Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області суд звернувся [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачкою 04.07.2020 року було зареєстровано шлюб Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис №218. Вказує про те, що в період з березня по липень 2020 включно позивач проживав за місцем реєстрації відповідачки за адресою: [ADDRESS] , разом з відповідачкою, її батьками та дитиною відповідачки від першого шлюбу. Зазначає, що з 1 серпня 2020 року позивач орендує житло у м. Ірпінь, актуальною адресою місця його проживання є: [ADDRESS] , де разом з позивачем останнім часом проживала відповідачка до 31.01.2021. Внаслідок конфліктів спільне життя стало неможливим, сімейні відносини фактично припинились і з 01.02.2021 сторони проживають окремо. [INFO] [PERSON] народила хлопчика, що підтверджується довідкою, виданою КНП «Київський міський пологовий будинок № 3». В судовому засіданні позивач та його представник просили позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не подано. Клопотань не заявлено. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.07.2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб в Ірпінському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис №218. Згідно договору оренди № 1 від 16.11.2020, [PERSON] орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] . На даний час сторони проживання окремо, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки між ними припинені. [INFO] [PERSON] народила хлопчика, що підтверджується довідкою, виданою КНП «Київський міський пологовий будинок № 3» від 07.07.2021 № 061-145/1210.. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 119 Сімейного кодексу України подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. За заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Положення статті 120 Сімейного кодексу України передбачено, що встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. У відповідності з роз`ясненнями, що містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні положень статей 119, 120 Сімейного кодексу України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку статті 119 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань. Аналізуючи зміст диспозиції статті 119 Сімейного кодексу України, суд вважає, що для встановлення подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям. Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків. За таких обставин, ураховуючи, що стоони проживають окремо і сімейні відносини подружжя припинені, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання подружжя. Відповідно до частини 2 статті 119 Сімейного кодексу України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Outcome: approved