Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

До суду 27.02.2017 р. звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на таке. Від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2009 р. з стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 540 гривень, щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час зазначена сума є недостатньою для утримання дитини, дитини постійно хворіє, перебуває на обліку з хронічними захворюваннями, вегето-судинна дистонія, виявлено вірус Епштейна-Барр. Добровільно надати додаткову допомогу відповідач відмовляється. Просить змінити розмір аліментів з 540,00 грн. на тверду фіксовану суму 800,00 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 27.02.2017 року до повноліття дитини. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджено відповідними поштовими повідомленнями, жодних доказів або заперечень суду не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Батьком [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджено свідоцтвом про народження, серія 1-ЖС № 022504, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 5) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2009 р. з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 540 гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 184 Сімейного Кодексу передбачені випадки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. А саме, зазначено, що якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Зважаючи на те, що відповідач не має регулярний, постійний доходу, неповнолітній [PERSON]А, [INFO] хворіє, що підтверджено медичними довідками, розмір аліментів стягнутих за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2009 року є недостатніх для утримання дитини, суд вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів з 540 грн. на 800 грн. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як передбачено ст.184 Сімейного Кодексу України. Визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, що позивач, як один з батьків, працездатного віку, має надавати допомогу на утримання дитини, тому суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., які підлягають індексації, щомісячно, з 27.02.2017 року і до повноліття дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позов було предявлено до суду 27.02.2017 року, тому відповідно з цього числа і присуджуються аліменти на дитину.

Outcome: approved