Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

До Малиновського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до ДП СКБ «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 103115,50 грн. за кожний місяць затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2019 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.02.2015 року відповідно до Наказу вона звільнена з Державного підприємства «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія», однак відповідач не провів з нею розрахунки по заробітній платі, які повинен був провести при звільнені. Посилаючись на порушення відповідачем її права на отримання заробітної плати у встановлені законом строки, позивач просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Однак надано до суду заяву за підписом в.о. директора ДП «СКБ «Молнія» Шевченко П.В., згідно якої він не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу за відсутності відповідача. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача та визнання позову представником відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наказу ДП «СКБ «Молнія» від 28.02.2015 року [PERSON] заступника начальника відділу №20 було звільнено 28.02.2015 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. (а.с. 3) Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Встановлено, що всупереч вказаним нормам, при звільненні [PERSON] відповідачем не було здійснено розрахунку по заробітній платі, який має проводитись при звільненні. З матеріалів справи встановлено, що середньомісячна заробітна плата звільненої 28 лютого 2015 року [PERSON] складала 4124,62 грн. (а.с. 4) Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2015 року стягнуто з ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» на [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 лютого 2015 року по день фактичного розрахунку в сумі 4124,62 грн. за кожен місяць затримки розрахунку при звільненні. (а.с. 7). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року стягнуто з ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» на користь [PERSON] середній заробіток у розмірі 131987,84 грн. за кожний місяць затримки розрахунку при звільнені за період з 28.02.2015 року по 01.12.2017 року (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів справи, на даний момент відповідач не розрахувався з [PERSON] з наявною заборгованістю, а тому середній заробіток за кожний місять затримки розрахунку у розмірі 4124,62 грн., за період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2019 року становить 103 115,50 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Суд на підставі ст. ст.12,13,81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладені обставини та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, суд задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1031,15 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved