Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернулась позивач - [PERSON], з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 17 лютого 2007 року з відповідачем по справі - [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають спільних малолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та протилежні погляди на сімейне життя. Подружніх стосунків не підтримують та позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді та на примирення не погоджується. Ухвалою судді від 11.01.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 15.05.2018 року ухвалою суду постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до журналу судового засідання, суд залучив в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім'ї Обухівської районної державної адміністрації (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Малишка,10). Ухвалою суду від 20.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2018 року справу передано судді Зінченко О.М.. Ухвалою суду від 19.07.2018 року прийнято справу до провадження, продовживши вирішення справи із тієї ж стадії процесу, що існувала до заміни головуючого судді Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позовні вимоги, шлюб між позивачем та відповідачем розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причину неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подав. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 17 лютого 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва та внесено актовий запис № 198, про що видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач заперечує можливість примирення та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved