overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач посилається на те, що 12.10.1990 року нею було придбано у [PERSON] домоволодіння-житловий будинок зі спорудами в с. Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, вул. Коцюбинського, 4. Раніше до придбання будинку з 12.03.1988 року вона проживала в даному будинку на квартирі. Після придбання домоволодіння [PERSON] нотаріально договір не посвідчив. Позивач була зареєстрована в даному будинку з 12.03.1988 року по 24.11.2016 рік, після чого продовжує проживати в будинку без реєстрації, користується присадибною ділянкою, здійснює ремонт будинку та споруд. Позивач наголошує, що з моменту надання йому будинку сплинуло більше 10 років, вона продовжує безпосередньо володіти будинком, користуватися земельною ділянкою, тому вказаний будинок повинен перейти до неї у власність. Тому прохає визнати за нею право власності на житловий будинок в с. Гупалівка Магдалинівського р-ну Дніпропетровської області, вул. Коцюбинського,4. Позивач у судове засідання не з'явилася, представником позивача надано до суду заяву, в якій він прохає розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надано заяву, в якій він прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будиноу від 21.05.1991 року житловий будинок з господарськими спорудами в с. Гупалівка Магдалинівського р-ну Дніпропетровської області, вул. Коцюбинського,4, належить [PERSON] (а. с. 13). Згідно довідки Гупалівської сільської ради від 17.05.2018 року [PERSON] - позивач по справі - дійсно проживає в [INFO], з 12.03.1988 року по даний час, з 12.03.1998 року по 24.11.2016 року була зареєстрована за даною адресою (а. с. 11). У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок, яким заволодів позивач, знаходився у власності іншої особи. Позивач добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, що є підставою для набуття права власності на житловий будинок. Тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач посилається на те, що в лютому 2001 року ним було придбане у [PERSON] домоволодіння житловий будинок з господарськими спорудами в с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, 93. Домоволодіння складається із будинку (літ. А в технічному паспорті), прибудови (літ. а), літньої кухні (літ. Б), сарая (літ. В, Г, Д), навісу (літ. Е, З), вбиральні (літ. Ж), погріба з шийкою (літ. К, ПГ), скважини (№ 1). З моменту придбання домоволодіння [PERSON] нотаріальний договір не оформила, мала похилий вік, та померла 22.03.2001 року. Як зазначає позивач з квітня 2003 року він проживає в даному будинку, а після одруження - зі своєю сімєю продовжує проживати в будинку, користується присадибною ділянкою, здійснює ремонт будинку та господарських споруд. Звертався до сільської ради з приводу визнання за ним права власності на дане домоволодіння, де йому було рекомендовано звернутися до суду за захистом майнових прав. Позивач наголошує, що з моменту надання йому будинку сплинуло більше 10 років, він продовжує безпосередньо володіти будинком, тому вказаний будинок і присадибна ділянка повинні перейти до нього у власність. Прохає визнати за ним право власності на житловий будинок в с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, 93. Позивач у судове засідання не з'явився, представником позивача надано до суду заяву, в якій він прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами в с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, вул. Центральна, 93, належав [PERSON] (а. с. 12). Згідно свідоцтва про смерть, виданого 23.03.2011 року виконкомом Оленівської сільської ради, серія I-КИ № 736810, [PERSON] померла 22.03.2001 року, актовий запис № 10 ( а. с. 11). Як видно з матеріалів справи, що житловий будинок, яким заволодів позивач, знаходився у власності іншої особи. Відповідач [PERSON] спадкоємець власника нерухомого майна - визнаючи позов, фактично визнав обставини, наведені позивачем та досліджені судом документальні докази. Тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач в позові посилається на те, що влітку 2015 року році купив будинок в с. Оленівка вул. Садова, 18 Магдалинівського району Дніпропетровської області у [PERSON] На виконання умов усного договору сплатив вартість домоволодіння, користується будинком та присадибною ділянкою. Однак договір купівлі-продажу не оформлений, так як [PERSON] померла. Спадкоємцем є [PERSON], якому відомо про факт відчуження на користь позивача домоволодіння, претензії відсутні. Через не укладення договору купівлі-продажу звернувся до суду і прохає визнати право власності на вказане майно. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду сповіщено належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. [PERSON] померла 30 вересня 2015 року, згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 640946, виданого Виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 16. (а. с. 6). У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Садова, 18 с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області власником вказано позивача [PERSON]. (а. с. 7-9). Вказане домоволодіння належало [PERSON], що вказано у довідці виконкому Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. № 854 від 31 жовтня 2016 року. (а. с. 11). Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду при визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої зобовязання за хоч і не нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. Виходячи з наведеного суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права на спадкове майно за заповітом. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, що складається із житлового будинку з подвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS]. За життя [PERSON] залишив заповіт від 30 червня 2005 року, в якому вказав позивачку, як спадкоємицю всього майна. Позивачка зазначає, що зверталася до нотаріальної контори з метою подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, але було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житловий будинок. Тому позивачка вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди по праву спадкування за заповітом. Позивачка надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі. Проти позову не заперечує. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В заповіті від 30 червня 2005 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та внесеному в реєстр за № 118, [PERSON] вказав позивачку, як спадкоємицю належного йому майна - житлового будинку з подвірними будівлями, що знаходиться в с. Деконка Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 5). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 25 (а. с. 4). Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини, але було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житловий будинок. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду вул. Комсомольська с. Деконка Магдалинівського району Дніпропетровської області власником будинку вказано [PERSON]. (а. с. 6-8). Згідно довідок сільської ради, [PERSON] дійсно був зареєстрований і постійно проживав по день смерті по [ADDRESS]. (а. с. 11) Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є спадкоємицею по заповіту, який залишив померлий [PERSON], має право на спадкування. Виходячи з наведеного суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права приватної власності на житловий будинок. Позивач в позові посилається на те, що 15 травня 2008 року році купив будинок в с. Шевське вул. Грушева, 8 Магдалинівського району Дніпропетровської області у [PERSON] На виконання умов усного договору сплатив вартість домоволодіння, користується будинком та присадибною ділянкою. Однак договір купівлі-продажу не оформлений, так як [PERSON] померла. Спадкоємцем є [PERSON], якій відомо про факт відчуження на користь позивача домоволодіння, претензії відсутні. Через не укладення договору купівлі-продажу звернувся до суду і прохає визнати право власності на вказане майно. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду сповіщено належним чином. Надала до суду письму заяву, в якій позовні вимоги визнала та прохала задовольнити. Справу розглядати без її участі у звязку з незадовільним станом здоров`я. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок та технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Грушева, 8 с. Шевське Магдалинівського району Дніпропетровської області власником вказано [PERSON]. (а. с. 6, 7-9). У письмовій розписці від 15 травня 2008 року вказано факт продажу [PERSON] житлового будинку, розташованого по вул. Грушева, 8 с. Шевське Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] А також домовленість про підготовку на протязі року документів для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу будинку. (а. с. 10). [PERSON] померла 16 листопада 2008 року, згідно свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 115534, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 523. (а. с. 28). Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду при визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої зобовязання за хоч і не нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. Виходячи з наведеного суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в позові посилається на те, що 19.09.2013 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 5,220 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 128681 від 30.07.2002 року. За життя [PERSON] склала заповіт, по якому вказану земельну ділянку заповідала позивачу. Відповідач [PERSON] донька [PERSON] успадкувала інше майно, що не ввійшло до даного заповіту. Позивач своєчасно до нотаріальної контори із заявою не звернувся по причинітого, що з початку 2014 року майже два роки перебував по мобілізації в зоні проведення АТО, що стало причиною пропуску строку для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визначити додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявився, представником позивача надана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує і прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіславши заяву в якій прохає розглянути справі без її участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно заповіту від 10.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Магдалинівського нотаріального округу, [PERSON] заповідала земельну ділянку площею 5,220 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 128681 від 30.07.2002 року [PERSON] позивачеві по справі (а. с. 7). [PERSON] померла 19.09.2013 року, згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 770353, актовий запис № 37 (а. с. 6). Згідно свідоцтва серії УБД № 099383 від 08.04.2016 року, [PERSON] є учасником бойових дій (а. с. 4). Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач був позбавлений можливості своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, у звязку з тривалим перебуванням по мобілізації в зоні проведення АТО. Такі обставини є поважною причиною пропуску строку подачі заяви, тому суд дійшов до висновку про можливість задовольнити прохання позивача та продовжити строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обґрунтовуючи заяву вказав, що звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 03.06.2017 року між ним та відповідачем [PERSON] . Від спільного подружнього життя мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Відносини були напружені, будувалися без взаємної любові, поваги та дружби. З жовтня 2020 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, збереження сім?ї вважає не можливим, оскільки фактично давно припинили шлюбні відносини, тому прохає суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі та без фіксації судового засідання, відповідач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. У відповідності до положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до такого. Сторони зареєстрували шлюб 03.06.2017 року у Центральному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис про шлюб № 278, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ст..110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст..112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу припинення шлюбних відносин, сумісного проживання та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. Відтак, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права дітей, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач обґрунтовуючи заяву вказав, що звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 08.10.2019 року між ним та відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось з причини несумісності характерів, різних поглядів на життя. Після припинення шлюбного життя дружина з дитиною переїхала на інше місце мешкання де і проживає. З відповідачем вважає збереження сім?ї не можливе, так як в дружини склалися неприязні стосунки і неприязне відношення, тому не має наміру на збереження даного шлюбу. Майнового спору не мають. Тому прохає суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 26.10.2021 року позовна заява прийнята до свого провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні сторони не заперечували проти розірвання шлюбу. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до такого. Сторони зареєстрували шлюб 08.10.2019 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах ГТУЮ у Дніпропетровської області, актовий запис про шлюб № 169, відповідно до свідоцтва про шлюб виданого повторно серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу у сторін народились діти - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого повторно серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до ст..110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст..112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу припинення шлюбних відносин, сумісного проживання та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. Відтак, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права дітей, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного та

Outcome: approved