Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 18.10.1999 року між ним та [PERSON] на Українській універсальній біржі за номером НГ-98 та зареєстрованого у колективному підприємстві Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 25.10.1999 року про що зроблено реєстровий напис у реєстрову книгу №29 за №3429 дійсним. У своїй позовній заяві позивач вказує, що 18.10.1999 року він придбав квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] .. Договір купівлі - продажу вказаної квартири був зареєстрований на Українській універсальній біржі за №НГ-98 і на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» не підлягав нотаріальному посвідченню. При укладенні даної угоди позивачем та [PERSON] було погоджено та виконано всі істотні умови договору купівлі - продажу вказаної квартири. В даний час позивач вирішив розпорядитись даною квартирою, але не може цього зробити, оскільки вказаний договір не посвідчений нотаріально. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Гусаренко О.М. у судове засідання не з`явився,надав заяву в якій просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи: Української універсальної біржі у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 18.10.1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , який зареєстровано Українською універсальною біржею, реєстровий номер НГ-98 . Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за [PERSON] у Полтавському МБТІ за реєстровим №3429 у реєстровій книзі №29 від 25.10.1999 року, але договір нотаріально не посвідчений. При укладанні договору купівлі-продажу сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. У відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид договору повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Укладаючи договор купівлі-продажу квартири сторони повністю оговорили усі істотні умови договору , всі зобов`язання за договором купівлі-продажу сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Факт здійснення сторонами своїх обов`язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією. У відповідності до постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved