Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

До суду 04.06.2015 року звернувся із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу [PERSON] Посилається на таке. Відповідачі з 08.08.2006 року знаходились у шлюбі. 10.10.2011 року [PERSON] отримав в нього за договором позики грошові кошти в сумі 2000 доларів США строком на 1 рік для придбання земельної ділянки. Строк сплати за договором настав 10.10.2012 року, але на теперішній час гроші не сплачені, незважаючи на його вимоги. Станом на день проявлення цього позову сума боргу еквівалентна 42169,78 грн. За словами відповідача [PERSON] він на вказані кошти придбав дві земельних ділянки. Вказані ділянки були придбані в інтересах сімї відповідачів, при цьому купівля-продаж відбувалась на імя відповідачки [PERSON] відповідачем [PERSON] О,В. за дорученням. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.03.2015 р. було визнано право власності по ? частині на кожну земельну ділянку за відповідачами. Отже, кожен з відповідачів повинний повернути позивачеві по ? частині позики, а саме по 21084,88 грн., оскільки кожен з подружжя несе часткову відповідальність за договором позики який був укладений під час шлюбу з метою придбання земельних ділянок для ведення садівництва, що відповідає інтересам сімї. просить стягнути з кожного з відповідачів по 21084,88 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась про причини неявки суд не повідомила, сповіщалась повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою своєї реєстрації, але лист повернутий не врученим за закінченням терміну зберігання. Згідно вимог ЦПК України, відповідачка вважається належним чином сповіщеною. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнала. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. 10.10.2010 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 2000 доларів США для придбання земельних ділянок під садівництво. Вказані обставини підтверджуються письмовим договором позики від 10.10.2010 року та не спростовуються сторонами. Згідно п.3 вказаного договору позики зазначену суму [PERSON] зобовязався повернути 10.10.2012 року. За правилами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В судовому засіданні знайшов підтвердження позичання відповідачем [PERSON] у позивача 2000 доларів США. Строк виконання зобовязання минув. Ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання повинно бути виконане в гривнях. Якщо в зобовязанні визначений еквівалент в іноземній валюті, сума, яка підлягає сплаті в гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений законом або договором. Курс національного банку України на 04.06.2015 року складає 2100,5961 грн. за 100 доларів США дані викладені на сайті Національного Банку України http://www.bank.gov.ua. 21,005961 грн.* 2000 доларів = 42011,922 грн. Але позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму 21084,88 грн. Суд не може вийти за межі позовних вимог згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, якою встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, з відповідача на користь позивача стягненню підлягає сума боргу в сумі 21084,88 грн. Позивач, при поданні позову посилається на ст. 65 СК України та просить стягнути з відповідачки [PERSON] половину боргу як з дружини відповідача [PERSON], мотивуючи тим, що договір позики був укладений під час перебування відповідачів у шлюбі, з її згоди, а кошти використані на загальні потреби сімї. Але суд вважає, що підстав для стягнення боргу в частці по ? з кожного подружжя не має, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що обєкти права сумісної власності подружжя [PERSON] були визначені, що розмір часток подружжя були рівними, також у суду не має підстав вважати, що отримані за договором позики кошти були використані в інтересах сімї, оскільки договір позики укладений 10.10.2010 року, а договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені 14.10.2011 року, тобто через рік, що підтверджується наданими копіями договору купівлі-продажу земельної ділянки. На запитання суду чи дійсно в 2010 році укладали договір позики, позивач підтвердив дату укладання саме в 2010 році. Враховуючи час, який минув з дня отримання позики до дня придбання земельних ділянок у суду не має підстав вважати, що саме кошти отримані внаслідок займу [PERSON] у [PERSON] були витрачені на придбання земельних ділянок. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягають, як необґрунтовані. При задоволенні вимог позивача, за правилами ст.88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, як вбачається із квитанцій від 13.12.2014 р. позивачем було сплачено судовий збір у сумі 421,71 грн. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягненню підлягають судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 210,08 грн.

Outcome: partial