Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Сектор у справах громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ УМВС України в Запорізькій області, у якій просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №274 у будинку №14 по вул. Дунайська у м. Запоріжжя. Позовна заява обґрунтована тим, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.1998 року, посвідченого державним нотаріусом третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] У вищевказаній квартирі зареєстрований, проте не проживає відповідач [PERSON] Бахаельдін. Позивач також зазначила, що у неї виникла необхідність у продажі спірної квартири, проте добровільно відповідач відмовився знятись з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, особисті речі відповідача у квартирі відсутні, обовязки, повязані з утриманням житлового приміщення та комунальних послуг позивач несе самостійно. В судове засідання позивач не зявилась, однак надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.8 ст.76 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без проведення фіксації судового процесу. Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.1998 року, посвідченого державним нотаріусом третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно інформації наданої з адресно-довідкового бюро УДМС України в Запорізькій області, [PERSON] Бахаельдін, зареєстрований за адресою: [INFO]. Власник, відповідно до ст.319 ЦК України, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному жилому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, особисті речі відповідача у спірному жилому приміщенні відсутні, участі в оплаті комунальних послуг останній не приймає. Оскільки відповідач жодним чином не претендує на користування квартирою позивача, з викладених підстав його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При розгляді справи судом не встановлено інших обставин, які б зобовязували допустити до користування майном позивача сторонніх осіб. Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved