Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним. Позовну заяву мотивував тим, що він проживає у власному будинку по [ADDRESS] . У нього перебувала у користуванні земельна ділянка площею 0,46 га (в т.ч. - 0,31 га - для ведення особистого селянського господарства, 0,15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель), а тому він звернувся до Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області з заявою про безкоштовну передачу у власність присадибної ділянки. Рішенням Драбівської селищної ради № 15/6 від 28 жовтня 2003 року фактично надано дозвіл на передачу безкоштовно у власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування будинку і господарських будівель. Після чого була розроблена технічна документація і рішенням Драбівської селищної ради № 17/14 від 26 грудня 2003 року її було затверджено та передано [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 0,46 га для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. 22 квітня 2004 року було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку ЧР № 120068 до якого ввійшла земельна ділянка загальною площею 0,46 га. В акті зазначено лише одне цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, хоча конфігурація земельної ділянки для будівництва і обслуговування будинку також зазначена та виділена окремими точками, які визначають межі цієї земельної ділянки. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що помилка допущена у написанні цільового призначення виділеної земельної ділянки не дає ввести в експлуатацію житловий будинок, хоча дозвіл та розроблена технічна документація за землю передбачали таке цільове призначення земельної ділянки, як обслуговування житлового будинку. Виправити дану помилку державні органи самостійно не можуть, тому вирішити дане питання у позасудовому порядку неможливо. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача суд дійшов до наступного висновку. З копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 120068 від 22 квітня 2004 року вбачається, що позивач по справі є власником земельної ділянки площею 0,46 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в смт Драбів. З копії технічної документації на вказану земельну ділянку вбачається, що вказана земельна ділянка має два функціональних призначення - ведення селянського господарства та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. В рішенні Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області від 26 грудня 2003 року № 17/14 було затверджено матеріали технічної інвентаризації та передано [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 0,46 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Проте, як вказано вище, державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий лише на загальну площу та з зазначенням одного цільового призначення землі - ведення особистого селянського господарства. Тобто, даний державний акт було видано з порушенням умов, затверджених рішенням Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області від 26 грудня 2003 року № 17/14, а відтак останній не може вважатися законним і підлягає скасуванню, як такий, що порушує право позивача на користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою відповідно до її дійсного цільового призначення. Ч.2 ст.152, ч.2 ст.158 Земельного кодексу України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянко. Згідно ч.1 ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved