Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачці на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області за реєстром № 1342, зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянська 31.05.2006 року за № 10361166, а також на підставі договору дарування, від 22 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області за реєстром № 5882, зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянська 07.11.2012 року за № 10361166 належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі з 20.06.2006 року зареєстрований як член родини відповідач [PERSON]. З 29.05.2014 року відповідач не став проживати у вказаній квартирі, однак знятися з реєстрації у добровільному порядку відмовився. Позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання субсидії, усі зайві комунальні платежі вона сплачує ще за одного члена сім'ї. У звязку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 82 в будинку № 4 по вулиці Бульварній в місті Словянську Донецької області. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачки, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 25.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області за реєстром № 1342, зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянська 31.05.2006 року за № 10361166, [PERSON] придбала двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з заочного рішення суду від 25.09.2014 року, шлюб, укладений 31.08.2002 року між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, вищезазначена квартира була придбана сторонами по справі у період шлюбу та, відповідно до норм Сімейного кодексу України, належала позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] у рівних частках на праві спільної сумісної власності. Відповідно до Договору дарування від 22.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області за реєстром № 5882, зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянська 07.11.2012 року за № 10361166, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що на даний час позивачці на праві власності належить квартира, права користування якої вона просить позбавити відповідача. Відповідно до Акту ЖБК «Жовтень» № 48 від 24.06.2015 року, [PERSON], 20.06.2006 року зареєстрований за адресою [INFO], б. 4, кв. 82, але в даному житловому приміщенні з 29.05.2014 року і по теперішній час не мешкає. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі, власником якого є [PERSON] зареєстрований її колишній чоловік відповідач [PERSON] але фактично він за цією адресою не проживає з 29.05.2014 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved