Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду звернулася позивач [PERSON] із позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на отримання недоотриманої пенсії. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина яка складається з недоотриманої пенсії, яку вона отримувала згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори внесено реєстраційний запис до Спадкового реєстру: реєстрація спадкової справи 03.04.2018 року за №62238570. 30 жовтня 2018 року вона звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про виплату їй недоотриманої пенсії оскільки нею було пропущено шестимісячний строк звернення до пенсійного фонду. Вказує на те, що в неї були поважні причини в пропуску строку на звернення до пенсійного фонду, оскільки вона отримала свідоцтво про смерть матері тільки 03 квітня 2018 року, та добросовісно помилялась щодо порядку виплати недоотриманої пенсії в порядку спадкування, фактично вступила у володіння спадковим майном. Просить суд визнати причини пропущення строку на подачу заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для отримання недоотриманої пенсії поважними, визначити для неї додатковий строк для подання заяви про виплату сум недоотриманої пенсії та зобов`язати Головне управління ПФУ в Донецькій області виплатити [PERSON] недоотриману пенсію після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] , яка була належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги просила задовольнити. Представник позивача, [PERSON], до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідачем на позовну заяву надано відзив, в якому зазначено, що [PERSON] перебувала на обліку в головному управлінні, як отримувач пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 від 09 квітня 1992 року (далі - Закон №2262). Пенсія виплачена по 31 жовтня 2014 року. Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону №2262. Статтею 61 Закону №2262 визначено, що суми пенсії, які підлягати виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день йото смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. За приписами частини 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивач [PERSON] у відповіді на відзив вказала, що не погоджується з відзивом на позов, зазначає, що відповідачем порушується її право на отримання пенсії після померлої матері. Зазначає, що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину через. Те, що не може отримати пенсію після померлої матері, що порушує її права. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] , про що 03 квітня 2018 року складено відповідний актовий запис № 609 (а.с.7). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 січня 1952 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю у свідоцтві записана [PERSON] (а.с.8). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, вбачається, що державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори внесено реєстраційний запис до Спадкового реєстру: реєстрація спадкової справи 03 квітня 2018 року за № 62238570 (а.с.9). З листа - відповіді Першій Слов`янській державній нотаріальній конторі Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області № 15505/03-2 від 26 листопада 2018 року, останнім було повідомлено, що [PERSON] , [INFO] перебувала на обліку в головному управління як отримувач пенсії в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». За період з листопада 2014 року по листопад 2017 року у [PERSON] залишилася недоотримана пенсія. Зазначено, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, які підлягати виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день йото смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (а.с.10). З копії листа ГУ ПФУ в Донецькій області № 2547-К-01 від 08 травня 2019 року вбачається, що [PERSON] було роз`яснено, що вона пропустила шестимісячний строк звернення до Пенсійного фонду з заявою про виплату недоотриманої пенсії після померлої матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.57). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні,незалежно від того,проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Проте частиною 2 зазначеної норми встановлено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, не одержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Судом з достовірністю встановлено, що позивачем [PERSON] в установленому законом порядку прийнято спадщину після померлої [INFO] її матері [PERSON] , але порушено шестимісячний термін звернення до Головного управління пенсійного фонду в Донецькій області, з причин які не залежали від позивача та які із достовірністю були встановлені та прийняті судом як належний доказ. Таким чином у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача на отримання не виплаченої за життя пенсії, як члена сім`ї померлого. Положення статті 5 ЦПК України передбачають, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд дійшовши висновку, що позивач [PERSON] має право на отримання сум пенсії після померлої матері [PERSON] , захищаючи права позивача, вважає за потрібне ці суми стягнути на користь позивача, а не зобов`язувати ГУПФУ в Донецькій області їх виплатити, як того вимагає позивач, що, на думку суду і буде ефективним способом захисту порушеного права. В свою чергу, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання причин пропуску строку на подачу заяви про отримання недоотриманої пенсії після смерті матері позивача поважними та визначення для [PERSON] додаткового строку на подання заяви відповідачу про виплату недоотриманої пенсії після смерті матері, оскільки рішення суду про стягнення з відповідача вказаної суми є підставою для здійснення її виплати, поновлення такого строку [PERSON] не є належним способом захисту її прав. З огляду на викладене,

Outcome: partial