Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у травні 2014 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В позовній заяві позивач зазначила, що з 03.10.2009 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають доньку, [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час відповідач проживає окремо, фактичні шлюбні відносини припинені, дитина знаходиться на її утриманні та відповідач будь-якої допомоги не надає. У судове засідання з'явилась позивач, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Зазначила, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, в зв'язку з чим, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач 03 жовтня 2009 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 03 жовтня 2009 року. Позивач та відповідач мають дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Бібушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 22 червня 2011 року). Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з огляду на те, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved