Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач вказує, що 23 лютого 2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гадяцького РУЮ Полтавської області зареєстровано шлюб між ним та [PERSON] . Від спільного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Разом з відповідачем він спільно проживав у шлюбі майже 4 роки, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Проте, з часом, їхні сімейні стосунки почали погіршуватись. Дружина стала їздити за кордон на заробітки, залишаючи сім`ю. У результаті їхніх розмов, вони прийшли до висновку, що розлучення є єдиним виходом для збереження нормального бачення про сім`ю. Примирення між ними не можливе. Посилаючись на вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. 16 листопада 2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк направила відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги позивача визнає частково та просить відмовити йому у задоволенні позову в частині стягнення з неї судового збору, оскільки коштів на сплату судового збору вона не має. Окрім того, розірвати шлюб було ініціативою позивача. Разом з тим, зазначила, що дійсно вона майже чотири роки проживала в шлюбі з [PERSON] . За час спільного проживання з чоловіком коштів на утримання дитини постійно не вистачало. Позивач ніде не працював, вони виживали на державну соціальну матеріальну допомогу, яку вона отримувала на утримання дитини, а також їм допомагали батьки. Оскільки коштів бракувало, а позивач не хотів влаштовуватися на роботу, вона була вимушена поїхати на заробітки, щоб забезпечувати сім`ю. Завдяки заробленим коштам їй вдалося забезпечити нормальний рівень життя дитині та родині, вона зробила ремонт у житлі позивача, облаштувала дитячу кімнату, придбала меблі. Перед останнім її виїздом на заробітки їхні відносини погіршились. Вони домовились, що питання про розірвання шлюбу вирішать після її приїзду. Тому для неї стало несподіванкою, що позивач подав позов про розірвання шлюбу добре знаючи, що отримати дану позовну заяву вона не зможе. Як тільки їй стало відомо про поданий [PERSON] позов, вона була вимушена кидати роботу та повертатись до України, у зв`язку з чим не змогла заробити кошти та майже всі свої заощадження витратила на дорогу додому. 13 січня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначила, що визнає позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] та залишити неповнолітнього сина [PERSON] проживати разом з батьком. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 23 лютого 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 20. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що сім`я розпалась через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Спір про місце проживання дитини відсутній, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією АТ «Полтава-Банк» від 09.11.2020 про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. Оскільки відповідач [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому з неї підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп. на користь позивача, а також, виходячи з положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу слід повернути з державного бюджету 420 грн 40 коп. сплачений ним та документально підтверджений судовий збір при поданні позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved