Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що згідно Свідоцтва про право власності від 27.03.1997 року за №3-9434, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, її, її чоловіку - [PERSON] та її сину - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала частина будинку №94 по вул. Щорса (квартира №1) у м. Одесі. Після смерті чоловіка позивачки, сторони звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийнятгя спадщини, але їм було відмовлено в зв'язку з невизначеністю часток, які належать кожному з співвласників, що позбавляє можливості оформити спадкові права. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали, про що свідчать надані ними заяви, (а.с.30-31). Згідно з ч.4 ст. 174 ЦІ1К України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27.03.1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано Свідоцтво про право власності №3-9434, згідно якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала % частина будинку №94 по вул. Щорса (квартира №1) у м. Одесі (а.с.9). Гіри цьому суд виходить з встановленого на час оформлення гіравоустановчого документу розрахунку часток, та того, що сторони зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 7). [PERSON] помер 10.09.2009 року, про що в Книзі реєстрації смертей 12.09.2009 року було зроблено відповідний актовий запис за № 4930 та Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було видано Свідоцтво про смерть (а.с.13). Після його смерті сторони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.27), але в зв'язку з невизначеністю часток, які належать кожному з співвласників їм було відмовлено (а.с.Ю). Визначаючи частки, що належали учасникам приватизації, суд виходить з ч.2 ст. 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, згідно з якою передача займаних квартир (будинків) здійснювалася в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 р. „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким чином, згідно Свідоцтва про право власності №3-9434 частки кожного із співвласників - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були рівними - по 1/3 частці зазначеної квартири. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка в порядку ч. І ст. 1261 ЦК України, відноситься до першої черги спадкоємців за законом майна свого померлого чоловіка, заяви про відмову від спадщини не робила, фактично прийняла спадщину, однак належним чином своє право на спадщину не оформила. Відповідачі [PERSON], [PERSON], які є дітьми спадкодавця бажають відмовитись від спадщини на користь позивачки [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Таким чином, такі дії відповідачів є їх правом (ст.12 ЦК України) та вчиненні в межах передбачених ст. 13 ЦК України. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користу ється і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved