Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON], заінтересована особа - [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт, про те що [PERSON], [INFO], уродженка м. Одеси належить до німецької національності. Заявлені вимоги мотивує тим, що вона народилася в м. Одесі, її батьками є [PERSON] та [PERSON], та має рідного брата [PERSON], мати та брат є дійсними членами німецького товариства «Віденбурт» м. Одеса, відношення матері до німецької національності підтверджується її свідоцтвом про народження, де вказано національність батька (дідуся заявника) як «німець». На час спецпоселення вона проживала зі своїм батьком та була реабілітована. У зв'язку з тим, що в жодному документі, що підтверджують її особу, не передбачені відомості про належність до будь-якої національності, вона не може її підтвердити. Встановлення даного факту йому необхідно для вільного в'їзду на територію Німеччини, можливого працевлаштування, проживання. Представник заявника в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надав суду заяву про слухання справи за його відсутності заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Зацікавлена особа в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження (фотокопія) серії [NUMBER], [PERSON], народилася [INFO] року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] без зазначення громадянства. (а.с. 8) Зі свідоцтва про народження матері заявника - [PERSON] вбачається, що вона народилась в м. Прокоп'євськ, Кемеровської області, її батьком зазначено [PERSON] за національністю - німець, а матір'ю - [PERSON] за національністю - українка. ( а.с.10). Відповідно до довідки Марксовського міського відділу РАЦСУ від 29 квітня 1999 року № 410 вбачається, що у Марксовському міському відділі РАЦСУ є актовий запис про народження № 2915 від 05 листопада 1923 року [PERSON] (діда заявника), батьками якого вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] ( а.с. 13). З архівної довідки № 10/30-3586, виданої Інформаційним центром Головного управління внутрішніх справ Кемеровської області 11 червня 1999 року вбачається, що [PERSON] був виселений в 1941 році з Марксштадського району Саратовської області за Указом ПВР СРСР від 28.08.1941 року до Новосибірської області на спецпоселення за національною ознакою, потім переселений в Московську область, у 1947 році його переселено до Кемеровської області, а 10 лютого 1956 року його було знято з обліку спецпоселення ( а.с.14) [PERSON] був реабілітований, що підтверджується довідкою про реабілітацію №18/7-2917 від 20.08.1999 року, виданою управлінням внутрішніх справ Саратовської області ( а.с.12). В судовому засіданні встановлено, що на час спецпоселення мати заявника [PERSON] проживала зі своїм батьком та була реабілітована, що підтверджується довідкою про реабілітацію № 31-4466 від 28.07.1999 року, виданою Головним управлінням адміністрації Кемеровської області ( а.с.11). За таких обставин суд вважає, що матеріалами справи підтверджений той факт, що родина заявника дійсно має німецьке походження, та цим підтверджена належність заявника [PERSON] до німецької національності. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зазначене роз'яснення у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» кореспондується з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Починаючи з 1992 р. на підставі постанови Верховною Радою України від 26.06.1992р. «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтва про народження» діючим законодавством України не передбачено визначення національності фізичної особи громадянина України, тобто з прийняттям вказаної постанови з паспорту громадянина України та свідоцтва про народження була виключена графа про національність. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1367 від 12.09.2002р. «Про затвердження зразків книг реєстрації актів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, що видаються державними органами реєстрації актів цивільного стану», яка в наступному втратила силу в звязку з прийняттям постанови КМУ № 1025 від 10.11.2010р. в новій редакції, не була виключена графа про національність фізичної особи. Тобто, на даний час нормативними актами України не передбачено можливість визначення персональної національності громадян України у документі, який посвідчує таку особу. Разом з тим, відповідно до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні», до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Нормами ст.11 даного Закону, визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Статтею 300 ЦК України закріплено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та можливість встановлення факту її належності до німецької національності.

Outcome: approved