Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 13 грудня 2018 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , про що 29.08.2007 року Жовтневим відділом державної реєстраційної актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис №1017, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого цим же органом 29.08.2007 року, де батьками дитини вказані, [PERSON] ., та відповідач [PERSON] . 22.10.2010 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області було розірвано шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 19.05.2006 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 313. 21.12.2009 року Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області було стягнуто з відповідача [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини 750 гривень щомісячно. Визначений рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області розмір аліментів у 750 гривень на місяць на сьогодні не достатній для належного забезпечення умов життя доньки. З часу винесення зазначеного рішення про стягнення аліментів в країні суттєво змінилась ситуація, змінились заробітні плати та зросли споживчі ціни на всі групи товарів, у тому числі на продукти харчування та товари дитячого асортименту. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти виключно у розмірі, присудженому судом, який значно нижчий, ніж встановлений законом прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку. Донька [PERSON] [INFO] , дорослішає, потребує збільшення витрат на її матеріальне утримання, повноцінного харчування, придбання сезонного одягу, розвиваючих іграшок та книжок. Крім того,присудження аліментів у твердій грошовій сумі призводить до необхідності неодноразового звернення з позовами про збільшення розміру аліментів. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити у спрощеному порядку, роз`яснено сторонам їх право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 29.08.2007 року серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що вчинений актовий запис № 1017, батьки: [PERSON] , та [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.09.2010 року шлюб між [PERSON] , та [PERSON] розірваний. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.12.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 750 гривень на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.12.2009 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У той же час, як зазначено вище, суд при вирішенні спору про збільшення розміру аліментів повинен з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом у відповідності до положень ст. 84 ЦПК України, з метою встановлення обставин, передбачених ст. 182 СК України у відповідача, який є директором ПП «Автолюкс», витребувано відомості про його дохід за останні шість місяців, однак відповідач вимог ухвали суду не виконав, причини її не виконання не повідомив, внаслідок чого судом ухвалою від 22 листопада 2018 року до нього застосований захід процесуального примусу та роз`яснено йому обов`язок виконати вимоги ухвали суду, однак станом на день ухвалення рішення суду [PERSON] ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків. За змістом ч. 3 ст. 3 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи. Судом забезпечено сторонам, зокрема відповідачу принципи змагальності, пропорційності у цивільному судочинстві, гласність та відкритість судового процесу, однак він нехтуючи засадами цивільного судочинства, а саме - не бажання у передбачений законом спосіб спростувати вимоги позивача, не подав до суду жодного доказу. За змістом ч. 10 ст. 84 ЦПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що збільшення розміру аліментів буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини, і водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача. Рішенням суду вже присуджено стягнення аліментів з відповідача від дня пред`явлення позову. Суд вирішує питання про зміну способу стягнення аліментів. Рішення про зміну способу стягнення аліментів виконується з моменту набрання ним законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про збільшення розміру аліментів. Тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved