Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] , в інтересах якого діє адвокатка Малькевич Н.В., з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем позивач перебував у трудових відносинах з 30.09.2013 року до 18.06.2020 року, працюючи машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду (з 01.09.2019 року - 6 розряду) з повним робочим днем в шахті. 18.06.2020 року був звільнений наказом від 23.06.2020 року за ст.40 п.2 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю займаної посади за станом здоров`я. 24 лютого 2020 року, виконуючи обов`язки машиніста гірничих виїмкових машин дільниці № 10 позивача було травмовано при наступних обставинах: при задвижці конвеєру СЗК 260/852, в результаті механічного перевантаження в місці переходу перерізу штуцера, внаслідок однократного впливу сталося руйнування металевої обойми штуцера рукава високого тиску, внаслідок чого вивільнившийся кінець РВД під тиском 180-230 Ат вдарив мене в область правого плеча, передпліччя, обличчя, грудної клітини. В результаті травмування позивач отримав перелом щелепи в області кута зліва без зміщення, множинні забиті рани обох під нижньощелепних областей та правої вушної раковини з дефектом хряща, забита рана правої руки, забій м`яких тканин обличчя, правового плеча та правої половини грудної клітини з наявністю гематом, травматичний відкол коронкованих частин 24,25 зубів, травматична цефалгія. За результатами проведення розслідування нещасного випадку 02 квітня 2020 року було складено акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1, з якого вбачається, що нещасний випадок, який стався зі мною, пов`язаний з виробництвом; осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці - не встановлено. За висновком Міжрайонної МСЕК м. Покровськ 18.06.2020 року з 24 лютого 2020 року позивачу була встановлена 3 група інвалідності та 50% втрати працездатності терміном переогляду 18.06.2021 року. Крім того, у зв`язку з травмою на виробництві позивачу спричинена і моральна шкода, яка виражається в тому що, після отриманої травми він відчував непереборний фізичний біль. Він отримав такий больовий шок, який не дає йому спокійно жити до сьогоднішнього дня. Після отриманої травми він тривалий час знаходився на лікуванні та потребує в подальшому медикаментозне, санаторно-курортне лікування, протезування зубів. Після травмування позивач більше не в змозі працювати за своє професією, що значно втратив в доході. Після каліцтва і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими, спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Окрім того, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей. Через погане самопочуття він не може в повній мірі віддаватися вихованню своїх дітей. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 60 000 грн. і вказану суму просить стягнути з відповідача на його користь в відшкодування моральної шкоди, спричиненої у зв`язку з отриманою травмою на виробництві. Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що вимога позивача про стягнення з відповідача 60 000,00грн., як компенсації моральної шкоди, не відповідає вимогам розумності та справедливості. Вважає, що достатнім розміром грошових коштів, якою можуть бути відшкодовані моральні страждання позивачу є 30 000,00грн. Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» позов визнає частково в розмірі 30 000 грн. ( із умовного розрахунку 600 грн. за кожний відсоток втрати працездатності). На думку представника відповідача суд має врахувати, що позивач знав про погіршення стану свого здоров`я після чого не одноразово звертався до лікаря у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я, але продовжував працювати до червня 2020 року. Позивач, знаючи про погіршення стану свого здоров`я свідомо та усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, тривалий час не повідомляв адміністрацію ПРАТ «ШУ «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або на менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Саме приховуванням погіршення стану здоров`я у позивача та недбалим ставленням до стану свого здоров`я позивач сприяв розвитку у нього професійного захворювання. В свою чергу ПРАТ «ШУ «Покровське» звертає увагу на те, що кожен рік позивач був зобов`язаний проходити обов`язкові медичні огляди як працівник, що працює в шкідливих та важких умовах. Згідно з даними пройдених медоглядів в 2013-2019р.р., які за кошти ПРАТ «ШУ «Покровське» проведено лікарями Покровської ЦГБ, зазначений громадян був визнаний такий, який може працювати у підземних умовах. Просить суд взяти до уваги такий довід, що при прийняті на роботу працівники усвідомлюють, що працюючи у підземних умовах працівники будуть піддаватися впливу шкідливих факторів. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Від позивача та представника позивача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 30.09.2013 р. по 18.06.2020 р., працюючи машиністом гірничих виїмкових машин 5 та 6 розряду з повним робочим днем в шахті. 18.06.2020 року був звільнений наказом №1668вк від 23.06.2020 року за ст. 40 ч.2 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (а.с.4-7). 24 лютого 2020 року позивача було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обов`язків. За даним фактом 02 квітня 2020 було складено акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1, затверджений 02.04.2020 року генеральним директором ПРАТ ШУ «Покровське» [PERSON] (а.с.8-17). По даному факту призначеною комісією було проведено розслідування нещасного випадку, що стався 24.02.2020 року о 23год. 10хв. Зазначеним актом були встановлені обставини, за яких стався нещасний випадок з кількістю потерпілих - одна особа - позивач [PERSON] і в п.5 причинами нещасного випадку визнано: - незадовільний технічний стан, у тому числі: засобів виробництва: руйнування металевої обойми штуцера рукава високого тиску РВД O12 мм в гідросистемі механізованого комплексу ДМ (секція №104) у 7 північній «біс» лаві блоку 10 під час виконання задвижки конвеєра лави СЗК 260/852, обумовленого механічним перевантаженням в місці перерізу штуцера внаслідок однократного впливу (протокол 81-668-Мв від 19.03.2020 р. з проведення металографічних, пошкоджень ТОВ «КОРУМ ГРУП» Департамент лабораторних досліджень); порушення: п.3 гл.1 роз.V НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах» затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №62 від 22.03.2010 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 р. під №398/17693. В пункті 8 акту зазначено, що осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці - не встановлено (а.с.8-17). Згідно виписки із історії хвороби №1253/91 позивач з 25.02.2020 по 17.03.2020 року перебував в неврологічному відділенні Покровської клінічної лікарні інтенсивного лікування, де йому було встановлено з діагноз: відкрита поєднана виробнича травма (24.02.20); забій головного мозку І ступеню з правобічною пірамідною недостатністю, помірною вестибулопатією, посттравматичною вегетативною дисфункцією з посттравматичною артеріальною гіпертензією, кризами семнато-адреналового напрямку (16.03.20), сінкопальними станами, стійкою вазомоторною цефалгією. Перелом 9 ребра ліворуч. Забій легенів. Закритий перелом нижньої щелепи в області кута зліва без зміщення. Множинні забиті інфіковані рани обох піднижньощелепних областей та правої вушної раковини з дефектом хряща. Забита рана правої руки. Забій м`яких тканин обличчя, правого плеча та право половини грудної клітини з наявністю гематом. Травматичний откол коронкових частин 24,25 зубів. ЗТГК. Забій грудної клітини справа (травма на виробництві 24.02.2020р.) (а.с.21-22). За наслідками травми на виробництві [PERSON] з 18.03.2020 року по 27.03.2020 року проходив лікування у стаціонарі неврологічного відділення Покровської клінічної лікарні інтенсивного лікування, йому було встановлено наступний діагноз: відкрита сочетана виробнича травма (24.02.2020) забій головного мозку 1 ст. з правобічною пирамидною недостатністю, помірною вестибулопатією, посттравматичною вегетативною функцією з посттравматичною вегетативною дисфункцією з посттравматичною артеріальною гіпертензією, кризами симпат-о адреналової спрямованості (24.03.2020) син копальними станами, стійкою вазомоторною цефалгією. Перелом кісток носа. Перелом нижньої щелепи в області кута зліва без зміщення. Множинні забиті рани, забої м`яких тканин вушної раковини з дефектом хряща, кінцівок, обличчя. Перелом 9 ребра зліва, забій легенів (а.с.19, 20). Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.06.2020 року [PERSON] первинно встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво 24.02.2020 року, дата переогляду - 18.06.2021 року. Ступінь втрати працездатності у відсотках складає 50%. Встановлена потреба в медикаментозному та санаторно - курортному лікуванні, протезуванні коронок 24,25 зубів при необхідності (а.с.18). Після проходження МСЕК позивач й до теперішнього часу продовжує лікування за наслідками виробничої травми. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В даному випадку отримання травми позивачем пов`язано з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Відповідно до роз`яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві, який є прямим наслідком небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров`я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоров`я потрібен певний час та грошові кошти. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров`я позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 42000 гривень. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6 ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial