Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся заявник, [PERSON], із заявою про встановлення факту народження дитини - дівчинки, [PERSON], яка народилась [INFO] року у м. Брянка, Україна, у матері - громадянки України [PERSON], [INFO], яка у шлюбі не перебуває, вагітність третя, пологи другі. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що вона не перебуваючи у шлюбі, на тимчасово окупованій території - у м. Брянка, Луганської області народила доньку - [PERSON], що підтверджується медичним свідоцтвом про народження, яке надане медичним закладом, де відбулися пологи. Отримати свідоцтво про народження у відділі РАЦС неможливо, оскільки факт народження дитини відбувся на непідконтрольній території України. З метою реєстрації народження дитини заявник звернулась з відповідною заявою до Світловодського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, але отримала письмову відмову у реєстрації факту народження дитини. Встановлення зазначеного факту необхідно для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження в органах РАЦС. Заявник в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В прохальній частині заяви зазначено про розгляд справи за відсутності заявника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії паспорта громадянина України [NUMBER], виданого 08.11.2013 року Брянківським МС УДМС України в Луганській області, [PERSON], уродженка м. Брянка, Луганської області народилась [INFO] року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з копії рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04.01.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно дублікату медичного свідоцтва про народження №47 від 11.09.2017 року, складеного російською мовою, виданого на тимчасово окупованій території, [PERSON], [INFO] року, о 23:55 народила дівчинку вагою 3850 г, вагітність третя, пологі перші, у шлюбі не перебуває. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], складеного російською мовою, виданого на тимчасово окупованій території, [PERSON] народилась [INFO] року, про що зроблено актовий запис № 53, батьком вказаний [PERSON], мати [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що представник заявник звернувся до Світловодського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області із заявою про державну реєстрацію факту народження дитини, проте, листом від 01.11.2017 р. №785/14.25-04-05 в.о. начальника Світловодського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області їй було відмовлено у державній реєстрації факту народження дитини, з підстав пред'явлення документу, виданого на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Абзацом 1 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р. м. Брянка відноситься до території, де здійснювалася антитерористична операція. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 р. № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є , зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Надане заявником медичне свідоцтво про народження не відповідає вимогам медичного свідоцтва про народження, затвердженого законодавством України. Як зазначалось вище дане свідоцтво видано на тимчасово окупованій території України - м. Брянка. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Оцінюючи вказане медичне свідоцтво про народження, видане лікарняною установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Приписами п.7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. За вимогами ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Встановлення даного факту, має юридичне значення та необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження. Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Матеріалами справи підтверджено, що заявник є громадянином України. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, на тимчасово окупованій території, що дасть їй можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved