Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшов вказаний позов (а.с.1-52). Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, прохає: стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 9275,64 грн. , моральну шкоду 100000 грн., за юридичну допомогу - 5000 грн., послуги ксероксу- 91 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13 жовтня 1999 р. відповідач [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ 21013 державний номерний знак [NUMBER], знаходившись у стані алкогольного сп'яніння, здійснив наїзд на Позивача, як на пішохода. В результаті наїзду спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення. Відносно Відповідача було порушено кримінальну справу зв якою він, [PERSON], визнаний потерпілим. Рішенням суду по кримінальній справі, це Комінтернівський районний суду м. Харкова від 8.06.2000 року, за обвинуваченням [PERSON] за скоєння злочину, передбаченого ст.215 ч.2 КК України - до винного, [PERSON], застосовано Акт амнвстії на підставі п. Б ст.1 Закону України «Про амністію» від 11.05.2000 р. Далі зазначає, що з 22.03.2000 року за висновком МСЕК Позивачу була встановлена 2 група інвалідності. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2003 р. з відповідача стягнуто матеріальну шкоду, причинену в результаті ДТП у сумі 2973,68 грн. та моральну шкоду у сумі 7000 грн. На підставі довідки МСЕК серії MCE № 021052 від 12.03.2003 р., виданою Орджонікідзевською міжрайонною МСЕК м. Харкова встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням до 1.03.2004 р., протипоказана тяжка фізична праця біля полум'я, біля механізмів які рухаються. Внаслідок травми, яка причинена діями відповідача, Позивач постійно відчував запаморочення, шатніть при ходьбі, слабкість, двоїння у правому оці. З 17 до 31 липня 2003 р. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 м. Харкова з діагнозом - наслідки тяжкої черепно-мозкової травми, посттравматичний церебральний арахноідіт з глазорухаючими порушеннями, лікворно-гіпертензівним, вестибуло-атактичним синдромом. Були призначені медикаменти: фезам, лідаза, нікотинова кислота, мілдронат, діпірідол. При виписці рекомендоване лікування у невропатолога: нейромідін, фезам. Медикаменти були придбані Позивачем за свій рахунок. З приводу посттравматичного захворювання Позивач перебуває на обліку у КУОЗ «Міська поліклініка № 18» Орджонікідзевського району м. Харкова де на протязі усього часу призначалося медикаментозне лікування. З 9 по 23 січня 2004 року знаходився на лікуванні на денному стаціонарі КУОЗ «Міська поліклініка № 18» Орджонікідзевського району м. Харкова з діагнозом - наслідки тяжкої черепно-мозкової травми (в 1999 р.), посттравматичний церебральний арахноідіт з лікворною гіпертензією, окорухаючими порушеннями. Були призначені медикаменти. При виписці рекомендоване лікування у невропатолога: фезам. Медикаменти придбав за свій рахунок. Чеки аптек збереглися частково на суму 57,10 грн. На підставі довідки МСЕК серії МСЕ № 028117 від 10.03.2004 р., виданою Орджонікідзевською міжрайонною МСЕК м. Харкова встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням до 1.04.2006 р., протипоказана праця з напруженням органів зору, з підвищеним психоемоційним навантаженням. Діями відповідача заподіяно матеріальну шкоду - це необхідність перебування на лікуванні з придбанням лікарських препаратів, транспортні розходи, витрати на додаткове харчування, необхідність санаторно-курортного лікуванні, та - моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях з приводу лікування та невиплат Відповідачем своєчасно спричиненої матеріальної шкоди, відсутності матеріальної можливості на придбання дійових лікарських засобів за їх дороговизною, заподіяній шкоді здоров'ю, втраті працездатності, стійким погіршенням зору, зменшенням поля зору, постійними головними болями, частими приступами, зниженням пам'яті, постійним запамороченням, порушенням сну, фізичній болі та стражданнях, порушенні нормальних сімейних і соціальних стосунків. Відповідач у добровільному порядку не сплачує заподіяну ним шкоду злочином, тому він, [PERSON], вимушений звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. Позивач, його представник, позовні вимоги підтримали, про що надали відповідну заяву. Прохали прийняти заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав. Правом участі представника у судовому засіданні не скористався. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлено: 13 жовтня 1999 р. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ 21013 державний номерний знак [NUMBER], здійснив наїзд як пішохода - [PERSON], в результаті якого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 8.06.2000 р. по справі по обвинуваченню ПокрасенA.C. за ст.215 ч.2 КК України кримінальна справа припинена на підставі п.Б ст.1 Закону України «Про амністію» від 11.05.2000 року (а.с.6). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2003 р. з Відповідача на користь Позивача стягнуто матеріальну шкоду, спричинену в результаті ДТП у сумі 2973,68 грн. та моральну шкоду у сумі 7000 грн.(а.с.7). На підставі довідки МСЕК серії MCE № 021052 від 12.03.2003 року, виданою Орджонікідзевською міжрайонною МСЕК м. Харкова [PERSON] встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням до 1.03.2004 р., протипоказана тяжка фізична праця біля полум'я, біля механізмів, які рухаються (а.с. 9). Установлено, що з 17 до 31 липня 2003 р. Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 м. Харкова з діагнозом- наслідки тяжкої черепно-мозкової травми, посттравматичний церебральний арахноідіт з глазорухаючими порушеннями, лікворно-гіпертензівним, вестибуло-атактичнимсіндромом. [PERSON] були призначені медикаменти-фезам, лідаза, нікотинова кислота, мілдронат, діпірідол. При виписці рекомендоване лікування у невропатолога, нейромідін, фезам. З 9 по 23 січня 2004 р. [PERSON] знаходився на лікуванні у денному стаціонарі КУОЗ «Міська поліклініка № 18» Орджонікідзевського району м. Харкова з діагнозом- наслідки тяжкої черепно-мозкової травми (в 1999 р.), посттравматичний церебральний арахноідіт з лікворною гіпертензією, окорухаючими порушеннями. Були призначені медикаменти. При виписці рекомендоване лікування у невропатолога, фезам. На підставі довідки МСЕК серії МСЕ № 028117 від 10.03.2004 р., виданою Орджонікідзевською міжрайонною МСЕК м. Харкова [PERSON] встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням до 1.04.2006 р., протипоказана праця з напруженням органів зору, з підвищеним психоемоційним навантаженням (а.с.10). З 16 по 28 березня 2005 р. [PERSON] знаходився на лікуванні у денному стаціонарі КУОЗ «Міська поліклініка № 18» Орджонікідзевського району м. Харкова з діагнозом- наслідки тяжкої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку (в 1999 р.), посттравматичний церебральний арахноідіт з лікворною гіпертензією, окорухаючими порушеннями. Мені були призначені медикаменти-актовегін, сернокисламагнезія, вітамін В6, лідаза. При виписці рекомендоване лікування у невропатолога, окуліста, психотерапевта, лікарські препарати: пікамілон, персен. З 27 січня по 10 лютого 2006 р. позивач знаходився на лікуванні у денному стаціонарі КУОЗ «Міська поліклініка № 18» Орджонікідзевського району м. Харкова з діагнозом- наслідки тяжкої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, епідуральною гематомою (в 1999р.), посттравматичний церебральний арахноідіт з лікворно-гіпертензійним синдромом, глазорухаючими порушеннями, мнестичним зниженням. Були призначені медикаменти. При виписці рекомендоване лікування у невропатолога, та медикаменти. Відповідно довідки МСЕК сер.ХАР-05 № 009544, виданою Орджонікідзевською міжрайонною МСЕК м. Харкова від 11.03.2006 р. встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням до 1.04.2007 р., протипоказана тяжка фізична праця (а.с.11). З 27 січня до 7 лютого 2007 р. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 м. Харкова з діагнозом- наслідки тяжкої черепно-мозкової травми (1999 р.) з забоєм головного мозку, епідуральною гематомою у лівій гемисфері головного мозку, посттравматичний базальний арахноідіт з лікворною гіпертензією, окорухаючими порушеннями, вестибуло-атактичним синдромом, частковою атрофією зорового нерву правого ока, вегето-судинними пароксизмами. Були призначені медикаменти: актовегін, мексидол, мільгама, манніт, церебрумкомпозитум, церебролізін, фінлепсин. При виписці рекомендоване лікування у невропатолога, медикаменти: оксибрал, нейровітан, бетасерк, детралекс. На підставі довідки МСЕК сер.ХАР-06 № 018487, виданою Орджонікідзевською міжрайонною МСЕК м.Харкова від 6.04.2007 року, встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням до 1.04.2008 р., протипоказана тяжка фізична праця, рекомендоване санаторно-курортне лікування, нагляд невропатолога, стаціонарне лікування (а.с.12). З 24 січня до 4 лютого 2008 р. Позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 м. Харкова з діагнозом- наслідки тяжкої черепно-мозкової травми (1999 р.) з забоєм головного мозку, епідуральноюгематомою у лівій гемісфері головного мозку, посттравматичний базальний арахноідіт з лікворною гіпертензією, окорухаючими порушеннями, вестибуло-атактичним синдромом, частковою атрофією зорового нерву правого ока, вегето-судинними пароксизмами. Були призначені медикаменти: актовегін, мексидол, мільгама, JI-лізінаесцинат, церебрумкомпозитум, ноофен, фінлепсин. При виписці рекомендоване лікування у невропатолога, медикаменти: оксибрал, нейровітан, детралекс. Відповідно довідки МСЕК сер.ХАР-07 № 005899, виданою Орджонікідзевською міжрайонною МСЕК м.Харкова від 12.03.2008 р. [PERSON] встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням до 12.03.2009 р., протипоказана тяжка фізична праця, рекомендовано- диспансерний нагляд невропатолога, санаторно-курортне лікування, нагляд невропатолога, стаціонарне лікування (а.с.13). Довідкою МСЕК сер.ХАР-08 № 006272, виданою Орджонікідзевською міжрайонною МСЕК м. Харкова від 6.04.2009 року встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням до 6.04.2011 р., протипоказана праця з підняттям тяжкостей, підвищеним психоемоційним напруженням, рекомендовано- диспансерний нагляд невролога, санаторно-курортне лікування, стаціонарне лікування (а.с.14). На підставі довідки МСЕК сер. 10 ААА № 595732, виданою Орджонікідзевською міжрайонною МСЕК м. Харкова від 21.03.2011 року встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням до 1.04.2013 р., протипоказана тяжка праця з підвищеним психоемоційним напруженням, рекомендовано- диспансерний нагляд невропатолога, санаторно-курортне лікування, стаціонарне лікування (а.с. 15) У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права відшкодування моральної (немайнової) шкоди, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Позивач у підтвердження матеріальної шкоди надав до суду відповідні товарно-касові чеки (а.с. 35-45), виписку з історії хвороби № 941 (а.с. 14), виписку з історії хвороби № 301 (а.с. 19), виписку з історії хвороби № 4134 (а.с. 20), випискою для МСЕК з історії хвороби № 6873 (а.с. 21), виписку з історії хвороби № 569 (а.с.22), виписку з історії хвороби № 458 (а.с. 24), виписку з історії хвороби № 528(а.с.25), виписку з історії хвороби № 1145 (а.с.30). Підтверджений Позивачем розмір матеріальної шкоди, за період з 2003 року, складає 9275,64 грн. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд ураховує факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Моральна шкода, на думку суду, підлягає частковому задоволенню, виходячи з розрахунку: 641 грн.00 коп. на місяць, а за 13 років - розмір складає 99 996 грн. 00 коп. Бо діями Відповідача [PERSON] заподіяно шкоду здоров'ю, втрату працездатності, невиплата матеріальної шкоди призвела до душевних страждань, зміну способу життя - саме із-за несвоєчасної сплати матеріальної шкоди від злочину на протязі тринадцяти років. Також суд приймає до уваги, що саме з вини відповідача позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків. Підлягають задоволенню витрати на правову допомогу, які підтверджені ордером адвоката та квитанцією виданою Юридичною консультацією Орджонікідзевського району від 23.05.2016 року та 01.07.2016 року (а.с.34). Судовий збір враховуючи, що Позивач звільнений від сплати судового збору, слід стягнути з Відповідача на користь держави.

Outcome: partial