Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 06.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/12227-Н, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 95 000 доларів США строком до 20.07.2027 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 22.05.2014 року за кредитним договором від 06.08.2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] рахується заборгованість на суму 1 142 305, 45 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840 - К/1227-Н від 06.08.2007 року в розмірі 1 142 305,45 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору та інших витрат, повязаних з виконанням винесеного судового рішення звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 1227- Н/1 від 06.08.2007 року, а саме на квартиру № 132, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бердянська, буд. 1, загальною площею 62,40 кв.м., яка розташована на сьомому поверсі девятиповерхового будинку, шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та наданням Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішенням Індустрального районного суду м.Дніпропетровська від 06 серпня 2015 року позовну заяву ПАТ «КБ «Надра» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-К/12227-Н від 06.08.2007 року, який укладено між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON], в розмірі 1 142 305 (одного мільйону сто сорока двох тисяч трьохсот пяти) грн. 45 (сорока пяти) коп., з яких: заборгованість за кредитом складає 901 166,74 грн.; заборгованість за відсотками складає 185 717,64 грн.; пеня складає 10 362, 72 грн.; штраф складає 45 058,35 грн. та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 654 (трьох тисяч шістсот пятдесяти чотирьох) грн., звернуто стягнення за іпотечним договором від 06.08.2007 року № 1227-Н/1, який укладено між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] на квартиру № 132, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бердянська, буд. 1, загальною площею 62,40 кв. м., що розташована на 7 поверсі 9 поверхового будинку, з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 06.08.2007 року, шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2016 року усунуто описку у вищезазначеному рішенні. З даним рішенням не погодився [PERSON] і звернувся до суду з апеляційною скаргою у якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, про відмову у задоволенні позову, мотивуючи тим, що рішення суду було прийняте з порушенням норм матеріального права. Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, заявлених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду змінити, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим судом, що 06.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/12227-Н, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 95 000 доларів США строком до 20.07.2027 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 483 від 06.08.2007 року. Відповідно до п. 4.3.2. кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н відповідач зобовязався належним чином дотримуватися положень цього договору, сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в кредитному договорі. Згідно п. 5.1. кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н у випадку прострочення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно п. 5.2. кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н у разі порушення відповідачем вимог договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок. Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.2 цього договору. Відповідно до п. 8.5. кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання позичальником прийнятих на себе зобовязань. В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 06.08.2007 року, згідно з якою заборгованість станом 22.05.2014 року становить 1 142 305,45 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 901 166,74 грн.; заборгованість за відсотками складає 185 717,64 грн.; пеня складає 10 362, 72 грн.; штраф складає 45 058,35 грн. В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору, між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 378. Відповідно до договору іпотеки банку передано в іпотеку квартиру № 132, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бердянська, буд.1, загальною площею 62,40 кв. м., що розташована на 7 поверсі 9 поверхового будинку. Відповідно до пункту 4.5. договору іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року іпотеко держатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент реалізації права іпотеки, в тому числі, але не виключно, всі платежі на користь іпотеко держателя, передбачені кредитним договором, а також нараховані штрафні санкції за порушення зобовязань за кредитним договором (пеня, штраф), витрати іпотеко держателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати, понесені при звернені стягнення на предмет іпотеки та його реалізації, в тому числі за здійснення виконавчого напису нотаріуса та будь-які інші витрати, понесені іпотекодержателем у звязку з цим договором. Згідно з п.5.1. договору іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання в цілому або в тій чи іншій його частини, у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобовязань за цим договором або якщо гарантії та запевнення, надані іпотеко держателю, не відповідають дійсності. Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 526, 530,546,572,575,583,610-611,629,631,1050,1054 ЦК України, ст.5,33,38-39,43 Закону України «Про іпотеку» та виходив з встановленого факту наявності заборгованості, тобто порушення [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором, і ці зобовязанні були забезпечені іпотекою, то вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рахунок погашення заборгованості, є правомірними та підлягають задоволенню. Судом також застосовано спосіб реалізації предмета іпотеки, визначений ст. 38 Закону України «Про іпотеку», на якому також наполягав Банк у позові. Така вимога є правомірно, оскільки в іпотечному договір є відповідне іпотечне застереження. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи та доводами апеляційної скарги не спростовані, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення Посилання апеляційної скарги, зокрема на невірно встановлену судом суму заборгованості, невизначену початкову вартість предмету іпотеки, порушення прав дітей апелянта - апеляційний суд не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмові у позові, оскільки вказані доводи були предметом дослідження місцевого суду, перевірені судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права. Посилання скарги, на пропуск строку давності за певними платежами за кредитним договором, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, окрім того, посилання на незгоду з обсягом нарахованої заборгованості, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не заперечуючи проти існування факту невиконання зобовязання за кредитним договором, та заперечуючи проти визначеного розрахунку заборгованості та визначеної ним суми коштів, апелянтом, всупереч принципу диспозитивності цивільного процесу, не було надано доказів на спростування розрахунків заборгованості Банку, так само, як не було надано власного контррозрахунку такої заборгованості. Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права, зокрема, на не зазначення у вступній частині судового рішення третьої особи [PERSON] та не зазначення позиції третіх осіб, що беруть участь у справі щодо вимог Позивача є необґрунтованими, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Окрім того, за ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Що висновків місцевого суду, щодо відсутності підстав для застосування у вказаній справі положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII, та доводів апеляційної скарги [PERSON] з цього питання, апеляційний суд зазначає наступне. Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті ( далі Закон № 1304-VII) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку. За змістом статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи. В цивільному законодавстві мораторій визначається, як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Отже, мораторій не звільняє від виконання зобовязання, а є відстроченням виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобовязань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). З урахуванням отримання кредиту в іноземній валюті, реєстрації і проживання боржника у вказаній квартирі площа якої не перевищує 140 кв.м, відсутності доказів наявності іншого нерухомого житлового майна у позичальника, дія мораторію поширюється до виниклих правовідносин. Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні.

Outcome: partial