Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Товарна біржа «Центральна Одеська біржа», за яким просить суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23 грудня 1997 квартири загальною площею 43, 6 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , в інтересах якого діяла мати на підставі рішення опікунської ради № 1386 Малиновського районної адміністрації м. Одеси від 04.12.1997 р. продавцем, та покупцями [PERSON] , [PERSON] на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» та зареєстрований в журналі реєстрації біржових правочинів за № 3987 23.12.1997 року, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 23 грудня 1997 року між [PERSON] та її сином, неповнолітнім на той час, [PERSON] в інтересах якого діяла мати на підставі рішення опікунської ради № 1386 Малиновського районної адміністрації м. Одеси від 04.12.1997 р. продавцем, та покупцями [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3987 квартири за адресою: [ADDRESS] , які належали відповідачу на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого УЖКХ Одеської міської ради від 17 жовтня 1996 року № 3-8610, який був зареєстрований на товарної біржі «Центральна Одеська біржа» в журналі реєстрації біржових правочинів за № 3987 23.12.1997 року, а також зареєстрований в МБТІ м. Одеси в книзі № 260 пр. реєстр 338 стр. 26. 25.12.1997 р. При укладанні зазначеного договору між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов - предмету і ціни зазначеного договору, що слідує з його тексту. Також відбулося повне виконання умов договору: продавцем отримано до підписання договору грошові кошти у розмірі 5574,0 грн. за вказану квартиру, що підтверджується п. 3 договору; квартира, що вказана в договорі, передана покупцям. Дружина позивача [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заповіту від 03 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бичіхіною О.Ю. та зареєстровано в спадковому реєстрі за номером 56263154, належну їй 1/2 частку квартири [ADDRESS] вона заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній. 28.01.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Руденко Г.О. за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухому майно, що належало [PERSON] Приватний нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 23.12.1997 року не укладений у нотаріальної формі та одночасно роз`яснила, що якщо угода виконана повністю, суд на підставі ст. 47 ЦК (в редакції, яка діяла на час вчинення правочину) за вимогою сторони особа, яка виконала угоду, її правонаступників, або прокурора вправі визнати таку угоду дійсною. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю його та позивача, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені, у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила та відзиву не надали. Суд у зв`язку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів. 23 грудня 1997 року між [PERSON] та її сином, неповнолітнім на той час, [PERSON] в інтересах якого діяла мати на підставі рішення опікунської ради № 1386 Малиновського районної адміністрації м. Одеси від 04.12.1997 р. продавцем, та покупцями [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3987 квартири за адресою: [ADDRESS] , які належали відповідачу на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого УЖКХ Одеської міської ради від 17 жовтня 1996 року № 3-8610, який був зареєстрований на Товарної біржі «Центральна Одеська біржа» в журналі реєстрації біржових правочинів за № 3987 23.12.1997 року, а також зареєстрований в МБТІ м. Одеси в книзі № 260 пр. реєстр 338 стр. 26. 25.12.1997 р. Дружина позивача [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заповіту від 03 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бичіхіною О.Ю. та зареєстровано в спадковому реєстрі за номером 56263154, належну їй 1/2 частку квартири [ADDRESS] вона заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній. 28.01.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Руденко Г.О. за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухому майно, що належало [PERSON] Приватний нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 23.12.1997 року не укладений у нотаріальної формі та одночасно роз`яснила, що якщо угода виконана повністю, суд на підставі ст. 47 ЦК (в редакції, яка діяла на час вчинення правочину) за вимогою сторони особа, яка виконала угоду, її правонаступників, або прокурора вправі визнати таку угоду дійсною. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу № 3987 від 23 грудня 1997 року, укладений на Товарної біржі «Центральна Одеська біржа» без наступного нотаріального посвідчення договору. Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Факт передачі покупної ціни продавцями від покупців, підтверджується пунктом 3 умов зазначеного договору № 3987, зареєстрованого на Товарної біржі «Центральна Одеська біржа», відповідно до якого продавцями отримана сума за відчужувану квартиру. Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцям екземпляру договору, другий екземпляр залишений на збереження на біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна - спірної квартири, що зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» і наданий суду, квартира продавцями передана покупцям, суд вважає, що до покупців перейшло право власності на спірну квартиру. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачам, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР відповідачі, як власники майна, вправі були здійснювати її відчуження. Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1999 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. У зв`язку з тим, що на даний час нотаріально посвідчити угоду неможливо, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом задоволення позову. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved