Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа - Приватний нотаріус Магдалинівського районного нотаріального округу - Солодовник Вікторія Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON]. За життя [PERSON] залишив заповіт від 12.09.2003 року, в якому заповів все своє майно позивачеві. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, що складається із земельної частки (пай) розміром 6,320 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. 05.02.2018 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщини було відмовлено, у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини пропущений був через те, що позивач хворіла та перебувала в скрутному матеріальному становищі. Окрім цього позивачеві не було відомо про наявність майна у померлого батька. Позивач вважає себе єдиним спадкоємцем за заповітом. Враховуючи наведене, позивач звертається до суду та прохає визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 6,320 га, яка належала померлому [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, надавши до суду заяви в яких прохали розглянути справу без їхньої участі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В заповіті від 12 вересня 2003 року, посвідченому секретарем виконкому Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] вказав позивача, як спадкоємиця всього свого майна (а. с. 13). У відповідності до ч. 2 ст. 1220 ЦК України , часом відкриття спадщини є день смерті особи. [PERSON] помер [INFO], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 11 (а. с. 14). У відповідності до п. 211 розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивачем нотаріусу додано довідку № 607 від 13.12.2017 року, видану Шеченківською сільською радою, в якій зазначено, що на день смерті разом із померлим [PERSON] проживала його донька - [PERSON] (а. с. 46). Статтями 1296, 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 05 лютого 2018 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] звернулася позивач (а. с. 37). Постановою нотаріуса від 15 лютого 2018 року, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини (а. с. 55). Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено, що позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, надавши докази постійного проживання разом зі спадкодавцем. Однак нотаріусом необґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач вважається таким, що прийняв спадщинубез обмеження строком. Крім того, суд не вбачає підстав для вирішення питання про визнання за позивачем права на спадщину, оскільки спір щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після оскарження постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо пропуску додаткового строку для прийняття спадщини, у порядку встановленому ст. 50 Закону України «Про нотаріат».

Outcome: dismissed