Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності, в якому вказувала на те, що вона є донькою [PERSON] . [INFO] її мати [PERSON] та її брат - відповідач у справі за договором купівлі-продажу придбали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, загальною площею 29,2кв.м., житловою площею 17.0кв.м. Право власності зареєстровано в Одеському МБТІ 09.12.1996р. під №181пр стор.163 реєстр 282. [INFO] мати позивача - [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на частку вказаної квартири, однак оскільки ця частка не визначена, позивач, яка має право на обов`язкову частку, не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Посилаючись на вищевикладене, просила суд визначити частки у квартирі [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, загальною площею 29,2кв.м., житловою площею 17.0кв.м. за [PERSON] та [PERSON] рівними, по Ѕ частці за кожним, у тому числі частка [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті становила Ѕ частки цієї квартири. Позивач в судове за сідання не з`явилася, сповіщена належним чином. Направила до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила слухати справу у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Відзиву на позовну заяву не подавав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними обставинами. У відповідності до ст.112 ЦК УРСР (діючої на 11.02.1993р.) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Так судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , яка, 21.04.2012р. зареєструвавши шлюб з [PERSON] , змінила своє дошлюбне прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про одруження позивача, актовий запис №453, серії [NUMBER] та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 20.05.2020р. (а.с.10, 21) 05.12.1996р. її мати [PERSON] та її брат - відповідач у справі за договором купівлі-продажу придбали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, загальною площею 29,2кв.м., житловою площею 17.0кв.м., про що свідчить копія договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №8-3451. Право власності зареєстровано в Одеському МБТІ 09.12.1996р. під №181пр стор.163 реєстр 282.(а.с.14) [INFO] мати позивача - [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть, актовий запис №329, серії [NUMBER] . (а.с.45) Після її смерті відкрилася спадщина частку квартири [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, загальною площею 29,2кв.м., житловою площею 17.0кв.м. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08.02.2020р., яка наявна в матеріалах спадкової справи №103/2020, заведеної Малиновською державною нотаріальною конторою у м.Одесі за заявою [PERSON] , наявні відомості про заповіт, посвідчений 16.10.2019р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовим Д.С., згідно якому [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.48-49, 68зворт.) Листом Малиновської державної нотаріальної контори у м.Одесі від 27.05.2020р. позивачу роз`яснено, що вона має право звернутися до суду з позовом про визначення частки померлого у спільному майні. Судом також встановлено, шо позивач має другу групу інвалідності з дитинства безстроково, що підтверджується довідкою Сер.МСЕ №008952. (а.с.8-9) У відповідності до вимог ч.1 ст.1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Таким чином, позивач має право на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно ст.ст. 355, 368-370 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відомостей, що між [PERSON] та [PERSON] була домовленість з приводу того, що кожному з них належить визначена частка матеріали справи не містять, а отже суд прийшов до висновку про те, що їх частки є рівними. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved