Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»», у якій просить стягнути з відповідача пеню у сумі 894,26 євро та 403,09 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.02.2015 року від звернувся із заявами до відповідача на переказ власних коштів у сумі 8\~942,85 євро та 4\~030,92 доларів США на власний рахунок в іншому банку. Проте, банк у строк понад 100 днів кошти не перерахував. У позовній заяві посилається на порушення відповідачем п. 2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яким передбачено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Розрахунок пені здійснює наступним чином: 8942,85 євро х 10 % = 894,26 євро та 4030,92 долари США х 10% = 403,09 доларів США. Від відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив мотивує тим, що з 18.09.2015 року в ПАТ КБ «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію. Вказує, що з того часу банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому стягнення з нього коштів не передбачено чинним законодавством. На підставі цього стверджує, що належним відповідачем у цьому спорі повинен бути Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та розглядатись в порядку адміністративного судочинства. У відзиві відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, мотивуючи її тим, що трирічний строк звернення до суду з позовними вимогами сплив. Позивач [PERSON] в судове засідання на 12.10.2021 року викликався шляхом надіслання повістки рекомендованим листом з повідомленням. Рекомендований лист з повідомленням № 3440304222825 повернувся до суду з відміткою за відсутністю адресата. Відповідно до п. 3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Оскільки повістка направлялась позивачу [PERSON] за адресою вказаною ним у позовній заяві і до суду повернувся лист з відміткою у поштовому повідомленні про відсутність адресата за вказаною адресою, суд на підставі п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, доходить висновку про те, що позивач [PERSON] повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи у судове засідання на 12.10.2021 року. У судове засідання на 13 год. 00 хв. 09.11.2021 року [PERSON] , будучи належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення № 3440304258714, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки. Відповідач ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит», будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення явку свого представника у засідання не забезпечило, про причини не явки не повідомило. У зв`язку з викладеним, суд на підставі ч.1, 3 ст. 223 ЦПК України ухвалив про розгляд справи за відсутності учасників справи та їх представників. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] з вимогами до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення пені. До позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у ній. Таких доказів позивач [PERSON] не подав до дня прийняття рішення у справі. Відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» також доказів, які стосуються суті спору до суду не подав. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки до суду звернувся [PERSON] з позовом до відповідача про стягнення пені, підставою для чого вказував на порушення відповідачем п.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», тому суд на підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України доходить висновку, про те, що саме зобов`язаний був подати докази на підтвердження порушення своїх прав, проте такі докази не подав. Відсутність доказів позбавляє суд можливості встановити обставини на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог, що дає підстави стверджувати про недоведеність таких обставин та необхідність відмовити у задоволенні вимог [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за недоведеністю. Крім того, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», прийнятим на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 року №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», було розпочато процедуру виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно. Відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Рішенням \~ \~ \~ \~виконавчої \~ \~ \~ \~дирекції \~ \~ \~ \~Фонду \~ \~ \~ \~гарантування \~ \~ \~ \~вкладів фізичних осіб від №2417 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено строк здійснення ліквідаційної процедури до 17.12.2020 включно. Рішенням виконавчої \~ \~ \~ \~дирекції Фонду \~ \~ \~ \~гарантування \~ \~ \~ \~вкладів \~ \~ \~ \~фізичних \~ \~ \~ \~осіб від 14.12.2020 року №2081 продовжено строк управління майном управління майном (активами) АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та задоволення вимог його кредиторів на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини. У пункті 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. У пункті 1 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Згідно з частиною п`ятою статі 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. На момент звернення позивача [PERSON] до суду з позовом 18.06.2019 року, вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочату процедуру ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 08 лютого 2018 року у справі № 308/3282/15. На підставі викладеного суд доходить висновку, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як банк, який перебуває у стадії ліквідації, не є належним відповідачем у спорі про стягнення пені за порушення грошового зобов`язання, а тому у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. Відповідач у відзиві подав до суду заяву про застосування позовної давності та просив відмовити у задоволенні також з підстав пропуску позивачем строків позовної давності. Проте, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.12.2019 року у справі № 522/1029/18, виходячи з вимог\~ст. 261 ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову. У зв`язку з викладеним суд не вирішує питання щодо спливу позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed