Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом, належить квартира [ADDRESS] . Попередній власник спірної квартири - відповідач [PERSON] , на теперішній час є зареєстрованою в належній позивачу квартирі. Відповідно до Акту від 20 листопада 2019 року № 342, виданого Житлово-будівельним кооперативом № 18 «Чайка», відповідач [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , - не проживає з 2014 року. Добровільно знятися з реєстрації у квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] не бажає. Зазначає, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення перешкод у користуванні своїм правом власності у будь-який час. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування своїм майно, зокрема, остання позбавлена можливості оформити субсидію. Просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій на заявлених нею вимогах наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 31 липня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Таранушенко В.М., [PERSON] продав, а [PERSON] придбала квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія Довідка про склад сім`ї, видана 11 грудня 2019 року Житлово-будівельним кооперативом № 18 «Чайка». Відповідач у вказаній квартирі [ADDRESS] , - не проживає з 2014 року, що підтверджується Актом Житлово-будівельного кооперативу № 18 «Чайка» від 20.11.2019 року. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири, права користування якою просить позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин з 2014 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved