/1 від 14.03.2011 року сторонами було погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором в порядку, передбаченому ст.29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та зареєструвати право власності на предмет застави. Підпунктом 5.6.2 п.5.6 договору застави передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором в порядку, передбаченому ст.29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та від свого імені продати предмет застави будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. В такому випадку договір купівлі-продажу виступає правовстановлюючим документом та є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на предмет застави. Згідно п.п.5.6.3 п.5.6 договору застави у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором заставодержатель має право організувати продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу між заставодержателем та покупцем, який укладається за письмовою згодою заставодержателя. Згідно п.5.7 договору застави реалізація предмета застави, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкова ціна продажу предмета застави для прилюдних торгів встановлюється за відповідним висновком експерта. Пунктом 5.9 договору застави визначено, що право вибору способу задоволення вимог заставодержателя, встановлених цим договором та вибір способу задоволення таких вимог, належить заставодержателю. Згідно п.5.10 договору застави зазначені в цьому договорі способи задоволення вимог заставодержателя не перешкоджають заставодержателю застосувати інші встановлені законодавством способи звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст.6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно зазначених вище умов договору застави автотранспортного засобу №120З_13Ю/1 від 14.03.2011 року вбачається, що сторонами було визначено право банку, як заставодержателя, звернути стягнення на заставне майно в порядку, передбаченому ст.29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якою встановлено порядок передачі обтяжувачу права власності на предмет забезпечувального обтяження. Позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження встановлені ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», в якій наведено вичерпний перелік таких способів звернення стягнення. Так, ч.1 ст.26 вказаного вище Закону (в редакції, яка була чинною на час укладання договору застави 14.03.2011 року) було встановлено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса вказаним вище Законом в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачалось. Згідно із частиною другою розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу» для застосування до спірних правовідносин. А тому, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Зміни до ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яку було доповнено п.5, що передбачає можливість реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, було внесено згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який було прийнято після укладення між сторонами договору застави. В звязку з чим, положення п.5 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин в силу ст.5 ЦК України. Таким чином, звернення стягнення на предмет застави за договором застави автотранспортного засобу №120З_13Ю/1 від 14.03.2011 року, яким було рухоме майно, на підставі виконавчого напису нотаріуса не відповідало вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Крім того, згідно заяви по вчинення виконавчого напису та оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що звернення стягнення на заставне майно проводилось для задоволення вимог стягувача на суму 8788012 грн. 37 коп. До складу вказаної заборгованості включена сума пені в розмірі 207057 грн. 46 коп. та штрафу в сумі 160000 грн. Строк, за який проводиться стягнення у заяві та вчиненому виконавчому написі нотаріуса зазначено з 22.07.2011 року по 19.09.2011 року. Тобто, складова заборгованості у вигляді пені розраховано за період понад одного року та, відповідно, понад встановленого ст.258 ЦК України спеціального строку позовної давності у один рік для вимог про стягнення неустойки. Інший строк позовної давності сторонами у кредитному договорі не встановлювався та доказів того, що вказана сума погоджувалась між банком та позичальником, суду не надано. А тому, вказана заборгованість не є безспірною, а виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат». За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню та слід визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21.06.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3184. Відповідно до п.3 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобовязань банку та зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) вважається таким, що настав. Враховуючи характер виниклих між сторонами правовідносин, оскільки на момент розгляду справи було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк», що є первісним кредитором, той факт, що на теперішній час право вимоги за кредитним договором набув відповідач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Спільні інвестиційні проекти», у відповідності до ст.88 ЦПК України з останнього на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved