Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення частини сплачених комунальних платежів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Право власності підтверджується рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 лютого 2017 р. по справі № 235/6752/16-ц, що набуло законної сили 24.02.2017 року, а також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.04.2017р. Власником іншої 1/2 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Право власності відповідача, [PERSON] , на вищевказану квартиру підтверджується рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 лютого 2017 р. по справі № 235/6752/16-ц, що набуло законної сили 24.02.2017 року, З часу набуття права власності на 1/2 частину вищевказаної квартири відповідач [PERSON] не бере участі в її утриманні, комунальні платежі не сплачує. Всі витрати по сплаті комунальних платежів в період з лютого 2017 року по червень 2020 року включно позивачка вимушена сплачувати особисто. Розподіл особистих рахунків на сплату комунальних послуг не здійснювалось. В період з лютого 2017 року по червень 2020 року включно позивачкою були понесені наступні витрати: за опалення у розмірі 31096,91 гривень; за послуги утримання будинку у розмірі 5587,08 гривень; за послуги вивозу ТПВ у розмірі 376,79 гривень. Загальна сума збитків становить 37060,78 гривень, що підтверджується довідками по О/Р (особистому рахунку) № 6246 від 20.07.2020 р., посвідченими Покровським центром єдиного замовника Донецької області. Згідно вимог статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, згідно п. 7 правил користування приміщенням житлових будинків і гуртожитків зазначених в Постанові Кабінетів Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити їй 18530,39 гривень, що складає 1/2 частину від зазначеної суми у розмірі 37060,78 гривень, з розрахунку: 37060,78 : 2 = 18530,39, де: 37060,78 - загальна сума сплачених позивачкою комунальних платежів за період з лютого 2017 року по червень 2020 року включно, а 18530,39 - 1/2 частина від зазначеної суми комунальних платежів. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину сплачених комунальних платежів по особистому рахунку № 6245 квартири [ADDRESS] , а саме: 15\~548,45 гривень за опалення, 2793,54 гривень за послуги утримання будинку, 188,39 гривень за вивіз ТБВ (твердих побутових відходів), а усього 18530,39 гривень; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у розмірі 840,80 гривень. Ухвалою суду від 04.08.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідач надав суду заяву в якій зазначив, що просить цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення частини сплачених платежів розглянути без його участі. Також у заяві вказав, що з позовними вимогами повністю не згоден, оскільки неодноразово, після отримання в спадщину квартири після смерті батька, він звертався до позивача з вимогою надати можливість користуватися своїм житловим приміщенням. Позивач на протязі двох років ігнорувала його вимоги, користувалася всією житловою площею, самостійно користувалася водою, електроенергією, природним газом. Ніяких домовленостей щодо розподілу комунальних платежів у них не було, виділення в натурі житлової площі не було. На підставі вищевикладеного вважає, що у позивача не має підстав вимагати від нього частину сплачених комунальних платежів, оскільки [PERSON] сама фактично володіє і користується їх квартирою і повинна сплачувати комунальні послуги. В іншому випадку сплачує комунальні платежі тільки за себе, а належний позивач - комунальне підприємство, стягує з нього відповідні комунальні платежі. Позивачка у позові зазначила, що просить справу розглянути без її участі. Представник позивачки надав заяв про розгляд справи без його участі. Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні. Частиною 2\~статті 247\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 07.02.2017 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на Ѕ частину житлової квартири [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 24.02.2017 року (а.с.6-9). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 09.03.2017 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на Ѕ частину житлової квартири [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 05.04.2017 року (а.с.10-11). Таким чином, квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] у рівних долях, а саме по Ѕ частині кожному. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї 1 особа (а.с.19). У частині першій\~статті 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин та втратив чинність\~на підставі Закону\~№ 2189-VIII від 09.11.2017, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 5\~частини 2\~статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~9\~листопада 2017року\~ №\~2189-VIII,\~передбачено,\~що індивідуальний споживач зобов`язаний, крім іншого, укладати договори\~про надання\~житлово-комунальних\~послуг у\~порядку і\~випадках,\~визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини 1 цього Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 360 ЦК України\~передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь\~\~у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна,\~\~\~у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта\~статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок,\~\~\~що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або\~ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові\~\~від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження\~№ 61-26462св18) та у справі № 703/2200/15-ц від 19.08.2020 року (провадження № 61-7289св20). Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири\~\~і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З наданих суду позивачкою квитанцій вбачається, що платником [PERSON] сплачено за послуги теплопостачання 7770,58 гривень за період з березня 2017 року по квітень 2020 року; за послуги управління багатоквартирним будинком (квартплата) сплачено 3851,28 гривень; за послуги по вивозу ТПВ 240,82 гривень. Всього безпосередньо [PERSON] сплачено 11862,68 гривень. Позивачка у позові стверджує, що нею сплачено суму в розмірі 37060,78 гривень. Суд, дослідивши надані позивачкою копії квитанцій, встановив, що у квитанціях на загальну суму 8644,85 гривень, з них за послуги теплопостачання 7156,99 гривень; за послуги управління багатоквартирним будинком (квартплата) сплачено 1394,05 гривень; за послуги по вивозу ТПВ 93,81 гривень; платником вказана інша особа, а саме [PERSON] . Квитанції за послуги по теплопостачанню за квітень 2019 року на суму 9276,19 гривень та за квітень 2018 року на суму 6569,70 гривень суду не надано, тому відсутні підстави стверджувати, що ці суми внесені саме позивачкою. Відповідач [PERSON] , після отримання Ѕ частини квартири у власність, житлові-комунальні послуги не сплачував. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою понесені витрати на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 11862,68 гривень, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню наступна сума: 11862,68 / 2 = 5931,34 гривень, з яких за послуги теплопостачання 3885,29 гривень; за послуги управління багатоквартирним будинком (квартплата) сплачено 1925,64 гривень; за послуги по вивозу ТПВ 120,41 гривень. Таким чином, не дивлячись на те, що між сторонами відсутні договірні відносини щодо розподілу витрат на утримання квартири, відповідач житлово-комунальними послугами не користувався, наявні підстави для стягнення з нього витрат за вказані послуги, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно із\~статтею 133 ЦПК України судовий\~збір включено до складу судових витрат. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Позивачкою при\~поданні позовної\~заяви сплачено\~судовий збір\~у 840,80\~гривень.\~У зв`язку\~з частковим\~задоволенням позовних\~вимог стягненню\~з відповідача\~підлягає сума\~судового збору\~в розмірі\~ 269,06 гривень. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial