Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулась позивач [PERSON] до відповідача [PERSON] із позовними вимогами про визнання [PERSON], [INFO], уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, громадянин України, який помер [INFO] року в м. Костянтинівка, Донецької області - батьком [PERSON], [INFO], уродженця м. Костянтинівка Донецької області та батьком [PERSON], [INFO], уродженки м. Костянтинівка, Донецької області, а також про внесення змін в актовий запис про народження [PERSON] за № 607 від 03 листопада 2010 року, зазначивши батьком цієї дитини [PERSON] та про внесення змін в актовий запис про народження [PERSON] за № 608 від 03 листопада 2010 року, зазначивши батьком цієї дитини [PERSON] та відповідно чого видати нове Свідоцтво про народження. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 2007 року мешкала однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS]. Вказує на те, що [INFO] року, від [PERSON] вона народила двох дітей: [PERSON] та [PERSON] та за заявою позивача органами РАЦС відомості про батька дітей були записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, а тому у свідоцтві про народження дітей, батьком записаний [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті останнього залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння в с. Яблунівка, Костянтинівського району. В зв'язку з наявністю спору про право ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2015 року заява [PERSON] «про встановлення факту батьківства» була залишена без розгляду, оскільки при розгляді вказаної заяви донька [PERSON] - [PERSON] висловилася проти встановлення факту батьківства, за тих причин, що [PERSON] за життя не визнавав себе батьком [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з чим не бажає ділити з вказаними особами майно, яке залишилося після смерті [PERSON]. У позові також зазначено, що факт того, що [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON] не оспорює [PERSON], який є батьком померлого [PERSON] і який повідомляв, що останній за життя визнавав їх своїми дітьми, мешкав разом з ними, забезпечував їх матеріально та всебічно сприяв їх духовному розвитку. На даний час звернення до суду в порядку позовного провадження, є єдиним способом захисту прав та інтересів позивача, а тому [PERSON], просила встановити факт батьківства та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, додавши наступне. На час народження дітей вона, разом із [PERSON], обговорювала питання стосовно внесення відомостей у свідоцтва про народження при реєстрації малюків та вирішили зазначити відомості, які на зараз вбачаються зі свідоцтв. Однак в майбутньому планували відомості змінити, зазначивши дійсні, з фактичних життєвих обставин. [PERSON] за життя слідкував за спільним господарством, дітей визнавав, забезпечував та виховував. Разом з дітьми відвідував своїх батьків, які також їх визнавали, як своїх онуків. Тому позивач [PERSON] наполягала на задоволенні її вимог у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні висловилась проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що хоч вона і була обізнана, що [PERSON] проживав разом із [PERSON], однак за життя батько їй не повідомляв, щодо будь-яких інших дітей. Про народження двох дітей дізналася від своїх колишніх сусідів по квартирі та на запитання до [PERSON], щодо можливості його привітання із народженням малюків, отримала відповідь, що її не стосується будь-яке питання щодо народження. До того ж зазначила, що [PERSON] їй повідомляв, що вона одна в нього донька, була, є і буде. В останнє, з батьком, спілкувалася за рік до його смерті. Зазначила, що [PERSON] була відома процедура оформлення батьківства та за причин того, що батьком діти визнані не були, вважає, що і їй не потрібно їх визнавати. [PERSON], підтвердила, що не бажає ділити з іншими, не визнаними дітьми спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON]. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні надав заяву про застосування позовної давності до вимог [PERSON] (а.с.82) та на цій підставі просив відмовити у задоволенні позову, додавши суду наступні документи: довідку сільського голови №699 від 15.12.2014 року - про місце реєстрації [PERSON] [INFO] на момент його смерті [INFO] року; свідоцтво про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 13.03.1991 року, де [PERSON] визнано батьком [PERSON]; свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 13.13.1991 року, де батьком останньої зазначено [PERSON]; свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 10.04.1998 року, з якого вбачається, що шлюб між останніми розірвано, про що в книзі реєстрації про розірвання шлюбу зроблено запис за №108; довідку про склад сім'ї від 13.01.2014 року, з якої, вбачається, що в будинку [ADDRESS] у м. Костянтинівка зареєстровані та проживають [PERSON] та її діти [PERSON] і [PERSON]; заяву від 17.01.2011 року наданої [PERSON] до органу праці та соціального захисту населення про призначення допомоги на дітей одиноким матерям; декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 28.12.2010 року, де [PERSON] зроблено запис про те, що вона ні у громадському, ні у законному шлюбі не перебуває, з батьком дітей не проживає, на аліменти не подавала та не отримувала (а.с.81, 86-92). Зазначені письмові відомості, надані представником [PERSON], на його думку підтверджують фактичне місце проживання [PERSON] на момент його смерті, його обізнаність щодо процедури оформлення батьківства, спростовує доводи позивача щодо спільного проживання і ведення господарства разом із [PERSON] та визнання останнім за життя своїми дітьми малолітніх [PERSON] і [PERSON]., а тому просив суд відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Костенко В.Г., в судовому засіданні, посилаючись на діюче законодавство, яке регулює позасудовий порядок вирішення спірних правовідносин, які склалися у сторін, вважала за неможливим надати відповідний висновок, який вирішує питання про визнання [PERSON] батьком дітей [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], оскільки це не входить в компетенцію органу опіки та піклування. Інший представник третьої особи Липкова Ю.О. надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та просила подальший розгляд справи провадити без участі представника органу опіки та піклування. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, допитавши свідків, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини з дослідженням яких вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. У відповідності до частини першої статті 130 Сімейного Кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Частиною другою цієї статті СК України передбачено, що заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2015 року заява [PERSON] «про встановлення факту батьківства та зміну прізвища» була залишена без розгляду, оскільки при розгляді вказаної заяви виник спір про право (а.с.17). Згідно із ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Виходячи з вищенаведеного, клопотання представника відповідача [PERSON] про застосування позовної давності до вимог [PERSON] (а.с.82), суд вважає не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги по суті судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2007 року мала стосунки з [PERSON] та мешкала з ним однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], без реєстрації шлюбу і вела спільне господарство. В період сумісного проживання із [PERSON] вона народила дітей: сина [PERSON] - [INFO] (а.с.7) та доньку [PERSON] - [INFO] (а.с.8), запис про батька яких у Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дітей записано за її вказівкою у відповідності до вимог ст.135 СК України. [INFO] року [PERSON] - помер (а.с.9). Зазначені обставини та факт батьківства знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Про походження дітей від [PERSON], визнання ним свого батьківства при житті, пояснили суду свідки: [PERSON], яка є хрещеною матір'ю [PERSON] та [PERSON], яка є тіткою [PERSON], які підтвердили наведену [PERSON] хронологію спільних стосунків із [PERSON], а також навели особисті взаємовідносини між [PERSON] та його дітьми. Навіть свідок [PERSON], залучена до справи стороною відповідача, повідомила про наявну в неї інформацію від родини рідного брата [PERSON], що у останнього народилися діти. Під час розгляду дійсної справи, в зв'язку із випадковою смертю батька [PERSON] - [PERSON] (а.с.42), судом, за клопотанням сторони позивача, було відтворено звукозапис судового засідання від 27.03.2015 року по справі №233/1000/15-ц за заявою [PERSON], «про встановлення факту батьківства та зміну прізвища», де [PERSON], як заінтересована особа у наведеній справі пояснював, що підтримує заяву [PERSON] обійма руками, додавши, що народжена двійня у [PERSON], це діти [PERSON], одже є його рідними онуками, навівши слова померлої матері [PERSON], яка як приклад приводила династійні обозначки сім'ї «[PERSON]» - «зрощені на нозі пальці». Про визнання [PERSON] свого батьківства при житті також свідчать оглянуті судом світлини де зображені [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] і позивачем [PERSON].(а.с.75-77), а також запис у свідоцтвах про народження дітей, в якому вказані ім'я батька дітей - [PERSON], яке збігається з по батькові [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Встановлення цього факту необхідно позивачу для реєстрації [PERSON] батьком їхнього сина та доньки, внесення відповідних змін до Книги реєстрації народжень та отримання нових свідоцтв про народження дітей для подальшого оформлення спадщини після смерті [PERSON]. Суд критично відноситься до пояснень свідка [PERSON], за свідченнями якої [PERSON] за життя не визнавав свого батьківства стосовно [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з тим, що вважає зазначеного свідка особою зацікавленою у результатах розгляду справи, а саме у відмові в задоволені позову, оскільки [PERSON] є матір'ю відповідача [PERSON], заперечення якої суд розцінює не інакше, як принципове не бажання ділити спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON]. Додані представником відповідача [PERSON] документи (а.с.81, 86-92), відповідно до яких ґрунтуються заперечення останнього, спростовуються перевіриними та встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи за яким суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Тому позов слід задовольнити та встановити, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Костянтинівка, Донецької області, громадянин України, який помер [INFO] року в м. Костянтинівка, Донецької області, є батьком [PERSON], [INFO], уродженця м. Костянтинівка Донецької області та є батьком [PERSON], [INFO], уродженки м. Костянтинівка, Донецької області. На підставі ст.ст.130,134 СК України,

Outcome: approved