Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд визнати дійсним Договір довічного утримання (догляду) від 06.05.2014р., укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER]) право власності на квартиру №49 в м. Дніпропетровську, по вул. Караваєва, буд.2а, загальною площею 34,4кв.м., житловою площею 19,9 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на будинок №33 по вулиці Перемоги у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 ЦПК України). Однією з позовних вимог позивачки є визнання права власності на будинок №33 по вулиці Перемоги у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що 06 травня 2014 року між позивачем та померлим [PERSON], було укладено договір довічного утримання (догляду). Згідно даного договору довічного утримання (догляду) від 06 травня 2014 року [PERSON] передав у власність позивача будинок 33, що знаходиться у Дніпропетровській області, Дніпропетровського району, м. Підгородне по вул. Перемоги та квартиру №49 по вул. Караваєва, у будинку №2а у м. Дніпропетровську. Позивач у свою чергу зобов'язався довічно утримувати відчужувача, тобто [PERSON]І, а саме: зобов'язався забезпечувати його харчуванням, одягом, медикаментами, доглядом, необхідною допомогою, готувати йому їжу не рідше одного разу в день, прибирати у квартирі, у якій буде проживати відчужувач не рідше одного разу в тиждень, прати білизну не рідше двох разів на місяць, придбавати йому одягу, взуття та інше, відповідно до п.5 договору довічного утримання (догляду) від 06 травня 2014 року. Відповідно до п.16 укладеного договору довічного утримання (догляду) від 06 травня 2014 року набувач, тобто позивач та Відчужувач, тобто [PERSON] домовилися 12 травня 2014р. о 10год. зустрітися за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.Гагаріна, 89 у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] для нотаріального посвідчення даного договору. Але у зазначену дату, місце та час [PERSON] не з'явився, мотивуючи це тим, що в нього бракує коштів для нотаріального посвідчення та погано себе почуває. Відповідно до ч.2ст.220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається Оскільки 19.05.2015р. [PERSON] помер, за життя не встиг нотаріально посвідчити договір довічного утримання, позивач змушений звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав. Деякий час за [PERSON] доглядав відповідач, тому позовні вимоги предявляються саме до нього. За таких обставин позовні вимоги у частині визнання дійсним Договору довічного утримання (догляду) від 06.05.2014р., та визнання за [PERSON] права власності на квартиру №49 в м. Дніпропетровську, по вул. Караваєва, буд.2а, загальною площею 34,4кв.м., житловою площею 19,9 кв.м., знайшли своє підтвердження, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання за [PERSON] права власності на будинок №33 по вулиці Перемоги у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 800 грн.

Outcome: partial