Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 06.10.2014р., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач всупереч вимогам зазначеного договору своєчасно не повернула коштів. В добровільному порядку відповідач повернути кошти відмовляється. Таким чином, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 20700 доларів США, що еквівалентно 474652 грн., яку слід стягнути з [PERSON]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили стягнути із відповідача [PERSON] 20700 доларів США, що еквівалентно 474652 грн., та судові витрати по справі посилаючись на ті ж обставини. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову оскільки твердження позивача є неправомірними і такими що не відповідають дійсності, розписка, на яку посилається позивач, є сфальсифікованою. Декілька раз змінюючи свої пояснення, відповідач ствердила, що 06.10.2014р. позичила у [PERSON] 20700 грн., про що написала розписку відповідного змісту. 09.10.2015р. вона повернула позивачу 1000 доларів США. Однак, позивач по сфальшованій розписці вимагає у неї 20700 доларів США, і вона звернулася у правоохоронні органи стосовно вчинення позивачем шахрайських дій щодо неї. Заслухавши сторони та представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 06.10.2014р. [PERSON] отримала в борг від [PERSON] кошти в сумі 20700 доларів США під два проценти на період вісім місяців, що стверджується розпискою (а.с.5, 25, 26). Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні вказаного договору позики, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема, щодо суми, строку повернення коштів (а.с.5, 25, 26). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи №1.1-118/17 від 30.05.2017р., рукописний текст у наданому оригіналі розписки виконаний [PERSON]. Встановити ким, [PERSON] чи іншою особою, виконаний підпис у наданому на дослідження оригіналі розписки, не видалося можливим (а.с.227-233). Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Звертаючись з позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 20700 доларів США, що станом на 06 листопада 2015 року за курсом НБУ становили 474652 грн. (а.с.6). Однак, на день прийняття рішення судом 08.08.2017р. встановлено, що за офіційним курсом НБУ 100 доларів США еквівалентно 2578,4907 грн.. Таким чином, борг відповідача перед [PERSON] складає 20700 доларів США (20700 доларів США Х 25,78 офіційний курс долара США = 533\~646 грн.). Стаття 11 ЦПК України передбачає розгляд цивільних справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд неодноразово роз`яснював сторонам, що обставини справи мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Також суд вжив всіх дозволених чинним законодавством заходів для повного і об`єктивного розгляду справи, зокрема: неодноразово роз`яснював сторонам можливість призначення тільки за клопотанням сторін експертизи для підтвердження обставин справи, що потребує спеціальних знань. Сторони користувалися правовою допомогою адвокатів. Крім того, суд неодноразово сприяв сторонам у витребуванні додаткових доказів, шляхом задоволення їх клопотань та надавав терміни для представлення доказів, у зв`язку із чим неодноразово відкладався розгляд справи. Суд не може вказувати сторонам, які докази необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ч.3 ст.10 та ч.1 ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін. Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом і які не стосуються предмета доказування. Враховуючи те, що обов'язок щодо доказування покладається на сторони, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати на підставі наявних доказів. Посилання відповідача на те, що розписка від 06.10.2014р. є сфальсифікованою спростовується висновком експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи №1.1-118/17 від 30.05.2017р., згідно якого рукописний текст у наданому оригіналі розписки виконаний [PERSON] (а.с.227-233). Разом з тим, за клопотанням сторони відповідача [PERSON] по даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу для з'ясування вчинення та виконання рукописного тексту розписки від 06.10.2014р. та підпису в ній відповідачкою [PERSON] (а.с.84). З вини сторони відповідача дана експертиза не проведена. [PERSON] ухилилася від подання експертам необхідних матеріалів, документів, не оплатила вартість проведення експертизи, покладенні на неї ухвалою суду від 16.06.2016р. (а.с.84, 165, 170). Таким чином, відповідач ухилилася від проведення експертизи. Відповідно до вимог ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач посилається на те, що 06.10.2014р. вона позичила у [PERSON] 20700 грн., про що написала розписку відповідного змісту. 09.10.2015р. вона повернула позивачу 1000 доларів США (а.с.173-176). Однак, відповідачем не надано і судом не здобуто будь-яких доказів, що підтверджують вказані обставини. Також заперечуючи позовні вимоги, відповідач посилається на те, що позивач по сфальшованій розписці від 06.10.2014р. вимагає у неї грошові кошти в розмірі 20700 доларів США, і вона звернулася у правоохоронні органи стосовно вчинення позивачем шахрайських дій щодо неї (а.с.173-176). Однак, відповідачем не надано і судом не здобуто будь-яких доказів, що підтверджують притягнення позивача до кримінальної відповідальності за вказані дії. Інших доказів того, що відповідач грошові кошти в розмірі 20700 доларів США за договором позики від 06.10.2014р. від позивача не отримувала, в ході судового розгляду не здобуто. Згідно із вимогами ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов`язання, позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення в користь позивача із відповідача неповернутих грошових коштів згідно договору позики від 06 жовтня 2014 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст.88 ЦПК України, суд, також вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача 4746,52 гривень судового збору. При цьому суд бере до уваги квитанцію за №0.0.472953236.1 від 10.12.2015р. про сплату позивачем судового збору (а.с.11). На підставі наведеного та

Outcome: approved