Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вищевказаним позовом звернувся представник позивача та просив суд: визнати інформацію, яка викладена [PERSON], від імені КПТМ «Миронівкатепломережа» у листі-зверненні вих. № 23 від 16 лютого 2016 року, що адресований голові Миронівської районної державної адміністрації Київської області [PERSON], а саме: «ТОВ ДТ «Богуславська сільгосптехніка» проводить посилений фінансово-рейдерський захват КПТМ «Миронівкатепломережа». Це обґрунтовано тим, що ТОВ ТД «Богуславська сільгосптехніка» не доплачує КПТМ «Миронівкатепломережа» коштів за транспортування теплової енергії. Згідно тарифу на транспортування теплової енергії 520 за 1 Гкал, у січні із 489\~606.48 грн. ТОВ ТД «Богуславська сільгосптехніка» сплатила КПТМ «Миронівкатепломережа» лише 134\~451.32 грн. Різниця в сумі витрат складає 355\~154.68 грн. ТД Богуславська сільгосптехніка» забирає більшу частину доходу собі не залишаючи КПТМ «Миронівкатепломережа», коштів. А тим самим і можливості існувати.» недостовірною та такою, що шкодить діловій репутації ТОВ ТД «Богуславська сільгосптехніка»; зобовязати [PERSON], не пізніше 10 днів від дня набрання рішенням законної сили, спростувати вказану інформацію у такий самий спосіб, у який вона була поширена, надіславши лист-звернення до голови Миронівської районної державної адміністрації Київської області [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ ТД «Богуславська сільгосптехніка» - 100 000 гривень 00 копійок, на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що [PERSON] листом від 16 лютого 2016 року № 23, звинувативши позивача у проведенні посиленого фінансово-рейдерського захоплення КПТМ «Миронівкатепломережа», заподіяв шкоду професійній та діловій репутації ТОВ ДТ «Богуславська сільгосптехніка». В судовому засіданні представники ТОВ ДТ «Богуславська сільгосптехніка» позов підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Заперечення обґрунтовували тим, що лист за № 23 від 16 лютого 2016 року поширений [PERSON] як директором КПТМ «Миронівкатепломережа», а отже поширювачем інформації вважається юридична особа, у якій він працює, і саме ця особа має відповідати за таким позовом. Оскільки позивачем та відповідачем у такому спорі є юридичні особи, то цей спір повинен вирішуватися за правилами господарського судочинства України. Представник третьої особи КПТМ «Миронівкатепломережа» проти задоволення позову заперечив. Заслухавши пояснення сторін та інших осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відсутності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Директор ТОВ ТД «Богуславська сільгосптехніка» звернувся до суду, оскільки вважає, що відповідач, підписавши листа КПТМ «Миронівкатепломережа» від 16 лютого 2016 року № 23, поширив недостовірну інформацію про позивача, чим зашкодив професійній та діловій репутації ТОВ ДТ «Богуславська сільгосптехніка». Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 277 Цивільного кодексу України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Верховний Суд України в п. п. 9, 11 постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» розяснив судам, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію. Відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно зясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обовязків, то належним відповідачем є саме вона. У судовому засіданні відповідач пояснив, що лист від 16 лютого 2016 року № 23 він підписав як посадова особа КПТМ «Миронівкатепломережа», в листі йдеться про аналіз стану господарських відносин між позивачем та КПТМ «Миронівкатепломережа», зокрема щодо виконання договору «Про надання послуг з транспортування теплової енергії» від 15 жовтня 2014 року № 1 та адресований голові Миронівської районної державної адміністрації Київської області як особі, яка 15 жовтня 2014 року погоджувала підписання даного договору. Із листа від 16 лютого 2016 року № 23 вбачається, що він підписаний відповідачем не як фізичною особою, а як директором КПТМ «Миронівкатепломережа». Цей лист виготовлений на бланку КПТМ «Миронівкатепломережа», містить найменування підприємства, його юридичну адресу та має вихідний номер. Відповідно до розпорядження Миронівської районної державної адміністрації Київської області від 10 вересня 2013 року № 42-к [PERSON] призначено директором КПТМ «Миронівкатепломережа» (а.с. 82), ким, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,\~він являється і на день розгляду справи. Згідно з п. п. 4.1., 4.5 статуту КПТМ «Миронівкатепломережа» управління підприємством здійснює директор, який представляє інтереси підприємства в органах державної влади і органах місцевого самоврядування (а.с. 47). Оскільки лист від 16 лютого 2016 року № 23 виготовлений на бланку КПТМ «Миронівкатепломережа», підписаний [PERSON] як директором даного підприємства, який відповідно до п. 4.5 статуту КПТМ «Миронівкатепломережа» несе персональну відповідальність за стан діяльності підприємства, містить в собі аналіз стану виконання господарського договору «Про надання послуг з транспортування теплової енергії» від 15 жовтня 2014 року № 1, укладеного між ввіреним йому підприємством та ТОВ ТД «Богуславська сільгосптехніка», адресований голові Миронівської районної державної адміністрації Київської області як особі, яка 15 жовтня 2014 року погоджувала підписання даного договору, то суд приходить до висновку, що він підписаний посадовою особою КПТМ «Миронівкатепломережа», а саме його директором, у звязку із виконанням ним посадових обовязків щодо представництва інтересів підприємства в органах державної влади. Відповідно до п. 1.5 статуту КПТМ «Миронівкатепломережа» підприємство може бути відповідачем у суді. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] як фізична особа не є належним відповідачем по справі, оскільки відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 277 Цивільного кодексу України він не є поширювачем інформації за листом КПТМ «Миронівкатепломережа» від 16 лютого 2016 року № 23, а тому позов предявлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за ним. [PERSON] не розцінюється судом як автор листа КПТМ «Миронівкатепломережа» від 16 лютого 2016 року № 23, оскільки цей лист не є науковою статтею, публікацією в пресі чи книзі, кінофільмі, теле-, радіопередачі, а тому не підпадає під ознаки твору, які зазначені в ч. 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Суд відхиляє доводи представника позивача, що лист від 16 лютого 2016 року № 23 не являється таким, що виготовлений на бланку КПТМ «Миронівкатепломережа», так як в супереч вимогам Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003, він не містить ідентифікаційного коду підприємства, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про стандартизацію» та ст. 15 Господарського кодексу України, державний стандарт не має імперативного характеру. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відкриваючи провадження у справі, суд має зясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими субєктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства. Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 1 ГПК України). Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів, та з інших підстав (ст. 12 ГПК України). Аналізуючи наведені норми Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що спори між субєктами господарювання повязані із виконанням господарських договорів, розглядаються господарськими судами в порядку господарського судочинства України. Позивач і Комунальне підприємство теплових мереж «Миронівкатепломережа» являються субєктами господарювання в розумінні ст. 55 Господарського кодексу України та, відповідно до статей 78, 80 цього Кодексу, відносяться до господарського товариства та комунального підприємства. Як вбачається із матеріалів справи, спір між товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Богуславська сільгосптехніка» та Комунальним підприємством теплових мереж «Миронівкатепломережа» про захист ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації виник у звязку із виконанням (невиконанням, неналежним виконанням) зазначеними особами договору «Про надання послуг з транспортування теплової енергії» від 15 жовтня 2014 року під № 1, а саме щодо відомостей про існування заборгованості по оплаті за наданні послуги по транспортуванню теплової енергії та розголошення інформації про це. Таким чином, суд приходить до висновку, що спір між зазначеними особами про захист ділової репутації, спростування поширеної недостовірної інформації, який виник у звязку із виконанням договору «Про надання послуг з транспортування теплової енергії» від 15 жовтня 2014 року повинен розглядатися в порядку господарського судочинства. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 277 Цивільного кодексу України, ст. ст. 15, 55, 78, 80 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 12 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст. 23 Закону України «Про стандартизацію»,

Outcome: dismissed