Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до розпорядження органу приватизації м. Одеса № 47114 від 08.09.1994р. задоволено заяву [PERSON] на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], передано вказану квартиру в спільну власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (який змінив свої анкетні дані на [PERSON]) в рівних частках. 11.04.1997р. між [PERSON] та [PERSON] в особі його матері [PERSON] укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] отримала в дарунок для свого неповнолітнього сина 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Згодом шлюб між його батьками було розірвано, та його матір зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на [PERSON]. Від даного шлюбу у його матері народилася донька [PERSON], [INFO]. [INFO] померла його та [PERSON] матір [PERSON] Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2006р. [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.01.2009р. [PERSON] було усиновлено громадянами Італії. Після смерті його матері відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS], та державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. відкрито спадкову справу та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину вище зазначеної квартири, свідоцтва про право власності на спадщину за законом на решту частину квартири не видавалося, а саме на 1/6 частину, та державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М. було видано 26.09.2016р. постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на 1/6 частину зазначеної квартири, оскільки в матеріалах спадкової справи фігурує ще один спадкоємець, а саме [PERSON], 1997 року народження. Посилаючись на викладене позивач просить визнати за ним право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності та не заперечує проти заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явилися, сповіщені належним чином.. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі за наступними обставинам. Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до свідоцтва про народження, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 11) Відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON], [INFO], змінив ім.»я на [PERSON], про що в Книзі реєстрації зміни імені 12.01.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 1, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 25) Згідно розпорядження органу приватизації від 08.09.1994р. № 47114 [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах передано квартиру [ADDRESS] в приватну спільну часткову власність. (а.с. 12) Після чого було видано свідоцтво про право власності на житло від 08.09.1994р. на квартиру [ADDRESS] в рівних частинах [PERSON], [PERSON], [PERSON], яке було зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 6-3049. (а.с. 13) Відповідно до договору дарування від 11.04.1997 року [PERSON] подарував, а [PERSON] отримал у дар для свого неповнолітнього сина [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS]. (а.с. 14) [INFO] померла [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] (а.с. 15) 26.06.2002 року державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON] (а.с.16) Державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М. 26.09.2016р. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку спадкового майна [PERSON], померлої [INFO], а саме на 1/6 частину квартири [ADDRESS] - відмовлено. (а.с. 85) Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2008р., судом було встановлено, що [PERSON], [INFO] являється донькою [PERSON], та відповідно до даного рішення [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а.с. 19-20) Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.01.2009р. [PERSON] було усиновлено громадянами Італії. (а.с. 21-22) Відповідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до повідомлення КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 11.05.2016р. вбачається, що станом на 31.12.2012р. право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (1/6 частина) на підставі свідоцтва про право власності за законом, виданого П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою 06.06.2002р., за [PERSON] (1/3 частина) на підставі дубліката від 21.11.2002р. за № 1-860, договору дарування, посвідченого П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою, за [PERSON] (1/6 частини) [PERSON] (1/3 частини) на підставі дубліката від 25.12.2002р., свідоцтва про право власності на житло . Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України, що з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими родичами за походженням. Частиною 2 статті 1260 ЦК України, передбачено, що усиновлений та його нащадки не спадкують за законом після смерті батьків усиновленого, інших його родичів за походженням по висхідній лінії. Батьки усиновленого та інші його родичі за походженням по висхідній лінії не спадкують за законом після смерті усиновленого та його нащадків. Так згідно офіційного тлумачення вищезазначеної норми, вбачається, що юридичний зв'язок спадкування між усиновленим, його кровними батьками та їхніми родичами припиняється. Відтак, усиновлений не має права на спадкування за законом одночасно і після усиновлювача, і після кровних батьків. Оскільки усиновлювач в правовому розумінні прирівнюється до батька (матері) усиновленого, останній успадковує винятково після смерті усиновлювача і позбавлений права на спадкування після смерті своїх кровних батьків. Винятком з наведеної норми (ч. 3 ст. 1260 ЦК України) можуть стосуватися збереження права на спадкування між усиновленим та його бабою, дідом, братом, сестрою, якщо у рішенні суду про усиновлення є спеціальна вказівка про це. В такому випадку усиновлений має право на спадкування після смерті своїх діда, баби - за правом представлення (ч. 1 ст. 1266 ЦК України), а після брата та сестри - як спадкоємець другої черги (ст. 1262 ЦК України). З іншої сторони, баба, дід, брат та сестра усиновленого спадкують після смерті усиновленого як спадкоємці другої черги за законом (ст. 1262 ЦК України). Крім того, слід зазначити, що на даний час усиновлена [PERSON], [INFO], є повнолітньою особою, будь яких зв'язків з кровними родичами не підтримує, та спроб та намірів на спадкове майно не здійснювала. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернуться до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач в передбаченому законом порядку звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину по незалежним від нього причинам, у зв'язку з чим порушуються права позивача. Посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право ніж за зверненням до суду з відповідним позовом, його позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved