Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

До Комінтернівського районного суду Одеської області звернулися [PERSON] , [PERSON] до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Садового товариства «Теплотехнік» СМ «Новодофінівський», про припинення права користування земельною ділянкою. В обґрунтування заявлених вимог позивачі послалались на наступне. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звертались до ГУ Держгеокадастру в Одеській області із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності в на території Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області по вулиці Абрикосовій (земельні ділянки № [NUMBER] та [NUMBER] ) СТ «Теплотехнік», CM «Новодофінівський» (за межами населених пунктів). На дані клопотання вони отримали відповіді № Г-22210/0-11143/6-17 та № Г-22210/0-11144/6-17, відповідно, від 08.11.2017 року, згідно з якими Головне управління Держгеокадастру в Одеській області інформувало, що згідно інформації, наявної у Головному управлінні, бажана земельна ділянка перебуває у користуванні ПО теплових мереж «Одестеплокомуненерго» на підставі державного акта на право постійного користування землею серії [NUMBER] , для організації колективних садів, площею 8,7 га, у зв`язку з чим їм було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Разом з тим, згідно із Листом №1/7-1941 від 13.05.2016 року директора Публічного акціонерного товариства «Одестеплокомуненерго» Нагаткіна О.М. на запит СТ «Теплотехнік» CM «Новодофінівський» було повідомлено про те, що ПАТ не заперечує проти передачі землі площею 8,7 га, що виділялась підприємству у користування у 1989 році садовому товариству «Теплотехнік». Крім того, на даний час ПАТ «Одестеплокомуненерго» в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не значиться, у зв`язку з чим позивачі звернулись до суду із вимогами про припинення права користування землею. В судовому засіданні, адвокат Редванська Н.В. підтримала доводи позовної заяви, просила задовольнити на підставах, викладених в ній. В подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.98). В судовому засіданні представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Новіткевич С.М. підтримав письмові надані начальником ГУ Держгеокадастру в Одеській області Савченко М. (а.с.75-78). В подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності, пояснення, викладені в листу підтримує (а.с.99). Представник відповідача Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений своєчасно належним чином, однак від представника за довіреністю Унгурян С . І . надійшла заява про те, що Лиманська РДА не є належним відповідачем по вказаній справі (а.с.48-49). Представник відповідача Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений своєчасно належним чином, однак сільський голова Бойко О.Б. надала до суду лист, в якому просить суд розглянути справу за відсутністю представника відповідача Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.56) Представник третьої особи Садового товариства «Теплотехнік» СМ «Новодофінівський», в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання був повідомлений належним чином, однак голова СТ - Калина А.В. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та проти задоволення позовної заяви не заперечує (а.с.68). Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що на підставі протоколу загальних зборів СТ «Теплотехнік» №1 від 20.05.2017 року [PERSON] прийнята до членів садового товариства та за нею закріплена земельна ділянка площею 0,0533 га на території Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області, [ADDRESS] (а.с.24). До цього, з 2013 року даною земельною ділянкою користувався її чоловік - [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою головою СТ [PERSON] (а.с.23) а також випискою із протоколу загальних зборів СТ «Теплотехнік» №1 від 23.04.2013 року (а.с.22) Також, 20.05.2012 року [PERSON] прийнятий до членів садового товариства та за ним закріплена земельна ділянка площею 0,0525 га на території Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області, [ADDRESS] (а.с.15). 03.10.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до ГУ Держгеокадастру в Одеській області із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності в на території Новодофінівської сільської ради, Лиманського району, Одеської області по вулиці Абрикосовій (земельні ділянки № [NUMBER] та [NUMBER] ) СТ «Теплотехнік», CM «Новодофінівський» (за межами населених пунктів). (а.с.31-32, 33-34). Згідно із листами Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № Г-22210/0-11143/6-17 та № Г-22210/0-11144/6-17, відповідно, від 08.11.2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] отримали відповіді, згідно з якими у складі матеріалів, долучених до клопотання відсутнє погодження користувача щодо вилучення земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, а бажана земельна ділянка перебуває у користуванні ПО теплових мереж «Одестеплокомуненерго» на підставі державного акта на право постійного користування землею серії [NUMBER] , для організації колективних садів, площею 8,7 га, у зв`язку з чим Головне управління відмовило у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. (а.с.31-32, 33-34). Підставою для відмови стала наявність вищезазначеного державного акту, який перешкоджає органу державної влади - Головному управлінню реалізовувати свої повноваження. Однак, згідно із Листом №1/7-1941 від 13.05.2016 року директора Публічного акціонерного товариства «Одестеплокомуненерго» Нагаткіна О.М. на запит СТ «Теплотехнік» CM «Новодофінівський» було повідомлено про те, що ПАТ не заперечує проти передачі землі площею 8,7 га, що виділялась підприємству у користування у 1989 році садовому товариству «Теплотехнік» (а.с.16). Разом з тим, під час розгляду справи у суді встановлено, що Рішенням Комінтернівської райради народних депутатів Одеської області №86 від 16.03.1989 року зареєстровані Статути садових товариств на землях совгоспу ім. 50-річчя Великого Жовтня. Згідно п.5 зазначеного Рішення зареєстровано СТ «Теплотехнік» ПО теплових мереж «Одестеплокомуненерго» та закріплена за нею земельна ділянка площею 8,7 га (130 ділянок). (а.с.17-18). Також, у 1989 році ПО теплових мереж «Одестеплокомуненерго» отримало державний акт на підставі на право постійного користування землею серії [NUMBER] , для організації колективних садів, площею 8,7 га. (а.с.7-14) На момент видачі державного акту на право користування землею серії [NUMBER] від 1989 року діяв Земельний кодекс Української РСР від 08.07.1970 року в редакції від 24.12.1987 року. Статтею 13 Кодексу визначалось, що земля в Українській РСР надається в користування: колгоспам, радгоспам, іншим сільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; промисловим, транспортним, іншим несільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; громадянам СРСР. У випадках, передбачених законодавством СРСР, земля може надаватися в користування і іншим організаціям та особам. Порядок надання земель у користування закріплено статтею 16 цього ж Кодексу, згідно якої, надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. Статтею 21 Кодексу визначено, що видача державних актів на право користування землею, а також актів на право довгострокового тимчасового користування землею провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних депутатів. Оцінюючи доводи представника Лиманської РДА Одеської області Унгурян І.С., викладені в заяві про те, що Лиманська РДА не є належним відповідачем по вказаній справі, суд погоджується із позицією представника позивача - Редванської Н .В. та представника ГУ Держгеокадастру в Одеській області Новіткевича С.М., які пояснили, що саме Лиманська РДА Одеської області має бути відповідачем у справі оскільки на момент виникнення правовідносин питання щодо розпорядження земельними ділянки входило до їх компетенції. Таким чином, передача землі ПО теплових мереж «Одестеплокомуненерго» для ведення колективного садівництва відбулася відповідно до ст.ст.51, 134 Земельного кодексу УРСР 1970 року, діючого на час виниклих відносин, який передбачав тільки державну форму власності на землю. Пунктом 3 ст. 35 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 року в редакції від 24.12.1987 року, визначено підстави припинення права користування землею. Право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі ліквідації підприємства, організації або установи. Згідно інформацій з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит станом на червень 2019 року найменування юридичної особи ПО теплових мереж «Одестеплокомуненерго» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено. Відповідно до ч.4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно з п. 11 ч. 1 ст.346 ЦК України припинення юридичної особи чи смерть власника є підставою для припинення права власності. Як вбачається з матеріалів справи, заходів, спрямованих на приведення земельних відносин у відповідність до вимог чинного законодавства вжито не було. Отже, наявний державний акт на право користування землею, виданий ПО теплових мереж «Одестеплокомуненерго», що ліквідовано, є формальним та не породжує правових наслідків, створює перешкоди в реалізації права позивачів на отримання безоплатно у власність земельних ділянок для садівництва. Обґрунтовуючи даний висновок, суд також виходить з наступного. Згідно ст.ст.22,23 Земельного Кодексу (в ред. від 2001 року), набуття права власності і права користування земельною ділянкою, виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчувало це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, що видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як було визначено у п.5 постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення у дію Земельного кодексу Української РСР», зі змінами і доповненнями згідно Закону України №3180-ХІІ від 05.05.1993р., громадяни, підприємства, установи, організації, які мають в користуванні земельні ділянки, що надані їм довведення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними в установленому порядку прав власності на землю або землекористування. Таким чином, державний акт на право користування землею серії [NUMBER] , виданий у 1989 році ПО теплових мереж «Одестеплокомуненерго» для ведення колективного садівництва, мав строк дії до оформлення установою своїх прав на земельну ділянку, що перебувала у користуванні, відповідно до норм чинного законодавства. В подальшому, по теперішній час ПО теплових мереж «Одестеплокомуненерго» своє право на користування земельною ділянкою не переоформило. Крім того, на час проведення припиненння юридичної особи, якої була передана земельна ділянка в постійне користування для ведення колективного садівництва, вже діяв новий Земельний кодекс УРСР, який набув чинність, окрім глави 5, з 15.03.1991 року. Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу 1991 року - власність на землю в Україні мала наступні форми: державну, колективну, приватну. Садівничі товариства, згідно ст.5 Кодексу, відносилися до суб`єктів, що мали право колективної власності на землю. У зв`язку зі змінами, що відбулися в земельному законодавстві після прийняття нового Земельного кодексу, відбулися зміни в порядку набуття права власності або користування на землю. Відповідно до ст.ст.17,19 Кодексу передача земельних ділянок в колективну і особисту власність або передача земельних ділянок в користування відносилася до компетенції сільських, селищних Рад народних депутатів на території котрих розташовані земельні ділянки та за нормами ст.ст.6,57 Кодексу земельні ділянки для ведення садівництва в межах визначених законом норм за заявами садоводів передавалися їм у особисту власність. Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначені наступні терміни: - невикористання земельної ділянки, переданої під забудову, - порушення особою встановлених при передачі у власність або у користування земельної ділянки граничних термінів її забудови; - невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень). 1 січня 2002 року набрав чинність новий Земельний кодекс України в ред. від 2001 року, яким у ч.3 ст.78 визначені приватна, комунальна та державна форми власності на землю, тобто колективна власність на землю в Україні припинена з 01.01.2002 року. Згідно п.6 Розділу Х Перехідних положень цього Кодексу громадяни та юридичні особи, які мали у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні були до 1 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Таким чином, суд приходить до висновку, що з 01.01.2005 року державний акт на право користування землею серії [NUMBER] , виданий у 1989 році виконавчим комітетом Комінтернівської районної Ради народних депутатів, припинив свою дію, оскільки не відповідає чинному законодавству. У зв`язку з викладеним, враховуючи те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є членами садового товариства «Теплотехнік» і земельна ділянка була виділена їм цією структурою в порядку, встановленому статутом, а також те, що земельна ділянка знаходиться у їх фактичному користуванні, вони мають право на приватизацію вищезазначених земельних ділянок. У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.51,134 ЗК УРСР 1970 р., ст.ст.3,5,17,19,22,23 ЗК УРСР 1991р., постанови ВР УРСР «Про порядок введення у дію Земельного кодексу Української РСР», ст.ст.19,22,35,78,116,118,122, розділу Х Перехідних положень ЗК України, ст.ст. 15,16 ЦК України і

Outcome: approved