Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

до суду звернувся позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову [PERSON] послалась на те, що з 02.08.2016 року з відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Однак сімейні відносини з відповідачем не заладились, між ними поступово втратилось порозуміння, що призвело до втрати поваги один до одного через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обовязки з утримання і виховання дитини та ведення спільного господарства. Після погіршення відносин шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем фактично припинилися. Відповідач перестав надавати позивачу, як його дружині та матері дитини, будь-яку матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки [PERSON], яка постійно проживає з позивачем і знаходяться на її повному утриманні і вихованні. Від участі в утриманні доньки відповідач ухиляється, грошовими коштами не допомагає, але він не інвалід, повністю працездатний, служить в армії за контрактом, аліменти нікому не сплачує, на утриманні в нього окрім ніхто не перебуває. У зв'язку із чим, позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на своє утримання та утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов та просила суд його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. З огляду на викладене, суд визнав за можливе здійснювати заочний розгляд справи за відсутності відповідача за наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, приходить до висновку про необхідність задоволення позову зважаючи на наступне. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 02.08.2016 року з відповідачем був зареєстрований шлюб. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД № 380873 від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) Судом встановлено, що неповнолітня донька проживає разом з матір'ю, перебуває на утриманні матері та потребує допомоги і від батька. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення аліментів належить задовольнити, стягуючи з відповідача щомісячно на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Згідно приписів ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що дитина [PERSON] 15.12.2016 року проживає разом із матір'ю [PERSON], на її користь слід стягнути аліменти на утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Щодо стягнення витрат на сплату судового збору та правову допомогу суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду із позовом була звільненна від сплати судового збору з відповідача слід стягнути на користь Держави витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн. Стосовно витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України» на 2017 рік розмір прожиткового мінімуму становить 1600 грн. Матеріалами справи підтверджено, що позивачем за отримані юридичні послуги у вигляді складання позовної заяви сплачено 500 грн. Тобто сума, яку належить стягнути з відповідача як відшкодування витрат на правову допомогу складає 500\~ грн. Згідно ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved