Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

До суду 01.08.2018 року звернувся позивач з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Приморської міської адміністрації Одеської області, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користуванні житловим приміщенням. про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Також просила зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг ОМР зняти відповідачів з реєстрації місця проживання. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 07.12.2011 року за зазначеною адресою було зареєстрована [PERSON] разом зі своїми дітьми - [PERSON] та [PERSON] . Останні два роки відповідачів в квартирі не проживають, адже [PERSON] переїхала до свого чоловіка, після чого позивачка їх навіть не бачила. Жодних домовленостей між ними щодо місця реєстрації немає. Реєстрація відповідачів у квартирі заважає позивачу розпоряджатися своєю квартирою. Ухвалою суду від 14.08.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 14.11.2019 року. Підготовче засіданні на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України було відкладено на 14.12.2018 року. Протокольною ухвалою від 14.12.2018 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 26.02.2019 року. У судовому засіданні 26.02.2019 року було допитано свідка [PERSON] , яка підтвердила факт відсутності відповідачів у квартирі позивача більше 2-х років. Розгляд справи було відкладено на 04.04.2019 року. До суду 04.04.2019 року надійшла заява представника позивача [PERSON] про відмову від позову в частині вимог до Департаменту надання адміністративних послуг ОМР про зняття з реєстраційного обліку. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням підтримав повністю. Від представника Департаменту надання адміністративних послуг ОМР Вялкової О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника Департаменту. Підстав не приймати відмову представника позивача від частини позовних вимог не встановлено. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» №6659935 від 03.03.2005 року. З довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги виданої ОСББ «Світлий» вбачається, що у квартирі позивача зареєстровані ще [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Факт того, що [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження. [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми, адже [PERSON] народилася [INFO] , а [PERSON] - [INFO] . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідачів у квартирі позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідачі відсутні за даним місцем реєстрації, ніяких речей відповідачей в квартирі не міститься. Вимоги позивача щодо визнання відповідачів таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved