Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України до відповідача [PERSON], в якій позивач просить суд стягнути з відповідача сплачене страхове відшкодування в розмірі 10\~888,77 грн. та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 14.11.2015 року в м. Харкові, по пр. Ілліча, 38А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]; 2) автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON]. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої особи отримав механічні пошкодження, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2015 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа звернулася до [PERSON] (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту № 29534 про оцінку матеріального збитку, спричиненого автомобілю потерпілої особи, складений наказ №2390 від 29.03.2016 року про виплату страхового відшкодування потерпілій особі. Відповідно до норм ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10 596 грн. 67 коп. відповідно до платіжного доручення № 2390рв від 30.03.2016 року. Також позивачем були понесені витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку, завданого автомобілю потерпілої особи, в розмірі 292,10 грн. Враховуючи наведене, оскільки відповідач не сплатив страхове відшкодування в добровільному порядку позивачу, останній, посилаючись на ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.10.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди (в порядку регресу) до винної особи. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не зявились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.01.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові доказам, приходить до наступних висновків. 14.11.2015 року в м. Харкові, по пр. Ілліча, 38А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]; 2) автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу (а.с.7). Відповідно до\~обставин,\~встановлених постановою\~судді Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~08.12.2015\~року,\~[PERSON],\~керуючи автомобілем\~ВАЗ 21061,\~державний номер\~[NUMBER],\~14\~листопада 2015\~року,\~не врахував\~дорожню обстановку,\~внаслідок чого\~сталося зіткнення\~з автомобілем\~[PERSON],\~державний номер\~[NUMBER],\~який рухався\~у зустрічному\~напрямку,\~автомобілі отримали\~механічні пошкодження.\~На підставі\~зазначеної постанови\~[PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та його піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави (а.с. 6). Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної не була застрахована, про що свідчить витяг з бази МТСБУ на момент ДТП відносно автомобіля, яким він керував (а.с. 8), потерпіла особа [PERSON] звернувся до [PERSON] (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 9-10, 28). На підставі звіту № 29534 про оцінку матеріального збитку, спричиненого автомобілю потерпілої особи [PERSON] (а.с.11-16), був складений наказ №2390 від 29.03.2016 року про виплату страхового відшкодування [PERSON] (а.с.29). [PERSON] (транспортним) страховим бюро України виплачено страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 10 596 грн. 67 коп. відповідно до платіжного доручення №2390рв від 30.03.2016 року. Також МТСБУ були понесені витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку, завданого автомобілю потерпілої особи в розмірі 292,10 грн. (а.с. 30). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~[PERSON] (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1\~статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~[PERSON] (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з ч. 1\~ст. 1191 Цивільного кодексу України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2\~статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~[PERSON] (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то потерпілий [PERSON] звернувся до [PERSON] (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування йому заподіяної шкоди. На підставі його заяви [PERSON] (транспортне) страхове бюро України відшкодувало йому заподіяну шкоду в розмірі 10\~596,67 грн., сплатило витрати страхового комісара в розмірі 292,10 грн. Всього сплачено [PERSON] (транспортним) страховим бюро України 10\~888,77 грн., отже позивач має право зворотної вимоги до відповідача, як до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Виходячи з викладеного, враховуючи надані позивачем докази і ненадання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями і доказами на їх підтвердження, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди (в порядку регресу) є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення від 25.07.2018 року у сумі 1\~762,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved