Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначила наступне. 12.11.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 17.09.2019 року. Позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На момент звернення до суду, спільні діти є неповнолітніми особами, тобто такими, що не здатні самостійно себе забезпечувати. Як стверджує позивачка, діти проживають разом із нею за адресою реєстрації та знаходяться на її утриманні. Крім того, позивач вказала, що діти з народження по теперішній час хворіють, потребують постійного нагляду лікарів та знаходяться на спостереженні в КПН «ДМП» №5 ОМР з народження, дітям необхідні масаж, плавання, лікувальна фізкультура, ортопедичне взуття, для чого необхідні кошти. Також зазначила, що з питання розміру аліментів та розміру додаткових витрат на кожну дитину сторонами у досудовому порядку згоди не досягнуто, але батько дитини є працездатною, здоровою людиною, інших неповнолітніх дітей не має. На підставі викладеного, з урахуванням уточнень, позивачка остаточно просила суд стягнути з відповідача: -аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. на місяць на кожну дитину з моменту звернення до суду й до досягнення дітьми повноліття; -половину вартості додаткових витрат на дітей, понесених позивачем у розмірі 53 761,775 грн.; -половину вартості додаткових витрат на дітей, у розмірі 19 920,59 грн. щомісячно, починаючи з грудня 2019 року. Позивачка у судове засідання не з`явилась, її представник подала до канцелярії суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. (а. с. 101) Відповідач у судове засідання не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. (а. с. 97) У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 12.11.2011 року [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 17.09.2019 року. (а. с. 66) Позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а. с. 17 - 18) Діти перебувають на утриманні [PERSON] , що [PERSON] не оспорюється. Згідно відповіді КНП «Дитяча міська поліклініка № 5» [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] спостерігаються в КНП «ДМП № 5» ОМР у лікаря-хірурга з народження. [PERSON] діагностовано плосковальгусну поставу ступнів, рекомендовано користування ортопедичним взуттям. [PERSON] встановлено діагноз порушення постави, плосковальгусну поставу ступнів, рекомендовано заняття лікувальною фізкультурою, масаж, плавання. (а. с. 22) З огляду на рекомендації, лікарем-хірургом [PERSON] та [PERSON] надано направлення на консультацію в Одеську обласну дитячу клінічну лікарню до лікаря-ортопеда. (а. с. 23 - 26) Відповідно до консультаційних висновків спеціаліста, від 24.02.2020 року, [PERSON] та [PERSON] встановлено рекомендації: користування ортопедичним взуттям, плавання, скелелазіння, масаж, санаторно-курортне лікування. (а. с. 27 - 28) Згідно роздруківки, долученої позивачем до позовної заяви, [PERSON] працює ріелтором - агентом з нерухомості, спеціалізується на продажу котеджів та земельних ділянок, та за даними сайту - є провідним співробітником фірми (а. с. 60 - 63) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти відповідача - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , потребують матеріальної допомоги, тому вважає, що відповідач може платити щомісячно аліменти на їх утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. на кожну дитину щомісячно, що, також визнається відповідачем, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повнолітнього віку. Суд роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи рекомендації лікаря, позивачем здійснено витрати на лікування дітей у сумі, як вказано самою позивачкою в розмірі 44644,55 гр. дітей (а.с.87) Тобто, до стягнення з відповідача підлягає половина зазначеної суми коштів. Проте, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти задоволення у цій частині позовних вимог, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та вказану позивачем вимогу про стягнення додаткових витрат у сумі 53 761,775 грн. Проте, вимога позивача про стягнення з [PERSON] (РНКОПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] РНОКПП [NUMBER] ) витрат на дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а саме грошові кошти в сумі - 17920,59 грн., щомісячно, додатково, крім аліментів, починаючи з грудня 2019 року не може бути задоволена, оскільки судом прийнято рішення про стягнення аліментів щомісячно та про стягнення додаткових витрат на дітей. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як вже було встановлено судом, діти перебувають на обліку у лікаря-хірурга у зв`язку з плосковальгусною поставою ступнів. З огляду на встановлені судом витрати, які понесла позивач, оскільки позивачем здійснено витрати на лікування дітей у сумі, як вказано самою позивачкою в розмірі 44644,55 гр. дітей (а.с.87) Отже, до стягнення з відповідача підлягає половина зазначеної суми коштів, але, оскільки, відповідач не заперечував проти стягнення не половини вже понесених позивачем додаткових витрат на дітей, а у сумі 53761,775 грн., тому суд прийшов до висновку про задоволення вимоги позову у цій сумі. Проте, щодо стягнення витрат, які необхідні будуть позивачу для подальшого розвитку [PERSON] та [PERSON] , то позивач, у разі здійснення вподальшому таких витрат, може звернутись до суду з позовом про стягнення тих витрат. Наразі таких доказів до суду не надано. Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що нормою ч. 1 ст. 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тобто, це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою, розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Проте, суд звертає увагу на те, що надані до суду копії чеків на купівлю різних видів продуктів, у тому числі і люля-кебаб, смалець, вареники, пельмені, какао, ополіскувач, кетчуп, не містить будь-яку інформацію щодо того, хто та для кого придбав ці предмети і продукти харчування, лише вказують на звичайні витрати будь-якої сім`ї. Не вказує наведене і на те, що це витрати на розвиток здібностей дитини, чи витрати повязані з хворобою дітей. Тому, виходячи з викладеного, суд не може прийняти до уваги як належний доказ вказані копії чеків та надані до суду копії накладних (а.с.39-59). Також, суд вказує, що зазначені документи не містять інформацію щодо придбання вказаних предметів та продуктів харчування саме для неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Крім того, суд у цьому зв`язку зазначає, що наведені витрати не вказують на те, що вони викликані особливими обставинами. За змістом ч.9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Отже, як вбачається з наведених норм права, законодавцем встановлено, що додаткові витрати на дитину мають бути викликані особливими обставинами; наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення; ці кошти є додатковими на відміну від аліментів, що стягуються на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи вимоги позову про стягнення грошових коштів в сумі - 17920,59 грн., щомісячно, починаючи з грудня 2019 року, суд приходить дло висновку, що позивачем не доведено факту у цій частині вимог, понесених нею витрат на дітей, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобою, каліцтвом тощо). Витрати позивачки за відпочинок неповнолітніх та на розваги дітей не відносяться до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а тому не підлягають стягненню. Вказані позивачем витрати на шкільні прилади та їжу також не відносяться до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а відносяться до витрат, за які і стягуються аліменти. Виходячи з системного аналізу наведених норм права, та досліджених у судовому засіданні доказів у справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додатково грошових коштів в сумі - 17920,59 грн., щомісячно, починаючи з грудня 2019 року. Тому, щодо стягнення додатково, крім аліментів та зазначених додаткових витрат у сумі 53 761,775 грн.; ще щомісячно грошових коштів в сумі - 17920,59 грн., починаючи з грудня 2019 року, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні у цій частині позовних вимог. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір по справі становить 2522,40 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial