Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом до [PERSON], про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, згідно якого просить вселити його до будинку, розташованого по вул. Поля (бувша Совєтська), 56 м. Верхньодніпровська Дніпропетровської області, зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні ним даним житловим приміщення та визначення порядку користування даним приміщенням, а саме виділити йому в користування: кімнату літ. 1-4 розміром 19.4 кв.м. Відповідачу виділити в користування: кімнати літ.1-5 пл. 11.0 кв.м., кімнату літ.1-3 площею 10.5 кв.м., кімнату літ. 1-6 площею 9.1. кв.м. В спільному користуванні залишити кімнати: літ.1-7 площею 4.3. кв., м., літ. 1-2 площею 9.6 кв. м., літ1-1 площею 4.5 кв.м.. літ.1-8 площею 6.2 кв.м. посилаючись на те, що згідно рішення Верхньодніпровського районного суду від 11.12.2009 року він є власником ? частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Поля ( бувша Совєтська), 56. Власником інших ? частини даної квартири є його мати [PERSON] 31.05.2016 року він зареєструвався у даному будинку. Він неодноразово намагався вселитись в даний будинок та користуватись ним, але відповідач чинить йому перешкоди, не пускає його в будинок, чим порушує його права як власника будинку. Вирішити дане питання мирним шляхом не дало будь-якого результату . На даний час він не має іншого житла, крім спірного будинку. Так я к його сім'я, яка складається з дружини та п'ятьох малолітніх дітей тулиться в двокімнатній квартирі, разом з його тещею та старшою донькою дружини. В зв'язку з чим у нього немає фізичної можливості проживати в квартирі дружини. З травня 2016 року він є інвалідом Ш групи, часто хворіє та потребує спокою, але відповідачка своїми діями робить його життя невиносним, що й стало підставою звернення до суду. В судовому позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що до травня місяця 2016 року він проживав у спірному будинку, і відносини з відповідачкою у них були нормальними. Потім вони зробили в будинку ремонт і відповідач перестала його пускати до будинку. Він хвора людина, йому немає де жити. На даний час він проживає у сараї на території даного домоволодіння, де немає ні опалення, ні води, ні світла, тобто умови для житла там є непридатними. Він не може ні відпочити, ні помитись, ні зігрітись. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала. при цьому пояснила, що позивач є її сином. Раніше вона з чоловіком допомогли позивачу у вирішення житлового питання, залишивши йому трикімнатну квартиру, а самі копили цей будинок., привели його до ладу та там проживали. А після смерті чоловіка вона залишилась проживати в будинку сама. Позивач, розірвавши шлюб з першою дружиною, залишив їй квартиру, потім неодноразово одружувався та з нею не проживав. На даний час у нього є дружина та п'ятеро дітей. На початку 2016 року у позивача був інсульт. Тобто він захворів та перестав бути потрібен своїй сім'ї. Вона пустила його до себе, допомагала йому в лікуванні, годувала та доглядала його, як свого сина. Проте, коли стан здоров'я позивача дещо наладився, він почав вживати спиртні напої, поводити себе агресивно, постійно вчиняв скандали та навіть кидався на неї з ножем. В зв'язку з чим вона неодноразово викликала працівників поліції. Спірний будинок є її власністю, вона сама його обслуговує, сплачує комунальні послуги та підтримує в належному стані. Коли позивач проживав з нею в будинку він жодного разу не дав їй коштів для оплати комунальних послуг чи для побутових потреб, а проживав в будинку та харчувався за її рахунок. Згодом до позивача почала приходити і його дружина з дітьми, що само по собі створювало їй незручності, як людині похилого віку. Позивач разом зі своєю дружиною почав шкодити її майно в будинку, вчиняти різні дії , спрямовані на перешкоджання її проживання в будинку. Тому вона перестала пускати його до будинку. При цьому працівники поліції, яких вона викликала, сказали їй, що вона власниця будинку і не повинна пускати позивача до будинку. В неї є всі документи. які підтверджують її право власності на даний будинок. Рішення суду, яким за позивачем визнано право власності на частку в цьому будинку, вона вважає незаконним. І вважає, що в своєму віці вона не повинна вирішувати житлові проблеми позивача, хоч він і є її сином. Тому в задоволені позовних вимог просить відмовити. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Судом встановлено, що позивач згідно рішення Верхньодніпровського районного суду від 11.12.2009 року є власником ? частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Поля ( бувша Совєтська). 56. Власником інших ? частини даної квартири є його мати [PERSON], відповідач за справою, що підтверджується рішенням суду. 31.05.2016 року позивач зареєструвався у даному будинку, що підтверджується даними паспорта позивача. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно) Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою вланістю. Судом встановлено, що на підставі Верхньодніпровського районного суду від 11.12.2009 року позивач та відповідач є співвласниками буинку з визначенням належних їм часток: ? та ? частини даного будинку. Посилання відповідачки на те. що вона вважає дане рішення незаконним є безпідставним, оскільки рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та є таким, що набрало законної сили. Відповідно до ч.1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість з приводу спільного користування майном, а саме будинком № 56 по вул. Поля (Совєтська) в м. Верхньодніпровську відповідно до належних їм часток, що сторонами не заперечується, а також підтверджується поясненнями свідків. Так свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила. що вона знає позивача, який проживає в двокімнатній квартирі з дружиною і 5-ма дітьми, а також з тещею та старшою донькою його дружини. Їй також відомо, що мати позивача не пускає його в будинок, де проживає сама. При цьому вона досить часто буває у тещі позивача, яка є її подругою. і позивача п'яним вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON]П,. в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з [PERSON] Проживає вона там давно і до літа 2016 року вона позивача у вказаному будинку не бачила. Починаючи з літа 2016 року вона бачила позивача у дворі даного будинку. Він допомагав по господарству, зносив гілки з дерева, яке спиляли. Також вона була свідком того, що [PERSON], прибігла до неї в мороз в одному халаті та скаржилась їй, що син вигнав її з будинку, стукнув цеглиною, та не пускає в будинок. Вони викликали працівників поліції, та вона з [PERSON], пішла до будинку, де чула, що в будинку ходив чоловік та лаявся, коли приїхали працівники поліції, вона пішла додому. Також іноді вона чула сварки та скандали з даного домоволодіння. декілька раз бачила, що син [PERSON], йшов до будинку в нетверезому стані. Відповідно до повідомлень Верхньодніпровського відділення поліції встановлено, що 16.06.2016 та 24.06.2016 року [PERSON], зверталась до відділення поліції зі скаргами на поведінку позивача. Було встановлено, що позивач в нетверезому стані вчинив сварку, погрожував заявниці фізичним насиллям та виражався нецензурною лайкою. За даними фактами відомостями до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не вносились, та вказано на доцільність притягнути [PERSON]В,. до адміністративної відповідальності за ст. 173-2КУпАП. Даних щодо складання адміністративного протоколу та притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано. Таким чином з пояснень сторін та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивач періодично проживає у будинку, співвласником якого він є. Проте. між сторонами періодично виникають скандали з приводу користування житловим будинком. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач на даний час позбавлений можливості володіти та користуватись належною йому частиною будинку. Відповідач [PERSON]І,. не заперечує цього факту та пояснює, що вона не пускає позивача до будинку, змінила замки. Посилаючись на те, що позивач псує речі в будинку, не підтримує будинок в належному стані та сплачує комунальні послуги. Проте, доказів того, що позивач псує будинок чи речі, що знаходяться в будинку, суду не надано. З показань свідка [PERSON]П,. встановлено, що влітку позивач порався на подвір'ї домоволодіння, що вказує на те, що позивач вчиняє дії, спрямовані на підтримання будинку в належному стані. Що стосується оплати комунальних послуг, то відповідач не заявляє зустрічних позовних вимог щодо стягнення з позивача коштів за користування комунальними послугами. Крім того враховуючи той факт, що відповідач перешкоджає відповідачу користуватись будинком, відповідно він позбавлений можливості і користуватись комунальними послугами в ньому. Також відповідачем не заявляються вимоги до позивача щодо припинення його права на належну йому частку в даному будинку. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині вселення позивача в будинок та усунення перешкод у користування належною позивачу частиною будинку,розташованого за адресою: м. Верхньодніпровськ вул.. Поля (Советська), 65 задовольнити. Позовні вимоги в частині визначення порядку користування сторонами житловим будинком за вищевказаною адресою задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Позивачем запропонований варіант визначення порядку користування приміщеннями в будинку, проте відповідач заперечує проти встановлення будь-якого порядку користуванням будинком між нею та позивачем, вважаючи будинок своєю особистою власністю. За таких обставин визначити чи відповідає запропонований позивачем порядок користування будинком його частці в цьому будинку невідомо. Від проведення судової будівельно-технічної експертизи позивач відмовився, відповідач також відмовилась від призначення та проведення такої експертизи. Тому враховуючи, що для визначення порядку користування спірним будинком співвласниками у відповідності до розміру належних їм часток необхідні спеціальні знання в галузі будівництва, а від проведення експертизи сторони відмовились, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи, що позивач не просить відшкодувати понесені ним судові витрати по сплату судового збору за рахунок відповідача, а також те, що позовні вимоги задоволені частково та відповідач по справі є людиною похилого віку. суд вважає за можливе понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн., 20 коп. покласти на позивача по справі.

Outcome: partial