Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Бельведер Шаумяна, 10» до [PERSON], про стягнення заборгованості. Уточненим позовом від 23 січня 2019 року до складу співвідповідачів позивачем був залучений [PERSON] В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень позивач посилається на те, що він є колективним замовником усіх комунальних та інших послуг, які мають сплачуватись власниками приміщень будинку № 10 по вул. Академіка Дольника (Шаумяна) в місті Дніпрі. Відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності разом з чоловіком [PERSON] належить нежитлове приміщення № 32 у зазначеному будинку. Проте відповідачі не оплачують послуги, через що позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 154756,79 грн., з яких 138548,20 грн. сума основного боргу, 9786,03 грн. інфляційні втрати, 6422,56 грн. три відсотки річних; також просив стягнути з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2322 грн. Представник позивача [PERSON] надала суду клопотання про розгляд цієї справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові. Від представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляд даної цивільної справи без її участі, у задоволенні позовних вимог просила суд відмовити у повному обсязі, також суду був наданий відзив на позов, відповідно до якого відповідач [PERSON] не є власником і користувачем приміщення № 32 в будинку №10 по вул. Академіка Дольника в м. Дніпрі, а отже нарахування за надані позивачем послуги є неправомірними. Також вказується на неправильність розрахунку нарахованої позивачем заборгованості. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 277 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно з вимогами п. 1), п. 3). ч. 1 ст. 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» внесене до Державного реєстру як юридична особа 24 вересня 2015 року № 1 224 102 0000 074082 (а.с. 42), яка було створена власниками квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 10, розташованого по вул. м. Дніпропетровськ (м. Дніпро), вул. Шаумяна (вул. Академіка Дольника), буд. 10 (а.с. 95-108). Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 996 від 18 травня 2000 року «Про оформлення права власності фізичним та юридичним особам на квартири, паркувальні місця і нежитлові приміщення житлового комплексу «Бальведер» літ. А-12 за адресою: вул. Шаумяна, 10» було вирішено оформити права власності з видачею свідоцтв фізичним та юридичним особам на квартири, паркувальні місця і нежитлові приміщення на підставі договорів про участь на паях у будівництві житлового комплексу «Бельведер» літ. А-12 за адресою: вул. Шаумяна, 10 згідно з додатком; Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації ([PERSON]Р.) оформити і зареєструвати свідоцтва про право власності (після надання власниками актів прийняття-передачі та листа-згоди ТОВ «БФ «Перспектива-1») (а.с. 39). Згідно з додатком до цього рішення до списку фізичних осіб, яким на праві власності належить майно в будинку № 10 по вул. Шаумяна у м. Дніпропетровську, увійшла [PERSON], якій за договором № 32-К-Б від 17 квітня 1998 року належить нежитлове приміщення № 32 (а.с. 40-41). 16 листопада 1985 року відділом ЗАГС Красногвардійського району міста Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с. 60). Відповідно до статті 13 Закону України «Про власність», який втратив чинність у зв'язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Громадянин набував права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом (частина друга статті 12 цього Закону). Крім того, за положеннями статті 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. Таке правове регулювання правовідносин з права власності на майно застосовується до прав, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. Стаття 181 ЦК України визначає поняття нерухомої та рухомої речі. Зокрема, до рухомих речей відносяться речі, які можна вільно переміщувати у просторі; до нерухомих належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення, на відміну від рухомих речей, підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). З огляду на зазначене суд критично оцінює посилання відповідача [PERSON] на відсутність зареєстрованого за нею права власності на приміщення № 32 в будинку № 10 по вул. Шаумяна (вул. Академіка Дольника) в м. Дніпропетровську (м. Дніпрі) як на підставу для відмови користуватись правами і виконувати покладені на неї законом обовязки власника обєкту нерухомого майна, оскільки в силу Закону України «Про власність», чинного станом на день укладення [PERSON] договору № 32-К-Б від 17 квітня 1998 року щодо зазначеного нежитлового приміщення і станом на день ухвалення Виконкомом Дніпропетровської міської ради рішення №996 від 18 травня 2000 року про оформлення прав власника в тому числі [PERSON], остання є власником нежитлового приміщення № 32 в будинку № 10 по вул. Шаумяна (вул. Академіка Дольника) в м. Дніпропетровську (м. Дніпрі). Більше того, заява про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] (а.с. 59) обґрунтована представником [PERSON] тим, що приміщення № 32 в будинку № 10 по вул. Шаумяна (вул. Академіка Дольника) в м. Дніпропетровську (м. Дніпрі) знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] і [PERSON], оскільки набуте нею під час шлюбу з [PERSON] Зазначене свідчить про визнання [PERSON] свого права власності на вказане нерухоме майно. Суд вважає за можливе також зазначити, що спірна заборгованість виникла за період з липня 2016 року по 01 жовтня 2017 року, з чого можливо зробити висновок про належне виконання відповідачем як власником відповідного приміщення обовязку зі сплати за надані позивачем послуги до липня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку можуть створювати обєднання співвласників багатоквартирного будинку. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Статтею 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об'єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок ОСББ незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду. Згідно зі статутом ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» метою створення ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов'язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10». Вищим органом управління є загальні збори співвласників. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності Об'єднання. До виключної компетенції Загальних зборів належить, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Співвласник зобов'язаний виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (а.с. 95-108). З матеріалів справи вбачається, що протоколами (рішеннями) загальних зборів ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» № 3 від 29 червня 2016 року (а.с. 8-10), № 6 від 11 лютого 2017 року (а.с. 11-15), № 7 від 15 червня 2016 року (а.с. 16-18) затверджені розміри і порядок сплати внесків та платежів ОСББ «Бельведер Шаумяна, 10» на утримання будинку і прибудинкових територій і споруд у відповідні періоди, а також за вивезення твердих побутових відходів, подачу сигналу телебачення згідно з розцінками відповідних організацій-підрядників. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх співвласників. Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, повязані з виконанням зобовязань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Виходячи з положень ч.1 ст.17, ст.20, ч. 6, 7, 8 ст.22, ч.4 ст. 23 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об'єднання співвласників, зобов'язані нести витрати по утриманню спільного майна незалежно від членства в об'єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів. Відповідно до ч. 8 ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов'язані виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов'язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно зі ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов'язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а Об'єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. З наданих позивачем рахунків (а.с. 19-34), протоколів загальних зборів співвласників (а.с. 8-18), судом було встановлено, що відповідачами не в повному обсязі сплачені послуги з утримання будинку і прибудинкових територій і споруд, втрати на утримання системи відеоспостереження, подачу сигналу, вивезення твердих побутових відходів. Таким чином, перевіривши надані рахунки суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості за надані послуги і необхідність їх часткового задоволення, тобто солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги за період з 01 липня 2016 року по 01 жовтня 2017 року в розмірі 130345,31 грн. Вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 8202,89 грн. задоволенню не підлягають з огляду на те, що сума боргу за наданими позивачем рахунками становить 131250,21 грн., а не 138548,20 грн. як зазначено у позові; тариф за послуги з утримання будинку і прибудинкових приміщень і споруд з нежитлових приміщень, затверджених протоколом загальних зборів № 3 від 29 червня 2016 року, визначений в розмірі 9,45 грн. за 1 кв.м (а.с. 8-10), тоді як в рахунку № 1032/07 від 01 липня 2016 року позивачем нарахована заборгованість з урахуванням тарифу 10,99 грн. (а.с. 19), тобто: 131250,21 грн. 904,90 грн. (різниця між заборгованістю за тарифом 10,99 грн. за 1 кв.м. і тарифом у 9,45 грн. за 1 кв.м. (10,99 грн. х 587,6 кв.м) (9,45 грн. х 587,60 кв.м)) = 8202,89 грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат і суми 3-х відсотків річних, суд приходить до висновку, що солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають інфляційні втрати за період з 01 серпня 2016 року по 15 січня 2018 року в межах позовних вимог в розмірі 9786,03 грн., оскільки нарахована (помісячно) судом сума таких витрат становить 17968,64 грн. Вимоги про стягнення суми трьох відсотків річних підлягають частковому задоволенню в розмірі 3464,38 грн., виходячи з наступного: [Відсотки] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів] Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки 01.08.201615.01.20185336 385.003279.50 01.09.201615.01.20185026 498.003267.93 01.10.201615.01.201847215 665.003607.39 01.11.201615.01.201844115 665.003567.59 01.12.201615.01.20184116 610.003223.25 01.01.201715.01.20183806 610.003206.45 01.02.201715.01.20183496 610.003189.61 01.03.201715.01.20183216 610.003174.40 01.04.201715.01.20182906 845.003163.15 01.02.201715.01.20183496 845.003196.35 01.06.201715.01.20182298 608.003162.02 01.07.201715.01.20181998 197.003134.07 01.08.201715.01.20181687 297.003100.76 01.09.201715.01.20181377 297.00382.17 01.10.201715.01.20181077 297.00364.17 01.11.201715.01.2018767 297.00345.58 Всього: 4964 3 464.38 Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме: про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу за надані послуги за період з 01 липня 2016 року по 01 жовтня 2017 року в розмірі 130345,31 грн., інфляційних втрат в розмірі 9786,03 грн., а також суми трьох відсотків річних за період з 01 серпня 2016 року по 15 січня 2018 року в розмірі 3464,38 грн. Судові витрати розподіли відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial