Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов від АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі заяви б/н від 24.05.2013 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 12.07.2021 виникла заборгованість у розмірі 10679,79 грн., яка складається з наступного: 8357,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2322,18 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У позові позивач ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі та судових витрат. Про дату, час та місце слухання справи учасники були повідомлені належним чином. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, заяв не подавала. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області постановлено здійснювати розгляд справи у заочному порядку. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідач 24.05.2013 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківський послуг (далі Анкета-заява) в ПриватБанку, тобто фактично вчинила дії з метою укладення договору з позивачем. В Анкеті-заяві зазначено, що відповідач просить видати їй кредитну картку « Універсальна». Разом з тим, в Анкеті-заявці відсутні відомості щодо узгодження між сторонами строку дії кредитного договору, розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки, розміру пені та штрафних санкцій (а.с. 25). Указана Анкета-заява містить підпис [PERSON] на підтвердження того, що вона була ознайомлена з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами банківських послуг, а також Тарифами банку та зобов`язується в подальшому регулярно ознайомлюватися на сайті позивача зі змінами у вказаних документах. На підтвердження факту видачі відповідачу картки позивач надає довідку (а.с. 24), з якої вбачається, що відповідачу вперше була видана кредитна картка 24.05.2013. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитну картку з встановленим кредитним лімітом, розмір якого періодично змінювався, що вбачається з відповідної довідки (а.с. 23). Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, що призвело до виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з позовом до суду. Із долучених до позовної заяви розрахунків вбачається, що станом на 12.07.2021 позивач визначив заборгованість [PERSON] за кредитним договором у розмірі 10679,79 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8357,61 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2322,18 грн. (а.с. 16). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. На обґрунтування позовних вимог Банк вказує, що при укладанні договору сторони керувалися саме вказаними нормами законодавства, при цьому, формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно з якими обслуговується відповідач. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.05.2013 шляхом підписання Анкети-заяви. Даний висновок суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019, а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. З огляду на викладене відсутні підставі для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2322,18 грн. З банківської виписки, яка є первинним документом, вбачається, що за період з 24.05.2013 до 01.07.2021 позивачем нараховувалися та стягувалися з відповідача відсотки за користування кредитними коштами, пеня і штрафи за прострочку виконання відповідачем обов`язку з повернення кредитних коштів (а.с. 17-22). Крім того, з розрахунку заборгованості за період з 01.09.2015 до 30.09.2019 вбачається. що позивачем стягнуто з відповідача заборгованість по пені на загальну суму 2650,00 грн (а.с. 11-14). Крім того, з розрахунку заборгованості за період з 01.10.2019 до 12.07.2021 вбачається. що позивачем додатково стягнуто з відповідача заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 6556,14 (а.с. 15-16). Проте, як зазначалось вище, у матеріалах справи відсутні належні докази встановлення та погодження сторонами умов щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами та пені за прострочку їх повернення. З огляду на викладене суд дійшов висновку про безпідставність стягнення позивачем з відповідача відсотків та пені на загальну суму 9206,14 грн (2650,00 грн + 6556,14 грн). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту суд зазначає наступне. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частин першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.05.2013 станом на 12.07.2021 заборгованість відповідача за простроченим тілом кредиту становить 8357,61 грн. (а.с. 16). Оскільки суд дійшов висновку, що позивачем було безпідставно стягнуто з відповідача нараховані відсотки та пеню у загальному розмірі 9206,14 грн., слід дійти висновку, що розмір безпідставно стягнутої позивачем сума перевищує розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed