Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О. Крім неї в квартирі також зареєстровані: дочка позивачки - [PERSON], [INFO], її син - [PERSON], [INFO], та відповідач по справі [PERSON], [INFO] - колишній чоловік. Згідно акту від 01.06.2018 року №113778 [PERSON] не мешкає за вказаною адресою з 2010 року. Він добровільно виїхав з квартири та переїхав на постійне місце проживання в Республіку Саха (Якутія) Росія, але залишається зареєстрованим за старою адресою. У зв'язку з тим, що відповідач фактично не мешкає в квартирі позивачки, але залишається зареєстрованим в ній, у позивачки виникають додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги і вона позбавлена можливості оформити субсидію. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 11 червня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом направлення на його адресу судових повісток. Поштові відправлення повернуті як неотримані, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає. Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.07.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., зареєстрованого в реєстрі за №6134, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7). Згідно реєстраційного посвідчення БТІ житлове приміщення в [ADDRESS] зареєстровано за гр. [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області від 18.07.1997 року, реєстр 6134, і записано і реєстрову книгу №7 за реєстровим №23 (а.с.6). Згідно довідки від 25.05.2018 року, виданої Покровською міською радою Донецькою області, вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: позивачка [PERSON], її дочка - [PERSON], її син - [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON], який є колишнім чоловіком позивачки (а.с.8). Згідно акту КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 01.06.2018 року, зазначається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] не проживає за вказаною адресою з 2010 року, його речей в квартирі немає (а.с.9). Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вимог ст.72 ЖК України, суд визнає особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із статтею 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривні, що підтверджено наданою квитанцією від 08 червня 2018 року (а.с.1). У зв'язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі стягненню з відповідача підлягає сума судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved