Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

до Кремінського районного суду Луганської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначається, що з 25.01.2019 [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає разом із позивачем. В добровільному порядку відповідач не надає кошти на утримання дитини, інших дітей та непрацездатних батьків не має. За таких обставин, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Заслухавши сторони, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Ухвалою суду від 18 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 25 січня 2009 року Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області під актовим записом № 31 (а.с. 2). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками дитини в якому записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 3). [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Луганськ, відповідно до Довідки № 915-5000018247 від 23.01.2019 взята на облік, як внутрішньо переміщена особа та її місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7). Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на належне утримання, вважаючи за необхідне стягувати аліменти з відповідача, з підстав, вказаних у позові, позивач звернулася до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст. 180 СК України, позивач та відповідач зобов`язані утримувати свою малолітню доньку до досягнення нею повноліття та забезпечити їй рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Враховуючи повне визнання позову відповідачем, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності цивільного судочинства, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору . А тому, оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, а позивача при звернення з позовом до суду було звільнено від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України\~«Про судовий збір», суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved