Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої\~\~вимоги\~\~мотивує тим, що\~\~перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30.08.1997 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком яких в Свідоцтві про народження вказано позивача. Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов'язки, несумісність характерів. Спільного господарства сторони не ведуть.\~Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить сумісним інтересам сторін. Шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просить шлюб розірвати, розглянути справу за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи вбачається, що 30.08.1997року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, відповідно до Свідоцтва про одруження від 30.08.1997року, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінської райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, актовий запис №224. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження від 01.06.2010 року, видане Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №385). Між подружжям досягнуто взаємної згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної неповнолітньої дочки. У відповідності\~ст.51 Конституції України, ч.1\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сім'я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, сторони спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Даної вимоги сторонами заявлено не було. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За даних обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved