Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час була відсутньою. Позов обґрунтовано тим, що позивач за договором купівлі-продажу від 31.05.2008 є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрований, але з 2001 року не проживає брат позивача по матері [PERSON] , [INFO] . Відповідач лише зареєстрований в будинку, але ним не користується, створюючи незручності позивачу, чим порушує право позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном. Місце знаходження відповідача невідоме. Відповідач виписатися з будинку у добровільному порядку не бажав. З огляду на викладене позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.03.2021 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено Стеблівську селищну раду. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися. Позивач з`явилася у підготовче засідання 27.04.2021 та 27.05.2021 позов підтримала. У подальшому звернулась до суду із заявою про розгляд даної справи без її участі, за наявними матеріалами справи. Від третьої особи Стеблівської селищної ради до суду надійшли заяви про розгляд даної справи без участі їх представника. Відповідач [PERSON] до суду з`явився лише один раз у підготовче засідання 27.05.2021, де повідомив, що дійсно тривалий час не проживає за адресою реєстрації. З 2001 року (рік реєстрації) він фактично проживав у м. Черкаси разом зі своєю дружиною. У зв`язку з одруженням він змінював своє прізвище на « [PERSON] ». На підтвердження своєї особи відповідач надав військовий квиток 1998 року видачі. Зазначив, що прибув до суду з роботи, інших документів при собі не мав. Повідомив, що на теперішній час має прізвище « [PERSON] », оскільки кілька років тому розлучився та повернув своє дошлюбне прізвище. [PERSON] пояснив, що вже кілька років фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що не проти добровільно знятися з місця реєстрації у позасудовому порядку, у зв`язку з чим вказане засідання суду було відкладено. Проте жодних дій щодо зняття з обліку не вчинив, правом надати письмовий відзив не скористався, у судові засідання більше не з`являвся. У подальшому від сторін заяв щодо врегулювання спору в позасудовому порядку не надходило, а 02.08.2021 позивач звернулась до суду з заявою про підтримання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 31.05.2008, посвідченого приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофановою Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1598 (а.с. 6), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.06.2008 № 19179662 (а.с.22), копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта сформованого 06.01.2021 за № 239856436 (а.с. 23). У вказаному будинку на дату укладання договору купівлі-продажу були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією будинкової книги (а.с.15-18), а також довідкою виданою виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради 26.01.2021 за № 32 (а.с. 21). У пункті 6 вище вказаного договору купівлі-продажу будинку від 31.05.2008 зазначено, що «представник продавця свідчить, що особи, які проживають і (або) зареєстровані в будинку на момент укладання цього договору не заперечують проти виселення (зняття з реєстрації) з будинку в строки, встановлені цим договором». У пункті 7 даного договору зазначено, що представник позивача довів до відома покупця, а покупець взяв до уваги той факт, що відчужуваний житловий будинок за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є особистою приватною власністю, оскільки набутий в порядку успадкування, і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуваний будинок (його частку), у тому числі й відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, немає. Покупець довів до відома представника продавця, а представник продавця взяв до уваги той факт, що покупець у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються покупцем на придбання житлового будинку за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю домоволодіння, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні. Відповідно до листа виконавчого комітету Стеблівської селищної ради від 28.04.2021 № 02-22/248, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з листом Корсунь-Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ МЮ (м. Київ) від 569/22.14-05-04-01 від 29.04.2021 за відомостями державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб № 73 від 22.01.2000, складений Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на [PERSON] та [PERSON] . Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач зазначає, що відповідач лише зареєстрований у її будинку, але ним не користується, створюючи їй незручності та заважає повноцінно користуватися вказаним житлом, чим порушує право позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном, у зв`язку з чим звернулася до суду. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст.\~405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-709цс16. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідач [PERSON] був користувачем спірного будинку як член сім`ї попереднього власника будинку, проте не проживає в ньому тривалий час (біля двадцяти років), не є членом сім`ї позивача, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК УРСР немає. З огляду на це суд вважає за необхідне захистити права позивача як власника спірного будинку та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви, у сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved