Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

До суду звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що сторони з 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільних повнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також позивач зазначає, що з 2015 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не мають наміру підтримувати сімейні стосунки, оскільки у подружжя різні погляди на життя і сімейні цінності, тому просить суд розірвати шлюб задовольнивши позов. Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, натомість його представник подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні зазначила про можливість збереження шлюбу, однак підтвердила факт припинення подружніх відносин, спільного проживання та ведення спільного господарства ще з 2015 року. Вислухавши відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 1995 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області за актовим записом №569, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.3). Сторони мають спільних повнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (відповідні актові записи №1251, свідоцтво Серія [NUMBER] та №395 свідоцтво Серія [NUMBER] ) (а.с.11, 12). Як встановлено судом в ході розгляду справи у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України, не спростовується матеріалами справи і не заперечувалось сторонами, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем остаточно припинені з 2015 року, спільного господарства сторони не ведуть, не підтримують тісних стосунків, притаманних подружжю та сім`ї, з цього ж часу проживають окремо. Причиною припинення шлюбних відносин стала взаємна втрата почуттів одне до одного, різні характери та погляди на сімейні стосунки, що негативно впливало на шлюбні відносини, зробивши шлюб в кінцевому рахунку неможливим. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України. Так, відповідно до ст.ст.7, 18 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Положеннями ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється і на підставі шлюбу. Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Нормами ст.ст.24, 56 СК України, ст.51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання. За змістом ст.ст.105, 106, 110 СК України вказана вище форма припинення шлюбу у випадку відсутності у подружжя спільних малолітніх/неповнолітніх дітей та за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені тривалий час та більше не відновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони зберігати шлюб не бажають, враховуючи інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 908 гривень (а.с.2),

Outcome: approved