Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось ТОВ «Черкасиенергозбут» з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач в добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконує. Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за спожиту електричну енергію за особовим рахунком відповідача становить 13094,08 грн., що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань та порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з постачання та розподілу електричної енергії. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.08.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, на адресу суду від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає та просить застосувати при вирішенні питання про розподіл судових витрат ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312. Частиною 1 статті 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до пп. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 62 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Як встановлено судом, ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області згідно з додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території». Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщено на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням http://energozbut.ck.ua/pob.html. Відповідно до п. 7 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» ( тут і надалі у редакції, чинній на дату звернення позивачем до суду), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умов надання рахунку постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до п. 3.2.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, договір про постачання електричної енергії споживачу вважається укладеним з дати відкриття особового рахунку за об`єктом споживача. Згідно з пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, боржник сплачує рахунок протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду, тобто до 20 числа місяця наступного за розрахунковим. З матеріалів справи встановлено, що за об`єктом побутового споживача за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок [NUMBER] , фактично проживає [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене вище, відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг по особовому рахунку [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , несе [PERSON] . Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Таким чином, між позивачем та відповідачем встановлені зобов`язальні правовідносини щодо надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії. Відповідно до розрахунків нарахувань по активній електроенергії за лютий-грудень 2020 року, січень-липень 2021 року по особовому рахунку споживача [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , спожито електричну енергію в розмірі 170944 кВт*год. З копії особового рахунку та розрахунків нарахувань по активній електроенергії судом встановлено, що за особовим рахунок [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.08.2021 рахується заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 13094,08 грн. 12.07.2021 позивачем було надіслано відповідачу вимогу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 13094,08 грн., однак в добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконується, заборгованість відповідачем не погашена. Відтак, відповідач, використовуючи електроенергію, як споживач не виконує свого обов`язку щодо плати за її використання. Станом на день звернення до суду з позовом заборгованість за спожиту електричну енергію за особовим рахунком відповідача становить 13094,08 грн. Правильність розрахунку суми заборгованості з оплати електричної енергії не викликає у суду сумнівів та відповідачем не оспорюється. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованого розміру заборгованості за спожиту електроенергію, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач отримує послуги з постачання електричної енергії, але всупереч вимогам чинного законодавства не здійснює їх оплату, що сприяє накопиченню боргу та порушує права та законні інтереси позивача, враховуючи, що з відмовою від отримання послуг відповідач до позивача не звертався, дослідивши наведені у позовній заяві аргументи і надані позивачем докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Черкасиенергозбут» про стягнення з відповідача боргу за спожиту електричну енергію в сумі 13094,08 грн. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 1135,00 грн.

Outcome: approved