Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

До Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси звернувся\~з позовом АТ «ДТЕК Одеські Елетромережі», місцезнаходження за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, буд. 28-б, до [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , в якому просить стягнути на користь АТ ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ з [PERSON] , суму заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 17142,96 грн., 3% річних у розмірі 1043,98 грн., інфляційні витрати у розмірі 2152,67 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги таким. АТ «ДТЕК Одеські Елетромережі» (попередня назва - АТ «Одесаобленерго» та ПАТ «ЕК Одесаобленерго»), постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , а споживач - [PERSON] , використовує електричну енергію для власних потреб та здійснює розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінах), у передбачені терміни, відповідно до відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Як вбачається з показань електролічильника НІК 2102**7621682 за особовим рахунком № [NUMBER] відповідачем спожито електроенергії за період з вересня 2017 року по грудень 2018 року 10947 кВт/г на суму 17142,96 грн. За вказаний розрахунковий період оплата боржником не проводилась. Таким чином, споживачу [PERSON] за вказаний розрахунковий період нараховано заборгованість у розмірі 17142,96 гри., згідно деталізації нарахувань. Отже, заборгованість відповідача за використану електричну енергію складає суму в розмірі - 17 142,96 грн. Оскільки, відповідач грошове зобов`язання належним чином не виконала, то за період з вересня 2017 року по липень 2020 року, останній нараховано у відповідності до ст. 625 ЦК України три відсотка річних за весь період прострочення у розмірі 1043,98 грн. та інфляційні витрати у розмірі 2152,67 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед АТ «ДТЕК Одеські Елетромережі» за фактично укладеним договором за особовим рахунком № [NUMBER] становить загальну суму - 20339,61 грн., в тому числі: - за спожиту електричну енергію - 17142,96 грн.; - нарахувань 3% річних за спожиту електричну енергію - 1043,98 грн.; - інфляційних нарахувань в розмірі - 2152,67 грн. [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 222600525 від 03 вересня 2020 року. Тому позивач вимушений звернутися з цим позовом до суду за захистом своїх прав. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв`язку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. АТ «ДТЕК Одеські Елетромережі» (попередня назва - АТ «Одесаобленерго» та ПАТ «ЕК Одесаобленерго»), постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , а споживач - [PERSON] , використовує електричну енергію для власних потреб та здійснює розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінах), у передбачені терміни, відповідно до відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками станом в разі виникнення спірних правовідносин врегульовуються зокрема «Правилами користування електричною енергією для населення» (ПКЕЕН), затвердженими постановою КМУ № 1357 від 26 липня 1999 року, Законом України «Про ринок електричної енергії», «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (ПРРЕЕ), а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 1.2.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання електричної енергії здійснюється за умови постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії. Відповідно до п. 1.2.15 укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). При цьому на момент відсутності між енергопостачальником і споживачем договору, але виконанням сторонами істотних умов цього договору, а саме поставка електричної енергії і її оплата, відповідно до ст. 638, 639 ЦК України, договір між сторонами с укладеним. У даному випадку АТ «ДТЕК Одеські Елетромережі» постачає електричну енергію боржнику, а останнім здійснюється оплата за електроенергію. Між АТ «ДТЕК Одеські Елетромережі», виступаючим як постачальник (на підставі дії ліцензії НКРЕ «На право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом» Серія АЕ 194763 від 21 травня 2013 року і з 2019 року, на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії котра діяла до кінця 2018 року та відповідачем [PERSON] , виступаючою, як споживач електричної енергії на момент виникнення заборгованості існують наявні фактичні договірні правовідносини, що підтверджується відкриттям особового рахунку № [NUMBER] та фактичною поставкою електроенергії та її споживанням відповідно за адресою: [ADDRESS] . У разі, якщо сторони виконують умови договору, а саме відбувається постачання електроенергії за вказаною адресою, а споживачем здійснюється оплата за надані послуги, то договір вважається фактично укладеним навіть у тому випадку, якщо йому не надано обумовленої законом форми. Такої ж думки дотримується Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), що викладена у постанові № 312 від 14 березня 2018 року. Відповідно до пункту 5.5.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору, дотримуватись правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів, забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію та зобов`язаний здійснювати оплату за спожиту електричну енергію відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються Постачальником, у термін який вказаний в рахунку для сплати за фактично укладеним договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, що відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 216/5756/15-ц. Місцем виконання фактично укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією є: [ADDRESS] . Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що плата за спожиту електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем. Таким чином, зобов`язання за договором на користування електричною енергією, як в частині оплат так і в частині дотримання вимог нормативно-технічних документів з забезпеченням технічного стану та безпечної експлуатації електроустановок мають виконуватися споживачем належним чином та у відповідності до укладеного договору та положень діючого законодавства. Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі по тексту - Закон), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг. Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Наведеним Законом передбачено, що виконавець послуг це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, в яких одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. У відповідності до предмету та мети Закон визначає основні засади правовідносин між його суб`єктами (органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, власниками, виробниками, виконавцями та споживачами) у сфері надання та споживання житлово- комунальних послуг. Крім того, Закон України «Про ринок електричної енергії» регулює відносини пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії за нормами якого постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії, а споживачі енергії - це фізичні особи, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. З викладеного можливо зробити висновок, що енергопостачання це послуга в результаті якої споживач отримує електричну енергію. Як вбачається з показань електролічильника НІК 2102**7621682 за особовим рахунком № [NUMBER] відповідачем спожито електроенергії за період з вересня 2017 року по грудень 2018 року 10947 кВт/г на суму 17142,96 гри. За вказаний розрахунковий період оплата боржником не проводилась. Таким чином, споживачу [PERSON] за вказаний розрахунковий період нараховано заборгованість у розмірі 17142,96 гривень, згідно деталізації нарахувань. Отже, заборгованість відповідача за використану електричну енергію складає суму в розмірі - 17142,96 гривень, згідно з розрахунками. Нарахування за спірний період відбувалось відповідно до постанови НКРЕКП від 26 лютого 2015 року, №220, за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір заборгованості. Нормативне обґрунтування нарахувань 3 % річних та інфляційних витрат. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь період прострочення. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901 частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між заявником та боржником, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи те, що боржник прострочив виконання грошового зобов`язання по оплаті вартості спожитої електроенергії, згідно зі ст. 625 ЦК України, сума боргу за електричну енергію підлягає індексації і відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 16 грудня 2015 року № 6-2023цс15 та Постанові ВСУ від 13 січня 2016 року № 6-931цс15. Оскільки, відповідач грошове зобов`язання належним чином не виконала, то за період з вересня 2017 року по липень 2020 року, останній нараховано у відповідності до ст. 625 ЦК України три відсотка річних за весь період прострочення у розмірі 1043,98 грн. та інфляційні витрати у розмірі 2152,67 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед АТ «ДТЕК Одеські Елетромережі» за фактично укладеним договором за особовим рахунком № [NUMBER] становить загальну суму - 20339,61 грн., в тому числі: - за спожиту електричну енергію - 17142,96 грн.; - нарахувань 3% річних за спожиту електричну енергію - 1043,98 грн.; - інфляційних нарахувань в розмірі - 2152,67 грн. [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 222600525 від 03 вересня 2020 року, в силу норм ст. 319 ЦК України за зобов`язаннями, які виникають щодо сплати заборгованостей, що виникають внаслідок споживання електроенергії за вказаною адресою відповідає власник майна, або особа, яка володіє іншими речовими правами щодо цього майна. За викладених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені на суму з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2102,0 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved