Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до ВАТ Словянський керамічний комбінат про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 08.10.1968 року по 31.05.2000 року вона працювала у відповідача ВАТ Словянський керамічний комбінат. При звільнені з підприємства відповідач не провів з нею повного розрахунку, у результаті чого заборгованість з заробітній платі підприємства перед позивачем на теперішній час складає 1812 грн. 98коп. У звязку з наведеним просить суд стягнути на свою користь з ВАТ Словянський керамічний комбінат заборгованість по заробітній платі у розмірі 1812 грн. 98 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати у сумі 4374 грн. 54 коп., трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 720 грн. 66 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.15). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник відповідача ВАТ Словянський керамічний комбінат в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.14). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 1. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] з 08.10.1968 року по 31.05.2000 року працювала у відповідача ВАТ Словянський керамічний комбінат (а.с.5). При звільнені з підприємства відповідач не провів з нею повного розрахунку, у результаті чого заборгованість з заробітній платі підприємства перед позивачем на теперішній час складає 1812 грн. 98 коп. (а.с.3). Вирішуючи питання стосовно стягнення заборгованості з заробітної плати, суд виходить з того, що відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника витрата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач була звільнена з підприємства 21.12.2000 року, заборгованість по заробітній платі складає 1812 грн. 98 коп., між сторонами відсутній спір з приводу розміру заробітної плати, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. 2. Вирішуючи питання стосовно стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати, суд приходить до висновку, що вимоги не обґрунтовані, виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427 із змінами, внесеними Постановою КМУ № 292 від 23.04.1999 року, компенсація працівникам частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.01.1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше ніж як на один відсоток. Відповідно до п. 3 вказаного Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Згідно з п. 4 зазначеного Положення, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців, сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Між тим, позивачем не надано доказів про те, за які конкретно місяці виникла заборгованість по заробітній платі, що є суттєвими обставинами для правильного вирішення справи, тому суд позбавлений можливості провести розрахунок у відповідності до вимог закону. 3. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь трьох відсотків річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають, у звязку з наступним. У трудових правовідносинах такі поняття як зобовязання, неустойка чи інша санкція за невиконання зобовязання не застосовуються. Такі терміни використовуються в низці статей Цивільного та Господарського кодексів України. За структурою КЗпП України стаття 117 цього Кодексу, якою визначено підстави виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку про звільненні, відноситься до розділу VІІ Оплата праці. Аналізуючи норми Закону України Про оплату праці й ст. 117 КЗпП України, слід дійти висновку про те, що відносини стосовно виплати заробітної плати за своєю природою є трудовими, а не цивільними чи господарськими. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобовязання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Таким чином, наліз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що до даних правовідносин положення ст. 625 ЦК України не застосовуються. 4. Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У звязку з чим, враховуючи обставини справи, а також те, що визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем сам по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану позивачу, суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди та встановити її в сумі 500 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial