Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

До Краматорського міського суду надійшов позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства „ Європейський Страховий Союз», [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування, матеріального й морального збитку , пені за наслідками ДТП. В позовній заяві зазначено, що позивачка є власником автомобілю [NUMBER], номер шасі 21013884626, рік випуску 1981. ТЗ було застраховано по договору від 20.04.206 року поліс № АЕ/8080352. 24.05.2016 року об 11 годині 30 хвилин у м. Краматорськ, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по сухому асфальтовому покриттю вулю Магнітогорська від вул. Румянцева на перехресті нерівнозначних доріг з вул. Героїв Небеснї сотні, не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням гр.[PERSON], що рухався по головній дорозі вул. Героїв Небесної сотні в напрямку вул. Кириченка. Внаслідок ДТП пасажир авто ВАЗ позивачка отримала тілесні ушкодження, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Постановою Краматорського міського суду від 05 липня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення за ст.124 КпАП України та піддано штрафу в розмірі 340 грн. Згідно до висновку судово медичної експертизи №183 від 27.06.2016 року позивачка отримала тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно до звіту № 06-Д/21/1 від 09.06.2016 року виготовленого оцінювачем ТОВ «Експертум-АВЕ» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу потерпілої особи/позивача з рахуванням зносу- становить 22177,29. Страхова компанія визнала свої обовязки по страховому відшкодуванню, повязаного з пошкодженням в ДТП транспортного засобу в розмірі 6055,96 грн., а також відшкодування, повязане з лікуванням у розмірі 1508 грн.60 коп. Крім того позивачем витрачено на виконання послуг, повязаних з евакуацією транспортного засобу в розмірі 1050 грн., що підтверджується квитанціями. Частково відповідач [PERSON] відшкодував її 500 грн. за ліки, а страхова компанія 1506,60 грн до теперішнього часу не відшкодувала. Крім того за час з якого подана заява, а саме 26.05.2016року, через 90 днів, тобто з 25.08.2016 року у позивачки виникло право вимагати пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а саме 1082 грн.78 коп. з 25.08.2016 року по 31.01.2017 року. Просить стягнути з відповідача [PERSON] 20000 моральної шкоди, 15121 грн.33 коп.- матеріальну шкоду, з відповідача страхової компанії відшкодування страхового відшкодування -6055 грн.96 коп.,за лікування-1506,60, за евакуацію ТЗ- 1050 грн. Також просить стягнути судові витрати пропорційно задоволеному позову в відповідачів. В судовому засіданні позивачка та її представник в повному обсязі підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснив, що з позовом погоджується частково, згоден виплатити позивачці 2000 гривень. А всю іншу шкоду він вважає, повинна відшкодувати страхова компанія. В судове засідання представник страхової компанії не зявився, надали суду відзив на позов, в якому зазначено, що вони погоджуються з позовними вимогами в частині відшкодування матеріального збитку в розмірі 6055,96 грн, а також на відшкодування, повязаного з лікуванням у розмірі 1508 ,60 грн. При наявності підтверджуючих квитанції погоджуються виплатити за евакуацію автомобіля 1050 грн. Суд заслухав в судовому засіданні позивачку, її представника, відповідача [PERSON], взяв до уваги відзив на позов ПрАТ «Європейський Страховий Союз», дослідив матеріали цивільної справи і вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗАЗ Ланос застрахована була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АІ/4968266 дія полісу з 27.06.2015 року по 26.06.2016 року. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 50 тис. гривень, розмір франшизи становить 1000 гривень. Згідно до звіту № 06-Д/21/1 від 09.06.2016 року виготовленого оцінювачем ТОВ «Експертум-АВЕ» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу потерпілої особи/позивача з рахуванням зносу- становить 22177,29. Вартість матеріального збитку є рівною його ринковій вартості на момент ДТП, без врахування ВТВ-15098,04 грн. За висновком/звітом № 61-R/21/1 від 14.06.2016 року, виготовленого оцінювачем ТОВ «Експертум-АВЕ» ринкова вартість пошкодженого КТЗ ВАЗ-2101 на дату оцінки становить 8042,08 грн. Таким чином, судом встановлено, що розмір завданої позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; та згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Так ж позиція, щодо права потерпілого яке є абсолютним, викладена в Постанові Верховного Суду України за № 6/2808 від 20.02.2016 року. Разом із тим, матеріали справи свідчать, що позивачка просила стягнути з страховї компанії та з відповідача-винної особи відшкодування Наведене свідчить, що позивач, скористався своїм правом вимоги про страхове відшкодування в рамках і договірних зобовязань та деліктних протягом розгляду справи не відмовився від свого права вимоги про відшкодування завданої йому шкоди саме і з страховика і з винної особи. Таким чином, суд дійшов висновку про можливість стягнення з страхової компанії страхове відшкодування в розмірі 6055 грн.96 коп., матеріальну шкоду, повязану з лікуванням позивачки в розмірі 1508 грн.60 коп., та стягнення з винної особи матеріальної шкоди в розмірі 15121.33 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 гривен Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Згідно якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved