Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулась позивач Одеська міська рада із вказаною позовною заявою та просить суд: -скасувати рішення, прийняте державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим Олегом Вікторовичем про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за [PERSON] від 02.08.2018 року (індексний номер: 42355872) на нежитлове приміщення першого поверху, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для закриття розділу об`єкту нерухомого майна; -скасувати запис про право власності державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. №27315511, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на нежитлове приміщення першого поверху, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; -визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 78.8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та ТОВ «БЛІЦ 2011» від 14.11.2018 року № 302, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк Оленою Петрівною; -скасувати запис про право власності державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни № 28916789, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ТОВ «БЛІЦ 2011» на нежитлове приміщення першого поверху за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Одеська міська рада як власник майна комунальної власності територіальної громади м. Одеси втратила право власності на нежиле приміщення першого поверху, загальною площею 78.8 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з протиправним оформленням [PERSON] права власності на вказаний об`єкт нерухомості та з подальшим відчуженням ТОВ «БЛІЦ 2011». Вказані дії відповідачів позивач вважає протиправними, оскільки рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. (з відкриттям розділу) від 02.08.2018 року ( індексний номер: 42355872), згідно з яким до Державного реєстру речових прав внесено запис № 27315511 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлове приміщення першого поверху, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є незаконним та для здійснення державної реєстрації права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна подано документ, який не видавався, що свідчить про невідповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та виключає можливість державної реєстрації та виникнення такого речового права на вказане нерухоме майно за заявником. Також Позивач вважає що договір купівлі-продажу від 14.11.2018 року серія та номер: 302, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П., яким [PERSON] здійснив відчуження ТОВ «БЛІЦ 2011» нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підлягає визнанню недійсним. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2020 року залучено до участі у справі у якості третьої особи яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфратехсервіс». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 05.11.2020 року. Представник позивача Одеської міської ради, представники третіх осіб Юридичного департаменту Одеської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфратехсервіс» надали заяви про проведення судового засідання без участі представника позивача та представників третіх осіб та наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та представник ТОВ «Бліц 2011» в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, неодноразово, причин неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачам на адресу їх реєстрації, та була повернута до суду з відміткою «про вручення адресату». Причини неявки відповідачі суду не повідомили, жодних клопотань до суду не заявляли, заяв по суті справи не надавали. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною\~Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що нежитлове приміщення першого поверху № 601, загальною площею 77.7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради згідно зі свідоцтвом про право власності від 13.12.2006 року серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради. Право власності на дане приміщення зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» від 03.03.2007 року (реєстраційний номер об`єкту 18037602). Однак, як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 02.08.2018 року, державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим О.В. прийнято рішення (з відкриттям розділу від 02.08.2018 року, індексний номер: 42355872), на підставі якого за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 78.8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ,реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1613039051101, номер запису про право власності: 27315511. 14.11.2018 року за договором купівлі-продажу № 302, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П., [PERSON] відчужив ТОВ «БЛІЦ 2011» вищевказане нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 78.8 кв.м. Листом від 17.03.2020 року № 699-12/27 КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради повідомило, що нежиле приміщення першого поверху № 601, загальною площею 77,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради та нежиле приміщення першого поверху, загальною площею 78,8 кв.м., що розташоване за цією ж адресою та начебто належить ТОВ « БЛІЦ 2011», реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1613039051101 є тотожними. Таким чином, на даний час у Державному реєстрі право власності на об`єкт нерухомості нежитлове приміщення, загальною площею 78.8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за ТОВ «БЛІЦ 2011», номер запису про право власності: 28916789. Наявність такої реєстрації речових прав на нежитлове приміщення першого поверху за адресою: [ADDRESS] порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси як законного власника даного приміщення, оскільки перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження комунальним майном, що є матеріальною основою місцевого самоврядування та створює умови для його незаконного використання [PERSON] та ТОВ «БЛІЦ 2011». Суд прийшов до висновку, що рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. (з відкриттям розділу) від 02.08.2018 року ( індексний номер: 42355872), згідно з яким до Державного реєстру речових прав внесено запис № 27315511 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлове приміщення першого поверху, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є незаконним та разом з вищевказаним записом підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Так, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказане рішення державного реєстратора прийнято на підставі свідоцтва про право власності від 22.01.2003 року, серія та номер: [NUMBER] , ніби то виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.01.2003 року № 41. Однак, з листів департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 21.02.2020 року № 721-11.1-29 та від 07.04.2020 року № 1472-11.1-29, вбачається, що вищезазначеного свідоцтва не існує, а під № 41 зареєстровано розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.01.2003 року « Про дозвіл на здійснення угоди купівлі-продажу квартири гр. [PERSON] ». З перевірених департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради документах, прийнятих виконавчим комітетом Одеської міської ради за 2003 рік, вбачається, що рішення щодо видачі Свідоцтва про право власності на вищезазначене приміщення також не приймалося. У той же час, згідно з витягом про реєстрацію права власності нерухомого майна від 03.03.2007 року № 13775478, виданим комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», власником нежилого приміщення підвалу, що розташоване за адресою: [ADDRESS] в особі Одеської міської ради. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності від 13.12.2006 року серія [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради. Таким чином, судом встановлено, що рішення державного реєстратора прийняте на підставі документів, яких не існує, що виключає офіційне визнання та підтвердження державою права власності [PERSON] на нежитлове приміщення першого поверху за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно п. 56 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою затверджено Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених\~статтею 27\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком». Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до п. 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. Таким чином, для здійснення державної реєстрації права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , подано документ, який не видавався, що свідчить про невідповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та виключає можливість державної реєстрації та виникнення такого речового права на вказане нерухоме майно за заявником. Крім цього, відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав у разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом «в»\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом «а»\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. За таких обставин визнання та підтвердження державою факту набуття [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно є неприпустимим, оскільки прямо суперечить положенням законодавства та порушує права інших осіб (в даному випадку право власності територіальної громади м. Одеси на майно комунальної власності територіальної громади м. Одеси). Також звертаємо увагу суду на те, що відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.01.2019 року у справі № 824/1751/14-а, належним відповідачем у спорі про оскарження реєстраційних дій має бути особа, реєстрація речового права якої оскаржується. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16, а саме належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Таким чином, суд прийшов до висновку скасувати рішення державного реєстратора\~Одеської обласної\~філії комунального\~підприємства «Центр\~державної реєстрації»\~Іскрова О.В. (з відкриттям розділу)\~від 02.08.2018\~року (індексний\~номер:\~42355872) та запис про право власності № 27315511 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на нежитлове приміщення першого поверху, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають скасуванню. Також суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу від 14.11.2018 року серія та номер: 302, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П., яким [PERSON] здійснив відчуження ТОВ «БЛІЦ 2011» нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підлягає визнанню недійсним з наступних підстав. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно зі ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. [PERSON] у встановленому законом порядку не набув права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 78.8 кв.м., що розташоване за вищевказаною адресою, оскільки реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості здійснено на підставі свідоцтва про право власності якого не існує. Оскільки [PERSON] не набув права власності, то, відповідно, не мав права відчужувати спірний об`єкт нерухомості будь-яким третім особам. Відповідно до ч. 1 ст. 658\~ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Так, ч. 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до роз`яснень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та відповідно до ст. 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Таким чином, факт існування вищевказаного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 78,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є перешкодою для реалізації територіальною громадою м. Одеси своїх повноважень як власника об`єкту нерухомого майна. З урахуванням зазначеного підлягає визнанню\~недійсним договір\~купівлі-продажу\~нежитлового приміщення\~першого поверху\~від 14.11.2018\~року,\~серія та\~номер:\~302,що розташоване за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та ТОВ «БЛІЦ 2011», на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2018 року, серія та номер: 302, державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Косюк О.П., внесено запис від 14.11.2018 року № 28916789 за ТОВ «БЛІЦ 2011», яким зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 78.8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1613039051101. Отже, у зв`язку із сукупністю вищезазначених норм та обставин суд вважає, що договір купівлі-продажу від 14.11.2018 року, серія та номер: 302, має бути визнаний недійсним, а запис про право власності від 14.11.2018 року № 28916789відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасованим. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 року у справі №\~522/7636/14-ц зробила висновок, що оскарження рішення про державну реєстрацію права власності безпосередньо пов`язане із захистом цивільного права, оскільки виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю набуття відповідачами, в тому числі фізичною та юридичною особами об`єкта нерухомого майна. Такий спір не є публічно-правовим, оскільки має приватноправовий характер. Саме такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року (провадження № 11-1093апп18), від 30 жовтня 2018 року (провадження № 11-858апп18) та від 11 грудня 2018 року (провадження № 11-994апп18), підстав для відступу від якого не вбачається. Також у вищевказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що даний спір не може розглядатися і поряду господарського судочинства, оскільки сторонами спору, як і сторонами оспорюваних договорів купівлі-продажу є фізичні особи, а самі договори не господарськими (абз. 60 позиції Великої Палати Верховного Суду, зазначений в постанові від 15.05.2019 року у справі №\~522/7636/14-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням викладеного, розглянувши цивільну справу всебічно та з врахуванням наданих доказів, суд вважає, що відповідні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 8408 грн., що підтверджується платіжними дорученням.

Outcome: approved