overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

До Міловського районного суду Луганської області звернулася заявниця [PERSON] з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 418/1191/18 за її заявою про встановлення факту смерті чоловіка [PERSON], у зв'язку з тим, що в ухваленому рішенні Міловського районного суду Луганської області від 20 липня 2018 року не вказано дату смерті [PERSON], що унемоливлює виконання рішення. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України слід, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Заявниця [PERSON] до суду не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Представник заінтересованої особи від Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області до суду не з'явився, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до думки про можливість задоволення заяви: Оскільки як слід, що 20 липня 2018 року Міловським районним судом Луганської області, у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту смерті її чоловіка, було ухвалено рішення яким встановлено факт смерті [PERSON], [INFO] .Судом дослідувались представлені докази а саме лікарняне свідолцтво про смерть №647 видане 22 червня 2018 року де вказана причина смерті [PERSON], свідоцтво про смепрть яке було видано Артемовським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції так званного Міністерства юстиції Луганської народної республики, однак в резолютивній частині рішення не вказано дату його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд , що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином заяву заявника [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Домоволодіння [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить: 1/2 частка - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2002 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кварацхелія Н.Н. за реєстровим №1144; 1/2 частка - [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною радою у м. Києві 26.10.2001 року. За технічним паспортом, з урахуванням даних, що містяться у висновку експерта КНДІСЕ від 27.06.2014р. №10496/13-43/7457/14-43, домоволодіння складається з житлового будинку літер «А», гаража літер «Б», та споруд №1-3 (паркани, хвіртки). В свою чергу житловий будинок літери «А» складається з двох відокремлених квартир під умовним позначенням [NUMBER] та [NUMBER] Фактично в користуванні [PERSON] перебуває квартира [NUMBER] та частка споруд №1-3, загальною вартістю 598674 грн., а решта домоволодіння, вартістю 715764 грн., - в користуванні [PERSON] [PERSON] в листопаді 2015 року заявила позов до [PERSON], за яким просила провести поділ домоволодіння відповідно до склавшогося порядку користування, виділивши їй у власність належну частку в натурі, та припинити право спільної часткової власності на домоволодіння. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, і останній заявив, що позивач відмовляється від компенсації за відступлення частки у праві власності. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнав повністю. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Правовий режим спільної часткової власності визначається гл. 26 ЦК з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Статтею 367 цього ж кодексу встановлено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. За висновком експерта КНДІСЕ від 27.06.2014р. №10496/13-43/7457/14-43, поділ домоволодіння відповідно до склавшогося порядку користування з технічної точки зору є можливим. За таких фактів та відповідних їм правовідносин суд вважає за можливе провести поділ спірного домоволодіння, відповідно до визначеного експертом варіанту, у зв'язку з чим право спільної часткової власності сторін на дане майно відповідно до вимог ст. 367 ЦК України підлягає припиненню. Отже, позов підлягає задоволенню. Судові витрати у справі позивач побажав залишити за собою, що не суперечить приписам ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова звернувся з заявою лікар КЗОЗ «Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3»про примусову госпіталізацію хворої [PERSON], [INFO] на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». У судовому засіданні представник КЗОЗ «Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3», що діє на підставі доручення, підтримав заяву лікарні про примусову госпіталізацію, указавши, що [PERSON]. була оглянута комісією лікарів , відповідно до висновку зазначеної комісії у [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, внаслідок якого відсутнє усвідомлення хвороби, не має критичного ставлення до своєї поведінки та може спричиняти суспільну небезпеку. Тому комісія дійшла висновку , що обстеження та лікування [PERSON] можливе лише в умовах психіатричного стаціонару. Суд, вислухавши учасників процесу, з'ясувавши думку прокурора, яка вважала за доцільне задовольнити заявлені вимоги, думку захисника, яка не заперечувала проти примусової госпіталізації, дослідивши матеріали справи, установив наступне. [PERSON] була направлена на госпіталізацію до КЗОЗ «Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3» 04.08.2015 року. [PERSON] була оглянута комісією лікарів та відповідно до висновків зазначеної комісії у хвора страждає на тяжкий психічний розлад в формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, внаслідок якого відсутнє усвідомлення хвороби. На наний ча Хвора має загострення галюцинацій, психомоторного збудження, страху, імпульсивності, агресивності, заявляє намір вчинити самогубство. Так як хвора відмовляється лікуватися в добровільному порядку, та на цей час створює реальну небезпеку для себе та оточуючих, їй рекомендоване примусове лікування в умовах психіатричного стаціонару, відповідно до ст.ст. 14,16,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Встановлені факти свідчать про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу в формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофреніїа також про те, що хвора становить суспільну небезпеку і має потребу в примусовому лікуванні. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати у відношенні хворої [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова звернулася із заявою ХОКПЛ № 3 про примусову госпіталізацію недієздатної особи у психіатричний стаціонар відносно [PERSON] , [INFO] на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». В судовому засіданні представник ХОКПЛ № 3, який діє на підставі довіреності, підтримав заяву лікарні про примусову госпіталізацію. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. На даний час згода громадянина [PERSON] на госпіталізацію відсутня у зв'язку із неможливістю мати згоду [PERSON] на госпіталізацію, так як він є недієздатним. Відповідно до акту психіатричного огляду від 25 серпня 2016 року [PERSON] встановлений діагноз шизофренія та вказано, що [PERSON] страждає важким психічним захворюванням у вигляді шизофренії, внаслідок чого являє безпосередню загрозу для себе та оточуючих, агресивний, збуджений, потребує примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Враховуючи, що на цей час від лікування хворий відмовляється, згоди на госпіталізацію не дає, але являє загрозу для себе і оточуючих, в зв'язку з чим йому рекомендоване примусове лікування відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Встановлені факти свідчать про наявність у [PERSON].психічного захворювання, а також про те, що хворий являє загрозу для себе і оточуючих та потребує примусового лікування. В зв'язку з викладеним, суд вважає можливим застосувати в відношенні хворого [PERSON] примусову госпіталізацію.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова звернулася із заявою ХОКПЛ № 3 про примусову госпіталізацію недієздатної особи у психіатричний стаціонар відносно [PERSON] , [INFO] на підставі\~ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». В судовому засіданні представник ХОКПЛ № 3, який діє на підставі довіреності, підтримав заяву лікарні про примусову госпіталізацію. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. На даний час згода громадянина [PERSON] на госпіталізацію відсутня у так як він є недієздатним. Відповідно до акту психіатричного огляду від 09 серпня 2016 року відносно [PERSON] встановлений діагноз шизофренія та вказано, що [PERSON]. В.Я. страждає важким психічним захворюванням у вигляді шизофренії, внаслідок чого являє безпосередню загрозу для себе та оточуючих, агресивний, збуджений, потребує примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару. Враховуючи, що на цей час від лікування хворий відмовляється, згоди на госпіталізацію не дає, але являє загрозу для себе і оточуючих, в зв'язку з чим йому рекомендоване примусове лікування відповідно до\~ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Встановлені факти свідчать\~\~про наявність у [PERSON]психічного захворювання,\~\~а також про те, що хворий являє загрозу для себе і оточуючих та\~\~потребує\~\~примусового лікування. В зв'язку з викладеним, суд вважає можливим застосувати в відношенні хворого [PERSON] примусову\~\~госпіталізацію.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова з заявою звернувся заступник генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради«Обласна клінічна психіатрична лікарня№3» про застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар відносно [PERSON] , [INFO] , без її згоди на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу». В судовому засіданні представник лікарні заяву про примусову госпіталізацію особи підтримала та зазначила, що на даний час хвора страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, внаслідок чого становить небезпеку для себе і оточуючих. [PERSON] заперечувала проти задоволення заяви лікаря, підтвердила, що дійсно спілкується з потустороннім світом. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який не заперечував проти заяви лікарні, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] госпіталізований до КНП Харківської обласної ради «Обласної клінічної психіатричної лікарні № 3» 28.01.2021 р. Відповідно до акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», від 29.01.2021 р. стосовно [PERSON] , остання страждає на тяжке психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної форми безперервного перебігу хвороби, внаслідок чого представляє безпосередню небезпеку для оточуючих: на тлі маячних переживань агресивна до близьких та оточуючих, тому потребує примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Встановлені факти свідчать про наявність у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, а також про те, що хвора становить небезпеку для оточуючих, та потребує примусового лікування. Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. В зв`язку з викладеним, суд вважає можливим застосувати в відношенні [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Донбаська державна машинобудівна академія звернулася в суд в інтересах Машинобудівного Коледжу до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з зазначеним позовом. Згідно позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачами самовільно зайняті нежитлові приміщення, гаражів які перебувають у державній власності та знаходяться на праві оперативного управління у Машинобудівного коледжу Донбаської державної машинобудівної академії. Відповідачам повідомлялось про необхідність звільнення самовільно зайнятих нежитлових приміщень гаражів але вони відмовляються. Просили зобов'язати відповідачів звільнити об'єкти нерухомості, а саме: [PERSON] - гараж літ. Г, інв. № 10330016, площею 29.6 кв.м,; [PERSON]- гараж літ. Д, інв. №10330017, площею 31.5 кв.м; [PERSON] - гараж літ. Е, інв. №10330020, площею 26.8 кв.м,; [PERSON] - гараж літ. Ж, інв. №10330021, площею 28.4 кв.м, [PERSON] - гараж літ. К, інв. № 10330018, площею 21.5 кв.м., усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою під указаними будівлями та стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає, що в справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Представники позивача у судовому засіданні не заперечували проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення представників позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 26.11.2010 р., виданим на підставі рішення Виконкому Краматорської міської ради № 764 від 17.11.2010 р. гаражі розташовані за адресою [ADDRESS], мають державну форми власності, а Машинобудівний коледж є їх постійним користувачем. Як вбачається з акту комісії Машинобудівного коледжу Донбаської державної машинобудівної академії від 28.02.2014 під час перевірки встановлено що в гаражах розташованих за адресою [ADDRESS] перебувають особисті речі відповідачів. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать законодавству. Жодних правовстановлюючих документів на володіння чи користування відповідачами нежитловими приміщеннями гаражів в матеріалах справи відсутні. Враховуючи , що відповідачі не бажають в добровільному порядку звільнити самовільно зайняті гаражі розташовані за адресою [ADDRESS], позовні вимоги Донбаської державна машинобудівної академії в інтересах Машинобудівного коледжу Донбаської державної машинобудівної академії підлягають задоволенню тому з відповідачів у відповідній частці на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Донецький державний університет управління звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за договором про навчання, в сумі 3025 грн. 06 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 30.12.2011 року між Донецьким державним університетом управління (далі Університет) та [PERSON] був укладений договір № 18/зм-49 (далі - Договір), згідно з умовами якого Університет взяв на себе зобов'язання здійснити навчання [PERSON], а він в свою чергу зобов'язався внести плату за надану освітню послугу в розмірі 9075 грн., по 3025 грн. кожного семестру. Наказом ректора № 954 від 27.06.2013 року [PERSON] було відраховано з Університету. При відрахуванні з Університету за [PERSON] рахувалась заборгованість, в сумі 3025 грн., у зв'язку з чим позивач просить стягнути вказану суму. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2011 року між Донецьким державним університетом управління (далі Університет) та [PERSON] був укладений договір № 18/зм-49 (далі - Договір), згідно з умовами якого Університет взяв на себе зобов'язання здійснити навчання [PERSON], а він в свою чергу зобов'язався внести плату за надану освітню послугу в розмірі 9075 грн., по 3025 грн. кожного семестру. Наказом ректора № 954 від 27.06.2013 року [PERSON] був відрахований з Університету. З повідомлення про відрахування № 011/13 від 20.08.2013 року та претензії № 01-12/2122 від 25.09.2013 року, вбачається, що за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 2957 грн. 84 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки з документів наданих позивачем вбачається, що розмірі заборгованості [PERSON] становить 2957 грн. 84 коп., документи, які б підтверджували заборгованість відповідача в розмірі 3025 грн. 06 коп. позивачем не надані.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Донецький казенний завод хімічних виробів звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи його таким. В кімнаті [ADDRESS] прописаний [PERSON] З серпня 2009 року відповідач там не проживає, не з'являється та не користується їм. Місце його проживання невідоме. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти його з реєстрації з цього приміщення. У судовому засіданні представник позивача підтримала свої позовні вимоги та дала пояснення, аналогічні викладеним у позові обставинам. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На підставі ст.224 ЦПК України, так як представник позивача не заперечував, суд розглянув справу у відсутність відповідача. Суд, дослідивши докази в їхній сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до довідки Ф1 відповідач з 27.08.2003р. зареєстрований за адресою:[ADDRESS] (гуртожиток). Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно пояснень в судовому засіданні представника позивача, свідків: [PERSON] та [PERSON], акту Донецького казенного заводу хімічних виробів від 17.03.2014р., відповідач не проживає у вищевказаному приміщенні з серпня 2009 року до теперішнього часу. Таким чином, суд вважає, що відповідач, вселившись в спірне жиле приміщення на законних підставах, придбав право користування ним, однак, не проживаючи в ньому без поважної причини понад шість місяців з 2009 року до теперішнього часу, втратив таке право. Позовні вимоги позивача в частині зняття відповідача з реєстрації задоволенню не підлягають, оскільки суд не має повноважень на зняття осіб з реєстраційного обліку. На підставі ст.ст.64, 71, 72 ЖК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа - Приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Коляда Юрій Анатолійович, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання недійсним договору дарування та поділ спільного майна подружжя, пізніше уточнена. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна - грошових кошті, використаних в інтересах сім`ї. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 07.12.2018 року судом було ухвалено рішення про розірвання шлюбу. Однак, при ухваленні рішення, не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Друга Нікопольська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про розірвання спадкового договору. 10.03.2021 року судом було ухвалено рішення про розірвання спадкового договору. Однак, при ухваленні рішення, не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved