Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

До суду 17 листопада 2014 року надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 43\~187,37 гривень, а також судових витрат. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16.12.2010 року о 15 год. 10 хв. в м. Харкові [PERSON], керуючи автомобілем «Chevrolet» державний номерний знак 77746ХР, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON]. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у ДТП підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.04.2011 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON]. Розмір завданих збитків, згідно висновку № 0501 від 14.02.2011 року, завданої власнику колісного транспортного засобу марки «Kia» державний номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП 16.12.2010 р., становить 57\~798,35 грн. Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, та власник транспортного засобу з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/3153219 (термін дії з 28.07.2010 р. до 27.07.2011 р.). 25.10.2011 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 43\~187,37 грн., відповідно до п.п.«а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 19 лютого 2015 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до МТСБУ про визнання незаконним рішення МТСБУ (наказу № 2953 від 09.11.2011 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] у розмірі 43\~187,37 грн. (а.с.66-68). В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500,00 грн., а з урахуванням розміру франшизи в сумі 510 грн., розмір страхового відшкодування становить 24\~990,00 грн. Отже, стягнення витрат на відновлювальний після ДТП ремонт автомобіля та витрат, повязаних з відшкодуванням вартості проведеного експертного дослідження в сумі, що перевищує розмір страхового відшкодування, є неправомірними. Відповідач вважає, що МТСБУ було прийняте неправомірне, невмотивоване рішення про здійснення відшкодування. Особа, на користь якої було виплачено страхове відшкодування, повідомила МТСБУ лише 15.08.2011 року, а не у встановлений законом трьохденний термін, МТСБУ неправомірно прийняло висновок спеціаліста авто товарознавчого дослідження з визначення суми матеріальних збитків [PERSON] № 0501 від 14.02.2011 р. як за основу розрахунку при вирішенні питання про розмір виплати матеріальної шкоди та відшкодувало вартість відновлювального ремонту у розмірі 42\~637,37 грн. і вартість проведеного експертного дослідження у розмірі 550,00 грн., оскільки спеціаліст [PERSON], який склав такий висновок, не мав права на проведення таких експертиз. Ухвалою суду від 19.02.2015 року зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.79). 19 лютого 2015 року відповідач [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти первісного позову, в яких у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів матеріальної шкоди, та МТСБУ необґрунтовано прийняло рішення про здійснення страхових виплат (а.с.71). Ухвалою суду від 07.04.2015 р. до участі в справі в якості третьої особи залучена [PERSON] (а.с.99-100). 10 червня 2015 року до суду надійшли письмові заперечення МТСБУ проти зустрічного позову, в яких позивач просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що відповідно до діючого законодавство, відмова МТСБУ у проведенні виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку, це є право, а не обовязок МТСБУ. В той же час Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на момент ДТП від 16.11.2008 р. не містив і не містить підстав для відмови для проведення страхової виплати у звязку з недотриманням триденного строку на повідомлення МТСБУ. ДТП мала місце 16.12.2010 р. і вже 21.12.2010 р. потерпіла [PERSON] звернулась до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП. 07.01.2011 р. надійшла заява [PERSON] на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу, транспортний засіб було оглянуто 13.01.2011 р. Згідно засвідченої копії Сертифікату Фонду Державного майна України № 7304/08 від 17.06.2008 р., дійсного до 17.06.2011 р., [PERSON] дозволена практична оціночна діяльність в напрямку (спеціалізації) оцінка дорожніх транспортних засобів, та він має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача. Посилання відповідача [PERSON] про те, що ліміт відповідальності МТСБУ встановлено 25500 грн., та МТСБУ не вирахувало франшизу, не відповідає дійсності, оскільки розпорядженням Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг № 566 від 09.07.2010 р. встановлено обовязкові ліміти відповідальності страховика за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 50\~000,00 грн. Позивач МТСБУ просив слухати справу без участі представника МТСБУ за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, про що виклав у письмовій заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував у повному обсязі, зустрічну позовну заяву підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що рішення МТСБУ про виплату [PERSON] страхового відшкодування є неправомірним, оскільки ліміт відповідальності МТСБУ за шкоду, заподіяну майну, за полісом встановлений у розмірі 25500 грн., при цьому розмір франшизи становить 510,00 грн. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.60), проти задоволення позовних вимог МТСБУ до [PERSON] заперечувала, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до МТСБУ підтримала. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги і свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.112,113), вважав доцільним задовольнити позовні вимоги МТСБУ до [PERSON], проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечував, зазначивши, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.06.2014 року, що набрало законної сили, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 8309,89 грн. та на користь [PERSON]В на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн., спричинених внаслідок ДТП, відкриті виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.12.2010 року о 15 год. 10 хв. в м. Харкові [PERSON], керуючи автомобілем «Chevrolet» державний номерний знак 77746ХР, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. За постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.04.2011 року № 3-109/11, що набрала законної сили постановою апеляційного суду Харківської області від 26.05.2011 р., винним у ДТП визнаний [PERSON], який порушив вимоги п.п.8.1., 10.1. Правил дорожнього руху України, що підтверджується ксерокопіями зазначених постанов (а.с.8-15). Власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.27). Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується ксерокопією довідки ВДАІ з обслуговування м. Харкова та АТІ (а.с.38). 13 січня 2011 року був складений протокол (акт) огляду транспортного засобу № 0501 автомобіля [NUMBER] (а.с.34). Потерпіла [PERSON] 21.12.2010 р. звернулась до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП, що підтверджується ксерокопією зазначеного повідомлення. В результаті ДТП власнику автомобіля [NUMBER] [PERSON] було спричинено шкоду, розмір якої встановлений висновком спеціаліста автотоварознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку від 14.02.2011 року № 0501 ФО-П [PERSON], та складає 57 798,35 гривень (а.с.16-33). Згідно висновку додаткового дослідження (уточнення) до висновку спеціаліста № 0501 автотоварознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку, складеного ФО-П [PERSON] 18.10.2011 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] визначена у розмірі 51165 грн. 22 коп. Згідно ксерокопії Сертифікату Фонду Державного майна України № 7304/08 від 17.06.2008 р. [PERSON] дозволена практична оціночна діяльність в напрямку (спеціалізації) оцінка дорожніх транспортних засобів, та він має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача. Таким чином, посилання відповідача [PERSON], що викладені у зустрічній позовній заяві та запереченнях проти первісного позову, про те, що спеціаліст [PERSON], який склав висновок спеціаліста авто товарознавчого дослідження з визначення суми матеріальних збитків, не мав права на проведення таких експертиз, безпідставні та не доведені. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Статтею 41 п. 41.1. п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. В звязку з тим, що відповідач [PERSON] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив, [PERSON] звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про здійснення виплати шкоди, завданої її автомобілю внаслідок ДТП. За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.06.2014 року у справі № 643/21257/13-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на відшкодування шкоди, завданої ДТП, 8309,89 грн. та на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. На підставі Наказу № 2953 від 09.11.2011 року Моторне (транспортне) страхове бюро України 14.11.2011 року правомірно здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 43187,37 грн., з яких: пошкоджена шкода по майну у розмірі 42\~637,37 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 550,00 грн. (а.с.36, 40-42). Посилання відповідача [PERSON] про те, що обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 грн., а з урахуванням розміру франшизи у сумі 510,00 грн., розмір страхового відшкодування становить 24\~990,00 грн., є безпідставним, оскільки Розпорядженням Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг № 566 від 09.07.2010 р. встановлено обовязкові ліміти відповідальності страховика за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 50\~000,00 грн. на одного потерпілого. Отже, доводи відповідача [PERSON], що викладені у запереченнях проти первісного позову і у зустрічній позовній заяві, та підтримані ним у суді, є безпідставними, недоведеними та такими, що не відповідають діючому законодавству. Таким чином, підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після сплати позивачем страхового відшкодування, у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача є право зворотної вимоги до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] суми виплаченого відшкодування у розмірі 43\~187,37 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 431 грн. 88 коп. (а.с.1), які відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved