Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

До Суворовського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору та стягнення грошових коштів. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що 22 лютого 2018 року між нею та відповідачем був укладений договір доручення, на підтвердження якого надано розписку. Відповідно до вказаної розписки [PERSON] на виконання домовленості про супровід процедури введення в експлуатацію приміщень розташованих за адресою [ADDRESS] отримав грошову суму у розмірі 2 400 доларів США, строк виконання зобов'язання 01.11.2018 року. Згідно до наданих позивачкою документів їй належать на праві власності два приміщення за адресою [ADDRESS], одне з яких житлове інше нежитлове. Відповідача позивачці порадив знайомий як спеціаліста у відповідній галузі щодо введення нерухомості в експлуатацію та переведення майна у нежитловий фонд оскільки їй потрібно було об'єднати два зазначених приміщення з переведенням квартири у нежитловий фонд. Відповідач не з'являвся за місцем розташуванням приміщень, не здійсняв дій направлених на технічну інвентаризацію приміщення, будь яких дій направлених на введення в експлуатацію також не здійснювалось, не підготувавались та не отруювались будь які документи. З огляду на зазначене позивачка посилається на те, що відповідач не здійснив жодних дій направлених на виконання доручення, тобто в односторонньому порядку фактично відмовився від виконання, тому позивачка не має іншого способу захистити свої порушені права аніж вимагати від сторони, яка не виконала свої зобов'язання за договором, відшкодувати завдані їй збитки шляхом повернення коштів за послуги, які відповідач не надав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, при цьому просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надавалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON]укладено договір доручення на вчинення юридично значимих дій (послуг щодо введення в експлуатацію приміщень розташованих за адресою [ADDRESS]) на підтвердження якого відповідачем надано розписку згідно до якої відповідач отримав грошову суму у розмірі 2 400 доларів США, вказавши строк виконання зобов'язання 01.11.2018 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань позивачка звернулась до суду. До теперішнього часу відповідач ухиляється від спілкування з позивачкою та не виконав жодних прийнятих зобов'язань з надання правової допомоги та дій щодо введення в експлуатацію приміщень. Статтею 629 ЦК передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З обставин справи вбачається, що договір був укладений в усній формі. Разом з тим, недотримання сторонами вимоги про письмову форму укладення такого договору не має наслідком його недійсність (ч.1 ст.218 ЦК). Наявність розписки про отримання відповідачем грошових коштів, свідчить про те, що сторони дійсно уклали такий договір і позивачка виконала свої зобов'язання за цим договором передавши відповідну грошову суму, натомість відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо надання послуг з введення в експлуатацію приміщень. Згідно ч.1 ст.907 ЦК договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. За змістом ч.2 ст.651 ЦК договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Судом встановлено, що відповідач зобов'язаний був вчинити відповідні дій у строк до 01.11.2018 року, натомість порушив свої зобов'язання не вчинивши жодних дій та на теперішній час ухиляється від будь-якого спілкування з позивачкою. Зазначені порушення відповідачем своїх зобов'язань є істотними, оскільки позбавили позивачку вчасно отримати необхідну їй допомогу. Отже неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань значною мірою позбавило позивачку того, на що вона розраховувала при укладанні з відповідачем договору. За таких обставин вимога про розірвання договору підлягає задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.653 ЦК якщо договір розірваний у зв'язку з істотним його порушенням однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Частиною першою статті 906 ЦК передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Частиною другою статті 1210 ЦК передбачено, що шкода, завдана внаслідок недоліків послуг, підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Внаслідок порушень відповідачем умов договору позивачка не отримала від відповідача правової допомоги та втратила певну суму своїх грошей, оскільки передала відповідачеві суму коштів в розмірі 2 400 доларів США, отже, з огляду на положення ст.22 ЦК, внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань позивачка понесла збитки на загальну суму 2 400 доларів США, які на підставі ст.ст.623, 653, 906, 1210 ЦК мають бути їй відшкодовані відповідачем в повному обсязі. При цьому згідно ст.533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі за №6-284цс17 згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України. Станом на час подання позову курс Національного банку України становив 28,15 грн за 1 долл. США. Таким чином стягненню підлягає грошова сума у розмірі 67 560 (шістдесят сім тисяч п'ятсот шістдесят) гривень (згідно до розрахунку 2400 * 28,15 = 67650) У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved