Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 03.09.2012 року він був прийнятий охоронцем у ТОВ «Агрофірма «Насіння» відповідно до наказу № 75 від 03.09.2012 року. 08.05.2014 року він звільнився з роботи згідно наказу № 18 від 08.05.2014 року. На день звільнення з роботи ТОВ «Агрофірма «Насіння» нарахувало належну йому заробітну плату за період з 01 по 08 травня 2014 року, та компенсацію за невикористану відпустку. Трудову книжку він отримав 08 травня 2014 року, а заборговану заробітну плату підприємство йому не виплатило. Боржником було порушено норми трудового законодавства, тому що нарахування заробітної плати і відповідні утримання проводились, а виплата ні, що підтверджується довідкою № 104 від 13.11.2014 року. На день пред'явлення позову до суду, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити за час затримки розрахунку складає 14 084,97 грн. (8430,35 грн. / фактично нарахована заробітна плата за останні чотири місяці роботи/: 82 дні/ кількість робочих днів за останні чотири місяці/=102,81 грн./розмір середньоденної заробітної плати/х137 днів/ кількість днів затримки). В судовому засіданні позивач підтримав позов, пояснив суду, що працював у відповідача охоронником, при звільненні у травні йому не було виплачено заборгованість по заробітній платі, в бухгалтерії підприємства бухгалтер видала йому довідку про стан заборгованості по заробітній платі, проте, підписати її та поставити печатку було неможливо через відсутність керівника. В подальшому позивач намагався знайти керівника підприємства для належного оформлення довідки, проте, йому не вдалося цього зробити. Відповідач, повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до записів трудової книжки позивача, останній працював в ТОВ «Агрофірма «Насіння» з 03.09.2012 року по 08.05.2014 року, звільнений на підставі наказу № 18 від 08.05.2014 року за п.1 ст.36 КЗпПУ. Згідно даних Єдиного державного реєстру підприємств, організацій і установ ТОВ «Агрофірма «Насіння» на даний час іменується ТОВ «Агрокласік 2014» (за кодом ЄДРПОУ 04540383). З довідки № 104 від 13.11.2014 року ТОВ «Агрофірма «Насіння» вбачається, що заборгованість товариства перед позивачем складає 7068,55 грн. Виходячи з нарахованої заробітної плати та кількості відпрацьованих днів за останні 4 місяці роботи, середній заробіток позивача складає 102 грн. 81 коп. (8430,35:82), при цьому 137 днів затримки виплати заробітної плати після звільнення складають 14 084,97 грн. (102,81 грн. х 137 днів). Судом двічі направлявся запит на адресу відповідача про заборгованість по заробітній платі та середньомісячну заробітну плату позивача, відповіді на які отримано не було. Таким чином суд вважає, що відповідач ухилився від виконання запиту суду. З урахуванням пояснень позивача суд, вважає, що надані позивачем розрахунки заборгованості по заробітній платі є вірними. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Ст.117 КЗпП України передбачено відповідальність підприємства за порушення строків виплати заробітної плати при звільненні, встановлені ст.116 КЗпП України, яка полягає у виплаті працівникові його середнього заробітку за весь час затримки. Відтак, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved