Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до житлово-будівельного кооперативу « Приморський-15» про списання безпідставно створеної заборгованості у розмірі 1000 гривні, зобовязання припинити оприлюднення персональних даних та стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн. У судовому засіданні позивач, та її представник [PERSON], позов підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, та обґрунтовували свої вимоги тим, що згідно змісту протоколу №1 зборів житлово-будівельного кооперативу 18.07.2013 року було прийняте рішення про стягнення з позивача юридичних послуг у розмірі 1000 гривень , інформація о начебто наявної заборгованості позивачки на зазначену суму були оприлюдненні шляхом надрукування та розміщення «списку боржників» із зазначенням в ньому прізвища та номера квартири, що на думку позивача та її представника є оприлюдненням персональних даних. Враховуючі наведене позивач та її представник вважають, що діями ЖБК була заподіяна моральна шкода у вигляді душевних страждань [PERSON], у звязку із глузуванням та насмішками сусідів, розмір якої визначене у 3000 гривень. Представники житлово-комунального кооперативу «Приморський-15» [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у звязку з його необґрунтованістю та звернулись із зустрічним позовом про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК збитків у розмірі 1000 гривень, який підтримали в повному обсязі. [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог ЖБК, вважаючи їх незаконними. Суд, проаналізувавши позовні заяви, пояснення учасників процесу надані у судовому засіданні, допит свідка [PERSON], та інші докази надані сторонами, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу « Приморський-15» не підлягають задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлене, що згідно протоколу №1 звітно-виборчих зборів житлово-будівельного кооперативу « Приморский-15№ від 18.07.2013 року було прийняте рішення про стягнення послуг адвокатів у загальної сумі 7200 грн., за юридичне супроводження розгляду справ по стягнення на користь кооперативу з декілька осіб заборгованості за житлово-комунальні послуги, з зазначених осіб, в тому числі [PERSON] - 1000 грн. Відмовити про прийняте рішення було оприлюднене шляхом надрукування списку, із зазначенням прізвищ та номерів квартир «боржників» та розміщення його на першому поверсі багатоквартирного будинку. Правовідносини, повязані із захистом і обробкою персональних даних та захистом основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у звязку з обробкою персональних даних врегульовані Законом України « При захист персональних даних» від 01 червня 2010 року, та не стосуються оприлюднення рішення загальних зборів житлово-будівельного кооперативу, що відбулось у даному випадку. Враховуючи, що предметом даного розгляду є лише зобовязання списання створеної заборгованості, суд не розглядає питання, повязані із легітимністю та механізму проведення загальних зборів, та відповідністю протоколу загальних зборів безпосередньо прийнятим на загальних зборах рішень. Рішення загальних зборів щодо стягнення 1000 гривень в якості оплати юридичних послуг,на думку суду, не є підставою для виникнення у [PERSON] грошового зобовязання, а є лише рішенням про намагання стягнути зазначені кошти. Таким чином відсутні правові підстави для списання заборгованості яка взагалі не існує, в розумінні частини другою статті 11 та статті 509 Цивільного кодексу України, в яких визначені підстави виникнення зобовязань. Вимог щодо визнання незаконними рішень загальних зборів до суду не подавалось, тому суд не маючи процесуальної можливості вийти за межі позовних вимог, не розглядає питання про законність рішень загальних зборів від 18.07.2013 року. Також у судовому засіданні з боку позивача [PERSON] та її представника не доведене наявність моральної шкоди, повязаної із зазначеним рішенням загальних зборів: не надано доказів душевних страждань, та ї взагалі наявність глузування та насмішки з боку сусідів. Види судових витрат (до яких віднесено витрати на правову допомогу ст. 84 ЦПК) визначені у ст. 79 зазначеного Кодексу, а їх розподіл здійснюється судом відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом (статті 88, 89 ЦПК). Крім цього, суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, питання про розподіл судових витрат, про що зазначається в його резолютивній частині (п. 6 ч. 1 ст. 214, п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК). У разі невирішення питання про судові витрати суд, що ухвалив рішення, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення (п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК). Ухвали суду щодо визначення розміру судових витрат окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 293 ЦПК. Таким чином, види, зміст судових витрат, порядок їх розподілу судом та оскарження ухвал суду з цього питання у цивільному судочинстві регулюються та підпорядковані нормам ЦПК. Згідно зі змістом зазначених положень ЦПК вирішення судом питання про судові витрати відбувається лише в порядку, визначеному відповідними нормами вказаних процесуальних законів. Отже, повязані з оплатою правової допомоги адвоката витрати, понесені особою у звязку з реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді справ у порядку цивільного судочинства процесуальним законом віднесено до судових витрат. Вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом, не є шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК і не можуть бути стягнуті за позовною вимогою про відшкодування шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed