Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 18.11.2020 року надійшов позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно обґрунтування позову зазначив, 23 лютого 2020 року о 19:10 рухаючись на автомобілі Mercedes-Benz S350d д.н.з. [NUMBER] , у м. Одесі по вул. Краснова, 35/1 відбулось зіткнення [PERSON] (позивач) з водієм [PERSON] , що рухалась на автомобілі «NissanNote» д.н.з. [NUMBER] , через недотримання безпечної дистанції, яка рухалась по заду чим порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України затверджені постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За даним фактом відносно [PERSON] працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ДАР 18 № 335038 від 23 лютого 2020 року та передані до суду. Так, суддею Малиновського районного суду м. Одеси Сегедою О.М. 23.03.2020 року у справі № 521/4283/20 винесено постанову, в котрій [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП - [PERSON] застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» поліс № АО/0262085. Так, у строк передбачений законодавством позивачем було подано заяву та повний перелік документів для здійснення виплати страхового відшкодування внаслідок ДТП. Так, з моменту ДТП пройшло понад 8 місяців, однак інформації щодо виплати страхового відшкодування не надходило. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повідомила позивача в телефонному режимі, що сума страхового відшкодування складає приблизно 11 000 (одинадцять тисяч) грн.. У зв`язку з чим позивачем було замовлено у судового експерта власне автотоварнознавче дослідження колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ S350D, реєстраційний номер [NUMBER] . Так, відповідно до висновку автотоварнознавчого дослідження колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ S350D (копію додаю) та звіт у філії «Автомобільний дім Одеса» ПрАТ «Одеса-Авто» (копію додаю) сума завданої шкоди складає 45 896, 50 (сорок п`ять тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень, п`ятдесят копійок). Крім того, позивачем за виготовлення судовим експертом автотоварнознавчого дослідження колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ S350D, реєстраційний номер [NUMBER] сплачено грошові кошти у сумі 2 545 (дві тисячі п`ятсот сорок п`ять) гривень (копію квитанції додаю) та за звіт у філії «Автомобільний дім Одеса» ПрАТ «Одеса-Авто» - 720 (сімсот двадцять) гривень. Вказував, що запропонована страховою компанією сума страхового відшкодування не покриває нанесену шкоду внаслідок ДТП. Тому у відповідності до норм діючого законодавства представником позивача було направлено претензію щодо невиплати страхового відшкодування внаслідок ДТП до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та запропоновано вирішити питання в досудовому порядку. Листом від 12.10.2020 за вих. № 1979/18 надано відповідь в котрій вказано щодо прийняття рішення за страховим випадком про доплату у розмірі 407, 25 грн., проте ця сума не покриває нанесенні збитки. Крім того, в телефонному порядку співробітниками ПАТ «УПСК» було повідомлено позивача що наче б то грошові кошти у розмірі визначеною експертною оцінкою їхніми спеціалістами вже були сплачені на розрахунковий рахунок позивача . Однак ніяких коштів позивач не отримував. Проте вирішувати в досудовому порядку порушені права позивача Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» відмовлено. Так, позивачем було направлено скаргу до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Листом МТСБУ було надано відповідь в котрій зазначено щодо необхідності звернення до суду для вирішення питання. Особа, що визнана постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2020 року винною у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, - [PERSON] також не має намірів відшкодовувати вартість заданої внаслідок ДТП шкоди. Позивач вважає стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] на користь позивача суму матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі - 49 161 (сорок дев`ять тисяч сто шістдесят одна) гривня, 50 коп.. Також, посилався на те, що йому були завдані моральні страждання (порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я тощо), розмір якої визначав у сумі 150 000 гривень 00 коп. та також просила стягнути солідарно із відповідачів. Ухвалою суду від 14.12.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 14.01.2021 року. У підготовче засідання призначене на 14.01.2021 року [PERSON] не з`явився, представник позивача - адвокат Биков Д.Ю. через канцелярію суду надав заяву, в якій просив закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті. Також в заяві просив справу розглядати за відсутністю сторони позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Стороною відповідачів заяв, клопотань та відзиву на позов суду не було надано. Ухвалою суду від 14.01.2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 03.03.2021 року. Через неявку сторін розгляд справи 03.03.2021 року відкладено на 13.04.2021 року. У судове засідання 13.04.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Відповідачі поважність причин неявки суд не повідомив та будь-яких клопотань до суду не заявляв. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, оскільки поважність причин неявки представник відповідача не повідомив, зважаючи на строки розгляду справи, а також належне сповіщення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 20.04.2021р. Вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 23 лютого 2020 року о 19:10 рухаючись на автомобілі Mercedes-Benz S350d д.н.з. [NUMBER] , у м. Одесі по вул. Краснова, 35/1 відбулось зіткнення [PERSON] (позивача) з водієм [PERSON] (відповідачем), що рухалась на автомобілі «NissanNote», д.н.з. [NUMBER] , через недотримання безпечної дистанції, яка рухалась по заду чим нею порушено вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України затверджені постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. За даним фактом відносно [PERSON] працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції складено протокол серії ДАР 18 № 335038 від 23 лютого 2020 року та Малиновським районним судом м. Одеси 23.03.2020 року у справі № 521/4283/20 винесено постанову, згідно якої [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова суду набрала законної сили. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України). Згідно з ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП - [PERSON] на час події була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу № АО/0262085 (зі страховою сумою за шкоду, заподіяну майну, - 100 000 грн.) (а.с.12). Згідно обставин позову, що не спростовано відповідачами належними та допустимими доказами, у строк передбачений законодавством позивачем було подано до страховика заяву та повний перелік документів для здійснення виплати страхового відшкодування внаслідок ДТП. Протягом 8 місяців не було будь-якої відповіді та лише в телефонному режимі ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повідомило позивачу, що сума страхового відшкодування складає приблизно 11 000 (одинадцять тисяч) грн.. Не погоджуючись із запропонованою сумою відшкодування, представник позивача - адв. [PERSON] направив до страхової компанії претензію від 21.09.2020 року щодо невиплати страхового відшкодування внаслідок ДТП до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та запропонував вирішити питання в досудовому порядку. Тією ж датою представником позивача - адв. [PERSON] було направлено скаргу до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та до Моторного (транспортного) страхового бюро України, згідно яких просив вжити заходи до страхової компанії ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» щодо неправомірного затягування строків виплати страхового відшкодування (а.с.44-45). Листом МТСБУ було надано відповідь в котрій зазначено щодо необхідності звернення до суду для вирішення питання.(а.с.47). Листом від 12.10.2020 за вих. № 1979/18 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надано відповідь, в котрій вказано щодо прийняття рішення за страховим випадком про доплату у розмірі 407, 25 грн., загальний розмір страхового відшкодування за зазначеним випадком страховою компанією був визначений у розмірі 12 026, 90 грн. (а.с.48). Проте будь яких доказів щодо нарахування вказаних кошті та виплати позивачу до суду представником відповідача не надано. Згідно обставин позову, в телефонному порядку співробітниками ПАТ «УПСК» було повідомлено позивача, що наче б то грошові кошти у розмірі визначеною експертною оцінкою їхніми спеціалістами вже були сплачені на розрахунковий рахунок позивача. Проте, згідно підстав позову страхове відшкодування позивач не отримував. Доказів щодо виплати страховим на користь позивача визначеної суми відшкодування матеріали справи також не містять та відповідачем до суду не надано. На замовлення позивача 08 липня 2020 року судовим експертом Крутих Є.О. було проведено автотоварнознавче дослідження колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ S350D, д.н.з. [NUMBER] , з метою визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля. Так, відповідно до висновку №93-20 від 08.07.2020 року автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ S350D, сума завданої шкоди складає 44 162,55 грн. (а.с.15-23). Згідно рахунку філії «Автомобільний дім Одеса» ПрАТ «Одеса-Авто» №0000003288 від 07.07.2020 року, складеного на підставі заявки позивача на ремонт автомобіля, до сплати за ремонт було визначено суму у розмірі 45 896, 50 грн. (а.с.39). Доказів оплати рахунку на виконання ремонтних робіт суду не надано. Також, позивачем за виготовлення експертом автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ S350D, реєстраційний номер [NUMBER] , сплачено грошові кошти у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот сорок п`ять) гривень (копію квитанції додаю) та за звіт у філії «Автомобільний дім Одеса» ПрАТ «Одеса-Авто» - 720 (сімсот двадцять) гривень (а.с.37, 40). Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст.12 зазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, не просто суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а повністю його нівелює. Зазначене, узгоджується із висновками Великої Палати Верховного суду, викладеними у відповідній постанові від 04.07.2018 (справа №755/18006/15-ц). Пунктом 36.1. статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, МТСБУ),

Outcome: partial