Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Від шлюбу вони мають спільну дитину. Подальше сумісне життя, примирення та збереження родини неможливе. [PERSON] через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що з відповідачем не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що з позивачем не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони одружені з 15.06.2018 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 562. Позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 28 грудня 2018 року. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України) Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 13.01.2020 року сторонам надавався строк для примирення шість місяців, однак як вбачається із пояснень позивача та відповідача до примирення вони так і недійшли. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved