Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся з позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Красноармійськвугілля», треті особи: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань по м. Димитрову, відокремлений підрозділ «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля», про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він працював на посаді горноробочого підземного у ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноарміськвугілля» з 3 жовтня 2010 року до 2 квітня 2015 року. 1 вересня 2014 року о 5 годині 25 хвилин з ним стався нещасний випадок на виробництві за наступних обставин: 1 вересня 2014 року приблизно о 00 годин 10 хвилин він отримав наряд від помічника начальника дільниці № 5 [PERSON] на обслуговування пересипу з стрічкового конвеєру 1Л-80 № 2 на стрічковий конвеєр І Л-80 № 3, розташованому у 4 південному конвеєрному штреку центрального похилу пласта І блоку № 4. Під час виконання наряду, приблизно о 5 годині 25 хвилин під час транспортування редуктору в районі пересипу, стався обрив кріплення балок МРД. Балка МРД, яка впала, вдарила позивача по правій ключиці, внаслідок чого він отримав перелом ключиці в середній треті. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2015 року його позов до ДП «Красноармійськвугілля», треті особи: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань по м. Димитрову, Відокремлений підрозділ «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» про встановлення факту нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, та зобов'язання видати Акт за формою 11-1 було задоволено. Вказане рішення набрало законної сили 15 липня 2015 року згідно ухвали апеляційного суду Донецької області від 15.7.2015 р. Відповідно до рішення суду відповідачем був складений Акт від 3.11.2015 р. № 12 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою 11-1 та Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії) від 3.11.2015 р. за формою Н-5. Відповідно до амбулаторної карти, лікування позивач проходив амбулаторно з 12 вересня по 31 жовтня 2014 року у лікаря-травматолога Красноармійської поліклініки. Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 17.12.2015 р. серії 10 ААА № 241918 позивачу встановлено 15 % втрати професійної працездатності. У результаті травми, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки відбулося значне погіршення стану здоров'я, чим позивачу завдано морального збитку, який виражається у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав і зазнає дотепер. Він був здоровою людиною, мав пристойну роботу, добрий заробіток, міг подбати про родину, був упевнений у своїх силах. В зв'язку з травмою та судовим процесом був вимушений звільнитися з підприємства, на цей час не працює, знаходиться на обліку в центрі зайнятості. Крім того моральні страждання поглиблені тим, що відповідач не визнавав нещасний випадок таким, що пов'язаний з виробництвом з відверто надуманих підстав, щоб ухилитися від передбаченого діючим законодавством обов'язку відшкодувати завдану шкоду. В результаті він був вимушений захищати свої порушені права в суді. Протягом року приймав участь в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій доказуючи очевидне. Завдану мені моральну шкоду позивач оцінює у 10000 (десять тисяч) гривень виходячи з тривалості фізичних і моральних страждань, вкрай негативних наслідків пошкодження його здоров'я та принципу достатності та справедливості, та просить стягнути зазначену суму на його користь з відповідача. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань по м. Димитрову до судового засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи відокремленого підрозділу «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» до судового засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вважаючи їх необґрунтованими та просив суд відмовити позивачу у повному обсязі. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працював у ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» з 2 серпня 2011 року по 2 квітня 2015 року на посаді горноробочого підземного (а.с.2-4). Згідно акту № 12 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом (форми Н-1) від 03.11.2015 року з [PERSON] стався нещасний випадок під ас роботи у четверту зміну з 11 на 12 вересня 2014 року. Основною причиною нещасного випадку в акті зазначено: обрив балки монорейкової дороги, супутня організаційна: порушення трудової та виробничої дисципліни. Діагноз згідно з листком непрацездатності або довідкою лікувально-профілактичного закладу: закритий перелом акроміального відростка правої ключиці без зміщення (а.с.5-9). Згідно акту форми Н-5 від 03.11.2015 року проведення розслідування нещасного випадку, що стався 12 вересня 2014 року о 5 годині 25 хвилин встановлено причини нещасного випадку: обрив балки монорейкової дороги, що є порушенняп.3 глави 2 рзділу4, п.10 глави 1 розділу 7 «Правил безпеки у вугільних шахтах»; порушення трудової та виробничої дисципліни на дільниці з видобутку вугілля №5 та ін.. (а.с.10-15). Згідно листку непрацездатності АГК № 095305 [PERSON] знаходився на лікарняному з 12.09.2014р. до 31.10.2014р. (а.с.16). Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 17.12.2015 р. серії 10 ААА № 241918 позивачу встановлено 15 % втрати професійної працездатності (а.с.17). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 19.05.2015 рок, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15.07.2015р., визнано нещасний випадок таким, що повязаний з виробництвом (а.с. 18-19). Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасними випадками на виробництві, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Також є безпідставними доводи відповідача про ненадання позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, оскільки сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. Відповідачем не надано доказів щодо відсутності його вини в заподіянні позивачеві моральної шкоди. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, підлягає стягненню з відповідача на його користь за спричинену моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved