Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом в якому просить зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні власністю - квартирою [ADDRESS], 1/2 частина якої належить йому на праві приватної власності, та вселити його у вказану квартиру. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що будучи співвласником вказаної квартири він не має можливості вільно розпоряджатися своїм майном, оскільки відповідач не впускає його до спірної квартири, перешкоджає його вселенню. Позивач неодноразово намагався потрапити до квартири, але замки вхідних дверей відповідач змінив, ключі йому не надав. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суду не сповістив, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло позивач [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с.13). Власником 1/2 частини вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є відповідач по справі [PERSON] (а.с.14). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 28 листопада 2012 року було затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] згідно якої встановлено порядок користування спірною квартирою [ADDRESS], та відповідно до якої сторони домовилися не порушувати кордонів користування майном, визначених у мировій угоді (а.с.8-10). Але, як зазначив позивач, з травня 2014 року [PERSON] перешкоджає йому в користуванні квартирою, перешкоджає його вселенню, змінивши замки на вхідних дверях, що порушує права позивача як співвласника квартири. Відповідно до ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України). Відповідно ч.1, 2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як передбачено ст.319, ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном. Відповідно до вимог ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, укладати інші не заборонені законом угоди. Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд приходить до висновку про цілком законні вимоги позивача, право власності якого підлягає захисту, тому [PERSON] підлягає вселенню в квартиру, а відповідача слід зобов'язати не перешкоджати позивачу в користуванні власністю. Враховуючи викладене,

Outcome: approved