Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

До Рубіжанського міського суду Луганської області звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на такі обставини. [INFO] померла її мати - [PERSON], [INFO], уродженка с. Поташ, Тальківського району, Черкаської області, яка на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. З метою реєстрації смерті матері - [PERSON] вона звернулася з відповідною заявою до Хрустальнинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, але отримала відмову у реєстрації факту смерті, посилаючись на відсутність документа медичної установи про смерть матері, розташованої на території підконтрольній Україні. Встановити факт смерті матері їй необхідно для прийняття спадщини. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки с. Поташ, Тальківського району, Черкаської області, громадянки України, яка померла [INFO] у місті Кадієвка, Луганської області. У судове засідання заявник не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги заяви. Представник заінтересованої особи - Хрустальнинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій проти заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути в його відсутність. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. В судовому засіданні встановлено, що заявник є дочкою [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Згідно відмови Хрустальнинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 01/17.4-31 від 09.01.2018, заявнику відмовлено в реєстрації акту смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 917010624 від 22.06.2016, [PERSON], яка зареєстрована за місцем проживання: [ADDRESS], фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» № 1351-VІІІ від 12.05.2016, яка вступила в силу 20.07.2016, в Луганській області місто Стаханов перейменовано на місто Кадіївка. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VІІІ від 17.03.2015 визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (далі - окремі райони Донецької та Луганської областей). Відповідно Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015 року, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Таким чином, місто Кадіївка розташоване на тимчасово окупованій території Луганської області. Заявник надав суду лікарське свідоцтво про смерть № 60 від 06.01.2018, видане Державним закладом «Стаханівська центральна міська багатопрофільна лікарня» ЛНР, згідно якого [PERSON] померла [INFO], у віці 77 років від набряку головного мозку, дісціркулярная енцефалопатія на фоні гіпертонічної хвороби і атеросклерозу склепінь головного мозку.. Факт, який просить встановити заявник, має для нього юридичне значення, оскільки необхідний для реєстрації смерті та прийняття спадщини. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, § 45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. В ході розгляду справи судом не встановлено будь-якого умисного порушення заявником, який є громадянином України, законодавства України та нормативних актів України після смерті його дружини в частині належного повідомлення компетентних органів про даний факт, його належного фіксування, реєстрації, тощо. Неможливість отримати у місті Луганську необхідні документи для реєстрації факту смерті його дружини, виникла в зв'язку з проведенням на окремих територіях Донецької та Луганської областей України Антитерористичної операції та розташування цього міста на тимчасово окупованій території України. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню та встановлює факт смерті [PERSON], яка померла [INFO] у місті Кадіївка, Луганської області.

Outcome: approved