Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов цивільний позов [PERSON] до ПАТ «Київський страховий дім», третя особа: [PERSON] « Про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки» (а.с.1-34). Позивач, прохає: - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на її користь на відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 22750 грн. 77 коп., у відшкодування моральної шкоди - 10000 грн. та понесені витрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., а всього стягнути 32994 грн. 37 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 20 січня 2015 року, близько 20 години, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухався по проспекту Косіора в м. Харкові і біля будинку № 75 по проспекту Косіора порушив вимоги п. 10.4 ПДР України, а саме: при розвороті не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], який рухався в попутному напрямку, пошкодивши транспортні засоби. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] п. 10.4 ПДР України, що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2015 року, згідно з якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави. Постанова набрала законної сили. Автомобіль марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], належить на праві власності позивачці - [PERSON] На час ДТП [PERSON], власник легкового автомобіля [NUMBER], застрахував свою цивільно - правову відповідальність за полісом № АН 0383828 від 22 травня 2014 року у відповідача [PERSON] «Київський страховий дім». Після настання дорожньо-транспортної пригоди позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної автомобілю позивача. Згідно із висновком/калькуляцією № 712-1886 від 21 січня 2015 року, складеним представником [PERSON] «Київський страховий дім», загальна сума шкоди, заподіяна автомобілю позивача, склала 26249 грн. 23 коп., яка і була виплачена позивачу на початку травня 2015 року. Позивач посилається далі на рахунок-фактуру, який був складений на його звернення до ТОВ «Автоарт», і, згідно нього, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Тойота» склала 60245 грн., а станом на 02 квітня 2015 року - 102729 грн. Проведені ремонтні (відновлювані) роботи вартістю 18240 грн., які оплачені по квитанції від 21 квітня 2015 року. Крім цього, були придбані матеріали для відновлювальних робіт автомобіля марки «Тойота» на суму 66085 грн., що підтверджується накладною № 20150411133023 від 11 квітня 2015 року. Тому, на думку Позивача, шкода, яка була заподіяна становить - 66085 грн. (вартість матеріалів) + 18240 грн. (вартість роботи) = 84325 грн. Ліміт відповідальності, згідно з полісом № АН 0383828 від 22 травня 2014 року, [PERSON] «Київський страховий дім», становить 50000 грн., розмір франшизи 1000 грн. Різниця між відшкодованими відповідачем позивачу коштами становить 22750 грн. 77 коп. (50000 грн.,ліміт відповідальності, - 1000 грн., франшиза, - 26249 грн. 23 коп., відшкодовані кошти. У зв'язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, позивач змушений звернутися до суду, за захистом свого порушеного права, оскільки у добровільному порядку відповідач кошти не бажає виплачувати (а.с.2-4). У судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що разом з заявою та необхідними документами до ПАТ «Київський страховий дім» було подано рахунок-фактуру, який був складений ТОВ «Автоарт», згідно якого, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Тойота» склала 60245 грн., а станом на 02 квітня 2015 року - 102729 грн. На неодноразові пропозиції суду про необхідність надання доказів у підтвердження направлення/вручення Відповідачу вказаного рахунку-фактрури, позивач пояснила, що такі докази надати не може. Рахунок-фактура № 1-00000281 від 22.01.2015 року та рахунок-фактури № 1-00001640 від 02.04.2015 року вручались Відповідачу, але підтвердження цього не має. Представник відповідача, ПАТ «Київський страховий дім», у судовому засіданні позов не визнала, надала заперечення проти позову, вказала, що розрахунок страхового відшкодування було здійснено в порядку передбаченому законодавством, в тому числі, з урахуванням положень Закону та Методики. Заяву про виплату страхового відшкодування підписала [PERSON] без будь-яких застережень В ході регулювання заявленого випадку Відповідач (Страховик) здійснив виплату страхового відшкодування з урахуванням відновлення пошкодженого транспортного засобу автомобілю марки «Тайота», державний номерний знак АХ 0106ВЕ. Третя особа: [PERSON] пояснив у судовому засіданні, що він керував автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] Сказав, що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Пояснив, що він періодично виконує прохання знайомої по підвозу товару для реалізації. В день дорожньої транспортної пригоди теж підвозив товар. Судом установлено: 20 січня 2015 року близько 20 години [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21061», державний номерний знак [NUMBER], рухався по проспекту Косіора в м. Харкові і біля будинку № 75 по проспекту Косіора порушив вимоги п. 10.4 ПДР України, а саме: при розвороті не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], який рухався в попутному напрямку, пошкодивши транспортні засоби. 10.02.2015 року постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова [PERSON], визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.6). Установлено, що згідно із висновком/калькуляцією № 712-1886 від 21 січня 2015 року, складеним представником [PERSON] «Київський страховий дім», загальна сума шкоди, заподіяної легковому автомобілю «Тайота», що належить позивачу, склала 26249 грн. 23 коп. Висновок калькуляція була складена у присутності [PERSON] та підписана нею. 24.02.2015 року Позивач звернувся до Страховика з заявою про виплату страхового відшкодування у якій просила виплатити страхове відшкодування в розмірі, згідно калькуляції. Відповідно до положень п.п. 1 п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-21061, номерний знак 659-57ХК, застраховано відповідно до полісу № АІ0383828 Обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з [PERSON] «Київський страховий дім» 22.05.2014 р., строком дії з 23.05.2014 до 22.05.2015 р. Так, 21.01.2015 р. відповідно з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди до Страховика звернулися Позивач та Третя особа. Відповідно до положень п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо- транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до положень п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. 35.2. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, - приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За наявності умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч.2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом установлено: 20 січня 2015 року, близько 20 години [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21061», державний номерний знак [NUMBER], рухався по проспекту Косіора в м. Харкові, і біля будинку № 75 по проспекту Косіора порушив вимоги п. 10.4 ПДР України, а саме: при розвороті не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], який рухався в попутному напрямку, пошкодивши транспортні засоби. Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 10.02.2015 [PERSON], визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 6). Легковий автомобіль марки «Тойота» відремонтовано. Згідно акту виконаних робіт № 2526 від 21.04.2015 року вартість ремонтних робіт автомобіля «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], склала 18 240 грн. (а.с. 7). На час ДТП [PERSON], власник автомобілю марки «ВАЗ 21061», державний номерний знак [NUMBER] застрахував свою цивільно - правову відповідальність за полісом № АН 0383828 від 22 травня 2014 року у відповідача [PERSON] «Київський страховий дім» (а.с.9) Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У частині 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до роз'яснень п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавала шкоди у відповідному розмірі. Суд неодноразово пропонував Позивачу надати підтвердження направлення/вручення Відповідачу рахуноку-фактури № 1-00000281 від 22.01.2015 року та рахунку-фактури № 1-00001640 від 02.04.2015 року. Але, ні у судовому засіданні, ні з позовом ці докази до суду не надано, а навпаки позивач, підвередила, що висновок/калькуляція був підписаний нею та на початку травня 2015 року вона отримала страхову суму у розмірі 26249 грн. 23 коп. У порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України Позивач не довела неправомірність дій Відповідача, що є її процесуальним обовязком. Моральна шкода також не підлягає стягненню, оскільки не ґрунтується на нормах ст.ст. 23,24,25,26,26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які передбачають розмір моральної шкоди в залежності до виплаченого страхового відшкодування за шкоду завдану здоровю. В свою чергу будь-які виплати по здоровю Позивачу не здійснювалась. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що відсутні передбачені законом підстави для здійснення стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої в результаті ДТП з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed