Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Служба автомобільних доріг у Запорізькій області до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову вказано, що відповідач перебуває у трудових відносинах з позивачем. 13 лютого 2015 року відповідач, під час виконання трудових обовязків, керуючи належним позивачу автомобілем «Hyundai Accent», державний реєстраційний знак [NUMBER], потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої автомобіль позивача був пошкоджений. За фактом ДТП протокол про адміністративне правопорушення складено відносно іншого учасника ДТП [PERSON] Провадження за цим правопорушенням закрито судом у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2016 року залишено без задоволення позов позивача про стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] Встановлено, що невідповідність дій водія [PERSON] вимогам GLH з технічної точки зору знаходяться у причинному звязку із дорожньо-транспортною пригодою. Розмір шкоди, заподіяної позивачу пошкодженням належного йому автомобіля складає 38 551,00 грн. Посилаючись на ст.ст. 1166, 1192 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду (збитки), заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо транспортній пригоді у розмірі 38\~551 грн. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 12 вересня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 29 жовтня 2019 року відповідачем [PERSON] до суду надано відзив, в якому, не погоджуючи із позовною заявою, вказує, що за фактом ДТП, яка сталася 13 лютого 2015 року за його участю та участю [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], за наслідками розгляду якого провадження у справі було закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Оскільки на момент ДТП [PERSON] перебував у трудових правовідносинах із позивачем, то до спірних правовідносин застосовуватися норми КЗпП України, а не ЦК України. Вважає, що на час звернення позивача до суду з даним позовом встановлений ст. 233 КЗпП України річний строк для звернення до суду сплив, тому просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 03 січня 2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судовому засідання представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу на праві власності належить легковий автомобіль «Hyundai Accent», державний реєстраційний знак [NUMBER], 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія САК № 369476, виданим Запорізьким ВРЕВ № 2 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 28 лютого 2012 року. На підставі наказу служби автомобільних доріг у Запорізькій області № 12п від 02 квітня 2009 року відповідач прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів. 04 травня 2012 року наказом Служби автомобільних доріг у Запорізькій області №69 за [PERSON] закріплено з 04 травня 2012 року автомобіль [NUMBER]. 13 лютого 2015 року, о 11 годині 20 хвилин, у м. Запоріжжі, по вул. Радгоспній на перехресті з вул. Космічною сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai Accent», державний реєстраційний знак [NUMBER], яким керував відповідач, і автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] У результаті ДТП пошкоджено автомобіль позивача «Hyundai Accent», державний реєстраційний знак [NUMBER]. Вказана обставина визнається учасниками справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Враховуючи, що відповідач на момент дорожньо транспортної пригоди перебував з позивачем у трудових правовідносинах, до спірних правовідносин щодо відшкодування шкоду підлягають застосування норми КЗпП України. Частиною 2 ст. 131 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч. 2 ст. 130 КЗпП). Згідно із ч. 2 ст. 130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний звязок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. 18 липня 2016 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву Служба автомобільних доріг у Запорізькій області до [PERSON], ВАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без задоволення. З мотивувальної частини рішення вбачається, що по справі було призначено судово - автотехнічну експертизу за результатами проведення якої встановлено, що експертизою підтверджується обставина того, що невідповідність дій водія автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] вимогам Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку із дорожньо-транспортною пригодою. З огляду на приписи ч. 4 ст. 82 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, чи особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд вважає, що факт події дорожньо-транспортної пригоди і вина в ній відповідача, встановлені рішенням суду від 18 липня 2016 року по справі № 333/5932/15-ц. Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Згідно із п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Беручи до уваги, рішенням суду від 18 липня 2016 року позовні вимоги Служби автомобільних доріг у Запорізькій області до іншого учасника дорожньо - транспортної пригоди та страхової компанії про відшкодування шкоди внаслідок її спричинення залишені без задоволення, оскільки за результатами судової автотехнічної експертизи дії іншого учасника дорожнього руху [PERSON] знаходяться у причинному звязку із ДТП, то саме з цього часу у позивача виникло право для звернення до суду з питань стягнення з [PERSON] як працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що позов Служби автомобільних доріг у Запорізькій області до [PERSON] про відшкодування шкоду надійшов до суду 12 вересня 2018 року, тобто із пропуском встановленого ст. 233 КЗпП України строком. Оскільки відповідачем\~заявлено клопотання\~про застосування\~строку позовної\~давності,\~за умови\~його пропуску,\~вказані обставини\~є підставами\~для залишення\~позовної заяви\~без задоволення. Оскільки позовні вимоги залишені без задоволення судовий збір з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України, не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed