Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 19.05.2017 року звернулась позивач\~ [PERSON] з позовом до Одеської міської ради та просила визначити їй, [PERSON], додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 07.02.2006 року [PERSON], яка складається з 1/3 частини 2-х кімнат 321/1000 квартири спільного заселення, загальною площею 70,82 кв.м., у квартирі загальною площею 220,7 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що вона є спадкоємцем померлої [PERSON], яка померла 07.02.2006 року у віці 80 років (свідоцтво про смерті серії 1-ЖД №047690, видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 08.02.2006 року. Померла була її матірю. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частин 2-х кімнат 321/1000 квартири спільного заселення, загальною площею 70,82 кв.м., у квартирі загальною площею 220,7 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивачка посилалась на те, що вона була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі з 04.02.1974 року. Після смерті її матері позивачка зазнала тяжких страждань від втрати, внаслідок чого стан її здоровя значно погіршився, вона почала хворіти. Через субхондральний склероз в області суглобних поверхонь колін та стоп вона не мала можливості самостійно пересуватись. Одужавши після тривалого лікування вона звернулась до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва на право на спадщину, проте нотаріус пояснила позивачу, що час на прийняття спадщини вже сплив. За вказаних обставин, для захисту своїх прав та інтересів, звернулась до суду з дійсним позовом. Справа перебувала на розгляді судді Приморського районного суду м. Одеси Погрібного С.О. та ухвалою суду від 22.05.2017 року було відкрито провадження у справі. У звязку із перебуванням [PERSON] у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду від 08.11.2017 року №971/17, дана справа, в порядку ст. 11-1 ЦПК України, передана судді Тарасову А.В., для розгляду та ухвалою суду від 13.11.2017 року було прийнята до провадження. На підставі Рішення Першої Дисциплінарної палата Вищої ради правосуддя № 3943/1дп/15-17 від 07.12.2017 до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати у відношенні судді Тарасова А.В., відповідно до наказу керівника апарату суду № 219/а від 08.12.2017р., та на підставі службової записки помічника судді Ткаченко О.О., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, здійснено потворний авторозподіл справи. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.. Ухвалою суду від 24.01.2018 року була прийнята до провадження та призначено до розгляду14.02.2018 року. Розгляд справи, призначений на 14.02.2018 року, був відкладений на 15.03.2018 року. У матеріалах справи наявна заява представника відповідача [PERSON], згідно якої просив справу розглядати за його відсутності (а.с.33). Ухвалою суду від 15.03.2018 року було закрито підготовче засідання по даній справі, та призначено до судового розгляду на 19.04.2018 року. У судове засідання 19.04.2018 року сторони не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позов. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільно-процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017р.. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 лютого 2006 року померла [PERSON] Григорівна, про що в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис №1401 та Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №047690 від Після смерті останньої відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини 2-х кімнат 321/1000 квартири спільного заселення, загальною площею 70,82 кв.м., у квартирі загальною площею 220,7 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Вказані дві кімнати квартири спільного заселення належали померлій, [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на підставі розпорядження органу приватизації №73099 від 03.01.1996 року та згідно свідоцтво про право власності на житло від 03.01.1996 року. Право власності було зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] 11.03.1996 року в органах КП «ОМБТІ та РОН» (под. №619 стр. 53 кн. 165пр.), зазначене також підтверджується листом КП «БТІ» Одеської міської ради від 23.11.2017 року (а.с.62). Позивачка була рідною донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження свідоцтвом про народження серії ГД №954788 від 25.01.1958 року. Після реєстрації шлюбу 18.08.1984 року прізвище позивачки стало [PERSON] (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.07.2014 року). Позивачка разом з донькою [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована з 04.03.1974 року (донька з 24.08.2001 року) за адресою: [ADDRESS]. Після реєстрації шлюбу 06.08.2004 року прізвище позивачки стало «Станева». Мати померлої була зареєстрована та проживала по день своєї смерті за адресою: м. Одеса, вул. Новгородська, буд. 53. Як вбачається зі змісту позову та листа приватного нотаріуса ОМНО [PERSON] від 16.01.2017 року, позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, проте на її усне звернення було повідомлено, що сплив час для відкриття спадщини, та розяснено, що їй необхідно звернутись до суду з приводу поновлення строку відкриття спадщини. Згідно листа приватного нотаріуса ОМНО [PERSON] від 19.07.2017 року, спадкова справа щодо майна померлої 07.02.2006 року гр.. [PERSON] не заводилась (а.с.58). Інших спадкоємців не встановлено. Ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до\~статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги. Відповідно до положень\~статті 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~статті 1261 Цивільного кодексу України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, регулюються нормами ст. 1268,1270, 1272 ЦК України. При цьому приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачають, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04.11.2015 року № 6-1486цс15, яка відповідно до положень\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ суд перевіряє наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК звернувшись в нотаріальну контору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із пропуском строку для подання заяви, визначеного ст. 1270 ЦК України. Між тим, судом встановлено, що позивачка була зареєстрована у спірній квартирі та мешкала в ній з 1974 року, інших спадкоємців до майна померлої не встановлено, проте через поважні причини (проблем із здоровям та тривалого лікування), позивачка не змогла у строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, при цьому суд враховує, що позивачка продовжує користуватися всією частиною спадкового майна. При наведених обставинах суд вважає позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з таких підстав: позивачка, як спадкоємниця за законом до майна померлого матері, довела в судовому засіданні поважність причини пропуску встановленого в законі строку терміном у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини, інших спадкоємців за розглядом справи судом не встановлено. Право суду визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, передбачено ст.1272 ч.3 ЦК України. З огляду на викладене, суд задовольняє позов та визначає [PERSON] додатковий строк у 2 місяці.

Outcome: approved