Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить звільнити її від сплати аліментів на користь відповідача на сина [PERSON] в розмірі 500 грн. та стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі, який наразі розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 20.06.2012 року місце проживання сина [PERSON] визначене з батьком [PERSON] . Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10.03.2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON] . З січня 2021 року син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Вказала, що працює на ВП «РАЕС» та отримує заробітну плату у розмірі 6300 грн. Син [PERSON] проживає з нею з 12.01.2021 року. Їй відомо, що відповідач сплачує аліменти на утримання двох інших дітей. Відповідач в судовому засіданні позовну вимогу про припинення стягнення аліментів визнав та зазначив, що дійсно з січня 2021 року їхній син [PERSON] проживає з матір`ю. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів зазначив, що визнає її частково та при визначенні розміру аліментів просить врахувати ту обставину, що з нього вже стягуються аліменти на двох дітей від іншого шлюбу у розмірі 1/3 частки його заробітку. Крім того вказав, що працює на ВП «РАЕС» та отримує заробітну плату в розмірі 15000 грн. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування - виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області, в судове засідання не з`явилась та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. З копії повторного свідоцтва про народження [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони. Копією акту обстеження умов проживання від 10.02.2021 року підтверджується, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що рішенням Кузнецовського міського суду з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON] . Однак, з січня 2021 року син сторін [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] .На утриманні [PERSON] перебувають двоє неповнолітніх дітей, окрім спільного сина сторін. Зазначені обставина не оспорюються сторонами і, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи те, що [PERSON] змінив своє місце проживання, з січня 2021 року проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, наявні підстави для задоволення позовної вимоги про припинення стягнення аліментів. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначальним в даному спорі про стягнення аліментів є потреба сторін в коштах в конкретних життєвих обставинах, мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також факт стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання двох дітей від іншого шлюбу у розмірі 1/3 частки його заробітку, який визнається та не оспорюється сторонами. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, а саме у розмірі 1/6 частки від його заробітку, оскільки стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі буде надмірним тягарем та поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача до Державного бюджету України та на користь позивача.

Outcome: partial