Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 07 лютого 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, та аліменти на [PERSON] у розмірі 1 000 грн. до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 14 лютого 2018 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , [INFO] . У шлюбі між сторонами почалися проблеми та з березня 2019 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, донька проживає з позивачем. Відповідач не цікавиться життям дитини, її розвитком, не займається вихованням, не приділяє уваги, не надає допомогу на її утримання. Позивач не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною, а її дохід складається лише з допомоги при народженні дитини. Протягом останніх 10 років відповідач працює моряком та ходить у рейси у складі команди іноземних суден, має систематичний дохід в іноземній валюті та має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу та сплачувати аліменти на дитину. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 березня 2020 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувані докази у порядку ч. 1 ст. 84 ЦПК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 липня 2020 року прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог. Від представника позивача - [PERSON] - до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, в якій вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій уточнені позовні вимоги він визнав у повному обсязі та погодився сплачувати аліменти на дитину у розмірі 3 000 грн. до досягнення нею повноліття та 1 000 грн. на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Представник відповідача - адвокат Журавльова І.В. - надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про те, що відповідачем визнані уточнені позовні вимоги. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, а також витребувані судом у порядку ч. 1 ст. 84 ЦПК України, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 лютого 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 70 (а. с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 29 січня 2019 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). З акта про фактичне проживання та довідки про склад сім`ї, складених КСН «Шевченківський» 15 січня 2020 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із доньками [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). Згідно з відповіддю АТ «Укрсиббанк» від 17 березня 2020 року [PERSON] рахунки у банку не відкривав (а. с. 23). АТ «ПУМБ» представлено суду виписки по рахункам, відкритим на ім`я [PERSON] за період 21 квітня 2004 року по 05 березня 2020 року (а. с. 29-36). За відомостями ПП «Барк Марін» від 02 червня 2020 року указаним підприємством надані послуги [PERSON] у працевлаштуванні, який працював матросом першого класу на судні під іноземним прапором та фактично відпрацював з 23 червня 2018 року по 20 січня 2019 року. Контракт між моряком та судновласником [PERSON] підписував на борту судна з капітаном, який є офіційним представником останнього (а. с. 40). Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України від 23 червня 2020 року [PERSON] перетинав державний кордон України за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року: 07 листопада 2019 року, 29 квітня 2019 року, 22 січня 2019 року, 23 червня 2018 року (а. с. 48) Мотиви суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, а також з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову у заявленому позивачем розмірі 3 000 грн., що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. З урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача та встановлених судом обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», необхідно дійти висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь держави половини судового збору, тобто 420,40 грн. (за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину) та 420,40 грн. (за позовну вимогу про стягнення аліментів на дружину).

Outcome: approved