Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова у січні 2014 року звернувся [PERSON] з позовом до Харківської міської ради, третя особа [PERSON], в якому просив постановити рішення, на підставі якого визнати за ним право власності за набувальною давністю на 29/600 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS], що на праві власності належали [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що домоволодіння, розташоване у [ADDRESS], складається з двох житлових будинків: літ «А-1», забудови 1914 року з прибудовою, загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 44,8 кв.м. та будинку літ. «Б-1», забудови 1914 року, загальною площею 66,0 кв. м., житловою площею 52,1 кв.м. та решти надвірних будівель. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 343 кв.м., квартал №2344. Будинок літ «А1-1», сарай літ «В», погріб літ. «Е», вбиральня літ. «Г», що загалом складають 294/600 частини користування родини [PERSON]. Будинок літ. «Б-1», сарай літ. «Ж», погріб літ. «Д», що складає 51/100 (306/600) частин домоволодіння належать [PERSON] Після смерті дідуся позивача - [PERSON]., право власності на належну йому частину домоволодіння по [ADDRESS] перейшло до його спадкоємців: дружини [PERSON] - 236/600 частин, сина [PERSON] - 29/600 частин, дочки (матері позивача) [PERSON]- 29/600 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.01.1985 року державним нотаріусом 5 ХДНК Кривошеіною І.М. за р.№3-88; право власності зареєстровано в КП «Харківське міськБТІ» 29.01.1985 року за р. №2536. У подальшому його мати [PERSON] отримала у дар від своєї матері [PERSON] її частку домоволодіння та стала власником 265/600 частин домоволодіння по [ADDRESS]. Позивач з часу свого народження постійно проживає та з 02.12.1970 року зареєстрований у домоволодінні по [ADDRESS]. Зазначене домоволодіння, а саме будинок літ. «А-1» з прибудовами є його родовим та єдиним місцем мешкання. Разом із сім'єю його батьків у домоволодіння проживав брат його матері [PERSON], [INFO]. У 1985 році [PERSON] виїхав з будинку по [ADDRESS], припинив в ньому свою реєстрацію 21.08.1985 року та постійно став проживати у будинку по [ADDRESS]. Свої права власності на 29/600 частин домоволодіння він нікому не передавав. З часу від'їзду з будинку він припинив дбати про свою власність. На той час в позивача вже була велика родина і він став користуватися всім будинком літ «А-1», в тому числі і кімнатою №2-2 площею 9,00 кв.м., у якій раніше проживав [PERSON], якому було відомо, що позивач користується його власністю, проти чого він не заперечував. [INFO] року померла мати позивача [PERSON] після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 265/600 частин домоволодіння по [ADDRESS]. Він, як єдиний спадкоємець, спадщину прийняв та фактично вступив у користування спадковим майном. [INFO] року у м. Харкові помер [PERSON] Він був самотньою людиною, дружини та дітей не мав. Позивач поховав [PERSON] за свій рахунок. Після смерті матері та дядька він продовжує проживати у житловому будинку літ. «А-1» у домоволодіння по [ADDRESS], а з 1985 року володіє майном, а саме частиною домоволодіння, яка належала [PERSON] На зазначене майно ніколи ніхто не претендував, заповіту [PERSON] не лишив, заяв про прийняття або відмови від прийняття спадщини нотаріус не отримував, спадкова справа не заводилася. Він добросовісно заволодів зазначеним нерухомим майном після від'їзду в інше мешкання його законного власника та продовжує на протязі більш 28 років відкрито, безперервно володіти ним. Відносно цього майна він виконує всі обов'язки його власника - ремонтує, поліпшує, доглядає, сплачує всі комунальні платежі. Без його господарчої підтримки за ці роки житловий будинок літ. «А-1» забудови 1914 року, вже давно би порушився. Він відкрито володіє житловим будинком, не приховує свої клопоти щодо переобладнання, ремонту, господарчого догляду за ним, на його ім'я укладені всі договори щодо проведення води, каналізації, електричного струму, тощо. У нього зберігається будинкова книга для реєстрації громадян у домоволодінні, в якій є його реєстрація та відмітка про припинення реєстрації у будинку [PERSON] у 1985 році. На даний час він оформив свої спадкові права після смерті матері та 11.10.2013 року отримав свідоцтво про право на спадкування за законом, видане Державним нотаріусом 5 ХДНК Шевцовою О.В., р.№6-636, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11.10.2013 року, за №178710163101. 29/600 частин, які належать його дядькові [PERSON], залишилися відкритими. Він вважає, що набув право власності на 29/600 частин домоволодіння по [ADDRESS] в порядку набувальної давності, тому звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 08.08.2013 року реєстровий № 1236, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Харківської міської ради Федоренко І.Є., який дії на підставі довіреності №08-11/5957/2-13 від 30.12.2013 року у судове засідання не з'явився, надав відзив, відповідно до якого просив слухати справу без представника Харківської міської ради та прийняти рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO]. Його батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 10.10.1954 року, актовий запис №1009 та копією свідоцтва про одруження (а.с.8-9). [PERSON], [INFO]. ЇЇ батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). [PERSON], [INFO]. Його батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією актового запису про припинення одруження №107 від 02.04.1962 року. Після реєстрації припинення одруження прізвище дружині - [PERSON] (а.с.13). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] його спадкоємцями в рівних долях кожен є - дружина [PERSON], діти: [PERSON] та [PERSON], що проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.19). [PERSON], мати позивача, померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 26.09.1998 року, актовий запис № 10770 (а.с.14). Позивач як єдиний спадкоємець, спадщину прийняв та фактично вступив у користування спадковим майном. Разом із сім'єю батьків позивача у домоволодіння проживав брат його матері [PERSON], [INFO]. У 1985 році [PERSON] виїхав з будинку по [ADDRESS]. та постійно став проживати у будинку по [ADDRESS]. Свої права власності на 29/600 частин домоволодіння він нікому не передавав. З часу від'їзду з будинку він припинив дбати про свою власність. На той час в позивача вже була велика родина і він став користуватися всім будинком літ. «А-1», в тому числі і кімнатою №2-2 площею 9,00 кв.м., у якій раніше проживав [PERSON], якому було відомо, що позивач користується його власністю, проти чого він не заперечував. [PERSON], дядько позивача, помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 26.09.1998 року, актовий запис № 10770 (а.с.15). Як вбачається із свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посвідченого 11.10.2013 року державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Шевцовою О.В., спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, є її син - [PERSON], [INFO], що зареєстрований та мешкає за адресою [ADDRESS]. Спадщина, на яку видано це свідоцтва, складається з 265/600 часток житлових будинків з прибудовами літ «А-1», літ. «Б-1» та відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 178710163101 (а.с.20-21). Позивач з часу народження 21.09.1954 року проживає у [ADDRESS], а починаючи з 1985 року відкрито користується 29/600 частинами житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS], що належали на праві приватної власності [PERSON]. Як вбачається із відповіді П'ятої харківської державної нотаріальної контори №3587/01-16 від 23.10.2013 року на заяву представника позивача [PERSON] щодо можливості видачі на імя [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 29/600 частин домоволодіння з надвірними будівлями під [ADDRESS], після смерті його дядька [PERSON], померлого [INFO] року, який на день своєї смерті мешкав за адресою [ADDRESS], що надійшла під час особистого прийому 15.10.2013 року, за даними алфавітних книг обліку спадкових справ П'ятої Харківської державної нотаріальної контори за 2000-2003 роки та згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 35396269, виданої П'ятою Харківської державної нотаріальної конторою 15.10.2013 року та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №35510805, виданої П'ятою Харківською державною нотаріальною конторою до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася. Та згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №35396285, виданою П'ятою Харківською державною нотаріальною конторою до нотаріальної контори 15.10.2013 року заповіти від імені [PERSON], померлого [INFO] року не посвідчувалися. У зв'язку із вищенаведеним, П'ята Харківська державна нотаріально контора не має можливості видати на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 29/600 частин домоволодіння з надвірним будівлями під [ADDRESS], після смерті його рідного дядька [PERSON], померлого [INFO] року, так як племінники відповідно до Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, не входили до кола спадкоємців (а.с. 29-31). Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Правила ст. 344 ЦК України щодо набувальної давності поширюються на випадки, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто відлік може починатися з 1 січня 2001 року, як зазначено в пункті 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України ). Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Безтитульне володіння це фактичне володіння, яке не спирається на які не будь правові підстави набувальної давності і розповсюджується на випадки фактичного, безтитульного володіння чужим майном. За змістом ст. 344 ЦК України визначаються ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 6 Інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми ст. 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобовязань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. При вирішенні спорів, повязаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи предявлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом пяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 28 років, тривалий час проживає в будинку і жодних претензій чи вимог з боку інших осіб щодо оспорювання права власності на вказану частину домоволодіння не було, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved