Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 10.02.2014 р. працював у ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська». Остання професія - механік основного виробництва. 24.10.2019 р. позивача було звільнено з ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. В день звільнення позивачу не були виплачені всі суми, які належали йому від ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська». З цієї причини позивачем до суду була подана заява про видачу судового наказу про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 6437,68 грн. Красноармійським міськрайонним судом було видано судовий наказ від 03.09.2020 р. по справі № 235/5539/20, яким з відповідача стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 6437,68 грн. На підставі вказаного судового наказу постановою в.о. начальника відділу Мирноградського міського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.10.2020 р. було відкрито виконавче провадження. Але до цього часу судовий наказ відповідач не виконав, заборгованість по заробітній платі не виплачена. Відповідно до довідки № 135 від 29.05.2020 р., виданої відповідачем, середньоденна заробітна плата позивача складає 566,32 грн. З дня звільнення (24.10.2019 р.) до дня складення позову (22.03.2021 р.) пройшло 352 робочих дні. Таким чином, на час подання цього позову, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за 352 робочих дні у сумі 199 344,64 грн. (566,32грн. х 352дні). \~ \~ \~ \~Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» на його користь середню заробітну плату в сумі, визначеній по день постановлення рішення по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 29.03.2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з не сплатою позивачем судового збору, та надано строк для усунення виявлених недоліків. Ухвалою суду від 06.04.2021 року відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Відповідача було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи шляхом направлення ухвали суду, судової повістки, копії позовної заяви з додатками на його адресу, про що в матеріалах справи є підтвердження про отримання (а.с.22). Представник відповідача не скористався своїм правом на подання відзиву на позовні вимоги, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. \~ \~ \~ \~Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі, заперечень проти заочного розгляду справи не має. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~частини 3\~статті 223\~ЦПК України\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Частиною 2\~статті 247\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] з 10.02.2014 р. працював у ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська». Остання професія - механік основного виробництва. 24.10.2019 р. було звільнено з ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» за ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.7-9). Судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду від 03.09.2020 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 6437,68 гривень (а.с.10). Постановою в.о. начальника Мирноградського міського відділу ДВС від 12.10.2020 року відкрито виконавче провадження (а.с.11). Середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 566,32 гривні (а.с.12). У статті 55 Конституції України\~вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~статті 2 КЗпП\~працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. У\~статті 116 КЗпП України\~ зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що на дату звільнення позивача заборгованість по заробітній платі складала 6437,68 гривень, станом на дату розгляду справи, як стверджує позивача та не спростовано відповідачем, заборгованість не виплачена. Відповідно до\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Останній день праці позивача на підприємстві відповідача 24.10.2019 року. У\~статті 116 КЗпП України\~ зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). У п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Останній день роботи позивача 24.10.2019 року, тому період за який підлягає стягненню середній заробіток починається з 25.10.2019 року (наступний день після звільнення) та закінчується днем постановлення рішення суду 07.05.2021 року. Розрахунок середнього заробітку: середньоденна заробітна плата 566,32 гривень, кількість робочих днів 384, 384*566,32 = 217466,88 гривень. Так, працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відшкодування, передбачене\~ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до\~ст. 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Відповідно до п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до частини 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1993,50 гривень, оскільки на дату звернення до суду середній заробіток за підрахунком позивача складав 199344,64 гривні. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1993,50 гривень та 181,17 гривень на користь держави, оскільки сума до стягнення становить 217466,88 гривень.

Outcome: approved