Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

До Краматорського міського суду звернулася [PERSON] з позовом до Фізичної особипідприємця [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання договору зберігання, в обґрунтування якого зазначила, що на протязі останніх десяти років вона та її чоловік [PERSON] користувалися послугами охоронюваної автостоянки, яка розташована за адресою: м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого,39. Відповідно до договору оренди № 2 від 01.02.2017 року, дана автостоянка знаходиться у тимчасовому користуванні у ФОП [PERSON] Територія даної автостоянки є повністю огородженою, вїзд на неї здійснюється відповідно до записів на підставі відмітки про оплату наданих послуг, відомостей про транспортний засіб, контактних даних власника чи водія транспортного засобу, на автостоянці працюють охоронці. Щомісячна вартість послуг автостоянки становить 320,00 грн. 15 червня 2017 року, її чоловіком було передано на стоянку для зберігання автомобіль [NUMBER], що належить їй на праві приватної власності. Факт передачі автомобіля на зберігання автостоянки підтверджується наявністю відмітки в журналі обліку довготермінового чи тимчасового зберігання транспортного засобу від 15 червня 2017 року. 25 червня 2017 року її чоловік прийшов до автостоянки з метою забрати автомобіль, але виявив на транспортному засобі пошкодження у вигляді корозії фарбового покриття на капоті, бампері та радіаторі автомобіля. Вважає, що зазначені записи, які маються в журналі обліку зберігання транспортного засобу від 15.06.2017, 14.06.2017, 31.05.2017 свідчать про укладення письмового договору зберігання транспортного засобу між нею та ФОП [PERSON] Вважає, що дані пошкодження автомобіля виникли у звязку з неналежним наданням послуг за договором зберігання, а саме відповідач не в повній мірі забезпечив захист автомобіля від пошкодження, тощо. У звязку з пошкодженням автомобіля, вона була вимушена звернутися до станції технічного обслуговування з метою ремонту транспортного засобу, який склав 8400,00 грн. Вважає, що халатними діями відповідача їй було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 8400,00 грн., яку повинен відшкодувати відповідач. Крім матеріальної шкоди, діями відповідача було спричинено і моральну шкоду, яка виразилася у тому, що протягом часу, який було витрачено на ремонт автомобіля, вона та її чоловік не могли користуватися своїм транспортним засобом, що приносило їм душевні страждання, хвилювання. У чоловіка на цьому підґрунті загострилася хвороба хребта, у звязку з чим він проходив медичне лікування у санаторії. Моральну шкоду вона оцінює у 15000,00 грн. Просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 8400,00 грн., моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., судовий збір. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що з лютого 2017 року орендує автостоянку, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 19, та здійснює на цій автостоянці свою підприємницьку діяльність, яка полягає у наданні послуг із зберігання автотранспорту. При цьому не заперечував, що позивачка [PERSON] впродовж тривалого часу користувалася послугами орендованої їм автостоянки. Також пояснив, що 15.06.2017р. чоловік позивачки [PERSON] о 14 год. 45 хв. на належному [PERSON] автомобілі [NUMBER], залишив свій автомобіль на зберігання. 24.06.2017 [PERSON] приблизно о 18 годині виїхав з автостоянки і повернувся у той же день ближче до 23 год. 30 хв.. При цьому коли [PERSON] у 18.30 виїжджав зі стоянки, він ніяких претензій щодо пошкодження автомобілю не висловлював. У звязку з викладеним вважає, що позивачем не доведено факт пошкодження її майна саме під час перебування автомобілю на стоянці, а отже у задоволенні позову просив відмовити. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є чоловіком позивачки. На протязі останніх десяти років вони користувалися послугами охоронюваної автостоянки, яка розташована за адресою: м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39. Територія даної автостоянки є повністю огородженою, на автостоянці працюють охоронці. Щомісячна вартість послуг автостоянки становить 320,00 грн., яку він сплачував один раз на місяць, про що ставив свій підпис. 15 червня 2017 року він передав на стоянку для зберігання автомобіль [NUMBER], що належить його дружині на праві приватної власності. 24 червня 2017 року виїжджав на ньому до м. Ізюм, а ввечері повернувся. 25 червня 2017 року він прийшов до автостоянки та виявив на транспортному засобі пошкодження у вигляді корозії фарбового покриття на капоті, бампері та радіаторі автомобіля. Після чого він підійшов до охоронців та показав їм ці пошкодження, але вони ніяк на це не відреагували. Йому відомо, що власником стоянки є [PERSON]. На наступний день він викликав інспекторів поліції, які склали протокол. Заява по факту пошкодження автомобіля до ЕРДР внесена не була. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що влітку 2017 року вона працювала на автостоянці, яка розташована за адресою: м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого,39. Їй відомо, що [PERSON] зберігав на стоянці два автомобіля: новий та старий, за що раз на місяць сплачував плату. 24.06.2017 року на зміні вона працювала одна. О 18-40 год. [PERSON] приїхав на старому автомобілі, залишив його на стоянці, а виїхав на автомобілі HONDA PILOT. В той же день, о 23:50 год. він повернув автомобіль HONDA PILOT на стоянку. До неї з будь-якими претензіями він не звертався. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що влітку 2017 року вона працювала на автостоянці, яка розташована за адресою: м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого,39. Їй відомо, що [PERSON] зберігав на стоянці автомобіль. 25.06.2017 року зранку вона прийшла на свою зміну, яку їй передала напарниця [PERSON] В цей день приїздив [PERSON], який викликав інспекторів поліції, які зафіксували пошкодження автомобіля. Пояснила, що на автостоянці у нічну зміну працюють двоє людей. Квитанцій людям вони не видавали, а лише вели запис у журналі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її син є власником автостоянки, яка розташована за адресою: м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39. Їй відомо, що син здає автостоянку в оренду [PERSON], якому вона допомагає. В червні 2017 року їй подзвонила чергова, яка повідомила, що на автостоянку приїхали співробітники поліції та [PERSON], у звязку з пошкодженням його автомобіля. Після чого вона зустрілася з [PERSON], який просив в неї гроші. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює інспектором поліції. У червні 2017 року він у складі групи поліцейських виїздив до автостоянки, яка розташована за адресою: м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39, на виклик [PERSON] по факту пошкодження автомобіля. Зі слів заявника, автомобіль був облитий якоюсь рідиною, у звязку з чим виникла корозія фарбового покриття транспортного засобу. Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2017 між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди автостоянки №2 згідно п.1.1. якого, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв в оренду автостоянку, площею 0,0488 га+0,200га, загальною площею 0,2488 га, що розташована за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, буд.39 (а.с.7-12) Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність з видом економічної діяльності допоміжне облуговування наземного транспорту. (а.с.6) Відповідно до запису у журналі обліку транспортних засобів термінового зберігання автостоянки ФОП [PERSON], чоловік позивачки - [PERSON] 15.06.2017р. о 14 год 45 хв. здав належний [PERSON] автотранспортний засіб на зберігання на зазначену автостоянку.(а.с.27) Отже, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що між ФОП [PERSON] та [PERSON] станом на 15.06.2017р. існували правовідносини із договору зберігання. Згідно із ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно із ч. 2 ст. 977 ЦК України за договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. З висновку ДОП СП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 25.06.2017р. суд вбачає, що 25.06.2017р. до ЧЧ Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від [PERSON] надійшло повідомлення про те, що у період з 15.06.2017р. по 25.06.2017р. на автостоянці по вул. Ярослава Мудрого, 39 невідома особа пошкодила його автомобіль HONDA Pilot. (а.с.42) Відповідно до ч. 1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Згідно із ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності. Відповідно до п. 27 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 115 від 22 січня 1996 року, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Положення ст. 950 ЦК України про те, що зберігач відповідає на загальних підставах, передбачає встановлення судом складу правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою, а також вини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У частині 2 ст. 59 ЦПК України закріплено імперативне правило, відповідно до якого обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що 15.06.2017р. здав автомобіль на зберігання, а 24.06.2017 приблизно о 18 годині виїжджав на ньому до м. Ізюм. Повернувся у той же день і знов здав автомобіль на зберігання на стоянку. При цьому зазначив, що а ні до виїзду зі стоянки, а ні по поверненні до неї претензій щодо цілісності автомобілю нікому не предявляв. Зазначені показання свідка [PERSON] узгоджуються з показаннями свідка [PERSON], яка також підтвердила, що ніяких претензій з боку [PERSON] 24.06.2017 не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт пошкодження автомобілю позивача в період з 15.06.2017 по 24.06.2017 саме на території автостоянки не знайшов свого підтвердження у досліджених судом доказах. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що відповідач довів відсутність своєї вини щодо належного виконання взятих на себе зобовязань стосовно зберігання автомобіля позивача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed