Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулося ПАТ «Кредобанк» з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі31985,03 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 02.04.2008 року між ВАТ «Кредобанк» , правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Ф134/04-07/В2, згідно якого банк видав кредит у сумі 20000,00 грн. на строк до 01.04.2013 року, а відповідач зобовязався повернути кредит у повному обсязі і в терміни, передбачені договором. Відповідно до умов кредитного договору кредит видавався на умовах забезпечення, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно п. 2.6 кредитного договору, кредит видається позичальнику шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку. Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, відповідач зобовязався повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором та /або додатками до нього. 06.04.2012 року між ПАТ «Кредобанк» та ТзДВ «Інтер-Ріск Україна» було укладено договір доручення «б/н, згідно з умовами даного договору, ПАТ «Кредобанк» врегулювання питання щодо повернення вказаних коштів доручило ТзДВ «Інтер-Ріск Україна». Відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором, у зв'язку з чим заборгованість станом на 11.07.2014 року становить 31985,03 гривень, що стало підставою звернення до суду з даним позовом. Відповідач подала письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не врахована сума в розмірі 1500 грн, яка була нею сплачена, також безпідставно збільшено розмір процентної ставки. Крім цього просить застосувати строки позовної давності до правовідносин. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. В наступні судові засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за йоговідсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач та ії представник в судовому засіданні заперечували проти позову. В наступні судові засіданні не зявились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення частково, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 02.04.2008 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №Ф134/04-07/В2, згідно якого банк видав кредит у сумі 20000,00 грн. на строк до 01.04.2013 року. Для обліку виданих кредитних коштів відкрито рахунок № 2203902007492. (а.с.9-11) Відповідно до умов кредитного договору кредит видавався на умовах забезпечення, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання п.2.4. За користування кредитом Позичальник сплачує банку 12% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму заборгованості по кредиту за методом факт/360 за весь строк дії договору. Позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти п.п.3.2-3.4. Відповідно до п. 3.6 у випадку неповернення позичальником кредиту в термін, визначений п. 2.1 договору, на вимогу банку позичальник сплачує пеню, вказану в п.5.1 договору. Згідно з п 3.7 у разі зміни законодавства щодо здійснення кредитування , облікової ставки Національного банку України, інших економічних умов, що впливають на ціну кредитних коштів, банк має право самостійно змінити розмір процентної ставки за кредитом, попередивши про це письмово позичальника рекомендованим листом за 10 днів до введення нового розміру ставки. Відповідно до п.3.8 позичальник зобовязаний протягом 15 днів від дати надіслання банком повідомлення (п.3.7) зявитись у банк для укладення додаткового договору. Відповідно до п.3.9 при незгоді позичальника з пропозицією банку на зміну розміру процентної ставки та/або, не зявленні позичальника у банк, в порядку та термін встановлені п.3.8 цього договору, позичальник зобовязаний в 16-денний термін з часу надіслання банком повідомлення (п.3.7) повністю повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії за користування кредитом на день повернення. Згідно п.3.10 позичальник на виконання своїх зобовязань по повернення кредиту, сплати процентів, неустойки перераховує та/або вносить готівкою кошти на рахунок в банку №29092227007492. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, відповідач зобовязався повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором (п.2.1,3.9) та /або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 334,00 гривні не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та/або додатками до нього. Останній платіж дорівнює залишку заборгованості по кредиту. Згідно меморіального ордеру № 144443 від 02 квітня 2008 року на рахунок № 2203902007492, який визначений п.2.5 Договору Банком було перераховано 20000 гривень (а.с. 12). Як вбачається із розрахунку суми заборгованості, відповідач здійснювала платежі з квітня 2008 року по червень 2010 року включено. Після припинення сплати боргу, з серпня 2010 року розмір нарахованих відсотків збільшився. Внаслідок подальшого невиконання зобовязання виникла заборгованість по кредиту в сумі 10978,62 грн та відсоткам в сумі 12904, 67 грн. (а.с. 13-14) Згідно розрахунку пені по простроченій заборгованості, за період з 12 липня 2013 року по 30.11.2013 року нараховано пеню в розмірі 8101, 74 грн. (а.с. 15) 17.07.2013 року на адресу відповідача було надіслано повідомлення-вимогу про усунення порушень зобовязань. (а.с. 16-17) Відповідач отримав повідомлення-вимогу 24.07.2014 року, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. (а.с.18) Згідно статей 526, 527,530 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого відповідач має прострочену заборгованість. Стосовно заперечень відповідача, суд приходить до наступного висновку. Після отримання вимоги про виконання зобовязання, відповідач не вчиняв будь яких дій щодо врегулювання спірних питань, повернення суми боргу. При цьому під час розгляду справи відповідач зверталась до позивача з угодою щодо сплати заборгованості, проте в подальшому відповідач припинила зявлятися в судові засідання, доказів щодо погашення заборгованості суду не надала. Також посилання відповідача щодо сплати суми в розмірі 1500 грн. в рахунок заборгованості не відповідають дійсності. Згідно квітанції№ 439091 від 30 липня 2010 року сума в розмірі 1500 грн. сплачена на розрахунок № 2625001007492, який не визначений договром. При цьому призначення платежу поповнення рахунку (а.с. 51 звор.) Розглядаючи спір, суд враховує заяву відповідача про застосування строків позовної давності. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена в один рік, що визначено п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Згідно ч.1,2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено в суді, є підставою для відмови у позові. Позовну заяву було подано 23 грудня 2014 року. Як зазначено в договорі, суми кредитку та процентів сплачуються не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховано. Згідно розрахунку, останній платіж було здійснено в серпні 2010 року. Договором визначено виконання зобовязання щомісячно, тому банку було відомо про порушення права. Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає сума заборгованості за кожним щомісячним нарахуванням, яка виникла в межах трьох років звернення до суду. Так з грудня 2011 року по квітень 2013 року сума боргу за кредитом складає 5304 грн. (334х15+294), сума боргу за процентами складає 6386,16 грн. (406,51+406,51+380,29+406,51+393,40+406,51+393,40+406,51+406,51+393,40+406,51+393,40+406,51+406,51+367,17+406,51). Також з урахування порушення строку позовної давності, стягненню з відповідача не підлягає пеня в сумі 8101, 74 грн., яка нарахована до 30.11.2013, позовна давність до якої застосовується в один рік. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Кредобанк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково в сумі 11690, 16 гривень . На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в сумі 116,90 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: partial