Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 90348,20 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 03 березня 2020 року в м. Одеса по вул. Якова Бреуса, 11, автомобілем марки «Хюндай», д/н [NUMBER] , що належить ООО ЛАМАЛЕКС під керуванням водія [PERSON] здійснено ДТП, у результаті якої застрахований АТ «СК «ІНГО» автомобіль марки «Фольксваген», д/н [NUMBER] , що належить ТОВ «Перша Лізингова Компанія» під керуванням водія [PERSON] , отримав механічні ушкодження. Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2020 року, справа №521/4683/20 винним у ДТП визнано водія [PERSON] . За умовами Договору страхування № 47-07, було складено страховий акт №2535608 і сплачено страхове відшкодування за вирахуванням ПДВ - 18069,64 грн. на підставі Рахунку - Акту виконаних робіт №ТО200002406 від 30.04.2020 року у розмірі 90348 грн. 20 коп. 24.03.2020 року було складено звіт №03-019 ФОП [PERSON] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», д/н [NUMBER] , складає 119859,19 грн. Вартість матеріального збитку складає 81202,61 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував автомобілем марки «Хюндай», д/н [NUMBER] на момент ДТП не була застрахована, то позивач бажає стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечення представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Між сторонами виникли позадоговірні зобов`язання у зв`язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що між АТ СК «ІНГО» (ЗАТ «АСК «Інго Україна») та ТОВ «Перша Лізингова Компанія» було укладено Генеральний договір №47-07 по страхуванню засобів транспорту, цивільної відповідальності та від нещасних випадків від 07 червня 2007 року, в тому числі за транспортним засобом «Фольксваген», д/н [NUMBER] . 23 березня 2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Хюндай», д/н [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом «Фольксваген», д/н [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2020 року, справа №521/4683/20, провадження №3/521/2902/20, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 березня 2020 року, додатковому доказуванню не підлягає. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Фольксваген», д/н [NUMBER] завдано механічних пошкоджень. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 24.03.2020 року було складено звіт №03-019 ФОП [PERSON] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», д/н [NUMBER] , складає 119859,19 грн. Вартість матеріального збитку складає 81202,61 грн. За умовами Договору страхування № 47-07, було складено страховий акт №2535608 і сплачено страхове відшкодування за вирахуванням ПДВ - 18069,64 грн. на підставі Рахунку - Акту виконаних робіт №ТО200002406 від 30.04.2020 року у розмірі 90348 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8646 від 28 травня 2020 року. Відповідно до підпункту абз. «ґ» п.п. 38.1.1, п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 Закону. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго».

Outcome: approved