Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до Головного управління Державного земельного кадастру в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлений позовних вимог [PERSON] вказує, що вона є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0363 га, кадастровий номер: 5110137300:53:028:0005, яка належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ № 295779, від 06.10.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010550503087, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства. 16.04.2019 року, позивач звернулась із заявою до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області стосовно надання інформації щодо матеріалів технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (розробник ФОП [PERSON] ), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наявних у Відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року зареєстровано за гр. [PERSON] державний акт на право власності серії ЯБ № 295779, реєстр. № 010550503087 від 06.10.2005 року на земельну ділянку площею 0,0363 га, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення (використання): для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства. Тобто земельна ділянка має подвійне цільове призначення, що суперечить діючому законодавству України. Крім того, як вказує позивач, нею було подано заяву, якою вона не заперечує проти поділу земельної ділянки, що знаходиться у її власності, у відповідності до розробленої технічної документації. Згідно даного плану поділу вона відокремлюється в дві окремі земельні ділянки: Ділянка № 1 (1-2-3-4-5-12-8-9-10-11-1) площею 0, 0318 га, Ділянка № 2 (5-6-7-8-12-5) площею 0,0045 га. Як вказує позивач, та відповідно до законодавства, передбачено можливість внесення відомостей тільки щодо одного цільового призначення земельної ділянки при здійсненні її державної реєстрації. З урахуванням зазначеного, позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд встановити факт володіння нею на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ № 295779, від 16.10.2005 року та визнати за нею право власності відповідно до плану поділу земельної ділянки, яка відокремлюється в дві окремі земельні ділянки. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за відсутності сторони позивача. (а. с. 41) Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка представника (а. с. 38), а також рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду (а. с. 35, 40). Відзиву, заяв чи клопотань від відповідача до суду не надійшло. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування земельної ділянки зареєстрованого в реєстрі за № 1304, від 22.03.2002 року, [PERSON] прийняла в дар земельну ділянку площею 363 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] . (а. с. 13) Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ № 295779, від 06.10.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010550503087, [PERSON] є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0363 га, кадастровий номер: 5110137300:53:028:0005; цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства. (а. с. 9 - 10) У відповідь на клопотання [PERSON] , від 16.04.2019 року, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, повідомило, що відповідно до наявних у Відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року зареєстровано за гр. [PERSON] державний акт на право власності серії ЯБ № 295779, реєстр. № 010550503087, від 06.10.2005 року на земельну ділянку, площею 0,0363 га, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення (використання): для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства. Тобто земельна ділянка має «подвійне» цільове призначення. (а. с. 11) 30.03.2019 року позивачем було складено та нотаріально засвідчено заяву, якою вона не заперечує проти поділу земельної ділянки, що знаходиться у її власності, та просить зареєструвати права власності на дві окремі земельні ділянки: Ділянка № 1 (1-2-3-4-5-12-8-9-10-11-1) площею 0, 0318 га, Ділянка № 2 (5-6-7-8-12-5) площею 0,0045 га. (а. с. 11) До заяви [PERSON] долучила план поділу земельної ділянки, який є невід`ємною її частиною. (а. с. 12) Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості в тому числі щодо цільового призначення (категорії земель, виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель). Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» передбачено державну реєстрацію земельної ділянки. Таким чином, законом передбачено можливість внесення відомостей тільки щодо одного цільового призначення земельної ділянки при здійсненні її державної реєстрації. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що обставини, якими [PERSON] доводить свої вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельні ділянки до Головного управління Державного земельного кадастру в Одеській області знайшли підтвердження в ході судового розгляду, так як підтверджуються відповідними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доказів на спростування позовних вимог відповідачем до суду надано не було, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved