Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 01.09.2014 року звернулась позивач [PERSON] із позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання батьківства. Посилаючись на те, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, 05.10.2006 року, її батьками записані: мати - [PERSON]; батько - [PERSON]. Відомості про батька були записані на підставі ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який втратив чинність 01.01.2004 року, згідно якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів про народження провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Як пояснює позивач, її мати [PERSON], ніколи від неї не приховувала, що її біологічним батьком є відповідач [PERSON], який проживав з [PERSON], деякий час в незареєстрованому шлюбі до її народження, проте з невідомих причин відмовився забирати її з пологового будинку. Зазначений факт а також інші непорозуміння спричинили численні суперечки між батьками позивача, в зв'язку вони припинили свої шлюбні стосунки та спільне проживання. Однак як вказує позивач [PERSON], відповідач офіційно не визнав себе її батьком та ухиляється від оформлення відповідної заяви в органах реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи викладене позивач просить суд, визнати [PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO], встановити порядок виконання рішення суду, зазначивши, що воно є підставою для внесення Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській змін до актового запису про народження [PERSON] №23 від 05.10.2006 року і видачі нового Свідоцтва про народження зазначивши у графі «Батько» - «[PERSON].», а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судової витрати, в тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. Представник позивача за ордером та договором №0109/14 про надання правової допомоги адвокат Іванова Г.С. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Дорученням про надання безоплатної вторинної правової допомоги та довіреністю від 18.12.2015 року - [PERSON], в судовому засіданні зазначила, що відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнає повністю, та просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася про час, дату та місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріли справи, надавши оцінку поданим доказам, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні згідно Свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого 05.10.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеській області, встановлено що її матір'ю вказана: [PERSON], та батьком вказаний: [PERSON]. В судовому засіданні 16.09.2015 року, мати позивача - [PERSON], пояснила суду, що вона протягом тривалого часу до народження [PERSON], проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу із [PERSON], однак одразу після народження доньки вони припини шлюбні стосунки та перестали проживати разом. В зв'язку з чим [PERSON], була вимушена під час внесення запису про батька дитини в книгу записів про народження, зазначити відповідні дані на підставі ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України (який діяв з 01.01.2004 року), за вказаною нормою статті - при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Також третя особа зазначила, що вона з дитиною - [PERSON], часто приїздила в гості до [PERSON], та він визнавав її своєю донькою, але із відповідною заявою до ЗАГСу не звертався. Згідно ст. п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно Висновку експерта №93 від 24.11.2015 року про проведення судової біологічної (генетичної) експертизи, встановлено, що відповідно до законів успадкування, генотип дитини повинен містити один алель кожного локусу матері і один - батька. Молекулярно - генетичним аналізом ДНК громадянина [PERSON] та громадянки [PERSON], встановлено: в генотипі громадянки [PERSON], [INFO], в межах дослідження локусів, не виявлені алелі які не простежуються в генотипі громадянина [PERSON], [INFO]. Таким чином, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком громадянки [PERSON], [INFO], народженої громадянкою [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,99% таким чином батьківство практично доведено. Одним із видів доказів є експертиза, суд приймає висновок експерта №93, від 24.11.2015 року, як належний доказ в підтвердження факту батьківства. Також суд враховує, що будь-які відповідні та належні докази, що могли б викликати сумніви, щодо неправильності, недостовірності Висновку експерта, сторонами не надано. Згідно Постанови Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року п. 9. відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Враховуючи встановлені в процесі розгляду справи обставини, досліджені судом докази, висновок експерта, їх оцінка в сукупності, суд вважає доведеним, що батьком [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], [INFO], тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач також просила суд стягнути на її користь понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн., однак відповідних та належних доказів, щодо підтвердження надання такої допомоги, в якому обсязі та в чому вона полягала до суду не надано. Відповідно до ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі прав і за законом має право на надання правової допомоги. Враховуючи наведене, досліджуючи вимогу позивача про відшкодування понесених нею витрат на оплату правової допомоги згідно квитанції до прибуткового касового ордера №0109 від 09.09.2014 року, на суму 2500 грн., суд вважає, що така вимога не підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували факт надання такої допомоги, які конкретні дії вчинялися представником при наданні такої допомоги, скільки приблизно часу на це потрачено. Суду не надано акт виконаних робіт підписаний сторонами, не зазначено якого характеру правову допомогу отримано позивачем та не надано належного розрахунку вартості проведених робіт по наданню правової допомоги, згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатила судовий збір за квитанцією №80044493 від 01.09.2014 року у розмірі 243,60 грн., та сплатила судовий збір за подання клопотання про призначення судової медичної експертизи, згідно квитанції №80047130 від 02.10.2014 року у розмірі 121,80 грн., в зв'язку з цим такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial