Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 13.12.2018 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю відповідача, [PERSON] (за народження [PERSON] ), [INFO] . [PERSON] є пенсіонеркою за віком, непрацездатною особою, а тому потребує значної фінансової допомоги, в тому числі, коштів на оплату комунальних послуг та інших потреб, а так як інших джерел доходів окрім пенсії в неї не має, їй не вистачає коштів на гідне існування. Відповідач, [PERSON] , володіє на праві приватної власності житловим будинком. Позивачка, [PERSON] , володіла на праві сумісної власності 1/8 часткою квартири під [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №7-675, спадкова справа №177/2014, яку вона успадкувала після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Іншою частково, а саме 7/8 частин вказаної квартири [ADDRESS] , володів на праві сумісної власності відповідач, [PERSON] . Відповідач звернувся до суду із позовом про припинення права особи на частку у спільному майні, заочним рішенням позовні вимоги було задоволено, після чого відповідач відчужив квартиру за 520051,00 грн. У зв`язку з чим позивачка вважає, що утримання непрацездатних батьків є моральним обов`язком дітей, та те, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати позивачці аліменти, просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання матері у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Також просила стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. До суду 22.12.2018 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з обліку 23.12.2015 року по відчуженню житла, реєстрації не має. Ухвалою суду від 26.12.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого засідання на 05.02.2019 року. У підготовче засідання 05.02.2019 року позивачка [PERSON] не з`явилася, представником позивачки - [PERSON] . надано суду заяву щодо розгляду справи за її відсутністю та без фіксації судового засідання. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання 05.02.2019 року не з`явився, про час, та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 05.02.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.02.2019 року. У судове засідання 26.02.2019 року сторони не з`явилися, представником позивачки [PERSON] через канцелярію суду 20.02.2019 року надано заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю та відсутністю [PERSON] . Ухвалою суду від 26.02.2019 року клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано з Суворовського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65086, м.Одеса, Десантний бульвар, 14, код ЄДРПОУ 37947480) належним чином завірену копію заяви [PERSON] , [INFO] , про зміну імені на ім`я [PERSON] , та належним чином завірену копію Свідоцтва про зміну імені на ім`я [PERSON] , [INFO] . У судове засідання 24.04.2019 року сторони не з`явилися, у зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. на лікарняному, розгляд справи відкладено на 12.06.2019 року. В судове засідання 12.06.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Представником позивача надано суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач своїм процесуальним правом не скористався та відзиву не позов до суду не надав. З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду невідомі, заперечень проти позовної заяви не надав, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 21.06.2019 року. Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] [INFO] , є непрацездатною за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с.8). Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с.9). Згідно копій актового запису про зміну імені №17 від 25.04.2008 року [PERSON] [INFO] , змін ім`я на [PERSON] . (а.с.54). Відповідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником будинку за адресою [ADDRESS] , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 19.11.2008 року (а.с.10). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2016 року зареєстрованого в реєстрі за №7-675 [PERSON] отримала 1/8 частку квартири під [ADDRESS] , 1/8 частку зазначеної квартири отримала [PERSON] та 1/4 частку квартири отримав [PERSON] (а.с.14). Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, припинено право [PERSON] на частку, яка складає 1/8 у квартирі [ADDRESS] , що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації зі співвласника [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.15-17). Згідно договору купівлі-продажу від 26.06.2018 року зареєстрованого в реєстрі під №545 [PERSON] , продав [PERSON] будинок за адресою [ADDRESS] за 520051,00 гривень (а.с.18-19). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] , зазначила, що є пенсіонеркою за віком, непрацездатною особою, а тому потребує значної фінансової допомоги, в тому числі, коштів на оплату комунальних послуг та інших потреб, а так як інших джерел доходів окрім пенсії в неї не має, їй не вистачає коштів на гідне існування. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку, або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Відповідач не скористався своїм право на відзив та не надав будь-яких доказів щодо неможливості утримання ним свої матері, при цьому суд враховує що він має на праві власності нерухоме майно. Таким чином суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в частині позовних вимог про стягнення аліментів. Позивач є пенсіонером, та пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. Вона є непрацездатною, позбавлена можливості забезпечити себе матеріально. На сьогоднішній день її син, не допомагає позивачці матеріально, не забезпечує матір всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, який є сином позивачки, слід стягнути аліменти на її утримання. Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Розглядаючи питання про розмір аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст.202-206 Сімейного Кодексу України, дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., оскільки позивачем надано відомості про перебування у праві власності об`єкту нерухомості та відчуження квартири, яка була у сумісній власності з позивачкою на значну суму, також враховуючи відсутність заперечення щодо розміру аліментів розгляд справи проводиться в заочному порядку. Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 704,80 грн. Щодо вимог про стягнення судових витрат. Відповідно до ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються на позивачів у разі відмови у позові. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача на виконання вимог статті 178 ЦПК України подав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які сторона очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого витрати склали 16000,00 грн., з яких витрати на професійну правничу допомогу, а саме гонорар 10000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу, а саме 1200 грн. за кожне судове засідання (6000 грн.). Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Між тим позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення нею витрат на правничу допомогу на суму 16 000,00 грн., тому в задоволенні в цій частині позову суд відмовляє. На підставі викладеного та

Outcome: partial