Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

До Малиновського\~районного\~суду\~м.\~Одеси\~звернулося\~з позовом АТ «Державний Ощадний Банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просив: - в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про іпотечний кредит №1631 від 11 жовтня 2007 року у загальному розмірі 1942903,49 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом - 1220981,82 грн; прострочена заборгованість за основним боргом - 37176,85 грн; заборгованість за відсотками - 15442,61 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 511523,15 грн; пеня за основним боргом - 10662,74 грн; пеня за відсотками 146485,07 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 152,5 кв. м, житловою площею 79,7 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 355,00 кв. м та фактичним спадкоємцем якого є [PERSON] , шляхом продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; - виселити з житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; - стягнути в рівних частках з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі - 7 500,00 грн з кожного. Позовні вимоги обґрунтовані таким. Між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 11 жовтня 2007 року укладено договір про іпотечний кредит №1631 (далі - Кредитний договір). Відповідно до умов цього договору, Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 1262500,00 грн. зі сплатою 14 % річних з терміном повернення до 11.10.2027 року на придбання будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , (п. п. 1.1-1.2 Кредитного договору). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] 11 жовтня 2007 року укладено іпотечний договір відповідно до умов якого в іпотеку Банку передано житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, загальною площею 152,5 кв. м, житловою площею 79,7 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 355,00 кв. м та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, Банк звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2011 року по справі №2/1519/1615/11 позовні вимоги АТ «Ощадбанк» задоволено в повному обсязі. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1631 від 11.10.2007 року у розмірі 1942903,49 грн, яка складається з: - заборгованість за основним боргом 1220981,82 грн; - прострочена заборгованість за основним боргом 37176,85 грн; - заборгованість за відсотками 15442,61 грн; - прострочена заборгованість за відсотками - 511523,15 грн; - пеня за основним боргом - 10662,74 грн; - пеня за відсотками - 146485,07 грн. На виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26.09.2011 року було видано виконавчі листи 25 травня 2012 року, які неодноразово перебували на примусовому виконанні. 08 жовтня 2019 року позивачем отримано від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. постанову про закінчення виконавчого провадження №59831709 з примусового виконання виконавчого листа №2/1519/1615/11 Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2012 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 1942903,49 грн у зв`язку зі смертю боржника. [PERSON] помер [INFO] . 23 січня 2020 року АТ «Ощадбанк» на адресу Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі направлено заяву кредитора. 12 травня 2020 року позивачем було отримано відповідь №299/02-14 від 14.04.2020 року на заяву кредитора від державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі А. Ставнійчук з повідомленням про те, що ніхто із спадкоємців з питань прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Крім того, за заявою АТ «Ощадбанк» проведено реєстрацію спадкової справи № 65758960. Згідно виписки із будинкової книги за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: - [PERSON] [INFO] (дружина [PERSON] ); - [PERSON] [INFO] (донька [PERSON] ); - [PERSON] [INFO] (брат дружини [PERSON] ). В результаті вжитих заходів встановлено, що на момент смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, за місцем знаходження предмета Іпотеки фактично мешкає його дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] та брат дружини - [PERSON] . Отже, в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України, після смерті [PERSON] - [PERSON] , яка на момент смерті [PERSON] була неповнолітньою, вважається такою, що прийняла спадщину, яка виражається у житловому будинку з надвірними спорудами та будівлями, загальною площею 152,5 кв. м., жилою площею 79,7 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 355,00 кв. м та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тому, позивач вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановлено законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з`явились, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 11 жовтня 2007 року укладено договір про іпотечний кредит №1631. Відповідно до умов цього договору, Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 262 500,00 грн. зі сплатою 14 % річних з терміном повернення до 11.10.2027 року на придбання будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , (п. п. 1.1-1.2 Кредитного договору). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] 11 жовтня 2007 року укладено іпотечний договір відповідно до умов якого в іпотеку Банку передано житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, загальною площею 152,5 кв. м, житловою площею 79,7 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 355,00 кв. м та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, Банк звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2011 року по справі №2/1519/1615/11 позовні вимоги АТ «Ощадбанк» задоволено в повному обсязі. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1631 від 11.10.2007 року у розмірі 1942903,49 грн, яка складається з: - заборгованість за основним боргом 1220981,82 грн; - прострочена заборгованість за основним боргом 37176,85 грн; - заборгованість за відсотками 15442,61 грн; - прострочена заборгованість за відсотками - 511523,15 грн; - пеня за основним боргом - 10662,74 грн; - пеня за відсотками - 146485,07 грн. На виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26.09.2011 року було видано виконавчі листи 25 травня 2012 року, які перебували на примусовому виконанні. 08 жовтня 2019 року позивачем отримано від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. постанову про закінчення виконавчого провадження №59831709 з примусового виконання виконавчого листа №2/1519/1615/11 Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2012 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 1942903,49 грн у зв`язку зі смертю боржника. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] помер [INFO] . 23 січня 2020 року AT «Ощадбанк» на адресу Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі направлено заяву кредитора. 12 травня 2020 року позивачем було отримано відповідь №299/02-14 від 14.04.2020 року на заяву кредитора від державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі А. Ставнійчук з повідомленням про те, що ніхто із спадкоємців з питань прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Крім того, за заявою AT «Ощадбанк» проведено реєстрацію спадкової справи №65758960. Згідно виписки із будинкової книги за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: -[PERSON] [INFO] (дружина [PERSON] ). -[PERSON] [INFO] (донька [PERSON] ). -[PERSON] [INFO] (брат дружини [PERSON] ). Відповідно до приписів ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців з часу відкриття спадщини, встановленого статтею. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В результаті вжитих заходів встановлено, що на момент смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, за місцем знаходження предмета Іпотеки фактично мешкає його дружина - [PERSON] , донька - [PERSON] та брат дружини - [PERSON] . В силу\~частини 4\~статті 1268\~ЦК України,\~після смерті\~ [PERSON] \~-\~ [PERSON] ,\~яка на\~момент смерті\~ [PERSON] \~була неповнолітньою,\~вважається такою,\~що прийняла\~спадщину - житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, загальною площею 152,5 кв.м, жилою площею 79,7 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 355,00 кв.м, та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва. іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст. 589 ЦК України). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно з ч. 5 ст. № Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. ст. 530, 612 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 2 ст. 109 Житлового Кодексу України передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Частиною 1 статті 109 Житлового кодексу України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Частиною 3 статті 109 Житлового кодексу України передбачено, що виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті (спірна квартира була придбана саме за рахунок кредитних коштів). Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч. 2 ст. 40 Закону Закону України «Про іпотеку». Відповідне рішення може бути прийняте судом одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно статті 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно ч. ч. 1-4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідачів на користь позивача в розмірі по 7500,0 грн з кожного. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved