Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Дніпровський відділ реєстрації фізичних осіб, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та заняття особи з реєстрації місця проживання. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником 1/2 квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2014 р. У даному жилому приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивачки. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Також [PERSON] був власником 1/2 квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2014 р. 09.08.2017 року відповідач подарував свою частку квартири за адресою: [ADDRESS] своєму сину, [PERSON]. Після укладення договору дарування відповідач в добровільному порядку не знявся з місця реєстрації, хоча з 09.08.2017 р. жодного відношення до квартири не має. Відповідач не проживає за вказаною адресою з 11.06.2017 р., що підтверджується актом про не проживання від 13.02.2018 р., та не приймає участі в оплаті комунальних послуг. Вказані обставини перешкоджають позивачці, як власнику житла, в повній мірі користуватися і розпоряджатися квартирою. Позивачка просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою № 15 по вул. Звенигородська 8 у м. Запоріжжя шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 15 по вул. Звенигородська 8 у м. Запоріжжя та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, поклавши судові витрати на відповідача. В судовому засіданні позивачка підтвердила обставини викладені в позові, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засідання заперечив проти вимог позивачки, подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. Пояснив, що не має можливості зареєструватися в іншому місті. Третя особа Дніпровський відділ реєстрації фізичних осіб не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.07.2014 року належить 1/2 квартири [ADDRESS], у якій вона проживає разом з сином, [PERSON], який є іншим власником 1/2 квартири за вказаною адресою на підставі договору дарування від 09.08.2017 р. У даному жилому приміщенні зареєстрований відповідач, що вбачається з відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 26.04.2018 року, надану на запит суду. Згідно з актом від 13.02.2018 року [PERSON]. з 11.06.2017 року не проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сімї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідач не є членом сімї позивачки, і відсутній за місцем реєстрації більш 1 року, в звязку із чим втратив право на користування вказаною квартирою, що належить позивачці. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на відповідача.

Outcome: approved