Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою, у розмірі 20709,53 гривень та судового збору у розмірі 1762,00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 25 лютого 2015 року о 08:05 рухаючись в м. Одеса по вул. Бреуса, керуючи транспортним засобом Тойота д.н.з. [NUMBER], [PERSON] не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем марки Фольцваген д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила ст. 124 КУпАП. На дату скоєння ДТП, відповідач не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, заподіяна нею шкода, спричинена внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, у зв'язку із чим власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату відшкодування. У зв'язку із настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 22 травня 2015 року здійснило виплату відшкодування потерпілому розмірі 19889,53 грн. Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив шкоду, представник позивача просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 19889,53 грн., витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 820,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача, діючий за довіреністю, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 52). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася тричі за зареєстрованою адресою, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Так, в судове засідання, призначене на 30.05.2018 року відповідач не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, шляхом надсилання поштової кореспонденції за зареєстрованою у встановленому порядку, адресою. Проте, на адресу суду повернувся назад поштовий конверт з поштовою корреспонденцією із відміткою «за закінченням терміну зберігання».(а.с.47-48) У зв'язку з цим, розгляд справи судом було відкладено із-за неявки відповідача на 26.06.2018 року. Відповідачу повторно була направлена повістка про виклик до суду та була йому вручена 20.06.2018 року. (а.с.49) Однак, відповідач повторно у судове засідання не прибув. У зв'язку з цим, розгляд справи судом було відкладено із-за неявки відповідача на 16.08.2018 року. Відповідачу в третій раз була направлена повістка про виклик до суду. Проте, відповідач третій раз у судове засідання не прибув. До суду повернувся конверт з поштовою корреспонденцією з повідомленням без відмітки про вручення відповідачу поштового відправлення,але із відміткою «за закінченням терміну зберігання».(а.с.51-52). Отже, судом було прийнято всі необхідні міри для повідомлення відповідача про явку до суду, але у встановлений строк, відповідачем не подано ні відзиву на позов, ні заяви про визнання позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи, у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування, в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, круглу печатку та діє на підставі статуту. МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Судом встановлено, що 25 лютого 2015 року о 08:05 рухаючись в м. Одеса по вул. Бреуса, керуючи транспортним засобом Тойота д.н.з. [NUMBER], [PERSON] не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з попереду зупинившимся автомобілем марки Фольцваген д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги ст. 124 КУпАП. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2015 року, на підставі якої, відповідач була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11). Відповідно до ч.ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд, при винесенні рішення не з'ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю Фольцваген д.н.з. [NUMBER]. Судом встановлено, що 15 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4988503 з терміном дії - з 24.03.2014. до 23.03.2015 р. (а.с. 9- 10). Згідно звіту №609/15 від 27 березня 2015 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], сума відновлювального ремонту автомобіля Фольцваген д.н.з. [NUMBER] складає 23867,44 грн. (а.с. 15-22). Вказаний звіт сторонами не оскаржувався. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була і останній добровільно не відшкодував шкоду власнику пошкодженого автомобіля. Відповідно до п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 20 квітня 2015 року МТСБУ було винесено наказ №2599 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] (а.с. 12). 22 травня 2015 року МТСБУ сплатило [PERSON] суму в розмірі 19889,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2599 від 21.05.2015 року (а.с. 14). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 38.2 та п.п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За п. 40.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, передбачених у статті 41 Закону. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №6-112цс13 від 25 грудня 2013 року, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування, до неї, у межах фактичних витрат, від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи припис ст.993 ЦК України, позивач набув право вимоги у деліктних правовідносинах, що первісно виникли між [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого страхового відшкодування, у розмірі 19889,53 грн., витрати на послуги аварійного комісара, у розмірі 820,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 1762,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягнення з відповідача (а.с. 1,2).

Outcome: approved