Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом в якій вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі реєстраційного посвідчення б/н від 31.10.1991 року. Покійний батько заповіту після себе не залишив. На день відкриття спадщини спадкоємцями першої черги за законом після покійного батька були його дружинка (мати) [PERSON] та він, його єдиний син. Інших осіб, які б претендували на спадкове майно не було. У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] його мати, [PERSON] подала до Бучанської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Натомість позивачем було подано в передбачений законодавством шестимісячий строк з часу відкриття спадщини заяву про відмову від прийняття спадщини на користь його матері - [PERSON] . Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом після смерті покійного [PERSON] стала його мати - [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS] , яку вона прийняла в порядку спадкування за законом після свого покійного чоловіка [PERSON] . Покійна мати заповіту після себе не залишила. Після спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті померлої [INFO] [PERSON] . Проте, 18.02.2016 року державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Фальковською Л.М. було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 162/02-31, якою йому було відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що свідчили б про належність квартири померлій [PERSON] . Оскільки, його покійна мати прийняла спадщину, проте за життя так і не отримала правовстановлюючого документа на своє ім`я на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] та не зареєструвала на себе право власності на дану квартиру, даний факт позбавляє його можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтв про право власності на спадщину та змушує звернутися до суду із даним позовом. Просив визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Бучанської міської ради Київської області Пронько О.Ф. в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності. Представник третьої особи - Бучанської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 58/2015 заведеної після смерті [PERSON] , спадкової справи № 3/2012 заведеної після серті [PERSON] та довідки БТІ від 03.11.2015 року № 399 вбачається, що квартира [ADDRESS] належала її чоловіку - [PERSON] , спадкоємцем якого була його дружина - [PERSON] , але за життя не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до постанови державного нотаріуса Фальковської Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.02.2016 року № 162/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що мати позивача за життя належним чином не оформила своє право власності на квартиру [ADDRESS] , приймаючи до уваги, що позивач у встановлені законом строки звернувся до нотаріальних органів за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved