Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» ЗОР, заінтересована особа: Шевченківське об`єднане управління ПФУ у м. Запоріжжя, про визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. В обґрунтування вимог зазначено наступне. З 31 жовтня 2013 року у КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» ЗОР проживав та був зареєстрований [PERSON] , [INFO] Останній раз [PERSON] бачили на сніданку в пансіонаті 13 червня 2018 року та цього ж дня, приблизно о 12 годині, за адресою: [ADDRESS] З метою розшуку [PERSON] заявником були вжиті заходи щодо його пошуку, зокрема, 18 червня 2018 року було подано заяву до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, проте пошуки не надали результату. Оскільки відсутні відомості про місце перебування [PERSON] більше одного року, то заявник просить суд визнати [PERSON] безвісно відсутнім, що надасть заявнику можливість його виключення із складу підопічних пансіонату. Ухвалою суду від 19 липня 2019 року заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі. 24 вересня 2019 року ухвалою суду замінено заінтересовану особу - Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Запоріжжя на правонаступника - Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області. Представник заявника у судове засідання, повідомлений своєчасно та належним чином, не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Заінтересована особа - Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направила, причини його неявку суду не повідомила. Оскільки учасники справи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі т. ст. 15, 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення від 20 червня 2013 року [PERSON] , [INFO], було переведено з КУ «Любицький ПНІ» ЗОР до КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» ЗОР. Наказом КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» ЗОР № 151 від 31 жовтня 2013 року [PERSON] поставлено на всі види забезпечення пансіонату з 31 жовтня 2013 року. З наявної у матеріалах справи копії паспорту [PERSON] , [INFO] , вбачається, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . з 05 листопада 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Наказом КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» ЗОР № 77/2 від 15 червня 2018 року [PERSON] знято з харчування з 15 червня 2018 року. 19 червня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018080040001967 внесені відомості про те, що 18 червня 2018 року до Комунарського ВП надійшла заява від КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» про те, зщ 13 червня 2018 року приміщення вказаного закладу покинув [PERSON] , [INFO], який до пансіонату не повернувся. Місцезнаходження останнього не відоме. У відповідності до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Зі змісту заяви вбачається, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно для зняття останнього з обліку осіб, які перебувають в КУ «Запорізький геріатричний пансіонат» ЗОР. За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 10 жовтня 2019 року у власності [PERSON] , [INFO] , будь - якого нерухомого майна не має. З матеріалів кримінального провадження № 12018080040001967 від 19 червня 2019 року вбачається, що за наслідками проведення досудового розслідування встановлено, що за антропологічними даними зниклого [PERSON] трупів, за прекметами, схожого на нього, не виявлено. За повідомленням КУ «Пологівська центральна районна лікарня» Пологівської районної ради Запорізької області від 30 серпня 2018 року, КЗ «Запорізька центральна районна лікарня» Запорізької районної ради Запорізької області від 06 вересня 2018 року, КУ Бердянської міської ради «Бердянське територіальне медичне об`єднання» від 29 серпня 2018 року, КУ «Обласна інфекційна клінічна лікарня» ЗОР від 03 вересня 2018 року до вказаних медичних закладів за медичною допомогою [PERSON] , [INFO], не звертався, на стаціонарному чи диспансерному обліку не перебував. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вжиті в рамках досудового розслідування слідчим заходи не надали результатів щодо встановлення місця знаходження [PERSON] , [INFO] Відповідно до імперативних положень ч. 5 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. При розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). Отже, з урахуванням сукупності вищевикладеного та аналізу наявних у справі, з огляду на практику Верховного Суду щодо розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою, суд дійшов висновку, що за таких обставин, коли визнання фізичної особи безвісно відсутньою необхідне заявнику для зняття з обліку, відомості про місце проживання [PERSON] відсутні більше року, то заяву про визнання його безвісно відсутнім необхідно задовольнити. Враховуючи наявні матеріали справи та зміст заяви заінтересованої особи, останнім днем отримання відомостей про місце перебування [PERSON] , [INFO] , є 13 червня 2018 року, то, відповідно, початком безвісної відсутності - 14 червня 2018 року. Одночасно суд вважає роз`яснити, що відповідно до ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. На підставі викладеного та

Outcome: approved