Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення в якій просить встановити факт неправильності записів: -в актовому записі №2548 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Мангушським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецької області від 03.10.1950, в частині зазначення прізвища народженого « [PERSON] » замість « [PERSON] »; - в актовому записі про шлюб №1, [PERSON] , [INFO] , складеного виконавчим комітетом Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області від 06.01.1948, в частині зазначення прізвища нареченого « [PERSON] » замість « [PERSON] »; -в актовому записі №76 про народження [PERSON] [INFO] , складеного виконавчим комітетом Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області від 20.07.1953, в частині зазначення прізвища народженого « [PERSON] » замість « [PERSON] »; - в актовому записі про шлюб № [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 28.05.1976, в частині зазначення прізвища нареченого « [PERSON] » замість « [PERSON] »; - в актовому записі про смерть №33 [PERSON] , складеного виконавчим комітетом Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області від 31.03.1997, де вказати вірним дату народження померлого « [INFO] » замість « [INFO] » та внести відповідні зміни до вищевказаних актів з урахуванням внесених змін. Дана заява мотивована тим, що він народився [INFO] , його батьками є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] . [INFO] , яка померла [INFO] . На даний час почав збирати документи для отримання грецького громадянства, оскільки його батько був по національності греком, однак були виявлені розбіжності в написанні його прізвища українською мовою та прізвища батька, при перекладі з російської мови. У зв`язку з розбіжностями в актових записах, заявник звернувся до Мангушського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецькій області з заявою про внесення змін до ряду актових записів. Проте, 09.09.2021 йому було відмовлено у внесенні відповідних змін та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту неправильності записів в актах цивільного стану. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Від представника зацікавленої особи до суду надійшла письмова заява із проханням розглянути справу у їх відсутність та на розсуд суду. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виконаного російською мовою «громадянин « [PERSON] » народився « [INFO] ». При цьому дати народження - « [INFO] » розбірливо виконана і прописом, а саме «тысяча девятьсот восемнадцатого года». Актовий запис про народження - № 2548 від 03.10.1950. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00023136448 від 14.06.2019, щодо актового запису №2548 від 03.10.1950 вбачається, що прізвище про дитину зазначено українською мовою - [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] складеного російською мовою « [PERSON] » 06.01.1948 зареєстрував шлюб з [PERSON] у Ялтинській селищній раді, актовий запис №1. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00023130518 від 13.06.2019, щодо актового запису №1 від 06.01.1948 вбачається, що прізвище чоловіка зазначено українською мовою - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 19.08.2014 прізвище народженого вказано українською мовою « [PERSON] ». Актовий запис про народження - № 76 від 20.06.1953 складений виконкомом Ялтинської селищної ради Першотравневого району Донецької області. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про нареченого, у актовому запису про шлюб № 1643 від 28.05.1976 прізвище вказано українською мовою « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть виданого повторно серії [NUMBER] Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 23.10.2020, виданого на ім`я [PERSON] , зазначено дата народження померлого « [INFO] ». Отже, вищевказані документи містять помилки у записі дати народження [PERSON] , померлого [INFO] та написанні прізвища заявника та прізвища його батька українською мовою, при перекладі з російської мови. З метою усунення неправильності вказаних записів про народження, заявник звернувся з відповідною заявою до Мангушського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецькій області, але йому було відмовлено оскільки відомості зазначених свідоцтв повністю співпадають з відомостями актових записів. Вказаний факт має для заявника юридичне значення, іншим шляхом вирішити питання неможливо. Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік справ про встановлення факту, які розглядає суд. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зазначене роз`яснення у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» кореспондується з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до ст. 9 цього Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до п.п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року (далі - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п. 2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог п.1 та п.2 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за №719/4940, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Згідно ч.3 та ч.4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Разом з тим, відповідно до п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміна прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього примову є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки в них, у зв`язку з цим, виникнуть певні обов`язки). Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання». У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно роз`яснень, що містяться в пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження). У пункті 11 даної Постанови зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою встановлення юридичного факту, що в подальшому тягне юридичні наслідки, суд вважає, що внести виправлення у зазначеному актовому записі позасудовим шляхом не вбачається можливим, тому заявлені вимоги в частині встановлення факту неправильності запису в актовому записі та внесення відповідних змін підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved