Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ «ПУМБ» з позовом до [PERSON], в якому просив суд постановити рішення в силу якого стягнути з відповідача на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 191 914,72 грн., та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27.06.2012 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №15853291, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 183 000,00 грн., а відповідач зобов'язався використати кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені кредитним договором. Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, з 21.08.2013 року зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 10.03.2014 року складає 191 914,72 грн. 22 січня 2014 року відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, яка не була виконана. У зв'язку з порушенням умов договору відповідачу була нарахована сума пені відповідно до умов договору. У зв'язку з викладеним, представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, Щербак Є.С., яка діє на підставі довіреності від 30.05.2014 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 27.06.2012 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №15853291, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 183 000 грн., а позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені договором. (а.с. 6-11) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно меморіального ордеру №1335329181 від 27.06.2012 року грошові кошти в сумі 183 000 грн. були перераховані в рахунок сплати за автомобіль, що свідчить про виконання банком взятих на себе зобов'язань. (а.с. 19) Відповідач, у свою чергу, зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплачувати відсотки за користування кредитом, своєчасно здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, закріплених в додатку № 1 до кредитного договору №15853291 від 27.06.2012 року. Вказані обов'язки викладені в пунктах 1.1, 1.2, 1.3, 3.1, 3.2, 3.3. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, процентна ставка за кредитом становить 18,49% річних. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Позивач вказує, що починаючи з 21.08.2013 року відповідач систематично порушує умови кредитного договору, щодо своєчасного повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіками повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. У зв'язку з цим, 22.01.2014 року, на адресу відповідача банком було направлено Вимогу щодо дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом. (а.с. 20-23) Дана вимога була повернута до банку за закінченням терміну зберігання 25.02.2014 року.(а.с. 23) Відповідно до п. 6.6 кредитного договору, дана вимога вважається такою, що вручена відповідачу на сьомий день з дня реєстрації банком рекомендованого листа у відділенні поштового зв'язку, тобто 29.01.2014 року. Однак, відповідачем в установлений законом 30 денний строк вимоги позивача не були виконані. Вищевикладене свідчить про настання подій, передбачених п. 3.5.7. кредитного договору, а саме: затримання сплати частини кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на 1 (один) календарний місяць. Відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і п. 3.5.7., 3.5.8. кредитного договору у випадку виникнення будь-якої з події, передбаченої цими пунктами, банк набуває право вимагати від боржника достроково повернутий виданий кредит разом із нарахованими відсотками, а боржник зобов'язаний, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із сплатою за кредит, в строк не пізніше 30 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. Так, відповідач порушив умови договору, за що передбачена цивільно-правова відповідальність, передбачена умовами договору та положеннями ЦК України. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Пунктом 5.2 та 3.1.4 кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, банк має право вимагати, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу банку пеню в розмірі 0,3% від суми простроченої заборгованості з 7 по 60 день прострочення, та 0,5% процентів від суми простроченої заборгованості - починаючи з 61 дня прострочення. Крім пені позичальник зобов'язаний за весь час прострочення сплатити банку проценти за ставкою 36,98% річних. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 10.03.2014 року прострочену заборгованість за кредитним договором у сумі 191 914,72 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 146 973,75 грн.; заборгованість за відсотками - 22 412,52 грн.; сума пені - 22 528,45 грн. Відповідно до п. 3.5.7, 4.2.2 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, зокрема у разі затримання сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом порівняно з умовами договору на один календарний місяць. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов'язковості виконання договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» ґрунтуються на законі, а тому підлягають безумовному задоволенню. Позивач також просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення №7КНО від 20.03.2014 року у сумі 1 919,15 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved