Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 08.08.2016 року звернувся позивач з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 27.11.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № R53100493569В, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 50\~000 (пятдесят тисяч) гривень 00 копійок на строк до 27.11.2016 року із щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % річних. Оскільки відповідач порушив умови договору в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, виникла заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 251\~040,70 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь разом з судовим збором у розмірі - 3\~765, 61 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а саме рекомендованою кореспонденцію та шляхом розміщення оголошення у пресі. У звязку з неявкою відповідача, зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.11.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № R53100493569В, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 50\~000 (пятдесят тисяч) гривень 00 копійок на строк до 27.11.2016 року із щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10 % річних. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджено меморіальним ордером №20997 від 27.11.2013 року. Судом встановлено, що відповідач в порушення вимог пункту 3.3.1 Правил та умов кредитного договору не повертав кредитні кошти та не сплачував проценти за їх користування, в звязку з чим позивачем 15.09.2014 року направлено лист-вимогу про дострокове повернення заборгованості. З розрахунку заборгованості за договором станом на 07.06.2016 року, вбачається, що у відповідача виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 251\~040 (двісті пятдесят одна тисяча сорок) гривень 70 копійок, та складається із: - суми заборгованості за поточним кредитом 9\~386, 18 грн.; - суми заборгованості за простроченим кредитом 38\~148, 17 грн.; - суми заборгованості за нарахованими відсотками 219, 96 грн.; - суми заборгованості за простроченими відсотками 11\~059, 26 грн.; - суми заборгованості за поточною комісією за управління кредитом 845, 00 грн.; - суми заборгованості за простроченою комісією за управління кредитом 23\~660, 00 грн.; - суми штрафних санкцій (пеня за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань), нарахованих на суму заборгованості з повернення Кредиту, сплати Процентів за його користування та Комісії за управління Кредитом відповідно до п. 5.1 Кредитного договору 152\~027, 75 грн.; - суми 3% річних на прострочені Платежі з повернення Кредиту та Процентів за користування Кредитом 1\~670, 94 грн.; - суми інфляційних нарахувань на прострочені Платежі з повернення Кредиту та Процентів за користування Кредитом 14\~023, 44 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також, згідно вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобовязання позивач має сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно платіжного доручення № 9216 від 05.08.2016 року та платіжного доручення № 10719 від 06.07.2016 року, ПАТ «ВТБ Банк» було сплачено суму судового збору в розмірі 3\~765,61 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved