Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.09.2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики в усній формі на суму 2200 грн., під умовою повернути кошти у разі відшкодування грошей на ремонт автомобіля страховою компанією. На виконання умов договору позики ним 11.09.2017 року платіжним дорученням через «Приват банк» перераховано 2200 грн. на рахунок [PERSON] 10.11.2017 року страхова компанія повернула [PERSON] 2500 грн. на ремонт автомобіля. Таким чином 10.11.2017 року наступили обставини при яких відповідач зобов`язана повернути йому кошти в сумі 2200 грн. Однак відповідачі добровільно грошові кошти повернути, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] в його користь заборгованість за договором позики в сумі 2200 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи були двічі повідомлені належним чином, не повідомили відповідачі і про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу \~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Як вбачається із копії повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, 09.09.2017 року вібулася ДТП за участю транспортних засобів, під керуванням [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно платіжного доручення №Р24А286824817А99581 від 11.09.2017 року, [PERSON] перерахував на рахунок [PERSON] 2200 грн (а.с.7). 06 листопада 2017 року між АТ «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] укладено Акт узгодження розміру страхового відшкодування ( угоду про відшкодування матеріальної шкоди) № 00236043 за полісом №АК/0097915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.9). Згідно копії страхового акту №00236043 від 06.11.2017 року, виплаті страхового відшкодування підлягає сума 2500 грн (а.с.10). Згідно копії платіжного доручення №047436 від 10 листопада 2017 року ПрАТ» СТ «Уніка» сплатила страхове відшкодування в сумі 2500 грн. (а.с.12). Згідно копії висновку ДОП СДОП ВП ПП Тернопільського ПВ ГУНП в Тернопільській області про результати розгляду звернення [PERSON] від 14.12.2017 року та копії повідомлення начальника Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області №210 від 09.01.2018 року, [PERSON] в телефоному режимі повідомила , що дійсно [PERSON] перерахував її 2200 грн. за ДТП і вона повинна була йому їх повернути за умови, якщо страхова компанія відшкодує. Проте, грошових коштів, які відшкодувала страхова компанія не хватило на ремонт автомобіля і тому вона була змушена ремонтувати автомобіль за свої кошти, а йому домовлених коштів вона не поверне і жодних підтверджуючих документів, що вона за ремонт автомобіля заплатила більше як 2200 грн. у неї немає (а.с.5-6). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачі відмовляються виконати належним чином свої грошові зобов`язання і до теперішнього часу не виконали свій обов`язок, порушивши строки повернення суми коштів, передбачених ч.1 ст. 1049 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Усний договір позики від 11.09.2017 року вважається укладеним між позивачем - позикодавцем та боржниками - позичальниками, оскільки згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь з [PERSON] та [PERSON] боргу в сумі 2200 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved