Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 28 січня 2016 року звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому зазначено, що сторони уклали договір б/н від 12.01.2010 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто не виконав зобовязання належним чином. У звязку з цим, відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість в сумі 12111,59 гривень. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12111,59 грн. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача звернувся до суду у із заявою про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 12 січня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізична особа [PERSON] уклали договір б/н від 12.01.2010 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 6 на звороті). Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд приходить до висновку, що між сторонами укладений кредитний договір від 12.01.2010 року, який по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України. Відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно з умовами договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5). Відповідач порушив вимоги договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобовязання, передбачене договором, а тому станом на 30.11.2015 року має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 12111,59 грн., яка складається з сум: - заборгованості за кредитом 1000,00 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом 7308,66 грн.; - заборгованості за пенею та комісією 2750,00 грн.; - штрафу 500,00 грн. (фіксована частина); - штрафу 552,93 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклав кредитний договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом. Позов доказано: анкетою-заявою клієнта про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.6), Умовами та правилами надання банківських послуг, розрахунком заборгованості (а.с. 5). Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позов ПАТ КБ «ПриватБанк»» задоволений, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved