Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

До Недригалівського районного суду звернулася [PERSON] та просила суд встановити факт проживання з відповідачем [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 3 вересня 2012 року по 10 грудня 2014 року, визнати за нею право власності на 1\\2 частину житлового будинку, належного [PERSON], та поділити майно подружжя виділивши відповідачу автомобіль ВАЗ 2107, а їй побутову техніку та меблі. В подальшому повивач уточнила позовні вимоги в частині поділу майна та просила суд поділи набуте за час спільного проживання майно, виділивши відповідачу [PERSON] 22,59 % поліпшень житлового будинку з надвірними будівлями за адресою смт. Терни Недригайлівського району вул. Жовтнева, 98 на суму 42 243 грн, а позивачу виділити в натурі автомобіль ВАЗ 2107 вартістю 15 967,77 грн та побутову техніку і меблі, на загальну суму 18500 грн., стягнувши з відповідача різницю у вартості часток у розмірі 3887,61 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON]В, та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позов з якого вбачається. що з вимогою про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з позивачкою в період з 3 вересня 2012 року по 10 грудня 2014 року не погодився в повному обсязі та просив суд відмовити [PERSON]В в встановленні цього факту., оскільки в заначений період сторони вже не проживали як подружжя. Також вважає, що не підлягають поділу поліпшення житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, оскільки даний будинок на праві приватної власності належить йому, всі добудови та переобладнання на час проживання однією сім'єю вже були зроблені відповідачем. Щодо поділу іншого майна, то відповідач погоджується з його поділом та просить виділити йому автомобіль ВАЗ 2107, а позивачці все інше майно. Зазначену позицію відповідач та його представник підтримали у судовому засіданні. Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали цієї справи та матеріали цивільної справи № №582\\683\\15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З пояснень [PERSON] вбачається, що вона проживала з [PERSON] з лютого 1994 року по липень 2012 року як подружжя. За час спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] Миколаївна.Влітку 2012 року між нею та [PERSON] виник конфлікт, після якогоМірошниченко Н.В. вимушена була піти проживати до своїх батьків у цьому ж населеному пункті. В подальшому [PERSON] звернувся до їхньої знайомої (куми) [PERSON] з проханням помирити сторони, що остання і зробила, а тому з вересня 2012 року до грудня 2014 року позивач та відповідач проживали однією сім'єю. 09 грудня 2014 між сторонами знов виник конфлікт приводу того, що позивач постійно відлучалася доглядати за своєю матір'ю, яка тяжко хворіла, після якого [PERSON] вигнав [PERSON] з дому і більше вона в цей будинок не поверталася. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є подругою позивача та хрещеною матір'ю її дитини, тому добре знає обставини їх спільного проживання. [PERSON] та [PERSON] доволі часто конфліктували між собою, але продовжували проживати як подружжя. Весною 2012 року між сторонами виник конфлікт, після якого [PERSON] вимушена була піти проживати до своїх батьків. Влітку 2012 року [PERSON] прийшов до неї та прохав примирити його дружиною. Після чого свідок вмовила [PERSON] повернутися до чоловіка. В вересні 2012 року [PERSON] повернулася проживати до [PERSON] і проживали разом до грудня 2014 року. Після того, як [PERSON] знову вигнав [PERSON] з дому вона проживала у своїх батьків, доглядала за хворою матір'ю, яка невдовзі померла. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила що вона була депутатом Тернівської селищної ради від вулиці Жовтнева. Влітку 2012 року за усною заявою [PERSON] вона за розпорядженням голови селищної ради виходила за місцем проживання [PERSON]В та [PERSON], які проживали разом як подружжя для того, щоб примирити їх. З копії сторінок паспорта(а.с.157) позивача вбачається, що її місце проживання зареєстровано за адресою [INFO]. З копії позовної заяви [PERSON]І про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, яка знаходиться на розгляді в Недригалівському районному суді (справа №582\\683\\15-ц провадження №2\\582\\7\\16)(а.с.11), вбачаться що співмешканка [PERSON] з 2014 року не проживає з [PERSON] Шлюбні відносини припинені. З пояснень [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON], в цій же цивільній справі, які були досліджені в судовому засідання за клопотанням представника позивача, вбачається, що [PERSON] не проживає з [PERSON] з грудня 2014 року. З огляду на такі пояснення, які надані вказаними особами в цивільній справі № суд вважає сумнівними та не бере до уваги пояснення [PERSON] та свідків [PERSON] та [PERSON]І, які вони давали в даній цивільній справі з приводу того, що позивачка не проживає з [PERSON] з 2012 року. За таких обставин суд приходить до переконання про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 3 вересня 2012 року по 10 грудня 2014 року. Щодо вимоги про поділ майна подружжя, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до положень ст. ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду . Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 листопада 1991 року( а.с.7) [PERSON] придбав у колгоспі ім.Чапаєва житловий будинок з надвірними будівлями( сарай, літня кухня, погріб сарай-прибудова, вбиральня. огорожа). З рішення Недригайлівського районного суду від 08 серпня 2012 року про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу(а.с.8), вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, вирощували свиней, курей, качок, утримували корів, бичків та за спільні кошти придбали телевізор, холодильник, пральну машинку, м'які меблі, автомобіль ВАЗ 2107, побудували гараж для автомобіля та провели природний газ до будинку. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили, тому зазначені обставини відповідно до ст. 61, ст. 223 ЦК України не доказуються при розгляді інших справ, а також не можуть оспорюватись в іншому процесі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на наведене, суд вважає доведеним, що зазначене у цьому рішенні майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу. Сторони визначили за взаємною згодою вартість частини майна, а саме : телевізора вартістю 1000 грн, холодильника вартістю 5000 грн, пральної машинки напівавтомату, вартістю 1500 грн, м'яких меблів: диван та 2 крісла вартістю 5000 грн, пральної машинки автомату Samsung вартістю 2850 грн, а всього майна на загальну суму 15 350 грн. Відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи № 1396 від 12.02.2016, з висновком якої погодились сторони, вартість ВАЗ-21070, 1989 року випуску, кузов номер ХТА210700L0497518, державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 15 967,77 грн( а.с.42-47). Відповідно до висновку експерта № 1 (вид експертизи:інженерно-оціночна, оціночно-будівельна)(а.с.49-75), частка поліпшень у житловому будинку, який знаходиться за адресою смт.Терни Недригайлівського району Сумської області, вул.Жовтнева, 98 ( будівництво гаража, колодязя, влаштування системи опалення будинку з проведенням газопостачання) за період з лютого 1994 року по 10 липня 2012 року складає 13,24 %, вартість поліпшень 24 759 %. Таким чином загальна вартість майна (побутова техніка та меблі, автомобіль та частка поліпшень в житловому будинку, що належить відповідачу), яке підлягає поділу становить 40 109 грн, а частка кожного з подружжя в спільному майні складає 20054,5грн. Вирішуючи питання про поділ спірного автомобіля ВАЗ 2107, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та неподільною річчю, суд виходить з того, що відповідно до положень частин 4, 5 ст. 71 СК без обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації замість його частки в спільному майні та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду суд не може виділити зазначене майно в натурі ні позивачу, ні відповідачу, За таких обставин, оскільки автомобіль ВАЗ 2107, державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, кузов ХТА 21070062267689 є неподільною річчю, і ніхто з сторін не вніс на депозит суду половину його вартості, суд визнає що [PERSON] та [PERSON] належить по 1\\2 частки в цьому майні і залишає його у спільній частковій власності подружжя. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою, належить позивачу, то суд присуджує йому в 13,24 % поліпшень житлового будинку вартістю 24 759 грн, а відповідачу побутову техніку та меблі на загальну суму 15350 грн. Також, враховуючи , що частки подружжя не рівні, з відповідача слід стягнути на користь позивача в рахунок компенсації різниці вартості часток 4 704, 5 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова від 23 вересня 2015 року № 6-102 цс15) майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позивач не довела, що поліпшення житлового будинку, який знаходиться в смт. Терни Недригайлівського району Сумської області по вул. Жовтнева, 98, які були здійснені за період з 03 вересня 2012 року по 10 грудня 2014 року були здійснені за спільні сумісні кошти чи в наслідок спільної праці подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: partial