Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «Укрсоцбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, та просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 89045,58 дол. США та судових витрат у розмірі 35083,23 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 28.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON], укладено Договір кредиту №2007/13-2.06/278. Відповідно до умов договору Позивач зобов'язався надати Відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000 доларів США, з графіком повернення кредиту, передбаченим пунктом 1.1. Договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту до 27.04.2017 року зі сплатою 12,85 % річних. З часу отримання кредиту [PERSON], належним чином не виконував зобов'язання, в наслідок чого виникла заборгованість у сумі 89045,58 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом в ромірі 420909,33 дол.США, суми заборгованості за відсотками в розмірі 46136,25 дол.США. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 28.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON], укладено Договір кредиту №2006/13-2.06/278, відповідно до якого він отримав кредит в сумі 50000 доларів США. Строк дії договору встановлено до 27.04.2017 року, з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати відсотків в розмірі 12,85 % на рік за користування ним (а.с. 5-7). Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов'язання виконав - відповідно до умов кредитного договору надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 50 000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки з підписом боржника (а.с. 8). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 16.05.2017 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2006/13-2.06/278 від 28.04.2007 року складає у розмірі 89045,58 доларів США, яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 42909,33 доларів США,; заборгованість за відсотками - 46136,25 доларів США. Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачем не надано, із заявами, клопотаннями, відзивом чи запереченнями, які б суд міг урахувати при ухваленні рішення, відповідач не звертався. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем не спростовано жодними належними й допустимими доказами зазначені позивачем обставини. Крім того суд зазначає, що згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України . Приймаючи до уваги, що кредит Банком був правомірно наданий відповідачці в іноземній валюті, то стягнення боргу саме в іноземній валюті не буде суперечити вимогам законодавства. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 35134,50 грн.

Outcome: approved