Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

До Комунарського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] до\~ЗДП «Радіоприлад» про стягнення нарахованої, проте не виплаченої заробітної плати, в обґрунтування якої зазначено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, які 25.09.2018 р. припинені, у зв`язку зі звільнення позивача із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням адміністрацією чинного законодавства про працю. Позивач зазначає, що при звільнені відповідачем їй не сплачені заробітна плата в повному обсязі, нарахована за період з лютого по вересень 2018 р., та вихідна допомога при звільнені у загальному розмірі 21986,14 грн., в зв`язку з чим просить стягнути дану заборгованість з відповідача. Ухвалою Комунарського районного суду м Запоріжжя від 24 червня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. Відповідачем, у встановлений судом строк, наданий відзив на позовну заяву, в якій визнані позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати у розмірі 10876,69 грн. та вихідної допомоги у розмірі 11019,65 грн., на загальну суму 21896,34 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, при цьому просила врахувати, що під час розрахунку загальної суми заборгованості по заробітній платі та вихідній допомозі, нею допущена арифметична помилка, та зазначено в позові 21986,14 грн., замість вірного 21896,34 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму зазначену ним у відзиві на позовну заяву. Вислухав пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 17.01.1992 р. позивачка перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем по справі -ЗДП «Радіоприлад». 26.09.2018 р. позивач звільнена із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із порушенням адміністрацією чинного законодавства про працю (а.с. 4-7). Згідно із довідкою ЗДП «Радіоприлад» від 14.08.2019 року № 116-1287, заборгованість по вихідній допомозі [PERSON] становить 11019,65 грн., розмір нарахованої, проте не виплаченої заробітної плати становить 10876, 69 грн. (за період з лютого по вересень 2018 р.), що в загальному розмірі складає 21896,34 грн. Згідно зі ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Оскільки на теперішній час позивачу не виплачена заробітна плата та вихідна допомога при звільненні, то права позивача підлягають поновленню шляхом стягнення нарахованих, проте не виплачених сум. Враховуючи, що дійсна заборгованість по заробітній платі та вихідній допомозі позивача становить у розмірі 21896,34 грн., що визнала і позивач судовому засідання, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача даної суми. Оскільки позивач на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Outcome: partial