Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду у серпні 2015 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] міської ради визнання права власності в порядку спадкування на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул.. Ізоляторна,11, після смерті брата [PERSON], померлого 28.01.1998 року. Позовні вимоги обґрунтував тим, що після смерті брата відкрилася спадкова маса у вигляді 1/6 частини вказаного вище житлового будинку. Споріднення між ним та братом підтверджується дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 24.10.1979 року державним нотаріусом Першої [PERSON] ДНК, в якому записано, що вони є синами [PERSON]. [PERSON] померла 04.01.2004 року. Після смерті брата він в шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про вступ в право спадкування не подавав, оскільки був зареєстрований в спадковому будинку та постійно в ньому проживав і проживає. У 2015 році він звертався до Першої [PERSON] ДНК, але йому там пояснили, що це питання необхідно вирішувати в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, письмово [PERSON] до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину не звертався, нотаріусом не приймалося будь-яких процесуальних рішень з приводу оформлення спадкових прав [PERSON] На даний час виготовлено технічну документацію домоволодіння № 11 по вул.. Ізоляторній в м. Словянську та на ньому немає самовільно збудованих споруд. [PERSON] має намір оформити право власності на спірну частку жилого будинку для подальшого переоформлення на дочку. [PERSON] проживав у цьому будинку разом із спадкодавцем і після його смерті фактично вступив в управління та володіння майном. Відповідач [PERSON] міська рада була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, представник в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Відповідно до дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.1979 року, виданого державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори (№ 4878) спадкоємцями на ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами № 11 по вул. Ізоляторній в м. Словянську після смерті [PERSON] в рівних частках є [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а. с. 10). Згідно довідки КП «БТІ» м. Словянська № 1949-2/0.45/01 від 05.08.2015 року, право власності на житловий будинок № 11 по вул.. Ізоляторній в м. Словянську станом на 01.01.2013 року зареєстроване: 4/6 частки за [PERSON], 2/6 частки а [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину від 24.10.1979 р., р. № 4878 ( а. с. 17). 28 січня 1998 року помер [PERSON], про що відділом РАГС м. Словянська Донецької області 28.01.1998 року зроблено актовий запис № 192 ( а. с. 8). Згідно копії домової книги та копії паспорту позивача, в житловому будинку № 11 по вул.. Ізоляторній в м. Словянську зареєстрований позивач [PERSON] з 07.07.1981 року ( а. с. 7,14-15). Згідно вимог ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, спадкують в рівних частках брати та сестри померлого, дід та бабка померлого з боку батька та з боку матері. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або якщо спадкоємець подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі ( п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/6 частку спірного житлового будинку за позивачем в порядку спадкування задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З матеріалів справи, доводів позивача у позовній заяві та пояснень представника позивача вбачається, що позивач в установленому законом порядку до нотаріальної контори для реалізації своїх спадкових прав не звертався, нотаріусом з цього приводу рішення про видачу або відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не приймалося. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК). Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р., за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Судом встановлено та не заперечувалося представником позивача, що спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилася. Здійснення права спадкування врегульовано розділом У11 ЦК України в редакції 1963 року, главами 84-88 ЦК України 2003 року, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами встановлений нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів, у тому числі нотаріусом має бути встановлено коло спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкоємців чи перелік осіб, які мають право на обовязкову частку, дотримання вимог ч.ч. 3,4 ст. 1268 ЦК тощо. При розгляді даного позову про визнання права власності в порядку спадкування судом не встановлено фактів та обставин, які б перешкоджали [PERSON] звернутися до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом з дотриманням нотаріального порядку оформлення спадкових прав. [PERSON] спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено правову позицію, згідно якої якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину ( п. 3.1). Суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Суду позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про те, що позивачем дотриманий нотаріальний порядок оформлення своїх спадкових прав, наявний спір про право, а тому позовні вимоги заявлені передчасно і підстав для задоволення позову не вбачається. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, судові витрати позивача по сплаті судового збору слід віднести на його рахунок. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed