Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, надійшов вказаний позов. Позивач прохає: стягнути з [PERSON] на користь нього - [PERSON], грошові кошти у сумі - 3615,00 доларів США, що еквівалентно - 89 709 грн. 87 коп. Позовну заяву обґрунтовує тим, що02 жовтня 2009 року [PERSON] передав на користь [PERSON], грошові кошти у сумі 3 615,00 доларів США в рахунок продажу останнім частки у статутному капіталі ТОВ «НВЦ Технологія ЛГМ», у розмірі 33,3%, що підтверджується розпискою [PERSON] 01 листопада 2013 року [PERSON]- звернувся із заявою до ТОВ «НВЦ Технологія ЛГМ», про вихід із складу учасників товариства. З 04 листопада 2013 року [PERSON], вважається таким, що вийшов зі складу учасників ТОВ «НВЦ Технологія ЛГМ». У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві. На запитання суду пояснила, що грошові кошти у розмір 3 615,00 доларів США [PERSON] передав на користь [PERSON] в рахунок продажу останнім частки у статурному капіталі ТОВ «НВЦ Технологія ЛГМ», зазначила, що дійсно [PERSON] вийшов зі складу учасників ТОВ «НВЦ Технологія ЛГМ». Разом з тим, грошові кошти, отримані відповідачем у рахунок продажу його частки у статутному капіталі товариства, можуть також розцінюватись як попередня оплата у розумінні ч. 1 ст. 639 ЦК України, оскільки вартість частки була оплачена до моменту її фактичної передачі. Представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала. Вказала: рішенням Господарського суду Харківської області від 10 грудня 2013 року позовні вимоги Фізичної особи-підприємця [PERSON] до ТОВ «Науково-виробничий центр технологій ЛГМ» «Про зобов'язання вчинити певні дії», в частині заявлених позовних вимог про зобов'язання ТОВ «Науково-виробничого центру технологій ЛГМ» виключити відомості про [PERSON] як засновника ТОВ «Науково-виборчий центр технологій ЛГМ» зі своїх установчих документів - провадження у справі припинено, а в задоволенні решти заявлених вимог - відмовлено. Відповідно вказаного рішення - розписка від 02.10.2009 року не визнана договором купівлі - продажу корпоративних прав. Наголосила про те, що будь-яких грошових зобов'язань у [PERSON], за вказаною розпискою від 02.10.2009 року, не має. Тому, вимоги є безпідставними. Зазначила,що з моменту складання розписки від 02.10.2009 року і по 04.11.2013 рік [PERSON], був повноправним учасником ТОВ НВЦ Технологія ЛГМ». За цей час [PERSON] не звертався з вимогами про повернення вказаних коштів. [PERSON] отримував від [PERSON] грошові кошти, але - це девіденти. Ввважав, що позивач порушив термін позовної давності. Судом установлено -02.10.2009 року [PERSON] склав розписку про те, що він взяв у [PERSON] грошові кошти у сумі 3 615,00 доларів США в рахунок продажу частки у статутному капіталі ТОВ «НВЦ Технологія ЛГМ», у розмірі 33,3% (а.с.5); - 01.11.2013 року [PERSON] надав заяву про те, що він за власним волевиявленням виходить зі складу ТОВ «НВЦ Технологія ЛГМ», прохає провести державну реєстрацію відповідних змін до установчих документів товариства та виплатити йому вартість частини майна пропорційно його частки власності, яка складає 33,34% (а.с.6); - згідно з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, вбачається, що ТОВ «Науково виробничий центр європейські технології машинобудування», зареєстровано як юридична особа, засновниками є - [PERSON], [PERSON] (а.с. 15-20); - рішенням Господарського суду Харківської області від 10 грудня 2013 року по справі № 922/4481/13 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця [PERSON] до ТОВ «Науково-виробничий центр технологій ЛГМ» «Про зобов'язання вчинити певні дії» в частині заявлених позовних вимог про зобов'язання ТОВ «Науково-виробничого центру технологій ЛГМ» виключити відомості про [PERSON] як засновника ТОВ «Науково-виборчий центр технологій ЛГМ» зі своїх установчих документів - провадження у справі припинено, в решті заявлених вимог - відмовлено (а.с.7-13); - відповідно до рішенням Господарського суду Харківської області від 11 листопада 2015 року позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Науково виробничий центр європейські технології машинобудування, про стягнення вартості майна пропорційну його частці в статутному капіталі товариства - задоволено частково у їх задоволенні (а.с. 68-75) Статтями 15,16 ЦК України та статтею 3 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права відшкодування моральної (немайнової) шкоди, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Частиною 1статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 509 ЦПК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Відповідно до ст.54 Закону України «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. З тексту розписки від 02.10.2009 року, наданої [PERSON], не випливає зобов'язання про повернення, вказаних грошових коштів. Недодержання вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» та ст. 209 ЦК України означає, що оформлений у вигляді цієї розписки договір купівлі-продажу корпоративних прав є нікчемним і відповідно до ст. 220 ЦК України не породжує жодних юридичних наслідків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 3-27гс15 та п. 4 Інформаційного листа ВГСУ від 20.10.2015 року № 01-06/1837/15. Установлено, що Рішенням господарського суду Харківської області від 11.11.2015 року, предметом дослідження якого також була розписка від 02.10.2009 року -вказана розписка не може бути визнана ні договором купівлі-продажу корпоративних прав, який потягнув перехід їх до [PERSON] з одного боку і грошові зобов'язання по сплаті коштів з другого боку, ні договором позики. Оскільки відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставин Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. При цьому, суд приймає до уваги, що позивачем з моменту складення вказаної розписки - 02.10.2009 року і по 04.11.2013 рік - [PERSON], був повноправним учасником ТОВ «НВЦ Технологія ЛГМ», за цей час Позивач не звертався з будь-якими вимогами по поверненню вказаних коштів. Статтею 257 ЦПК України, установлений термін позовної давності. Позивач не надав доказів поважності пропуску строку позовної давності, отже, суд не знаходить підстав для застосування строку позовної давності. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, залишаються за ним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed