Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ «ПУМБ» з позовом до [PERSON], в якому просив суд постановити рішення в силу якого стягнути з відповідача на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором в сумі 12 698,18 доларів США та 22 770,19 грн., та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10.09.2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON] було укладено кредитний договір №6818845, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 20 517 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та строки, визначені кредитним договором. Відповідно до Додаткової угоди №10571797 від 17.04.2011 року до Кредитного договору №6818845 сторони дійшли згоди про додаткове надання другого траншу кредиту у розмірі 18 576,75 грн. на погашення заборгованості за раніше наданим кредитом. Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, з 09.03.2012 року зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 16.07.2014 року складає 12 698,18 доларів США та 22 770,19 грн. У зв'язку з викладеним, представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, Савенко В.В., яка діє на підставі довіреності від 30.05.2014 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 10 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №6818845, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 20 517 доларів США, а позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені договором. (а.с. 6-11) Цільове призначення кредиту - для придбання транспортного засобу. Кредит надається строком до 10.09.2015 року. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно меморіального ордеру №495167982 від 10.09.2008 року грошові кошти в сумі 20 517 доларів США були конвертовані у 99 536,17 грн. та перераховані в якості сплати вартості автомобіля. (а.с. 23-24) Відповідач, у свою чергу, зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплачувати відсотки за користування кредитом, своєчасно здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, закріплених в додатку № 1 до кредитного договору №6818845. Вказані обов'язки викладені в пунктах 1.1, 1.2, 1.3, 3.1, 3.2, 3.3. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, процентна ставка за кредитом становить 13,49% річних. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 17 березня 2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду №10571797 до кредитного договору №6818845 від 09.10.2008 року, відповідно до умов якої, банк зобов'язався надати позичальнику другу частину траншу кредиту у розмірі 18 576,75 грн. - для погашення частини заборгованості за раніше наданим траншем кредиту. (а.с. 12-15) За користування другим траншем кредиту позичальник зобов'язався сплачувати відсотки у розмірі 19% річних. Даною угодою було змінено Графік повернення першого траншу кредиту та сплати процентів за його користування. Позивач вказує, що починаючи з 09.03.2012 року відповідач систематично порушує умови кредитного договору, щодо своєчасного повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіками повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. У зв'язку з цим, 30.08.2012 року, на адресу відповідача банком було направлено Вимогу щодо дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом. (а.с. 26) Відповідно до п. 6.6 кредитного договору, дана вимога вважається такою, що вручена відповідачу на сьомий день з дня реєстрації банком рекомендованого листа у відділенні поштового зв'язку, тобто 07.09.2012 року. Однак, відповідачем в установлений законом 30 денний строк вимоги позивача не були виконані. Вищевикладене свідчить про настання подій, передбачених п. 3.5.7 кредитного договору, а саме: невиконання позичальником зобов'язань перед банком за кредитним договором. Відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і п. 3.5.7., 3.5.8. кредитного договору у випадку виникнення будь-якої з події, передбаченої цими пунктами, банк набуває право вимагати від боржника дострокового повернення кредиту разом із нарахованими відсотками, а позичальник зобов'язаний, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із сплатою відсотків за кредит, в строк не пізніше 7 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги. Так, відповідач порушив умови договору, за що передбачена цивільно-правова відповідальність, встановлена умовами договору та положеннями ЦК України. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Отже, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 16.07.2014 року відповідач має прострочену заборгованість за кредитним договором у сумі 12 698,18 доларів США та 22 770,19 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 9 576,06 доларів США та 15 664,01; заборгованість за відсотками - 3 122,12 доларів США та 7 106,18 грн. (а.с. 4-5) Відповідно до п. 3.5.7, 4.2.2 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, зокрема у разі невиконання позичальником зобов'язань перед банком. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, суд, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з положень абз. 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», в якому роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадку і в порядку встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У зв'язку з наведеним вище, стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов'язковості виконання договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» ґрунтуються на законі, а тому підлягають безумовному задоволенню. Позивач також просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення №1-КНА від 21.07.2014 року у сумі 1 707,04 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved