Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON],законний представник [PERSON]О з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори [PERSON]В , в якій просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 травня 2010 року на ім'я [PERSON], реєстровий номер 1541 та визнати за [PERSON], [INFO] право власності на 1/3 частину квартири № 7 в будинку № 1 по першому Садовому провулку в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON], померлої 02.02.2009 року, посилаючись на наступне: 02.02.2009 року померла [PERSON], [INFO], останнє місце проживання якої було сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області перший [ADDRESS]. На день смерті [PERSON], залишилось спадкове майно квартира, розташована за адресою: сел. Дніпровське перший [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на житло. У померлої було троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO]. [PERSON] помер 04.10.2002 року. Після смерті [PERSON], двоє спадкоємців за законом [PERSON], та [PERSON], подали до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При цьому вони не повідомили нотаріуса про наявність ще одного спадкоємця [PERSON]. У померлого [PERSON], є син позивач по справі [PERSON]. [INFO]. Мати [PERSON], - [PERSON], померла 21.09.2014 року. Однак ще раніше вона була позбавлена батьківських прав за рішенням суду. Розпорядженням Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 26.10.2012 року № р-436 [PERSON], було призначено опікуном малолітньої особи. 15.12.2015 року від імені [PERSON], його опікуном [PERSON], було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкування за право представлення) після смерті [PERSON] В той же день від нотаріуса було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з тим, що 19 травня 2010 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1541 видано додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири № 7 в буд. 1 по першому Садовому провулку в сел. Дніпровське на ім'я сина померлої [PERSON], [INFO]. Згідно постанови нотаріуса, ? частина спадкового майна залишається відкритою для доньки померлої [PERSON], яка також померла 28 червня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. В зв'язку з вищенаведеним, нотаріус не може внести зміни до виданого раніше свідоцтва на ім'я [PERSON], та видати [PERSON], свідоцтво про право на спадщину. [PERSON], було рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання по суті, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що [PERSON], є спадкоємцем за правом представлення свого батька [PERSON], після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1266 ЦК України та бажає прийняти спадщину, а згідно ст. 1268 ЦК спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття, незалежно від її прийняття. На момент відкриття спадщини [PERSON], був малолітнім і тому не мав змоги та не повинен був звертатись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Тому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане на ім'я [PERSON], так як порушенні права малолітньої особи на спадкування. Законний представник позивача підтримала позовні вимоги, пояснивши, що в 2012 році померла [PERSON] і вона тоді зверталась до нотаріуса з питання прийняття спадщини [PERSON], але нотаріус пояснила їй, що [PERSON], не є спадкоємцем першої черги після її смерті. Згодом вона дізналась, що [PERSON], є спадкоємцем після смерті бабусі [PERSON], і вона знову звернулась знову до нотаріуса заявою про прийняття спадщини від імені свого підопічного, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник відповідача [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечувала при цьому пояснила, що вона була дружиною померлого [PERSON], з яким перебувала в зареєстрованому шлюбі до дня його смерті. Про те, що в її чоловіка є син [PERSON], ні вона ні її довіритель не знали. Їй відомо, що [PERSON]М,. деякий час проживав із матір'ю [PERSON], але остання вела асоціальний спосіб життя і тому з впевненістю сказати, що [PERSON], є сином її чоловіка ніхто не може. Крім того її довіритель не розуміє як можна було встановити батьківство без проведення експертизи та ексгумації трупа. Вона також не розуміє як можна було визнати батьківство вже після смерті самого [PERSON]М,. який за життя [PERSON]О,. своїм сином не визнавав. В даний час оспорити встановлення батьківства її чоловіка відносно [PERSON]О,. вона не має можливості так як пройшли всі строки. В неї також є син від [PERSON]М,. але вони спадщину не оформляли так як на той час в них були інші турботи. Представник відповідача адвокат [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому пояснив, що нормами закону не покладено на спадкоємців обов'язку сповіщати про наявність всіх спадкоємців. Про те, що позивач має право на спадкування повинні були сповістити нотаріуса його законні представники. Крім того досить великі сумніви викликають обставини встановлення батьківства, так як свідоцтво про визнання батьківства з'являється лише після смерті [PERSON], і не відомо на яких підставах воно було видане. [PERSON]М,. як спадкоємець правомірно звернувся із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину, тому підстав визнавати його недійсним немає. Якщо позивач є дійсно спадкоємцем першої черги то у свідоцтво про право на спадщину можливо внести зміни, а не визнавати його недійним. Вислухавши осіб, що брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Судом встановлено, що 02.02.2009 року померла [PERSON], [INFO], останнє місце проживання якої було сел.. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області перший [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На день смерті [PERSON], залишилось спадкове майно квартира, розташована за адресою: сел. Дніпровське перший [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на житло. У померлої було троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO]. [PERSON] помер 04.10.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON], двоє спадкоємців за законом [PERSON], та [PERSON], подали до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При цьому вони не повідомили нотаріуса про наявність ще одного спадкоємця [PERSON]. У померлого [PERSON], є син позивач по справі [PERSON]. [INFO]. Мати [PERSON], - [PERSON], померла 21.09.2014 року. Однак ще раніше вона була позбавлена батьківських прав за рішенням суду. Розпорядженням Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 26.10.2012 року № р-436 [PERSON], було призначено опікуном малолітньої особи, що підтверджується копією розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином відповідно до ч. 1 ст.1266 ЦК України позивач [PERSON], є спадкоємцем за правом представлення після смерті [PERSON], так як на час її смерті батько позивача [PERSON], вже помер . Посилання представників відповідача на те, що факт батьківства [PERSON], відносно [PERSON], є дуже суперечливим суд вважає безпідставним, так як згідно свідоцтва про встановлення батьківства від 24.03.2003 року встановлено, що [PERSON] визнаний батьком [PERSON], [INFO]. Будь-яких доказів на спростування цього факту представниками відповідачів не надано. А їх сумніви щодо можливого батьківства [PERSON]. відносно [PERSON], є лише припущеннями на яких рішення суду ґрунтуватись не може. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня , недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - чертвертою ст. 1273 цього кодексу. Так як на день смерті [PERSON], позивач [PERSON], був малолітнім то він вважається таким, що прийняв спадщину, так як відмови від спадщини до нотаріальної контори за згодою свого опікуна не подавав. Тому строки звернення із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину відносно нього не обмежуються. 15.12.2015 року від імені [PERSON], його опікуном [PERSON], було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкування за правом представлення) після смерті [PERSON] В той же день від нотаріуса було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з тим, що 19 травня 2010 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1541 видано додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири № 7 в буд. № 1 по першому Садовому провулку в сел. Дніпровське на ім'я сина померлої [PERSON], [INFO]. Згідно постанови нотаріуса, ? частина спадкового майна залишається відкритою для доньки померлої [PERSON], яка також померла 28 червня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. В зв'язку з вищенаведеним, нотаріус не може внести зміни до виданого раніше свідоцтва на ім'я [PERSON], та видати [PERSON], свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. Проте такі зміни нотаріус з власної ініціативи до вже виданого свідоцтва про право на спадщину на ім'я відповідача, внести не може, так як на час звернення позивача з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, один із спадкоємців, з числа тих, що подали заяву про прийняття спадщини, а саме [PERSON], померла. Відповідно до ч.1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Так як при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 травня 2010 року на ім'я [PERSON], реєстровий номер № 1541 не було враховане право ще одного спадкоємця, який на той час був малолітнім та міг сам реалізувати своє право на прийняття спадщини, і свідоцтво про право на спадщину видане без врахування частки у спадковому майні, яке припадає на позивача [PERSON]О,. суд вважає за можливе визнати його недійсним. Тому позовні вимоги в цій частині, на думку суду, підлягають задоволенню. Позивні вимоги в частині визнання за [PERSON], [INFO] права власності на 1/3 частину квартири № 7 в будинку № 1 по першому Садовому провулку в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON], померлої 02.02.2009 року на думку суду задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до норм ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Інструкції про вчинення нотаріальних дій, оформлення спадкових прав відноситься до компетенції нотаріуса. Визнавши недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на ім'я [PERSON]М,. суд таким чином захистив права позивача, як спадкоємця після смерті [PERSON] Крім того визнання свідоцтва про право на спадщину недійсними за підставами, наведеними в рішенні суду має наслідком видачу нотаріусом нового свідоцтва про право на спадщину. Тому і позивач і відповідач мають право реалізувати своє право на отримання спадщини шляхом звернення до нотаріуса та отримання свідоцтва про право на спадщину Крім того згідно постанови державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 15.12.2015 року вбачається, що було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що нотаріус не має можливості внести зміни до вже виданого свідоцтва про право на спадщину іншому спадкоємцю. Але не позивачу не відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно чи з інших підстав, які перешкоджають видати таке свідоцтво. Тому позовні вимоги про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна за позивачем суд вважає передчасними та такими, що задоволенню не підлягають. При поданні позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору також підлягають відшкодуванню частково, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування судових витрат 250 грн.

Outcome: partial