Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 18.04.2011 року по 22.08.2014 року, працював на посаді гірника з ремонту гірничих виробок підземного з повним робочим днем в шахті. Звільнено його було на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоровя. 07.04.2014 року позивача було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обовязків. Після отримання першої медичної допомоги його було доставлено до травматологічного відділення Димитровської центральної міської лікарні, де він знаходився на лікуванні з 07.04.2014 року до 15.04.2014 року з наступним діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забита рана нижньої губи, забій, садно шиї праворуч. Далі перебував на лікуванні амбулаторно, з 06.05.2014 року по 16.05.2014 року перебував на лікуванні в неврологічному відділенні Красноармійської центральної районної лікарні, а з 29.05.2014 року по 17.06.2014 року знаходився на лікуванні в першому неврологічному відділенні Комунальної лікувально-профілактичної установи «Донецьке обласне клінічне територіально медичне обєднання» з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма (забій головного мозку) у виді двосторонньої рефлекторної пірамідної недостатності, синдрому ВСД з симпато - адреналовими кризами, епісиндрома - загальносудомними генералізованими пароксизмами, вираженого вестибуло - атактичного синдрому, вираженого астено - невротичного синдрому. Надалі позивача було направлено на лікування та під нагляд невролога за місцем мешкання. Згідно з Актами від 10.04.2014 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, та розслідування нещасного випадку за формами Н-1 та Н-5 відповідно, основною причиною нещасного випадку є технічна причина, а саме незадовільний технічний стан інженерних комунікацій. Також було встановлено супутні причини, зокрема організаційні: порушення технологічного процесу; невиконання вимог інструкцій з охорони праці. Також було встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, невиконання яких призвело до даного нещасного випадку, де окрім мене, вказано ще двох посадових осіб відповідача. 24.07.2014 року згідно довідок Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії мені, за наслідками трудового каліцтва, первинно встановлено 50 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.08.2015 року, потребу в медикаментозному лікуванні, протезуванні зубів. Крім того, рекомендовано спостереження та лікування у невролога, ЧJIX, стаціонарне лікування. 20.08.2015 року згідно довідок Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії позивачу повторно встановлено 50 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.09.2018 року, потребу в медикаментозному лікуванні, протезуванні зубів. Крім того, також було рекомендовано лікування у невролога, ЧЛX, стаціонарне лікування. Лікування за наслідками травми, отриманої під час виконання трудових обовязків, позивач продовжую і зараз. Стан його здоровя не є стабільним. У нього постійні виражені головні болі, періодично нападоподібного характеру, які супроводжуються підвищенням артеріального тиску, головокружіннями, тошнотою, запамороченнями, підвищеним серцебиттям, шумом і дзвоном у вухах та голові. Також тяжкі болі та великий дискомфорт завдають періодичні судомні напади з втратою свідомості. Крім того, у нього порушений сон, бистре стомлення, загальна слабкість, зниження памяті на поточні події, дратівливість. Він і надалі потребує реабілітаційного лікування. Вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що під час одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Тривалий час позивач знаходиться на лікуванні. Внаслідок отриманої травми був вимушений звільнитися з шахти, хоча ще міг би працювати та виконувати ту саму роботу, як до травмування, оскільки на момент травмування йому було всього 29 років. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. В результаті одержання травми позивач втратив нормальні життєві зв'язки і йому приходиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання, не може виконувати більшість фізичної роботи по дому. Великий дискомфорт та болі викликають навіть прості, на перший погляд рухи, як то підіймання сходами, керування автомобілем, та таке інше. Більшість хатніх справ дружина виконує сама, оскільки із-за стану свого здоровя позивач нічим не може їй допомогти. Крім того, він є батьком, у мене донька, [INFO], яка потребує певної допомоги, в тому числі і матеріальної. Раніше все це він собі міг дозволити, а в даний момент його дохід суттєво знизився, та ще і чималі кошти йдуть на лікування та відновлення після отриманої травми. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Позивач відчуває душевні страждання та переживання, у нього зявилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням необратимості наслідків отриманого ушкодження та тяжкого стану мого здоровя. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. При цьому слід зважати на тривалість та глибину моральних та фізичних страждань, на безліч негативних наслідків, які виникли внаслідок отримання каліцтва, а також на незворотність значного погіршення стану здоровя. З огляду на ці обставини вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду з підстав, передбачених законодавством, оскільки він не забезпечив мені безпечних і нешкідливих умов праці. Нанесену моральну шкоду позивач оцінює у 150 000 грн., яку просить суд стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на його користь. Ухвалою судді від 27.03.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача до судового засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Заперечували проти задоволення позову, зазначили, що одна з найважливіших підстав для настання відповідальності в спричиненні моральної шкоди позивачу, повязаної з отриманою травмою не вказана і встановлених законодавчо доказів про її наявність не надано. Вважають, що заявлені позивачем вимоги не відповідають вимогам розумності і справедливості. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 18.04.2011 року, працював на посаді гірника з ремонту гірничих виробок підземного з повним робочим днем в шахті. 22.08.2014 року був звільнений за ст. 40 п.2 КЗпП України через невідповідність працівника виконуваній роботі за станом здоровя (а.с.7). 07.04.2014 року позивача було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обовязків. По даному факту призначеною комісією було проведено розслідування нещасного випадку, що стався 07.04.2014 року о 03год. 30хв., та складено Акт за формою Н-5 від 10.04.2014 року, який затверджено директором ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» (а.с.24-25). Зазначеним актом були встановлені обставини, за яких стався нещасний випадок і в п.4.1, 4.2 причинами нещасного випадку визнано незадовільний стан інженерних комунікацій та порушення технологічного процесу. Комісія також дійшла висновку, що особами, що допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, невиконання яких призвело до даного нещасного випадку, окрім самого позивача є посадові особи відповідача [PERSON], гірничий майстер дільниці РГВ та [PERSON], заступник начальника дільниці РГВ. Згідно довідки МСЕК серії АБ №124539 від 20.08.2015 року позивачу було встановлена третя група інвалідності за трудовим каліцтвом, огляд проведено повторно. Ступінь втрати професійної працездатності складає 50 % з 07.04.2014 року по 01.09.2018 року. Потребує медикаментозне лікування, протезування зубів (а.с.10). Позивач неодноразово перебував на лікуванні у медичних закладах (а.с.12-21). Вина відповідача підтверджується Актами про нещасний випадок та розслідування нещасного випадку за формами Н-1 та Н-5 відповідно. Згідно яких, основними причинами настання нещасного випадку є незадовільний стан інженерних комунікацій та порушення технологічного процесу. Також було встановлено винних у даному нещасному випадку осіб, де окрім самого позивача, вказано ще двох посадових осіб відповідача (а.с.22-23, 24-25). Відповідно до ст.ст.1, 3\~ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України\~Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві, який є прямим наслідком небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти. Позивач достатньо аргументував у позовній заяві моральні страждання, які спричинені йому внаслідок нещасного випадку на виробництві. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 45000 гривень. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 6\~ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial