Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

До суду 11.01.2020р. звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач, в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги мотивувала тим, що 11.05.2005 року вона одружилася з [PERSON] , відповідачем по справі, зареєструвавши шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №528 (свідоцтво серії [NUMBER] від 21.11.2018р., а.с. 5). В шлюбі народилася дочка- [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя у них з часом почало погіршуватися, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати, дочку- [PERSON] залишити на проживання з нею та стягнути з відповідача в її користь судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав. Як встановлено сторони подружніх відносин не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідача не заперечує. Згідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає за доцільне постановити рішення про задоволення позовних вимог. Що стосується вимоги позову щодо визначення проживання неповнолітньої дитини, то відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. То з цього приводу слід вказати таке. Зважаючи на те, що позивач у позовній заяві просить залишити дитину проживати з нею, а від відповідач з цього приводу заперечень не поступило, то ця вимога позову в частині визначення місця проживання неповнолітньої доньки з позивачем теж підлягає до задоволення. В той же час за вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Відтак, з відповідача слід стягнути 840,80 грн. судового збору на користь позивача. На підставі наведеного, 31 Цивільного кодексу України, ст.ст. 104, 109-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved