Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивуючи тим, що їй на підставі договору купівлі- продажу від 03.03.1998 року належить житловий будинок № 42 по вул. Грабовського у м. Словянську Донецької області. У вищевказаному будинку були зареєстровані як члени родини відповідачи, однак з червня 2015 року у належному позивачу будинку відповідачи не проживають, особисті речи відповідачів відсутні, жодних зобовязань по утриманню будинку не виконують, з реєстрації добровільно не знялися. Оскільки відповідачі не проживають за зареєстрованою адресою понад встановленні строки позивач просить суд, ухвалити рішення, яким визнати їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком № 42 по вул. Грабовського у м. Словянську Донецької області. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донеччина», про причини неявки суд не повідомили. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, та підтверджено належними доказами, що позивачці на підставі договору купівлі- продажу від 03.03.1998 року належить житловий будинок № 42 по вул. Грабовського у м. Словянську Донецької області. (а.с. 5) З червня 2015 року у належному позивачу будинку [PERSON], та [PERSON] не проживають, особисті речи відповідачів відсутні, жодних зобовязань по утриманню будинку не виконують, з реєстрації добровільно не знялися, що підтверджується Актом обстеження комітету мікрорайону Черевківка № 439 від 10.06.2016 року (а.с. 7) Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання , у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст.33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні користування та розпорядженням своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача обмежує позивача у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном у повній мірі. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON], та [PERSON] не мешкають за адресою: Донецька область м. Словянськ вул. Грабовського, 42 з червня 2015 року і по теперішній час, участі у сплаті комунальних послуг не приймають, жодних зобовязань по утриманню будинку не виконують, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved