Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява [PERSON] , в якій остання посилалась на те, що є постраждалою від домашнього насильства від свого колишнього співмешканця [PERSON] , з яким мешкала близько двох років за адресою: [ADDRESS] . Через постійні побої, приниження та інші прояви домашнього насильства, що здійснювалось в присутності її неповнолітніх дітей, була змушена звернутись до правоохоронних органів за допомогою та до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР, де разом із дітьми перебуває по сьогоднішній день, перебуваючи в страху переслідування та погроз колишнього співмешканця [PERSON] . Так, 02.04.2021 року [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство в присутності її неповнолітніх дітей, а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, за наслідками чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №072940 від 02.04.2021 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП та постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2021 року у справі №205/3098/21 останнього було визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. 02.04.2021 року вона з дітьми була зарахована до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР. Проте, [PERSON] продовжував писати принизливі смс-повідомлення, пости в соціальних мережах, погрожував спалити її будинок, вибив в будинку вікна. Постійно приходить до будинку без її дозволу. Через це вона з дітьми не має можливості проживати та користуватись власним житлом. 03.09.2021 року вона зателефонувала [PERSON] та повідомила, що хоче приїхати у власне житло, щоб забрати необхідні речі для дітей та, щоб він не чинив їй перешкод. Останній запевнив, що йому треба піти по справах та вони не зустрінуться. Але, коли вона приїхала до дому, там [PERSON] накинувся на неї з нецензурною лайкою, вчинив домашнє насильство. Вона виклика поліцію та на [PERSON] було складено терміновий заборонний припис. Посилаючись на вказані обставини, норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявниця просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців, заборонивши останньому, перебувати за місцем її реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди в користуванні особистою приватною власністю за вказаною адресою; заборонити наближатись ближче 300 метрів до домоволодіння [ADDRESS] та до місця її роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ», магазин продукти №110, за адресою: м.Дніпро, пр.Героїв,37-Б; заборонити листування, телефонні переговори або через інші засоби зв`язку із нею. В судовому засідання заявниця та її представник підтримали подану заяву та просили її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] , будучі належним чином повідомленим про день та час слухання справи, в призначене судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, що в силу ч.1 ст.350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. Перевіривши доводи поданої заяви, заслухавши заявницю та її представника, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно термінів, наведених в п.п.3,5,6,7,8,9,14,17 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: -домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; -запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються; -кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; -обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; -особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; -оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; -психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Пунктом 5\~ч.2\~ст.3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству»\~визначено,\~що сфера\~дії законодавства\~про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Відповідно до ст.4 зазначеного вище Закону основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, є 1)\~гарантування постраждалим\~особам безпеки\~та основоположних\~прав і\~свобод людини\~і громадянина,\~зокрема права\~на життя,\~свободу та\~особисту недоторканість,\~на повагу\~до приватного\~та сімейного\~життя,\~на справедливий\~суд,\~на правову\~допомогу,\~з урахуванням\~практики Європейського\~суду з\~прав людини; 2) належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 4) визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; 5) повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 6) конфіденційність інформації про постраждалих осіб та осіб, які повідомили про вчинення домашнього насильства; 7) добровільність отримання допомоги постраждалими особами, крім дітей та недієздатних осіб; 8) врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку; 9) ефективна взаємодія суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, з громадськими об`єднаннями, неурядовими організаціями, засобами масової інформації та іншими заінтересованими особами. Частиною 1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. В свою чергу ч.ч.1-4 ст.26 цього Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Під час розгляду заяви встановлено, що заявниця [PERSON] є одноособовим власником домоволодіння по [ADDRESS] , де мешкає разом зі своїми синами: малолітнім [PERSON] , [INFO] та неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . На протязі близько двох років [PERSON] спільно мешкала із [PERSON] , відносини з яким на теперішній час припинено. Поряд з цим, останній продовжує з`являтись за місцем мешкання заявниці, вчиняє дії, що підпадають під ознаки домашнього насильства, визначені ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за фактом чого [PERSON] постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2021 року у справі №205/3098/21 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. В подальшому останнім повторно вчинялись аналогічні дії, що мало наслідком складання відносного нього термінового заборонного припису. Згідно долученої заявниці роздруківки смс-повідомлень вбачається, що [PERSON] на адресу заявниці надсилаються повідомлення образливого характеру та з погрозами. Наслідками цих протиправних дій стало звернення заявниці та її зарахування з дітьми до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР. Таким чином, дослідивши доводи заяви та надані на їх підтвердження докази, які суд вважає належними, достатніми та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення домашнього насильства стосовно заявниці та приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, видавши обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців, визначивши останньому протягом вказаного строку тимчасові обмеження у вигляді: заборони перебувати за місцем реєстрації та проживання заявниці в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] ; а також заборони листування, телефонних переговорів або контактування через інші засоби зв`язку із заявницею. Також слід задовольнити заяву в частині заборони [PERSON] наближатись ближче 300 метрів до місця роботи заявниці в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ», магазин продукти №110, за адресою: м.Дніпро, пр.Героїв,37-Б; а також до домоволодіння [ADDRESS] , за місце мешкання заявниці. Однак, враховуючи, що зі слів заявниці [PERSON] мешкає у розташованому поруч домоволодінні [ADDRESS] , з огляду на відстань між останніми зі слів заявниці та для забезпечення реальної можливості виконання обмежувального припису, заборону в частині наближатись до домоволодіння заявниці слід встановити на відстані 50 метрів. Крім того, заявниці слід відмовити в задоволенні заяви в частині усунення перешкод в користуванні особистою приватною власністю, оскільки відповідна вимога є не конкретизованою, оскільки не містить фактично способу усунення перешкод. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial