Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 19.11.2015 року звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що 27.04.2007 року уклала з відповідачем шлюб, який зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №200. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з різними характерами, між сторонами істотно погіршилися відносини, постійно виникали сварки та непорозуміння. В даний час між подружжям припинені шлюбні відносини, вони не ведуть спільного господарства та не проживають разом з грудня 2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. Відповідач ухиляється від утримання дитини, свої батьківські обовязки належним чином не виконує, стабільної допомоги не надає. В зв'язку вище наведеним за уточненими позовними вимогами позивач просить суд, розірвати шлюбу між нею [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27.04.2007 року, Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, з дати звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав про, що також надав до суду заяву, згідно якої зазначив, що проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів його доходу (заробітку) на утримання малолітнього сина, не заперечує та підтримує їх. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.04.2007 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Марік», шлюб зареєстровано Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №200. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народженням, виданим 01.11.2011 року, Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №972. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. \~ В судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін не склалось, між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини з грудня 2014 року. Подальше сумісне життя та збереження сімї неможливе, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача. Досліджуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, суд виходить з встановленого законом та покладеного на батьків обовязку утримання своїх неповнолітніх дітей. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.11 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи те, що судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його визнання уточнених позовних вимог про стягнення аліментів. Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. У звязку з вищевикладеним, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття підлягають задоволенню, а судовий збір у розмірі 487 гривні 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved