Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири, належить квартира [ADDRESS] В даній квартирі зареєстрована родичка колишньої власниці [PERSON], [PERSON]. Відповідач протягом довгого часу мешкає на території Російської Федерації. З 17.06.2015 року по 17.06.2018 року їй надано дозвіл на тимчасове проживання на території Російської Федерації. Відповідач знаходиться за межами України та не збирається повертатися в Україну. Позивачу невідомо за якою адресою проживає відповідач. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню квартири позивача [ADDRESS] в своїх розрахунках вказують кількість мешканців - 1 особа, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які позивач має сплачувати, хоча фактично у квартирі ніхто не проживає. Позивач не бажає оплачувати комунальні платежі за відповідача, намагається зберегти та заощадити грошові кошти, а наявність реєстрації відповідача в даній квартирі змушує позивача сплачувати за неї в той час коли вона не користується та не проживає в квартирі. Рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідача з реєстрації. У зв'язку з чим просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1805, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.04.2016 року згідно Витягу № 58487251. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира, права користування якою вона просить позбавити відповідача. Відповідач по справі - [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], про що свідчить паспорт громадянина України серії ВВ 877011. На даний час з 17.06.2015 року по 17.06.2018 року їй надано дозвіл на тимчасове проживання на території Російської Федерації. Відповідно до Акту Святогірської міської ради № б/н від 07.07.2016 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але не мешкає за даною адресою з 01.04.2015 року по теперішній час, виїхала за межі України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі, власником якого є [PERSON] зареєстрована відповідач [PERSON], але фактично вона за цією адресою не проживає з 01.04.2015 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., а також витрати у зв'язку з повідомленням відповідачів про слухання справи у сумі 420,00 грн., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями.

Outcome: approved