Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] , за результатом якої позивач просить: встановити факт батьківства [PERSON] , померлого [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] ; визнати [PERSON] , [INFO] спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , обґрунтовуючи свої вимоги наступними доводами. Як зазначає позивач, [INFO] у віці 46 років в с. Міщанка Лиманського району Одеської області помер [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина: житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 48, 1 кв.м, житловою 27,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . Матір позивача (відповідачка по справі) [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю, без реєстрації шлюбу починаючи з грудня 1993 року до 2012 року. Від їх відносин, [INFO] , він- позивач, в свідоцтві про народження якого за заявою матері в графі батько було зазначено « [PERSON] ». Позивач зазначає, що за життя [PERSON] визнавав себе його батьком, вони з матір`ю проживали з ним однією сім`єю з 1993 року по 2012 рік в будинку [ADDRESS] . З 2012 року його батьки припинили сімейні стосунки, проте [PERSON] який переїхав жити на [ADDRESS] де жив до дня смерті, продовжував спілкування з позивачем, підтримував з ним батьківські стосунки, опікувався ним, цікавився його життям, допомагав матеріально, після досягнення повноліття допоміг працевлаштуватися на млин де вони працювали разом, навчив їздити на мотоциклі. Після смерті [PERSON] , вони з матір`ю прийняли на себе всі витрати по похованню, влаштували похорон, на даний час продовжують спілкування з рідними [PERSON] підтримують з ними родинні стосунки. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Гарчева Л.М. заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , заявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі, суду пояснила, що вона зустрілася з [PERSON] на танцях та після його повернення з армії в 1993 році, вони вирішили побратися. Через те, що він загубив свій паспорт громадянина СРСР вони на змогли офіційно зареєструвати шлюб, але відбулися заручини, після чого вона переїхала жити з с. Ольшанки від батьків до с. Міщанка в будинок який придбав [PERSON] . Від їх відносин народилося двоє діточок син [PERSON] та донька [PERSON] , яка в 2012 році загинула в аварії. Через трагедію у родині з 2012 року відносини з [PERSON] відповідачка припинила, але син продовжував з ним спілкування, [PERSON] цікавився його життям, допомагав. Через відсутність паспорту своєчасно зареєструвати шлюб та народження дітей не вдалося, згодом це питання в родині не поставало. Представник відповідача у особі Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника сільради, вирішення справи залишив на розсуд суду. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву від 17.05.2021 року про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог у повному обсязі не заперечував, посилаючись на те, що з 1993 року його рідний брат [PERSON] проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] , вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, спільний побут. В 1994 році у його брата та [PERSON] родився син [PERSON] . При житті його брат [PERSON] визнавав себе батьком дитини, займався його вихованням, забезпечував матеріально, проявляв до нього батьківську турботу та любов. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданим Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 12.05.2020 року, актовий запис 519. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у склад якої входить житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці 2500 кв.м в [ADDRESS] . Рішенням Першотравневої сільської ради № 80 від 30.10.2006 року в [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вищезазначене домоволодіння підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.06.2008 року по цивільній справі № 2-1573/08, що зареєстроване Комінтернівським районним бюро технічної інвентаризації 28.08.2012 року за № 37474054. 14.08.2020 року в установлений законом шестимісячний строк, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , через відсутність підтвердження родинних зв`язків спадкові права не оформлені. Згідно повторного Свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 20.12.2011 року, судом встановлено, що в актовому записі № 1 від 02.01.1995 року про народження позивача в відомостях про батька зазначено [PERSON] , у відомостях про матір [PERSON] . Визначаючи законодавство, що врегульовує спірні правовідносини, суд керується положеннями п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно положень якого, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так,\~при розгляді\~справ \~про \~встановлення \~батьківства \~щодо дитини,\~яка народилася\~до 1\~січня 2004\~р.,\~необхідно застосовувати\~відповідні норми\~КпШС,\~ беручи\~до уваги\~всі докази,\~що достовірно\~ підтверджують\~визнання відповідачем\~батьківства,\~ в\~їх сукупності,\~ зокрема,\~ спільне\~ проживання\~ й\~ ведення\~ \~спільного господарства\~ відповідачем\~ та\~ матір`ю\~ дитини\~ до\~її народження,\~спільне виховання\~або утримання\~ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше [INFO] , суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. З урахуванням того, що позивач [PERSON] народився [INFO] , суд вирішуючи питання застосування норм закону, що врегульовує спірні правовідносини, керується положеннями ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю. Згідно положень ст. 53 КпШС, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Під час розгляду справи по суті, судом в якості свідків були допитані [PERSON] та [PERSON] , які є родичками позивача по лінії [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною [PERSON] рідного брата матері [PERSON] бабусі позивача. Повідомила, що позивача вона знає з самого дитинства, родина його батька переїхала з Азербайджану на початку 90-х років, після повернення з армії [PERSON] попросив її чоловіка свого рідного дядька засватати [PERSON] матір позивача, заручини відбулися та молода родина переїхала в с. Міщанка де купили будинок, завели господарство. Весілля не було, тому що були складні часи та [PERSON] після повернення з армії загубив свій паспорт громадянина СРСР. Однією сім`єю батьки позивача проживали до 2012 року. В 2012 році внаслідок аварії загинула молодша донька [PERSON] , яку [PERSON] віз на мотоциклі та не впорався з керуванням, після смерті молодшої дитини пара розпалася, але [PERSON] продовжував стосунки з сином, вони разом працювали на млину, підтримували родинний зв`язок. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є родичкою позивача, а саме дружиною брата матері [PERSON] [PERSON] , батьків позивача знає з самої їх молодості, позивач є сином [PERSON] якого останній визнавав, любив та виховував. Через нещастя в родині та загибель сестри позивача у 2012 році його батьки розсталися. Через проблеми з документами, а потім через життєві негаразди та раптову смерть [PERSON] не встиг оформити шлюбні відносини з матір`ю своїх дітей та зареєструвати їх на своє ім`я. Суд, оцінюючи докази по справі за критеріями їх належності, повноти та допустимості вважає, що вони у своїй сукупності дозволяють зробити висновок про батьківство [PERSON] , померлого [INFO] по відношенню до позивача [PERSON] , народженого [INFO] , оскільки судом встановлено, що на час зачаття позивача та після його народження його матір [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною, вели спільне господарство, спільно виховували позивача, мали від своїх відносин ще одну дитину яка загинула внаслідок нещасного випадку. Зазначені обставини судом встановлені на підставі письмових доказів, досліджених під час розгляду справи, сімейної фотокартки, пояснень відповідача [PERSON] , свідків допитаних в ході судового розгляду справи, письмових пояснень наданих відповідачем [PERSON] який також підтвердив, що [PERSON] є рідним сином його померлого брата [PERSON] . Вирішуючи питання, щодо визнання [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , суд керується положеннями Цивільного кодексу України, що врегульовує спадкові правовідносини. Відповідно до положень ч.1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно положень\~ч.2,\~ч.3\~ст.\~1223\~ЦК України,\~ у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі викладеного, статус позивача як спадкоємця першої черги встановлюється законом, з урахуванням чого підстави для застосування судом засобу захисту передбаченого ст. 16 ЦПК України у виді визнання права відсутні. За результатом розгляду справи, судом встановлено, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, такими, що знайшли своє підтвердження, тому підлягають частковому задоволенню з урахуванням вище приведених висновків.

Outcome: partial