Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 22.02.2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову позивач зазначила, що 17.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від спільного проживання дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому [PERSON] має намір офіційно розірвати шлюбні відносини з [PERSON] . Прізвище після розірвання шлюбу позивач бажає залишити [PERSON] , судові витрати просить залишити без відшкодування. Ухвалою суду від 25.02.2021 року провадження у справі № 141/112/21 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали отримав 25.02.2021 року, відзив до суду не направив. 25 лютого 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява (Вх.№ 632/21-Вх.) про те, що проти розірвання шлюбу з [PERSON] він не заперечує. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області 17.10.2013 року зареєстрував шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 32. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через різні несумісні характери та погляди на життя, між сторонами зникло взаєморозуміння та взаємоповага, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та бажання зберегти сімейні відносини, шлюбні відносини фактично припинені, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved