Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся позивач ТОВ «Порше Мобіліті» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 06 травня 2011 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір №50001140, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалося надати відповідачеві кредит в розмірі 164548,18 гривень, що еквівалентно 20633,00 доларів США, строком на 48 місяців, зі сплатою 12,50% річних (відповідно до п.2.3 загальних умов кредитування ставка є змінною), з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Passat CC, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1798 куб. см, 2011 року випуску, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит в повному обсязі, також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору. Згідно укладеної 16 травня 2014 року додаткової угоди до кредитного договору, відповідачу було надано додатковий кредит у сумі еквівалент 2298,52 доларів США в українських гривнях, що на дату укладення додаткового договору становило 27789,11 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №50001140 від 16 травня 2011 року, відповідно до умов якого відповідачем було передано у заставу автомобіль Passat CC, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1798 куб.см, державний номер [NUMBER], 2011 року випуску, заставна вартість якого за домовленістю сторін склала 329096,35 гривень. Загальними умовами кредитування, які є невід'ємною частиною кредитного договору, передбачено, що відповідач сплачує платежі в рахунок повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в кредитному договорі, яким є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк». З жовтня 2014 року відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за договором щодо сплати щомісячних платежів. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, порушенням термінів сплати щомісячних та інших платежів, передбачених договором, ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу відповідача направило вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором №50001140 від 05 жовтня 2015 року. За умовами кредитного договору, у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 календарних днів з дня одержання вимоги щодо дострокового повернення кредиту компанія має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та (або) вимагати дострокового розірвання кредитного договору. Станом на 18 серпня 2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 110630,48 гривень основна сума заборгованості за договором. У зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору, позивач вважає, що йому за загальними умовами кредитування в повному обсязі повинні бути відшкодовані винною стороною, якою є відповідач, заподіяні збитки в загальному розмірі 8400,00 гривень. Посилаючись на вимоги частини 2 статті 625 ЦК України, позивач вважає, що відповідач в зв'язку з порушенням ним терміну сплати щомісячних платежів за період з 16 жовтня 2014 року по 16 травня 2015 року повинен сплатити на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму втрат від інфляційних процесів в розмірі 35832,81 гривень (сукупний індекс інфляції помножений на суму заборгованості). Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 154863,29 гривень та понесені позивачем судові витрати, а саме: сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в сумі 2322,95 гривень, а також витрати на правову допомогу з урахуванням податку на додану вартість в розмірі 6000 гривень, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Вернер», до якої позивач звернувся з метою отримання юридичної консультації, підготовки процесуальних документів та задля участі представника фірми в судових засіданнях. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Кіровському та Будьоннівському районним судам міста Донецька, визначена підсудність Красноармійському міськрайонному суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідача [PERSON] підлягає розгляду Красноармійським міськрайонним судом Донецької області. По справі Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено заочне рішення від 26 грудня 2018 року, яким було задоволено позовні вимоги у повному обсязі. 05 травня 2018 року представником відповідача [PERSON] було подано заяву про перегляд вказаного заочного рішення, яку ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2018 року було задоволено, зазначене заочне рішення було скасовано, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Розпорядженням керівника апарату Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2018 року у зв'язку припиненням здійснення суддею Хмельовою С.М. повноважень судді у зв'язку із закінченням п'ятирічного строку призначення було призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи. 19 жовтня 2018 року справу до свого провадження було прийнято суддею Філь О.Є., справу призначено до судового розгляду на 7 листопада 2018 року. В судовому засіданні представник позивача Здоренко В.Є. позовні вимоги та доводи в обгрунтування позовних вимог, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки він зареєстрований в місті Донецьку, тобто в населеному пункті, на території якого відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і поштовий зв'язок відсутній, тому відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 травня 2011 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір №50001140 (а.с. 10-17), відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалося надати відповідачеві кредит в розмірі 164548,18 гривень, що еквівалентно 20633,00 доларів США, строком на 48 місяців, зі сплатою 12,50% річних (відповідно до п.2.3 загальних умов кредитування ставка є змінною), з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Passat CC, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1798 куб.см, 2011 року випуску, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит в повному обсязі, також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору. Згідно укладеної 16 травня 2014 року додаткової угоди до кредитного договору, відповідачу було надано додатковий кредит у сумі еквівалент 2298,52 доларів США в українським гривнях, що на дату укладення додаткового договору становило 27789,11 грн. (а.с.18-22). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №50001140 від 16 травня 2011 року, відповідно до умов якого відповідачем було передано у заставу автомобіль Passat CC, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1798 куб.см, державний номер [NUMBER], 2011 року випуску, заставна вартість якого за домовленістю сторін склала 329096,35 гривень (а.с.23-29). Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною кредитного договору, передбачено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позивальником у повернення кредиту, визначено в гривні на день укладення кредитного договору в графіку погашення кредиту, що також є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в кредитному договорі. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у встановленому договором порядку та розмірі. Відповідач в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту не виконав, з жовтня 2014 року припинив виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Згідно пункту 3.2.1 Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною кредитного договору, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць, компанія має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору. Пунктом 3.3 вищезазначених Загальних умов кредитування визначено, що позичальник зобов'язаний повернути компанії в повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції якщо такі підлягають застосуванню. Позивачем в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, порушенням термінів сплати щомісячних та інших платежів, передбачених договором, 05 жовтня 2015 року на адресу відповідача було направлено вимогу №50001140 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (а.с.38-40). Станом на 18 серпня 2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 110630,48 гривень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не заперечував факту отримання ним кредиту за вказаним кредитним договором, доказів його погашення не надав, тому суд вважає факт існування вказаної заборгованості та її розмір доведеним. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі. Стосовно позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми ч. 2 статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. З кредитного договору та умов кредитування вбачається, що сума кожного наступного платежу нараховувалася позивачем у доларах США та визначалася у гривневому еквівалентні, тому підстав для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості не має. Зазначене узгоджується й з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 27січня 2016 року у справі № 6-771цс15. У зв'язку з викладеним, позовні вимоги щодо інфляційних втрат у розмірі 35832,81 грн. суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача збитків суд дійшов висновку, що відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина. Заявлена до стягнення сума витрат у сумі 8400 грн. юридично-консультаційних послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором. Стосовно стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу суд зазначає, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Стаття 137 ЦПК України передбачає відшкодування витрат, пов'язаних виключно з правничою допомогою адвоката, але суду не надано жодних доказів на підтвердження надання професійної правничої допомоги адвокатом. Крім того, позивачем надано довіреності, згідно яких він доручає ведення справи як ТОВ «Юридична фірма «Вагнер», так і іншим особам - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 95, 102), однак жодного доказу того що вказані особи перебували з ТОВ «Юридична фірма «Вагнер» у трудових відносинах і виконували свої обов'язки згідно договору про надання юридичних послуг від 15 жовтня 2015 року та додаткової угоди до нього від 10 серпня 2010 року, позивачем не надано. Також суд зазначає, що № 1024 про надання юридичних послуг від 17 серпня 2016 року (а.с. 90), відповідно до якого виконавцем надано послуги щодо представництва у повному обсязі, складено до подання позовної заяви та відкриття провадження у справі, у зв'язку з чим такі послуги не могли бути надані, тому відповідно до ст. 79 ЦПК України такий доказ не може розглядатися як достовірний і не підтверджує факту надання таких послуг. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем не надано такого опису, у зв'язку з чим розмір таких витрат належним чином не обґрунтовано. У зв'язку з викладеним вимоги щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 12000 грн, які заявлені позивачем у запереченні на заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення (а.с. 210-213), оскільки крім договору про надання юридичних послуг від 27.03.2018 року, який укладений між ТОВ «Юридична компанія «Праймлекс» та ТОВ «Порше Мобіліті» (а.с. 215-219), позивачем не надано відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1659,45 грн., виходячи з наступного розрахунку: 2322,95грн. * 110630,48 грн. / 154863,29 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial