Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

До суду звернувся Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. В обґрунтування позову представник зазначала, що у службі у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з 05 серпня 2020 року перебувають малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти були поставлені на облік у зв`язку з проживанням в сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини, а саме: зловживання матір`ю алкогольними напоями, нестворення для дітей належних умов проживання, незабезпечення їх належним харчуванням та доглядом. Мати дітей, [PERSON] , [INFO] , разом з дітьми була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . 06 жовтня 2020 року до служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради звернувся адвокат Охмак Валентин Іванович з приводу вирішення його клієнткою, [PERSON] , питання щодо повернення їй на виховання дітей. В ході розмови з [PERSON] службі у справах дітей стало відомо, що [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] , де вона проживала разом з дітьми. Службою у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради було перевірено дану інформацію та встановлено, що дійсно 21.09.2020 року було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А.М. Власником цієї квартири став [PERSON] . Даний факт підтверджується інформаційною довідкою № 227098582 від 07.10.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Представник просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 21.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценко А.М., серія та номер: р. 634 та припинити речове право - право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , та визнати речове право - право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді від 22.10.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 23.11.2020 року до участі у справі залучено в якості третьої особи службу у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Ухвалою суду від 02.02.2021 року підготовче провадження по справі закрито. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Посилалася на той факт, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на момент укладання договору купівлі-продажу спірної квартири були в ній зареєстровані та мали право користування нею як діти власника, що підтверджується листами Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 09.10.2020 року № 11083/01-32 та № 11084/01-32. Відповідач [PERSON] до служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради із заявою про надання дозволу на реалізацію квартири [ADDRESS] не зверталася. Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області дозвіл на реалізацію квартири [ADDRESS] , право користування якою мають малолітні [PERSON] та [PERSON] , не надавався. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали. Суду пояснили, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Доценком А.М. 21.09.2020 року, був укладений з дотриманням усіх вимог закону. Звертали увагу на той факт, що спірна квартира була продана з метою покращення житлових умов дітей відповідачки та матеріального стану сім`ї. Так, відповідач разом з дітьми проживали у квартирі, яка знаходилась у неналежному технічному стані, потребувала капітального ремонту. Коштів на таки ремонт [PERSON] не мала. Після продажу квартири вона придбала приватний будинок у смт. Градизьк, Глобинського району. Технічний стан будинку є задовільним, для дітей у будинку створені належні умови. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А.М. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв Представник третьої особи служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, на адресу суду направила заяву про слухання справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, встановив такі фактичні обставини справи: Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.2020 року, серії НМВ 985945, реєстровий номер 633 (а.с. 122-123). [PERSON] , разом з дітьми була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується повідомленнями Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 14.09.2020 року № 9573/01-32 та № 9574/01-32 та відповідними актами обстеження умов проживання родини, складеними службою у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (а.с. 13, 14, 15, 16, 17). Відомості про батька малолітніх [PERSON] та [PERSON] внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 18, 19). 07 серпня 2020 року та 20 серпня 2020 року [PERSON] надала до органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради письмові заяви про влаштування її малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради у зв`язку зі складним матеріальним становищем та необхідністю створення належних умов для проживання дітей (а.с. 20, 21). 10.09.2020 року обох дітей з Кременчуцької міської дитячої лікарні було переведено до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради на підставі рішень виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 14.08.2020 року № 1161 «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] до комунального підприємства «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» (а.с. 22) та від 31.08.2020 року № 1266 «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] до комунального підприємства «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» (а.с. 23). Діти продовжують перебувати в Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини Полтавської обласної ради. 21.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А.М. (а.с. 118-119). Даний факт підтверджується інформаційною довідкою № 227098582 від 07.10.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Копії матеріалів нотаріальної справи (а.с. 117-126) говорять проте, що приватний нотаріус не вимагав від уповноваженого органу відомостей про те, хто зареєстрований у спірній квартирі, та обмежився відібранням заяви від [PERSON] про те, що неповнолітні діти у кватирі не зареєстровані (а.с. 126). Вирішуючи спір, суд виходить з такого: Предметом позову є визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним з тих підстав, що він укладений без надання дозволу органу опіки та піклування, оскільки у квартирі зареєстровані малолітні діти. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). Суд виходить з того, що дії відповідачів щодо укладення договору дарування без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування призвели до порушення гарантованих дітям прав на користування вказаним житловим будинком. Оцінюючи доводи відповідачів щодо відсутності правових підстав для визнання оскаржуваного правочину недійсним відповідно до правил статей 203, 215 ЦК України, суд виходить з такого. Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини та осіб, які їх замінюють, вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування. До осіб, що замінюють батьків та мають обов`язки щодо дитини, відповідно до положень СК України належать: 1) опікун (частина четверта статті 249 СК України); 2) піклувальник (частина четверта статті 249 СК України); 3) особа, що усиновила чи удочерила (частина четверта статті 232 СК України); 4) патронатний вихователь (стаття 255 СК України); 5) прийомні батьки (частина друга статті 256-2 СК України); 6) батьки-вихователі дитячого будинку (частина друга статті 256-6 СК України); 7) фактичний вихователь, особа, яка взяла у свою сім`ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування (стаття 261 СК України). Відповідно до частини другою статті 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов`язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. Відповідно до частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. Отже, вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1612/2343/12, провадження № 61-6301св18. Системне тлумачення вказаних вище норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що органи опіки та піклування надають згоду на відчуження будинку, квартири, якщо таке відчуженння здійснюється батьками або особами, які їх замінюють. Суд враховує, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на момент укладання договору купівлі-продажу спірної квартири були в ній зареєстровані та мали право користування нею як діти власника, що підтверджується листами Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 09.10.2020 року № 11083/01-32 та № 11084/01-32. Відповідно до листа Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області від 08.10.2020 року за № 02-45/1104, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 08.10.2020 року зареєстровані за місцем проживання разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Суд виходить з того, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] та [PERSON] , яка на момент укладення договору купівлі-продажу була зареєстрована разом з дітьми у спірній квартирі, а тому для укладення оспорюваного договору купівлі-продажу спірної квартири вимагалась згода органу опіки і піклування. Аргументи представників [PERSON] та [PERSON] про те, що в результаті правочину відчуження спірної квартири діти опинилися у кращих умовах, оскільки мати придбала приватний будинок, де вони зареєстровані, суд до уваги не приймає. У даній справі вирішується питання про те, чи порушено оспорюваним правочином право дітей на користування квартирою [ADDRESS] , а не будинком за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір по 840 грн. 80 коп. з кожного. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved