Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що з 2002 року по 2015 рік вона проживала разом з відповідачем у цивільному шлюбі. Під час її проживання разом з відповідачем у цивільному шлюбі, [INFO] року у них народилася донька - [PERSON]. Також, [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Станом на час звернення до суду, діти мешкають разом з нею та їх вона утримує самостійно, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з зазначеним позовом та просила стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні просила суд, за позовними вимогами прийняти законне рішення. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково. Також, відповідачем до суду надано відзив, в якому він заявив про часткове визнання позову та вказав, що він погоджується з тим, що має сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, але вважає, що їх розмір про стягнення аліментів на кожну дитину щомісячно по 5000 грн, є занадто великим та непосильним для нього. Також відповідач вважає, що позивачем не підтверджено доказами те, що він раніше не приймав участі в утриманні дітей. Так, відповідач вказав, що на лікування сина в 2016 році, він витрачав кошти на придбання ліків, харчування, обстеження та консультації. Також, відповідач вказав, що він неодноразово проводив обстеження дітей в Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні. Крім того, відповідач вказав, що, починаючи з 2014 року він брав дітей та проводив з ними часи дозвілля, виїжджав також з ними за кордон, в 2017 році возив влітку дітей до Карпат, а в серпні 2017 року брав доньку у Хресний Хід до м. Почаєва з м. Кам'янець-Подільського. Тобто, відповідач вказує, що він не відмовляється від утримання своїх дітей та буде їх підтримувати і допомагати їм, але просить стягнути з нього аліменти на утримання кожної дитини по 1000 гривень щомісячно до їх повноліття.(а.с.109-117). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача, визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що, під час проживання позивачки разом з відповідачем у цивільному шлюбі, [INFO] року у них народилася донька - [PERSON]. Вказане підтверджується Свідоцтвом про народження, [NUMBER], згідно до якого: мати народженої [PERSON] - [PERSON], батько: [PERSON]. (а.с.4). Також, [INFO] року у позивачки та відповідача народився син - [PERSON]. Вказане підтверджується Свідоцтвом про народження, [NUMBER], згідно до якого: мати народженого [PERSON] - [PERSON], батько: [PERSON]. (а.с.5). Діти: [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою, що підтверджується Довідкою з місця проживання. (а.с.19). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2 та 3 статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також, згідно зі статтями 180 та 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, та інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до абзацу третього частини другої статті 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів офіційного працевлаштування відповідача, ні позивачем, ні відповідачем до суду, під час розгляду справи не було надано. Проте, надано відповідачем до суду докази того, що він може утримувати дітей. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судом враховується той факт, що даних про працевлаштування та загальний дохід відповідача не представлено. Тобто, рівень постійного доходу батька, не встановлено, а тому, суд не може погодитись з вимогами позивачки про стягнення аліментів на кожну дитину по 5000 гривень, як і не може погодитись з заявою відповідача про стягнення з нього аліментів на кожну дитину по 1000 гривень щомісячно, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний працювати і платити аліменти на утримання дітей. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться його друга непрацююча дружина, її діти від іншого шлюбу та його батьки пенсійного віку, суд до уваги не може прийняти з таких підстав. Так, відповідач заявив про те, що на його утриманні є його батьки, пенсійного віку, друга дружина та її діти від іншого шлюбу. Проте, на підтвердження вказаного, відповідачем не надано до суду доказів місця мешкання батьків та довідок, які вказують на розмір щомісячної пенсії батьків відповідача; не долучено також довідки про склад сім'ї та прописку відповідача і його батьків, тобто, не надано відомостей з ким та де саме проживає відповідач та його батьки; не долучено довідки щодо захворювання батьків, що може свідчити про необхідність стороннього догляду за батьками відповідача. Також, не долучено довідки, що друга дружина відповідача є непрацездатною особою та доказів щодо її стану здоров'я. Крім того, не долучено доказів, що на дітей від інших батьків, його дружина не отримує аліменти чи допомогу від держави. Отже, належних доказів щодо перебування у відповідача інших осіб на утриманні, суду не надано. Суд також враховує, що відомості про свій сукупний дохід, відповідач до суду не надав. При цьому, суд також критично відноситься і до тверджень відповідача, що відповідач має можливість платити кошти, у розмірі по 1000 грн. в місяць на кожну дитину, оскільки, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із положень Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання, шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Також, суд враховує, що, у відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Оскільки, відповідач не працює, але встановлено наявність у нього витрат на здійснення поїздок до Карпат, за кордон та на утримання інших осіб, то суд приходить, у зв'язку з зазначеним, до висновку, що відповідачем не доведено джерело походження його витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів, у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Виходячи з викладеного, суд визначає суму аліментів в залежності від середньої зарплати в регіоні. Так, згідно даних Міністерства фінансів України, середня заробітна плата по Одеській області з грудня 2018 року становить більше ніж 9564 гривень. Відомості за січень 2019 року, Держкомстатом на час розгляду справи судом, ще не опубліковано. Тому, враховуючи дані щодо середньої заробітної плати в регіоні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх двох дітей, підлягають частковому задоволенню, у розмірі по 1600,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову до суду. При цьому, суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об'єктом індексації, є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановлюється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Також, суд зазначає, що частиною 1статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду, від дня пред'явлення позову, оскільки позов до суду пред'явлено 03.10.2018року, то аліменти слід стягувати з зазначеної дати, тобто з 03.10.2018року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За нормами ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, встановлених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, з розрахунку по 1600,00 гривень в місяць з відповідача, на кожну дитину. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір по справі становить 704,80 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial