Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за орендну плату, розірвання договору оренди, відшкодування збитків. [PERSON] звернувся з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсним (нікчемним) договору оренди нежилого приміщення. Позовні вимоги за первісною позовною заявою обґрунтовані тим, що згідно договору оренди від 01.05.2011 року, який був укладений між громадянином [PERSON], та громадянкою [PERSON], [INFO]., було передано в платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер [NUMBER], видане 03.07.2006 року комітетом Красноармійської міської радою. Відповідно до вимог п. 4.1 орендна плата встановлюється в розмірі 4900 грн. Згідно п.4.2 орендатор сплачує орендну плату готівкою кожного місяця до 10 числа поточного місяця. Згідно п.5.1 за невиконання обов'язків за договором сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України. Згідно п.6.1 договір укладено строком з 01.05.2011 року по 01.05.2014 року. 24.06.2014 року Представнику позивача стало відомо що орендоване приміщення закрито. 14.07.2014 року представник позивача склала акт прийому передачі орендованого приміщення. Відповідач [PERSON] ключі від приміщення передав на вулиці, підписувати акт відмовився, про що свідчать два свідка, які акт підписали і особисто віддали касиру аптеці, яка розташована в цьому будинку для передачі [PERSON] Позивач 13.06.2013 року отримала тяжку хворобу в наслідок чого припинила спілкування з орендарем. Представник позивача самостійно намагалися з'ясувати суму боргу, але відповідач відмовився спілкуватись та надавати будь які пояснення. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (Цивільного), інших актів цивільного законодавства. Вважає, що орендарем порушені умови договору та чинного законодавства, в наслідок чого власнику нерухомого майна заподіяно матеріальні збитки які складають з: 1.Орендна плата за липень 2013 р. в розмірі 4 900, за серпень 2013 р. в розмірі 4 900, за вересень 2013 р. в розмірі 4 900, за жовтень 2013 р. 4900, за листопад 2013 р. в розмірі 4 900; за грудень 2013 р. в розмірі 4 900. Всього: 6 х 4,900 = 29 400 грн. ( Двадцять дев'ять тисяч чотириста гри. 00 коп.) 2.Орендна плата за січень 2014 року в розмірі 4 900, за лютий 2014 року в розмірі 4 900, за березень 2014 року в розмірі 4 900, за квітень 2014 року в розмірі 4 900, за травень 2014 року в розмірі 4 900, за червень 2014 року в розмірі 4 900, за липень 2014 року в розмірі 4 900, за серпень 2014 року в розмірі 4 900. Всього: 8 х 4,900 = 39 200 грн. (Тридцять дев'ять тисяч двісті грн.) Взагалі: 68 600 грн. Також на суму боргу нараховується 3% річних та інфляційні нарахування у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3.3% річних:Період з 10.07.2013-01.01.2016, сума боргу 68 600, складає 5 103 грн. 4.Інфляційні нарахування: Період з 10.07.2013-01.01.2016, сума боргу 68 600, сума боргу з інфляцією 12 312.65 інфляційне збільшення боргу 54 525 грн.65 коп. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за: орендну плату в розмірі 68 600 грн.00 коп., 3% річних в розмірі 5 103 грн. 00 коп., інфляційні нарахування в розмірі 54 525 грн.65 коп. [PERSON], яка діє в інтересах позивачки [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги за первісною позовною заявою не визнав, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, подав до суду зустрічний позов. Позивач за зустрічною позовною заявою обґрунтовує свої вимоги тим, що [PERSON], представник [PERSON], звернулася до суду з позовом до суду, в якому просить стягнути з нього заборгованість за орендну плату в розмірі 68600,00 грн.; 3% річних в розмірі 5103,00 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 54 525,65 грн. з посиланням на договір оренди - «1» нежилого приміщення від 01.05.2011 року. Вважає, що пред'явлений суду договір оренди - «1» нежилого приміщення від 01.05.2011 року є недійсним (нікчемним) з наступних підстав: З тексту договору вбачається, що: -частина договору заповнена рукописним текстом, і саме вказано, що «Физическое лицо [PERSON] именуемая в дальнейшем «Арендодатель», действующая на основании паспорта [NUMBER] и ООО внешнеторговая фирма «Арника» в лице директора [PERSON], код [NUMBER] паспорт [NUMBER] выданый 11.11.2000 г.», тобто відповідно до наданого договору [PERSON] мала намір укласти договір з ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка»; -текст договору має виправлення суттєвих умов договору (площа приміщення та строк дії договору), які не засвідчені підписами сторін, і не обумовлені в тексті договору, що свідчить про недосягнення всіх суттєвих умов договору сторонами; -особа, яка вказана в розділі 7 договору як наймач не є представником ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка» з якою укладався договір, оскільки доказів повноважень не надано і не додано до договору; - в договорі не вказано для здійснення якої діяльності передається приміщення в оренду; - п.3.2.1 -не вказано по якому призначенню використовувати приміщення; - відсутній акт прийому-передачі орендованого приміщення - приміщення [PERSON] не передавалося; - допущені помилки в даних паспорта; У 2011 році він був уповноважений найти приміщення для розміщення аптеки для ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка» в м. Красноармійську, і вів переговори, в тому числі і з [PERSON], щодо взяття в оренду Товариством з обмеженою відповідальністю «Арніка» належного їй приміщення, розміщеного за адресою: [ADDRESS], загальною площею 60 кв. м. Повноважень на укладення і підписання договорів від імені ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка» не мав, і не займав посади директора ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка». Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах , але не від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. У ході переговорів були досягнуті домовленості і 01.05.2011 року між [PERSON] і ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка» було укладено договір оренди до 01.04.2014 року, відповідно до умов якого Орендатор прийняв у строкове оплатне користування торгівельну площу 60 кв.м, розміщену за адресою [ADDRESS]; договір підписано власником приміщення - [PERSON] і генеральним директором ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка» - [PERSON] Вказаний договір був дійсним, припинив свою дію у липні 2014 року. ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка» звільнило орендоване приміщення та передало його орендодавцю. Дійсність договору за вказаний період підтверджується матеріалами цивільної справи № 235/4450/14-ц за позовом [PERSON] до ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка» про стягнення заборгованості з орендної плати, розірвання договору оренди, відшкодування збитків. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що «позивач [PERSON] є власником нежитлового приміщення площею 60 кв.м., яке 01 травня 2011 року вона передала у строкове платне користування відповідачеві (ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка»). Об'єкт оренди відповідач фактично звільнив 14.07.2014 року, що підтверджується актом прийому-передачі від 14.07.2014 року». Відповідно до ч.З ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, з наведених обставин вбачається, що договір оренди нежитлового приміщення, розміщеного за адресою [ADDRESS], площею 60 кв.м ним не укладався, приміщення йому не передавалося, і тому позовні вимоги, які пред'явлені [PERSON] до нього є безпідставними і неправомірними. Відповідно до ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» - вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Вважає, що договір від імені [PERSON] не відповідає вимогам чинного законодавства, і не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки з 01.05.2011 року був укладений, підписаний належними особами договір ([PERSON] та [PERSON]-генеральний директор ТОВ ВТФ «Арніка»), предметом якого і було нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS]. Тобто, вказаний термін дії договору - три роки. Більше того, в п. 1. ч.6 наданого [PERSON] договору оренди-«1» нежилого приміщення вказується, що: «Договор заключен сроком с 01.05.2011 г. (з виправленням 2001 на 2011) по 01.05.2014 г.». Відповідно до ч.2 ст. 793 ЦК України - договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.794 ЦК України право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як на три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Позивач за зустрічною позовною заявою просить суд визнати недійсним (нікчемним) договір оренди нежилого приміщення -«1» від 01.05.2011 року на оренду нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги у зустрічному позові та просили їх задовольнити. Представник відповідача за зустрічною позовною заявою, [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], позовні вимоги [PERSON] не визнала, та просила відмовити у їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги за первісною позовною заявою не підлягають задоволенню, за зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню з наступних підстав. Вбудоване приміщення за адресою: [ADDRESS], загальною площею 60 кв.м., відповідно до свідоцтва про право власності від 21.06.2006р. за № 369, на праві приватної власності належало [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради (а.с.4). На теперішній час дане приміщення на підставі договорів дарування від 30.01.2015р. належить: ? частина [PERSON], ? частина [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договір оренди нежилого приміщення - «1» від 01.11.2011 року який був укладений між громадянином [PERSON], та громадянкою [PERSON], [INFO]., було передано в платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер [NUMBER], видане 03.07.2006 року комітетом Красноармійської міської радою (а.с.5). Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка». Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторговельна фірма «Арніка» на користь [PERSON] 5 650 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди від 1 травня 2011 року, 174, 03 грн.-3% річних, 86,29грн. інфляційних втрат, а всього 5 910, 32 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот десять гривень 32 копійки) (а.с.15-17). 01.05.2011 року між [PERSON] та ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка» укладено договір оренди нежитлового приміщення площею 60 кв.м., яке розташоване а адресою: [ADDRESS], строком дії до 01.04.2014 року (а.с.19). Даний договір не оспорююється. Аналізуючи спірний договір оренди укладений між [PERSON] та [PERSON] суд виходить з наступного. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як зазначено в договорі оренди від 01.05.2011р., [PERSON] під час укладання договору, діяв як директор ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка», але директором ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка» є [PERSON], який підписав договір оренди від 01.05.2011р. Той факт, що саме [PERSON] є директором ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка» встановлений і у рішенні апеляційного суду Запорізської області від 30.07.2015р. Відповідно до частини 3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно довідки від 25.05.2016р. за № 87, виданої генеральним директором ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка», [PERSON] працює спеціалістом відділу реалізації з 24 грудня 1998 року, згідно наказу № 151 від 24.12.1998р. до наступного часу. Це також підтверджується посадовою інструкцією [PERSON] Таким чином, [PERSON] ніколи не працював на посаді директора ТОВ зовнішньоторговельна фірма «Арніка», як наслідок не був наділений повноваженнями на підписання договору оренди. Твердження представника позивачки про те, що він назвався представником ТОВ ВТФ «Арніка» тому з ним було укладено договір, спростовуються матеріалами справи, а саме позивачкою укладено договір саме з ТОВ ВТФ «Арніка» від 01.05.2011р., який підписаний нею та генеральним директором [PERSON] Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Договір оренди від 01.05.2011року містить виправлення, які стосуються істотних умов договору, наявність яких не дає змоги суду встановити коли та ким саме вони були вчинені, дані виправлення не завірені підписами сторін. Таким істотними умовами є: площа приміщення, яке надається в оренду; термін дії договору. Згідно частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не передавала, а [PERSON] не приймав об'єкт оренди за актом прийому- передачі. Орендна плата за договором не вносилась. [PERSON], в судовому засіданні, стверджував, що він не проводив в цьому приміщення ніякої підприємницької діяльності, оскільки ніколи такою не займався, хоча і був зареєстрований як приватний підприємець. Суду не надано доказів про те, що [PERSON] сплачував орендну плату [PERSON] Таким чином, виконання даного договору оренди не відбувалось. Відповідно до статті 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Частина 1 статті 220 ЦК України передбачає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до статті 794 ЦК України державна реєстрація права користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди Право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги за первісною позовною заявою задоволенню не підлягають, а за зустрічною позовною заявою законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved