Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 21.05.2015 року звернулась [PERSON] із позовом до ФОП «Славич» в особі [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої порушенням прав споживача. В обґрунтування, свої позовних вимог позивач зазначила, що 14.11.2014 року, як замовник уклала договір №1368 з ФОП «Славич», згідно умов якого ФОП «Славич», як виконавець зобов'язався встановити металопластикову конструкцію балкона, та вікон замовнику у строк 25 робочих днів, а [PERSON] зобов'язалась оплатити вартість згідно умов зазначеного договору. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] сплатила ФОП «Славич» в якості завдатку грошові кошти у розмірі 9100 грн. Однак у зазначений термін, протягом 25 робочих днів, відповідач не виконав умови договору №1368 від 14.11.2014 року, та кошти у розмірі 9100 грн., позивачу так і не повернув. Позивач [PERSON], зверталась до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з заявою про неправомірні дії ФОП «Славич» в особі громадянина [PERSON], однак їй письмово було повідомлено, що правовідносини які склалися з відповідачем є цивільно правовими та їй рекомендовано звернутися до суду. В зв'язку з чим позивач просила суд, стягнути з [PERSON] на її користь кошти в розмірі 9100 грн., стягнути з [PERSON] на її користь за заподіяну їй моральну шкоду 6000 грн., а також стягнути з [PERSON] на її користь витрати по оплаті юридичної допомоги у розмірі 500 грн. Справа розглядається судом повторно, після скасування заочного рішення від 22.07.2015 року за заявою відповідача [PERSON] 27.01.2016 року позивач уточнила позовні вимоги згідно яких просила суд, стягнути з ФОП [PERSON], на її користь 9100 грн. завдатку та 9100 грн. додаткової суми внесеного завдатку, а всього 18100 грн., стягнути з ФОП [PERSON] на її корить неустойку у розмірі 1794 грн., а також витрати на юридичну допомогу у розмірі 500 грн. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд, задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2014 року між [PERSON], як замовником та виконавцем ФОП «Славич», як виконавецем, було укладено договір за індивідуальним номером замовлення 1368, згідно умов якого [PERSON] сплатила ФОП «Славич» суму завдатку у розмірі 9100 грн., та зобов'язалась сплатити ще 3900 грн., після виконання замовлення, а ФОП «Славич» зобовязався протягом 25 робочих днів після укладання договору встановити позивачу металопластикову конструкцію вікон та балкону. Однак відповідач ФОП «Славич» взяті на себе зобов'язання перед [PERSON], за вище значеним договором не виконав. Відповідно до заяви від 02.02.2015 року, [PERSON], зверталась до Управління розвиту споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, з прохання допомогти її повернути 9100 грн., суму внесеного нею завдатку за договором №1368 від 14.11.2014 року. Листом від 24.02.2015 року за вих.№56/0170/К, [PERSON], було повідомлено, що Спеціалісти управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської, неодноразово повідомляли у телефонному режимі ПП [PERSON] про необхідність зявитися до управління для надання відповідних пояснень, а також про необхідність негайного виконання договірних зобов'язань. Проте станом на 24.02.2015 року ПП [PERSON] до управління так і не з'явився. Листом від 23.02.2015 року, підтверджується, що [PERSON], зверталась до ФОП «Славич», з проханням повернути їй суму авансу у розмірі 9100 грн., та зазначала, що відмовляється від послуг ФОП «Славич», у зв'язку з їх невиконанням у встановлений договором строк. Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг, встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту. Так, згідно ст. 1 Закону, виконавець субєкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п.3); послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п.17); продукція будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п.19); споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника (п.22). Згідно заяви [PERSON] від 02.03.2015 року, вбачається, що вона також зверталась до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про неправомірні дії ФОП «Славич» в особі громадянина [PERSON] Листом №31/17-ЖЕО8891 від 17.03.2015 року, за підписом начальника Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, [PERSON], було повідомлено, що в ході перевірки встановлено, що з моменту укладання договору між ФОП «Славич» та [PERSON] виникли цивільно правові відносини. На момент прийняття рішення фактів, які б давали підстави для внесення до Єдиного реєстру кримінальних правопорушень не виявлено, а тому перевірку за зверненням [PERSON], було закінчено та рекомендовано їй звернутися до суду. Встановивши обставини, які мають значення для справи, надавши їм юридичну оцінку, суд вважає, що між сторонами виникли договірні правовідносини, а саме виконанню договору побутового підряду, з яким відповідно до ст. 865 ЦК України підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України у розі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Згідно до ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має бути виконане відповідачем належним чином, відповідно до договору та актів цивільного законодавства. Враховуючи вище наведене, а також те, що відповідач станом на день звернення до суду так і не виконав свої зобов'язань за договором від 14.11.2014 року, сплачені кошти за виконання робіт так і не повернув, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON], суми сплачених нею коштів у розмірі 9100 грн. Згідно ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Так враховуючи наведене суд вважає за доцільне стягнути з ФОП [PERSON] на корить [PERSON], суму відшкодування у вигляді додаткової суми у розмірі сплаченого завдатку, що складає 9100 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною 1 ст. 846 ЦК України, визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Частиною 2 ст. 852 ЦК України, визначено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно умов договору від 14.11.2014 року, а саме п. 3.2 визначено, що вироби замовлені [PERSON], мають бути виготовлені протягом 25 робочих днів, у випадку, якщо замовлені вироби мали нестандарту комплектацію, строк збільшується до 40 робочих днів. Пунктом 4.2 договору, визначено, що в випадку невиконання умов договору виконавець зобовязаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості договору за кожен день прострочення. Так першим днем прострочення виконання зобов'язання є 19.01.2015 року, а 19.07.2015 року є останнім днем нарахування неустойки, кількість робочих днів за цей період складає 138. В зв'язку з чим неустойка відповідно до умов договору складає 138 х 0,1% х 13000 = 1794 грн. Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення неустойки та стягує з ФОП [PERSON] на її користь неустойку у розмірі 1794 грн. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справ, до яких в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Згідно виписки з договору про надання правої допомоги по цивільній справі від 22.05.2015 року, вбачається, що [PERSON], уклала договір №1 з адвокатською фірмою «[PERSON] і Ко» про надання правової вимоги, та відповідно до квитанції від 21.05.2015 року, доданої до матеріалів справи, сплатила за зазначені послуги 500 грн. Тому такі витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до заявленої чи відхиленої частини позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, в зв'язку з чим судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved