Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

До Снятинського районного суду звернулася дирекція Залучанського дитячого будинку-інтернат із заявою про визнання недієздатним [PERSON], зацікавлені особи - Управління соціального захисту населення Снятинської РДА, Горішньозалучанська сільська рада. В заяві вказано, що [PERSON], [INFO] є інвалідом І групи довічно внаслідок психічного захворювання та ДЦП. Путівкою Головного управління соціального захисту населення №6 від 26.03.1996 року був направлений в Залучанський дитячий будинок-інтернат, з того часу по сьогоднішній день, [PERSON] перебуває на повному державному утриманні. Вихованець [PERSON] хворіє з дитинства, діагноз: спастичний тетраплегія, судомний синдром, олігофренія в ступені дебільності, ДЦП. Хлопчик народився з ознаками дитячого церебрального паралічу, відставав у психомоторному розвитку, розмовному контакту доступний, проте вяло, тихо, вибірково відповідає на запитання і по суті, не на всі, також у хлопчика відсутній словниковий запас, інтелект знижений не відповідає віку, він емоційно нестійкий, свій стан усвідомлює частково. В Залучанському дитячому будинку-інтернат [PERSON] проживає з 9 жовтня 1996 року, а до того виховувався вдома, лікувався в ОКДКЛ м. Тернополя. А тому дирекція Залучанського дитячого будинку-інтернат просить визнати [PERSON] недієздатним. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи - Управління соціального захисту населення Снятинської РДА в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник зацікавленої особи - Горішньозалучанської сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Судом встановлено, що згідно із довідкою до акту огляду МСЕК серії МСЕ №117307 від 14.04.2004 р., [PERSON] є інвалідом І групи довічно. Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №01-14/715 від 01.12.2015 р., [PERSON] хворіє з дитинства, діагноз: розумова відсталість легкого ступеню з частковою соціальною дезадаптацією, ДЦП. Снятинским районним судом було винесено ухвалу від 23.12.2015 р., якою призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Івано-Франківського клінічного психо-неврологічного диспансеру. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Обласної психоневрологічної лікарні №3 м. Івано-Франківськ №30/16 від 27.01.2016 р., підекспертний [PERSON] страждає розладом - розумовою відсталістю легкого ступеня, що істотно впливає на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд враховує, що [PERSON] є інвалідом І групи довічно та потребує постійного стороннього догляду, при цьому інвалідність встановлена у звязку із наявним у нього психічним захворюванням, що підтверджено наявними доказами у справі. Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Обласної психоневрологічної лікарні №3 м. Івано-Франківськ №30/16 від 27.01.2016 р. підтверджено, що на теперішній час [PERSON] виявляє психічний розлад у формі розумової відсталості легкого ступеня. Разом з тим, суд бере до уваги, що психічний розлад у теперішній час істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що відповідно до положень ст. 36 ЦК України є підставою для обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, а не для визнання особи недієздатною. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], жителя [INFO] слід визнати обмежено дієздатним, зважаючи, що матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] страждає на психічний розлад, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В п.1 ч.1 ст.37 ЦК України вказано, що над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена встановлюється піклування. Відповідно до ст. 66 ЦК України, якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Відповідно до ст. 66 ЦК України, зважаючи на те, що обмежено дієздатній особі не призначено піклувальника, піклування над ним здійснюватиме заклад, в якому перебуватиме [PERSON] - Залучанський дитячий будинок-інтернат. Відповідно до зазначеного, на підставі ст.ст. 30, 36, 37, 39, 66 ЦК України,

Outcome: partial