Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів в порядку Закону України «Про захист прав споживачів». В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 07.02.2020 позивачем було замовлено у відповідача автозапчастини. Відповідач повідомив, що замовлені автомобільні запчастини будуть доставлені через перевізника «Нова пошта» протягом 7-10 днів із дня здійснення оплати. Того ж дня, позивачем здійснено авансовий платіж у розмірі 100 % вартості замовленого товару у сумі 7600,0 грн. Останнім днем, коли замовлені автозапчастини мали бути доставлені є 18.02.2020. Однак, відповідач в обумовлені строки своїх зобов`язань перед позивачем не виконав, у зв`язку із чим позивач направив вимогу, в якій зазначив про втрату інтересу до виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та вимагав повернути сплачені кошти. 04.05.2020 зазначена вимога була частково задоволена, зокрема відповідачу повернуто 700,00 грн. Станом на день пред`явлення позову сума неповернутих коштів становить 6900, 00 грн. З огляду на вищезазначене, позивач просив стягнути зі [PERSON] : - грошові кошти у сумі 7086,15 грн., з яких: 6900,0 грн. сума основного боргу, 82,65 грн. інфляційні збитки, 103,50 грн. розмір 3-х процентів річних від суми основної заборгованості. - судові витрати, у тому числі судові витрати у вигляди витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Про дату, час і місце слухання справи учасники були повідомлені належним чином. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про здійснення розгляду справи у відсутність позивача. Проти здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечував. Відповідач про дату; час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області постановлено здійснювати розгляд справи у заочному порядку. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідач [PERSON] зареєстрований у статусі фізичної особипідприємця, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ. З витягу вбачається. що відповідач здійснює діяльність, пов`язану з роздрібною торгівлею, що здійснюється фірмам поштового замовлення або через мережу Інтернет. Крім того, відповідач здійснює торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Позивач 07.02.2020 замовив у відповідача автозапчастини та в оплату замовленого товару того ж дня здійснив авансовий платіж у розмірі 100 % вартості замовленого товару у сумі 7600,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1608342754.1 від 07.02.2020. Зі слів позивача, останнім днем, коли замовлені автозапчастини мали бути доставлені, є 18.02.2020. Позивач 31.03.2020 направив на адресу відповідача вимогу щодо повернення грошових коштів у розмірі 7600,00 за непоставлений товар. У вказаній вимозі позивач зазначає, що між сторонами був узгоджений строк доставки замовленого товару протягом 7-10 днів з дня здійснення оплати. Відповідач правом спростувати ці твердження не скористався. З огляду на викладене, суд вважає доведеним наявність домовленостей між сторонами щодо здійснення доставки товару саме у такий строк. На виконання отриманої вимоги відповідач частково повернув позивачу 700,00 грн. З метою захисту своїх інтересів [PERSON] 15.03.2020 уклав з Адвокатським об`єднанням «Коновал та партнери» договір про надання правової допомоги. Відповідно до акта наданих послуг [PERSON] сплатив вартість отриманих послуг на суму 4000,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи актом наданих послуг від 06.08.2020 та квитанцією про перерахування коштів від 12.08.2020. Закон України\~«Про захист\~прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст.\~42\~Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до вимог ст. 6 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Частиною 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» встановлено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Статтею 22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Згідно з п. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 6 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 12.04.1996\~«Про практику\~розгляду цивільних\~справ за\~позовами про\~захист прав\~споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер). Обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення з відповідача на свою користь коштів у розмірі 7086,15 грн., надав докази, які дозволили встановити наявність домовленостей між сторонами щодо продажу автозапчастин, строки поставки товару та стан розрахунків між сторонами. Крім того, позивач надав суду розрахунок заборгованості відповідно до приписів ст. 625 ЦК України, з яким суд погодився. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved