Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернувся представник позивача [PERSON] та просив суд: -визнати недійсним державний акт серії ІІІ-КВ № 086781 на право приватної власності на землю, розташованої на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, виданого Миронівською райдержадміністрацією 04 червня 2002 року, площею 2,56 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 54 та скасувати його державну реєстрацію; -визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії [NUMBER] зареєстроване в реєстрі за № 2-1016 видане 19 грудня 2016 року державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори згідно до якого [PERSON] отримала у власність земельну діяльну, загальною площею 2,56 га кадастровий номер якої 3222980900:07:201:0034, розташованої за адресою Київська область, Миронівський район, Вікторівська сільська рада та скасувати його державну реєстрацію. Позов обгрунтував тими обставинами, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . При житті [PERSON] склала заповіт посвідчений 11 липня 1986 року секретарем Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, за яким все майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповідає дітям: [PERSON] та дочці [PERSON] . 03 жовтня 2000 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво серії АВН [NUMBER] , зареєстровано в реєстр за № 11-877 про право на спадщину за заповітом. Згідно зазначеного свідоцтва спадкоємцями майна громадянки [PERSON] є дочка [PERSON] та син [PERSON] в рівних частках кожному. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Вікторівка Миронівського району Київської області, розміром 2,6 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлій на підставі сертифіката серії КВ № 0163938, виданого Миронівською районною державною адміністрацією 12 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 2413. Відповідно до отриманого свідоцтва про право на спадщину, 04 жовтня 2000 ркоу були внесені зміни до сертифікату серії КВ № 0163938 у зв`язку із передачею права на земельну частку (пай), про що свідчить підпис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Таким чином, спадкоємцям покійної [PERSON] належали по Ѕ частці її земельного паю, загальний розмір становив 2,6 га. Не дивлячись на зазначену обставину 05 лютого 2002 року двадцять друга сесія двадцять третього скликання Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області ухвалила рішення № 121-22-ХХІІІ про надання дозволу на виготовлення державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифіката на земельну частку (пай) згідно до списку осіб, яким винесено в натурі (на місцевості) земельні ділянки із земель колективної власності. Відповідно до зазначеного списку під номером 217 знаходиться [PERSON] отримав внатурі земельну ділянку [ADDRESS] , відповідно до сертифікату [ADDRESS] який належав покійній [PERSON] , розміром 2,56 га. [PERSON] став власником всієї земельної ділянки, яка належала покійній [PERSON] , а не Ѕ частини, як це передбачено заповітом, та свідоцтвом серії [NUMBER] про право на спадщину за заповітом. [INFO] [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем майна померлого являлась дружина [PERSON] . У червні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на Ѕ частину земельної частки (паю), що належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про те листом від 12 червня 2019 року за № 02-31/194, [PERSON] повідомлено, що неможливо надати дозвіл на виготовлення технічної документації, так як земельну ділянку площею 2,56 га, яка належала спадкодавцеві [PERSON] згідно до сертифікату [NUMBER] № 0163938 було надано дозвіл на виготовлення державного акта на право приватної власності на землю [PERSON] . Таким чином позивач [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину земельної ділянки, не може отримати внатурі земельну ділянку так як інший спадкодавець [PERSON] незаконно отримав внатурі всю земельну ділянку, яка належала покійній [PERSON] . Виходячи із наведеного отримання у власність [PERSON] всієї зазначеної земельної ділянки та подальше її успадкування дружиною [PERSON] порушує права позивачки [PERSON] , відповідно є незаконним та підлягає скасуванню. В судовому засідання представник позивача адвокат Шкребтій В.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові. В судовому засідання відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила. Свої заперечення мотивувала тим, що вона нічого не порушувала. В судове засідання представники третіх та фізична-особа підприємець [PERSON] не з`явилися. Від третіх осіб: Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори, Миронівської районної державної адміністрації Київської області та Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області надійшли заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, судову повістку Головне управління Держгеокадастру у Київській області отримало 04 червня 2020 року, що підтверджується датою у поштовому повідомленні. Згідно поштової довідки ф. 20, судову повістку фізичній особі-підприємцю [PERSON] не вручено під час доставки у зв`язку за закінченням встановленого строку зберігання та з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. Згідно з ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином, суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 5\~ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одними із способів захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Представник позивача звернувся до суду обравши способами захисту порушеного майнового права позивача, передбаченими п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦПК України, а саме: припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Під час розгляду справи судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 березня 1999 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За нормами ст. 524 Цивільний кодекс Української РСР, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із норми ч. 2 ст. 524 Цивільний кодекс Української РСР вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом, а у разі його відсутності за законом. Згідно дублікату заповіту посвідченого 11 листопада 1986 року секретарем Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, за яким все майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповідає дітям: [PERSON] та дочці [PERSON] в рівних частках (а.с. 137). Із змісту вказаного заповіту, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] успадкували рівні частки майна померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до листа Відділ у Миронівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 22/113-17 від 31 травня 2017 року, в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Перемога» с. Вікторівка Миронівського району Київської області зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] за № 2413 від 17 грудня 1996 року (а.с. 13). Згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0163938 від 12 грудня 1996 року спадкодавець [PERSON] мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,6 умовних кадастрових гектар (а.с. 11). Це право, зважаючи на норми ст. ст. 548, 549 Цивільний кодекс Української РСР перейшло до спадкоємців померлої [PERSON] , які прийняли її спадщину. Згідно спадкової справи, заведеної Миронівською районною державною нотаріальною конторою Київської області після смерті [PERSON] (спадкова справа №875) [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. 549 Цивільний кодекс Української РСР фактично прийняли спадщину [PERSON] , оскільки проводили догляд за спадкодавцем, будинком, сплачували податки (а.с. 148). Згідно спадкової справи, заведеної Миронівською районною державною нотаріальною конторою Київської області після смерті [PERSON] (а.с. 135), 03 жовтня [INFO] [PERSON] та [PERSON] подали спільну заяву про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зокрема на житловий будинок, та права на земельну частку (пай). Із матеріалів спадкової справи заведеної Миронівською районною державною нотаріальною конторою Київської області після смерті [PERSON] , [INFO] її дітям [PERSON] та [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] , зареєстроване в реєстрі під № 11-877, за яким останні успадкували в рівних частинах право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності «КСП «Перемога» с. Вікторівка Миронівського району Київської області, розміром 2,6 умовних кадастрових гектар, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого Миронівською районною державною адміністрацією 12 грудня 1996 року, та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 2413 (а.с. 146). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] 03 жовтня 2000 року отримали правовстановлюючий документ, який у відповідності до ст. 560 Цивільний кодекс Української РСР засвідчує перехід до них від спадкодавця [PERSON] у рівних частинах права на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності «КСП «Перемога» с. Вікторівка Миронівського району Київської області, розміром 2,6 умовних кадастрових гектар, без визначення меж цієї частки внатурі (на місцевості), яка належала померлій на підставі сертифіката серії КВ №0163938, виданого Миронівською районною державною адміністрацією 12 грудня 1996 року, та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №2413. Відповідно до листа Відділу у Миронівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 75/113-17 від 05 вересня 2017 року, 04 жовтня 2000 року були внесені зміни, які вносяться до сертифікату у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай) на гр. [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія [NUMBER] виданого 03 жовтня 2000 року (а.с. 14). Рішенням Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області від 05 лютого 2002 року надано дозвіл на виготовлення державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифіката на земельну частку (пай) працюючим пенсіонерам ТОВ «Вікторівка» (а.с. 15). Згідно списку громадян, яким винесено внатурі земельні ділянки в розмірі земельних часток із земель колективної власності під номером 37 значиться [PERSON] (а.с. 16-17). Розпорядженням Миронівської районної державної адміністрації Київської області від 28 травня 2002 року № 187 «Про виготовлення державних актів на право приватної власності на землю взамін сертифікатів на право на земельні частки (паї)» прийнято рішення про видачу державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) згідно списку, що додається до клопотання Вікторівської сільської ради від 05 лютого 2002 року № 121 (а.с. 18). Із Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-КВ № 086781, виданого 04 червня 2002 року, вбачається, що [PERSON] видано правовстановлюючий документ, який засвідчує набуття ним права власності на земельну ділянку площею 2,56 га, яка знаходиться на території Вікторівської сільської ради (пай 38), має цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12, 87). Із цього Державного акту на право приватної власності на землю також вбачається, що земельна ділянка передана у власність [PERSON] на підставі рішення 22 сесії 23 скликання Вікторівсько сільської ради народних депутатів від 05 лютого 2002 року № 121 та розпорядження Миронівської райдержадміністрації від 28 травня 2002 року №187. Таким чином під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] , як одному із спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] неправомірно видано Державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, розташованої на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, площею 2,56 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 54, яким в супереч заповіту [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 03 жовтня 2000 року Державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Шепітко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №11-877, а також ст. 534 Цивільний кодекс Української РСР засвідчено, його право власності на всю земельну ділянку а не на 1/2 її частини. За таких обставин позовна вимога про визнання недійсним державного акта серії ІІІ-КВ № 086781 на право приватної власності на землю, розташовану на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, виданого Миронівською райдержадміністрацією 04 червня 2002 року, площею 2,56 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 54 та скасування його державної реєстрації є правомірною, а отже підлягає задоволенню, оскільки припиняє дію, яка порушує право власності позивача на 1/2 частку цієї земельної ділянки, набуте нею згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] серії [NUMBER] , зареєстрованого в реєстр під № 11-877 (а.с. 146). Крім того, як вбачається із матеріалів спадкової справи, заведеної Чотирнадцятою Київської державної нотаріальною конторою Головного територіального управління юстиції у м. Києві (справа №576/2016), [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис під № 6777, про що видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] від 29 квітня 2016 року (а.с. 82). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єктна нерухомого майна: 1097623932229 власником змеленої ділянки розміром 2,56 га розташованої на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області є [PERSON] (а.с. 21). Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка кадастровий номер: 3222980900:07:201:0034 площею 2,56 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, орендарем є [PERSON] , орендодавцем є [PERSON] (а.с. 22). Із вищенаведеного вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 2,56 га, яка знаходиться на території Вікторівської сільської ради (пай 38), має цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті [PERSON] переоформлено на його спадкоємця-дружинку [PERSON] . Набуття [PERSON] , аналогічно як і її спадкодавцем [PERSON] права власності на всю спірну земельну ділянку є неправомірним, оскільки здійснено в супереч заповіту [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 03 жовтня 2000 року Державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Шепітко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №11-877, а також ст. 534 Цивільний кодекс Української РСР, та ст. 1218 Цивільного кодексу України, оскільки власником половини вказаної ділянки є [PERSON] . Як вбачається із листа в. о. сільського голови Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, позивачу [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації на 1/2 земельної частки (паю), що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що відповідно до рішення № 121, 22 сесії 23 скликання Вікторівської сільської Ради народних депутатів на земельну частку (пай) загальною площею 2,56 га, яка належала померлій [PERSON] , на підставі сертифіката серії [NUMBER] , виданого Миронівською районною державною адміністрацією 12 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за № 2413, був наданий дозвіл на виготовлення державного акта [PERSON] (а.с. 82). За таких обставин під час розгляду справи, судом встановлено, що у зв`язку із видачею 04 червня 2002 року [PERSON] державного акту серії ІІІ-КВ № 086781 на право приватної власності на землю, розташовану на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, площею 2,56 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 54, позивач позбавлена можливості засвідчення у встановленому Законодавством України порядку права власності на 1/2 частку цієї земельної ділянки, законність набуття права власності на яку є предметом даного спору. Згідно із роз`ясненням, викладеним у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику\~у справах\~про спадкування» відповідно до статті 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. За таких обставин позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] зареєстроване в реєстрі за № 2-1016 видане 19 грудня 2016 року державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори згідно до якого [PERSON] отримала у власність земельну діяльну, загальною площею 2,56 га кадастровий номер якої 3222980900:07:201:0034, розташованої за адресою Київська область, Миронівський район, Вікторівська сільська рада та скасувати його державної реєстрації є правомірною, а отже підлягає задоволенню, оскільки припиняє дію, яка порушує право власності позивача на 1/2 частку цієї земельної ділянки, набуте нею згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] серії [NUMBER] , зареєстрованого в реєстр під № 11-877 (а.с. 146), та відновлює становище, яке існувало до порушення цього права. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 16 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved