Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

До канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова 15.08.2017 року надійшов вказаний Позов, який надалі був уточнений. В уточненій позовній заяві зазначається, що [PERSON] є рідною бабою позивача, яка померла 10 лютого 2014 року. Заповіт не залишила. Зважаючи на похилий вік [PERSON], відсутність поблизу інших родичів, які б могли піклуватися про бабусю, позивач забрала [PERSON] до себе. Вони проживали разом в [INFO]. Враховуючи те, що зареєстрована [PERSON] була за адресою: [ADDRESS], а фактично проживала з позивачем за адресою: [ADDRESS], для реєстрації права на спадкове майно необхідним є встановлення факту постійного спільного проживання заявника та [PERSON] Відповідач [PERSON] є спадкоємицею однієї черги з нею. [PERSON] є онукою спадкодавця, яка має право на спадкування за правом представлення після смерті своєї матері, [PERSON], яка померла раніше, ніж її мати [PERSON] Відповідно до ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], уточнені позивні вимоги підтримала і надала пояснення аналогічні викладеним у Позові. Проти розгляду справи в заочному провадженні не заперечувала. Відповідач позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, про що надала відповідний процесуальний документ. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: [PERSON], батько Позивача, був власником квартири № 191 за адресою м.Харків, вул. 2-ї П'ятирічки, 1В. Квартира належала [PERSON] на підставі розпорядження № 1043 від 08.01.1998 року та внесена до реєстру за № 798-116229 від 12.01.1998 року. Разом з [PERSON] в квартирі проживали його дружина [PERSON] та мати дружини - [PERSON]. [PERSON] помер 11 вересня 2012 року. Спадкоємицею першої черги була дочка спадкодавця, яка не подавала заяви про прийняття спадщини. Дружина [PERSON] - [PERSON], померла раніше - 15 червня 2001 року. Таким чином, в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, право на право власності на квартиру отримала [PERSON], яка мала право на спадкування за [PERSON] в четверту чергу, як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сімєю з 1994 року. Зважаючи на похилий вік [PERSON], відсутність поблизу інших родичів, які могли б піклуватись про бабусю, позивач забрала [PERSON] до себе. Вони почали проживати разом в [INFO]. [PERSON] Т І., що є рідною бабою позивача, померла 10 лютого 2014 року. (т.1 а.с.11) [PERSON] заповіт не залишила. Спираючись на повідомлення четвертої Харківської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44614617 від 29.07.2016 року спадкова справа не заводилась, ніхто зі спадкоємців із заявами не звертався. (т.1 а.с.10) Як особа, що проживала разом зі спадкодавцем, на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач вважається такою, що прийняла спадщину після своєї бабусі - [PERSON]. Враховуючи, що зареєстрована [PERSON] була за адресою м. Харків, вул. 2-ї Пятирічки (Бібліка), 1В, кв.191, а фактично проживала з Позивачем за адресою м.Харків, вул. 2-ї Пятирічки (Бібліка), 2-А, кв. 42, для реєстрації права на спадкове майно необхідним є встановлення факту постійного спільного проживання заявника та [PERSON] Т І. [PERSON] зверталась до Київського районного суду м.Харкова в окремому провадженні із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Однак, суд прийшов до висновку про наявність між сторонами спору про право і залишив заяву без розгляду. (т.1 а.с.42) Тому позивач просить встановити факт в позовному провадженні. Так, факт постійного проживання підтверджується наступними доказами: -лікарським свідоцтвом про смерть № 69, в якому зазначено, що [PERSON] Т І. померла вдома, за адресою м. Харків, вул. 2-ї П'ятирічки (Бібліка), 2-А, кв. 42; (т.1 а.с.13) -поштою, яка надходила для [PERSON] на адресу м.Харків, вул. 2-ї Пятирічки (Бібліка), 2-А, кв.42; (т.1 а.с.14-15) -фотографіями з сімейних свят та повсякденного життя, зроблені в квартирі по вул. 2-ї П'ятирічки (Бібліка), 2-А, кв.42;(т.1 а.с.18-33) -довідкою про виклик на адресу позивача швидкої допомоги для [PERSON].; (т.1 а.с.16) -довіреністю на управління рахунком від [PERSON] Позивачу. (т.1 а.с.17) Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. [PERSON] є праонукою спадкодавця, яка має право на спадкування за правом представлення після свого батька - [PERSON], сина [PERSON], які померли раніше [PERSON] Однак, Відповідач проживала окремо від спадкодавця, з заявою про прийняття спадщини не зверталась. Отже, пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України. Відповідо до\~п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями\~ч.2\~ст. 315 ЦПК України\~визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно вимог\~ч. 1\~ст. 319 ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи дослідженні\~докази,\~а також\~те, що встановлення зазначеного факту має для Позивача юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства вона може мати право на право власності на квартиру [ADDRESS], але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити її вказаних прав, суд вважає, що вимога, щодо визнання факту спільного проживання позивачем\~зі спадкодавцем є доведеною\~та такою, що\~підлягає задоволенню. Відносини спадкування регулюються\~Цивільним кодексом України, який вступив у дію\~01 січня 2004 року. Відповідно\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно\~положень\~ст.328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1216 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно\~ст.1218 Цивільного кодексу\~України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття\~спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємці відповідно до\~ст. 1258 Цивільного Кодексу України\~одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування\~за законом згідно\~ст. 1261 Цивільного Кодексу України\~мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~п. 4.15\~Наказу Мін'юсту\~від 22 лютого 2012\~року № 296/5\~зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно із\~п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Зі змісту\~ч. 3\~ст. 1268 Цивільного кодексу України\~вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи відмовитися від її прийняття.\~Спадкоємець, який\~постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого\~ст. 1270 Цивільного кодексу України\~не подав заяву про відмову від спадщини. З правової позиції викладеної у\~п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 30 травня 2008 року\~№7 «Про\~судову практику у справах про спадкування», будь\~яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Частина 5\~статті 1268 Цивільного кодексу\~України\~встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1225 Цивільного кодексу України\~передбачено, що\~право власності на земельну ділянку\~переходить до спадкоємців\~на загальних підставах, із збереженням\~її цільового призначення. Оцінивши надані докази у\~їх\~сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved