Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Костянтинівського міжрайонного прокурора до Костянтинівської районної державної адміністрації та [PERSON] про: визнання недійсним розпорядження голови Костянтинівської райдержадміністрації від 02.08.2007р. №360 «Про надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства»; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №696003 зареєстрованого за №010715700068, виданого [PERSON]; зобов'язання [PERSON] повернути земельну ділянку, площею 2 га., з кадастровим номером 1422483500:23:000:0103 розташовану на території Кіндратівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області грошовою вартістю 7233,92 грн. Позов обґрунтовано тим, що при прийнятті розпорядження №360 від 02.08.2007р. Костянтинівська районна державна адміністрація вийшла за межі наданих їй повноважень та порушила вимоги закону, а саме, що спірна земельна ділянка була надана [PERSON] без розроблення та затвердження проекту відведення цієї земельної ділянки, а лише на підставі технічної документації із землеустрою. Зазначає, що оскільки проект не розроблявся, відповідно відсутні погодження органів по земельних ресурсах, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, органів архітектури і культурної спадщини. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, позов просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, Костянтинівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, що просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце судового слухання була повідомлена належним чином. Представник третьої особи вирішення питання по суті заявлених вимог залишив на розсуд суду. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 02 серпня 2007 року голова Костянтинівської районної державної адміністрації видав розпорядження №360 «Про надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» згідно якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та надано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 2,00 га. у тому числі: пасовищ - 2,00 га. із земель сільськогосподарського призначення (запас) Кіндратівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. На підставі даного розпорядження, 21 вересня 2007 року відповідач [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №696003 зареєстрований за №010715700068. Звертаючись із даним позов до суду, прокурор як на підставу свого позову посилається на відсутність затвердженого проекту відведення спірної земельної ділянки. Досліджуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини та фактичні обставини справи, суд відзначає наступне. Статтею 13 Конституції України визначено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 118 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 18.03.2004 р. N1626-IV) відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Частина 9 цієї статті передбачала, що проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. N 677 затверджено «Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок». Таким чином, на момент надання відповідачці [PERSON] спірної земельної ділянки у власність була законодавча вимога щодо необхідності розроблення проекту відведення земельної ділянки та погодження його у відповідності до ч. 9 ст. 118 ЗК України. Виключно на підставі такого проекту відведення могла бути надана земельна ділянка, що безпосередньо випливає із змісту ч. 10 ст. 118 ЗК України де зазначено, що районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до листа Костянтинівської державної адміністрації від 07.10.2014р. №1695/01-39 технічна документація щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] у власність, до складу якої входила заява та дозвіл на складання документації - відсутня. Відсутність проекту відведення земельної ділянки на момент її надання у власність [PERSON] вбачається і безпосередньо із спірного розпорядження №360 від 02.08.2007р., де підставою для надання такої земельної ділянки була лише технічна документація із землеустрою. Будь-яких доказів наявності проекту відведення спірної земельної ділянки на момент надання її у власність відповідачці [PERSON] сторонами не надано, а судом не здобуто. Верховний Суд України у своїй постанові від 14 травня 2014 року №6-35цс14 дійшов до наступного правового висновку: «… у разі передачі в приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов'язковим є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки…». Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Отже, враховуючи, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд прийшов до висновку, що правовий акт індивідуальної дії - розпорядження голови Костянтинівської районної державної адміністрації №360 від 02.08.2007р. видане не на підставі та у спосіб визначений законами України, а тому повинно бути визнано недійсним. Оскільки на підставі спірного розпорядження №360 від 02.08.2007р., яке суд визнає недійсним було видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №696003 зареєстрований за №010715700068, то такий державний акт також повинен бути визнаний недійсним. Задовольняючи дану позовну вимогу, суд виходить із висновків викладених у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 р. у справі N 6-67цс14, де зазначено, що «Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема ст. ст. 116, 118 ЗК України». З огляду на те, що правова підстава володіння та користування спірною земельною ділянкою у [PERSON] визнана у судовому порядку недійсною, то відповідно така земельна ділянка повинна бути повернута її законному власнику - територіальній громаді с.Кіндратівка, в особі Кіндратівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Суд відзначає, що такий спосіб захисту узгоджується із положеннями п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України та є ефективним способом юридичного захисту, що спрямований на захист порушеного права, а тому така вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved