Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року у м. Харкові на 4/48 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] з надвірними побудовами, вартість частини 469996,41 грн., ? частини земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] площею 0,1000 га (кадастровий номер [NUMBER]) надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0358 га (кадастровий номер [NUMBER]) надану для ведення садівництва вартістю 430 158,50 грн., ? частину автомобілю «Mersedes -Benz» S - 500, держ. номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER], 2008 року випуску, зареєстрованого на ім*я [PERSON] за адресою: [ADDRESS], вартістю 326 762,35 грн., ? частину автомобілю [NUMBER], кузов [NUMBER], 2008 року випуску, зареєстрований на ім*я [PERSON] за адресою: [ADDRESS], вартістю 360 301,70 грн, ? частину автомобілю [NUMBER], кузов [NUMBER], 2006 року випуску, зареєстрований на ім»я [PERSON] за адресою: [ADDRESS], вартістю 96 335,90 грн., ? частину вартості частини майна Товариства «Торгівельний центр «ЦУМ» пропорційно частці [PERSON], як учасника товариства, виходячи з її долі в статутному фонді товариства в розмірі 25% станом на час відкриття спадщини в розмірі 1 451 237,50. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] року померла [PERSON], донькою якої являється позивачка та після смерті якої залишилася спадщина, зазначає, що прийняла спадщину за заповітом, але вважає, що має право на обов»язкову частину у спадщині. У судовому засіданні Позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року, але і на час смерті останньої, і на сьогоднішній час вона є громадянкою Сполучених Штатів Америки. На час смерті матері їй було 57 років та, являючись громадянкою США, Позивачка не досягла пенсійного віку, мала бізнес в Америці, який її забезпечував дохід та сплачувала податки на території США як працездатна особа. Стверджує, що на час смерті [PERSON] мешкала разом з померлою по [ADDRESS], та що доглядала матір протягом п»яти років до її смерті та матір при житті наполягала, що бажає, щоб її донька успадкувала не лише те, що зазначено в заповіті. Також Позивач зазначила, що не надавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини в частині обов»язкової долі, не заявляла про свій намір на обов»язкову долю та не надавала документів, які б підтвердили, що вона є донькою померлої [PERSON] та її право на обов*язкову долю, так як був живий брат та не претендувала на обов»язкову долю, обсяг спадкової маси їй невідомий. Представник Позивача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на невідповідність нормам матеріального права та пояснила суду, що Позивачка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття обов*язкової долі, не надавала документів, які підтверджували таке її право, на час смерті [PERSON] не проживала з нею, вважає, що не має правових підстав для задоволення вимог Позивача. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний центр «ЦУМ» у судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв*язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Від третьої особи - Департаменту зі справ дітей Харківської міської ради надійшла заява, в якій просять позов розглядати у відсутність їх представника, вважають, що задоволення позову неможливе, так як призведе до порушення прав неповнолітніх дітей, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі акти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON]. При житті, а саме: 15.02.2011 року, померлою був складений заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Манерко Л.М, відповідно до якого вона призначила [PERSON] ([PERSON]), [INFO] спадкоємицею належних їй квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] (ІН [NUMBER]), [INFO], спадкоємцем всього іншого майна, де б таке не було та з чого б воно не складалося та взагалі всього, що її буде належати на день смерті та на що вона матиме право за законом. Після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. При цьому, [PERSON], Позивачкою по справі, до нотаріальної контори був наданий паспорт громадянки Сполучених Штатів Америки, копія якого і міститься в матеріалах спадкової справи. При цьому, в заяві про прийняття спадщини, Позивачка не зазначила, що вона є донькою померлої [PERSON]. Також в матеріалах спадкової справи відсутні будь-які документи, які б вказували на факт того, що [PERSON] є донькою померлою, що також, як вважає суд, свідчить, про їх відсутність або відсутність наміру про прийняття спадщини в частині обов»язкової долі. 14.04.2015 року, приватним нотаріусом ХМНО Харківської області, Костіною Ю.С., були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім»я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (зареєстроване в реєстрі за № 652) та гараж [ADDRESS] ( зареєстроване в реєстрі за № 654). При цьому в свідоцтвах місце проживання [PERSON] зазначене: [ADDRESS]. [PERSON] свідоцтва про право власності не отримав. Відповідно до довідки за № 05 від 06.02.2014 року, виданою ЖК «Оселя», яка також міститься в матеріалах спадкової справи, та яка була надана Позивачкою до нотаріальної контори, [PERSON], проживала на день смерті та була зареєстрована сама за адресою: [ADDRESS] Тобто, Позивач по справі, на день смерті [PERSON], не мешкав з померлою разом. Також, судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], спадкоємцями якого є його дружина - [PERSON], діти - [PERSON], [PERSON] та неповнолітня на час розгляду справи [PERSON]. Так, згідно, ч.3 статті 1296 Цивільного Кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За загальним правилом, оформлення свідоцтва є правом, а не обов»язком спадкоємців. З цього випливає, що факт неоформлених спадкових прав не тягне за собою втрату права на спадкове майно, якщо воно було прийнято у встановлений законом строк і встановленим законом способом. Відповідно до ч.1 ст.1276 Цивільного Кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ч. 1 статті 1216 Цивільного Кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно статті 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до змісту ч.1 статті 1268 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, відповідно до ч. 1 ст. 1269, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1241 Цивільного Кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половина частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов*язкова частка). Розмір обов*язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, як мають істотне значення. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. (роз'яснює ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року, № 24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування») . Так як, позивачка після укладення шлюбу проживала з своїм останнім чоловіком у США з 2006 р., період останніх років проживання з матір*ю можна вважати тимчасовим знаходженням, тому до неї не може бути застосована ч.3. ст..1268 ЦК України. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року, № 24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначає, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними такі: -тривалу хворобу; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З урахуванням пояснень, наданих Позивачкою, а саме, що Позивачка, будучи громадянкою Сполучених Штатів Америки, на час смерті [PERSON], не досягла пенсійного віку, мала бізнес в США та сплачувала податки, суд приходить до висновку, що Позивачка не набула статусу непрацездатної особи. Посилання Позивачки на те, що, на час смерті [PERSON], їй було 57 років, та, відповідно, до законодавства України, вона досягла віку непрацездатної особи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні також. Згідно до Закону України « Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» є непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону. Статтею 26 передбачені умови та вік набуття непрацездатності. Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивачкою не надано до суду документів або фактів, які б підтвердили нею статус набуття непрацездатної особи в України, а Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не може бути до неї застосований, так як вона не є громадянкою України. Згідно рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі за № 204/8193/2014-ц від 26.04.2017 року), непрацездатність спадкоємця для отримання обов'язкової частки у спадщині на підставі ст. 1241 Цивільного Кодексу України, повинна бути доведена в момент відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 статті 81 Цивільно-процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed