Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору\~ Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Вимоги мотивує тим, що 12.11.2011 р. позивач уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2016 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач по справі жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. З травня 2015 року відповідач не поцікавився за які кошти утримується та виховується його донька. Станом на 30.10.2017 р. заборгованість по аліментам складає 9830,67 грн. Відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати доньку. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач жодного разу не з`являвся у дошкільному навчальному закладі, батьківські збори не відвідував, з вихователем з приводу виховання доньки не спілкувався, участі у житті групи та дошкільного навчального закладу не приймав, матеріальними витратами, пов`язаними із відвіданням донькою навчального закладу не цікавився. Також відповідач не цікавиться і станом здоров`я своєї доньки. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухиляння від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. У відзиві на позовну заяву [PERSON] висловив думку про відсутність підстав для задоволення позову. Свою позицію обґрунтував тим, що 07.07.2015 р. він був призваний на військову службу та був звільнений у запас 28.10.2016 р. Перебуваючи у зоні проведення антитерористичної операції від був позбавлений можливості спілкуватись з дитиною. Він систематично сплачував аліменти. Після розірвання шлюбу позивач категорично відмовляється надавати йому можливість спілкуватись із дитиною. Зважаючи на вік дитини він не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на примусове спілкування з дитиною, проте отримавши ухвалу про відкриття провадження у даній справі звернувся до органу опіки та піклування з заявою про надання йому допомоги у встановленні часу для побачень з дитиною. У відповіді на відзив позивач [PERSON] не погодилась із доводами відзиву на позов, вказала, що відповідач з самого народження дитини жодним чином не виявляв бажання приймати участь у її вихованні. Посилання на перешкоджання у спілкуванні з дитиною не підтверджено жодними доказами. Також позивач послалась на те, що [PERSON] з`являвся у відпустку до Комунарського районного суду м. Запоріжжя при вирішенні питання щодо розірвання шлюбу, проте із донькою не спілкувався в той період. У письмових поясненнях № 01-22/0238 від 06.03.2018 р. Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області висловила думку про відсутність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Позивач [PERSON] до суду з`явилась, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення аналогічні тим, що містяться у позові. Також позивач [PERSON] зазначила, що звернулась до суду, оскільки батько не приділяє уваги дитині, останній раз він бачив дитину, коли робив ДНК-тест 20.06.2017 р. Зараз почав цікавитись, оскільки справа знаходиться у суді. Аліменти відповідач сплачує щомісячно, але не у повному обсязі. Зараз у них неприязні відносини. Він їй писав смс-повідомлення, висловлював бажання побачити дитину, проте на зустріч не приходив. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, зазначив, що з позивачем вони розлучились, коли дитині був рік. У 2015 році, коли дитині було приблизно 4 місяці, його призвали до армії, де він служив півтора роки з 07.07.2015 р. до 28.10.2016 р. З дитиною хотів спілкуватись, проте позивач не давала. ДНК-тест підтвердив батьківство. Зараз дитину позивач давати не хоче, у зв`язку з чим він звертався до служби у справах дітей для встановлення днів явки, проте і на визначений час дитину вона не дає. Він приходив до дитини з подарунками, проте дитини не побачив. Наразі бажає спілкуватись із дитиною, з народження хотів нею опікуватись і має намір брати участь у вихованні дитини. Також бажають брати участь у вихованні дитини і його батьки. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову зважаючи на те, що немає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області до суду не з`явився. У заяві, яка надійшла до суду 23.05.2018 р., представник даної третьої особи просив розглянути справу за їх відсутності, проти позову вони заперечують. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району до суду не з`явився. У заяві від 02.05.2018 р. представник даної третьої особи просив розглянути справу за їх відсутності та прийняти рішення в інтересах дитини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач хрестила її дитину, а вона дитину позивача. Знає позивача 11 років, всі свята вони святкують разом. Батька дитини не знає, ніколи не бачила, але зі слів позивача батько дитини не бажає приймати участь у вихованні дитини. Місяці півтора тому вона була свідком того, як відповідач телефонував позивачу, щось кричав у слухавку. До дитячого садочка та лікарні водить дитину позивач. Дитина не знає хто її батько. Зі слів позивача знає, що відповідач сплачує аліменти не завжди. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює у дитячій установі «Червона гвоздика». Позивача знає як матір [PERSON] , яка відвідує її групу з серпня 2017 року. Дитину приводить і забирає матір, дитина доглянута. За даними дитячого садочка до складу сім`ї входять лише дитина та матір. Від дитини нічого про батька вона не чула. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] його кума, а відповідача бачить вперше. [PERSON] знає приблизно з 2010 року через свою дружину. На свята вони разом. Дитину позивач виховує сама. Розмов про батька з дитиною ніколи не було, дитина нікого батьком не називає. Знає, що батько є, але начебто ніяких дій щодо виховання не робить. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] вони знайомі 11-12 років. Позивач виховує дитину самостійно. Батька біля дитини ніколи не бачила. Зі слів позивача знає, що батько не визнавав, що це його донька. Також їй відомо, що відповідачу були виділені дні для відвідування дитини, але він їх не використав. Дитина почала розмовляти приблизно пів року тому, зараз ходить до дитячого садочка. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, допитавши свідків, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 12.11.2011 р., [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі з 12.11.2011 р. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2016 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як видно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 31.03.2015 р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . За приписами ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164\~Сімейного кодексу\~України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст.\~165\~Сімейного кодексу\~України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до листа комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» № 1601/2-8 від 04.12.2017 р., [PERSON] спостерігається в дитячій амбулаторії № 8 комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» з народження. На диспансерному обліку не перебуває. При відвідуванні медичними працівниками вдома та при відвідуванні дитячої амбулаторії з дівчинкою знаходиться мати [PERSON] . Медичні питання стосовно дитини вирішуються з матір`ю. Батько станом здоров`я дитини у дільничного педіатра не цікавився. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 188 «Червона гвоздика» Запорізької міської ради Запорізької області № 11/01-07 від 24.11.2017 р., [PERSON] є вихованкою ДНЗ № 188 з 21.08.2017 р. Батьківські збори відвідувала тільки її мати, питаннями щодо виховання дитини опікувалась мати, приводила до ДНЗ і забирала додому мати, необхідні матеріальні затрати несла тільки мати. Батько жодного разу не з`явився у ДНЗ, батьківські збори не відвідував, з вихователями з приводу виховання доньки не спілкувався, участі у житті групи та ДНЗ не приймав, матеріальними витратами пов`язаними із відвідуванням донькою ДНЗ не опікувався. За змістом довідки [INFO] №\~546 від 13.02.2017 р., [PERSON] 07.07.2015 р. був призваний на військову службу під час мобілізації та 28.10.2016 р. був звільнений у запас. При цьому довідкою військової частини польова пошта [NUMBER] № 3692 від 28.10.2016 р. підтверджено, що [PERSON] у період з 22.12.2015 р. до 28.02.2016 р., з 16.03.2016 р. до 04.07.2016 р., з 18.07.2016 р. до 25.10.2016 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування № 01-22/0404 від 25.04.2018 р. висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини. З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча дійсно ступінь його участі у житті дитини вкрай мала. За змістом розрахунків заборгованості, складених державним виконавцем, [PERSON] має заборгованість за аліментами. Разом з тим, як розрахунки заборгованості, так і надані позивачем квитанції, вказують на те, що він систематично сплачує аліменти у розмірі не меншому ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину. За змістом розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 95р від 02.03.2018 р., між батьками виник спір щодо участі у вихованні дитини. Даним розпорядженням [PERSON] встановлено дні побачень з дитиною. У подальшому [PERSON] знову звертався до Служби (управління) у справах дітей Відділу по Комунарському району Запорізької міської ради щодо перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, на що вказує лист Служби (управління) у справах дітей Відділу по Комунарському району Запорізької міської ради № к-137 від 01.06.2018\~р. Дійсно, наразі відповідач особисто не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, проте приймає участь у матеріальному утриманні дитини, має наміри приймати участь у вихованні дитини. Суд враховує, що в силу віку дитини, її проживання з матір`ю, наявності спору між позивачем та відповідачем щодо участі кожного у вихованні дитини, на теперішній час відповідач як з об`єктивних, так і з суб`єктивних причин не може приймати участь у вихованні дитини у достатньому у загальному розумінні для повних сімей обсязі. Також суд враховує, що з 07.07.2015 р. до 28.10.2016 р. відповідач знаходився на військовій службі та не міг у повному обсязі виконувати своїх батьківських обов`язків з об`єктивних причин. Водночас, суд вважає за необхідне наголосити на необхідності зміни ставлення до виховання дитини з боку відповідача, необхідності прийняття реальної участі саме у вихованні дитини, а не тільки її утриманні, оскільки формальне ставлення до виконання батьківських обов`язків є неприпустимим. Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов до висновку, що на теперішній час відсутні підстави для крайнього заходу у вигляді позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] може зашкодити інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed