Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулась [PERSON], в якому просила визнати формулювання причини звільнення її з підстав передбачених ч. 1 ст. 38 КЗпП України незаконним та скасувати його; змінити формулювання причини звільнення її з посади на звільнення відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиплатою заробітної плати, відповідно до поданої заяви від 01 червня 2018 року, а також стягнути з КДНВП «Кварсит» на її користь вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП України в розмірі тримісячного середнього заробітку, що орієнтовно дорівнює 12000,45 коп. В обґрунтування вимог позивач зазначив про те, що з 01 вересня 2009 року по 08 червня 2018 року він працював в КДНВП «Кварсит» на посаді сторожа - двірника бази відпочинку «Ландиш». З квітня 2015 року підприємство не виплачувало заробітної плати, внаслідок чого станом на 19 червня 2018 року заборгованість по заробітній платі становить 55 407 грн. 15 коп., яку було стягнуто на підставі судового наказу. Позивач [PERSON] 01 червня 2018 року звернулась до відповідача із заявою про звільнення її з посади у зв'язку з невиплатою заробітної плати. 10 червня 2018 року нею отримано трудову книжку, в якій було внесено запис про її звільнення на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України «за власним бажанням», що не відповідає поданій позивачем заяві. При звільненні з причини порушення роботодавцем умов трудового договору їй має бути також виплачена вихідна допомога на підставі ст. 44 КЗпП України в сумі передбаченій колективним договором, але не нижче тримісячного середнього заробітку. Відповідач Костянтинівське Державне науково-виробниче підприємство «Кварсит» відзив на позов не надав. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх обґрунтування, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебувала у трудових відносинах із КДНВП «Кварсит» з 01 червня 2009 року, обіймаючи посаду директора бази відпочинку «Ландиш»; з 03 січня 2018 року переведена на посаду «сторожа-двірника» бази відпочинку «Ландиш». Відповідно до довідки Костянтинівського ДНВП «Кварсит» № 3-37 від 19 червня 2018 року заборгованість по заробітні платі [PERSON] за період з квітня 2015 року по червень 2018 року склала 55407,15 грн. Вказану заборгованість було стягнуто з КДНВП «Кварсит» на користь [PERSON] на підставі судового наказу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2018 року, який набрав чинності 08 серпня 2018 року. 01.06.2018 року [PERSON] звернулась до роботодавця із заявою, в якій просила звільнити її із займаної посади за власним бажанням у зв'язку з невиплатою заробітної плати з 01.06.2018 р. 08 червня 2018 року [PERSON] була звільнена згідно із наказом № 17-к від 08 червня 2018 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Враховуючи те, що судом встановлена наявність обставин щодо не виконання відповідачем законодавства про працю, суд дійшов висновку про наявність права працівника [PERSON] у визначений нею строк розірвати трудовий договір за власною ініціативою відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, яким вона скористалась. Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність визнати формулювання причини звільнення [PERSON] 08.06.2018 року з посади сторожа-двірника бази відпочинку «Ландиш» Костянтинівського Державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» неправильним та змінити формулювання причини звільнення [PERSON] 08.06.2018 року з посади сторожа-двірника бази відпочинку «Ландиш» Костянтинівського Державного науково-виробничого підприємства «Кварсит», вказавши причину звільнення «за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, ч. 3 ст. 38 КЗпП України». Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно із довідкою КДНВП «Кварсит» № 3-132 від 19 листопада 2018 року розмір середньої місячної заробітної плати за останні відпрацьовані два місяці (квітень 2018 року, травень 2018 року) [PERSON] складає 8687,02 грн., середньоденна заробітна плата складає - 145,68 грн. Згідно із п. 8 розділу ІV постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу ІІІ вказаної постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Враховуючи наявність встановленого законом права позивача на виплату йому вихідної допомоги у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з КДНВП «Кварсит» на його користь вихідної допомоги у розмірі 13030,53 грн., який розраховано шляхом множення середньомісячної заробітної плати у розмірі 4343,51 грн. (8687,02 грн. /2 міс.) на 3 місяці. А отже, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивачу в частині позовних вимог щодо зміни формулювання причини звільнення було відстрочено сплату судового збору, а в іншій частині позовних вимог позивач звільнений від сплати судового збору, у зв'язку із задоволенням позовних вимог майнового та немайнового характеру з відповідача в дохід держави слід стягнути витрати, пов'язані із сплатою судового збору в загальному розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved