Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Метал-Трейд-Україна» про стягнення заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач [PERSON] у відповідності до наказу №140601К від 14.06.2019 року був прийнятий на посаду - «складач поїздів» у ТОВ «Метал-Трейд-Україна» (далі -відповідач) та звільнений за згодою сторін відповідно до наказу №1212-1к від 12.12.2019 року. Всупереч ст.116 КЗпП України, відповідач при звільненні позивачу не виплатив в день звільнення всіх сум, що належать йому від товариства. Станом на 13.01.2020 року наявний борг відповідача перед позивачем за нараховану до виплати заробітну плату з компенсацією за не використану відпустку, який загалом становить 25589,33 грн. (21413,66 грн. після утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору). У зв`язку із порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати, у відповідності до ст.117 КЗпП України, позивач вважає за можливе вимагати сплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, позивач розраховує середній заробіток виходячи з наступного доходу за останні два календарні місяці роботи: Жовтень 2019 року - 11236,00 грн.; Листопад 2019 року - 8117,12 грн. Всього:19353,12 грн., а кількість відпрацьованих днів за даний період становить 43 робочих дні. Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати становить 450,07 грн. (19353,12/43 робочих дні). Кількість робочих днів за які має бути сплачена компенсація станом на 13.01.2020 року становить 20 робочих днів. Отже, розмір компенсації становить 9001,40 грн. (450,07 грн. * 20 робочих дні). Просить суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 25589,33 грн.; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який станом на 13.01.2020 року становить 9001,40 грн.; судові витрати. 21 січня 2020 року Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області прийнято позовну заяву до провадження, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази у відповідача. 18 лютого 2020 року до суду надійшла заява позивача про закриття провадження в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та про збільшення розміру позовних вимог в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якій позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 13502,10 грн. 12 березня 2020 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому зазначено наступне. Несвоєчасний розрахунок з позивачем був спричинений важким фінансовим станом на підприємстві, причиною чого несвоєчасний розрахунок замовником компанії за надані йому послуги з подачі та прибирання вагонів та передислокації колійної техніки починаючи з наданих послуг за вересень 2019 року. Кошти, які надходили від замовника в дуже малих обсягах, відразу спрямовувалися на виплату заробітної плати працівникам, у тому числі, що звільнилися. На день звільнення позивача - 13.12.2019 року заборгованість з заробітної плати, надбавки за роз`їзний характер праці та компенсації невикористаної відпустки складала 23725,15 грн. після вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору. 17.12.2019 року було додатково сплачено 1311,49 грн. та 09.01.2020 року - 1000,00 грн. Таким чином, вони згодні з тим, що на момент подання позивачем позовної заяви, тобто на 13.01.2020 року заборгованість з заробітної плати, надбавки за роз`їзний характер праці та компенсації невикористаної відпустки перед позивачем складала 21413,66 грн. Вказана заборгованість була сплачена ТОВ «Метал-Трейд-Україна» наступним чином: 8045,00 грн - 21.01.2020 року; 6534,28 грн. - 27.01.2020 року; 6834,02 грн. - 27.01.2020 року. Таким чином, станом на 27.01.2020 року заборгованість ТОВ «Метал-Трейд-Україна» перед позивачем з виплати заробітної плати, надбавки за роз`їзний характер праці та компенсації невикористаної відпустки була сплачена у повному обсязі. Що стосується позовних вимог в частині середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зазначає наступне. При розрахунку середнього заробітку, позивач не враховує, що до складу доходів, нарахованих йому в жовтні та листопаді 2019 року, виходячи з яких було розраховано середній заробіток, входить надбавка за роз`їзний характер праці (у розрахункових листах ця надбавка вказана як: «роз`їзні», у жовтні 4600,00 грн, у листопаді 2800,00 грн.). Ця надбавка за своє сутністю не є заробітною платою, і тому не входить до доходів, які враховуються при обчисленні середнього заробітку. Розмір середьоденної заробітної плати становить 277,99 грн. Жовтень 2019 року: 11236,48 грн. - 4600,00 грн. = 6636,48 грн. Листопада 2019 року: 8117,12 грн. - 2800,00 грн.=5317,12 грн. Всього: 6636,48+5317,12 грн. =11953,60 грн. Таким чином розмір компенсації становить: 277,99*28 робочих дні =7783,72 (період з 14.12.2019 року по 27.01.2020 рік). Щодо витрат позивача на правову допомогу, зазначає, витрати на правову допомогу необґрунтовані та надміру завищені. А також, просить враховувати суд, що сума заборгованості в повній мірі виплачена позивачу, а сума компенсації складає 7783,72 грн. 17 березня 2020 року до суду надійшла заява позивача, в якій він зазначив наступні додаткові пояснення. В провадженні суду знаходиться справа (№229/195/20) за його заявою до ТОВ «Метал-Трейд-Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Просить врахувати, що заборгованість по заробітній платі була виплачена відповідачем в повному обсязі 27.01.2020 року, тобто спір з приводу заборгованості заробітної плати відсутній. При цьому, просить зменшити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до суми 7783,72 грн. А судові витрати на правничу допомогу відповідно до наданих ним квитанцій. В судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973 року, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є угода сторін. Ч. 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, а саме трудовою книжкою [NUMBER] підтверджено, що позивач [PERSON] , з 14 червня 2019 року працював на посаді «складач поїздів». 13 грудня 2019 року був звільнений за угодою сторін відповідно до наказу №1212-19 від 12 грудня 2019 року за ст.36 п.1 КЗпП України, що також підтверджується записом у трудовій книжці. Згідно наданої відповідачем розрахункового листа за грудень 2019 року, загальна заборгованість по заробітній платі складає у розмірі 22413,66 грн. Відповідно до листів перерахування на рахунки отримувачів, позивачу [PERSON] було перераховано: 21.01.2020 року - 8045,36 грн.; 27.01.2020 року - 6534,28 грн.; 27.01.2020 року - 6834,02 грн., тобто заборгованість по заробітній платі відповідачем погашена остаточно 27.01.2020 року, проти чого не заперечує позивач. Відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору З урахуванням встановлених судом обставин, та заяви позивача про відсутність спору в частині стягнення заборгованості по нарахованій але не виплаченій заробітній платі, суд вважає можливим в цій частині позовних вимог закрити провадження у справі. Між тим, що стосується позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд дійшов до наступного. Відповідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки сама пособі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з такого, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Враховуючи наданий відповідачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме: Розмір середьоденної заробітної плати становить 277,99 грн. Жовтень 2019 року: 11236,48 грн. - 4600,00 грн. = 6636,48 грн. Листопада 2019 року: 8117,12 грн. - 2800,00 грн.=5317,12 грн. Всього: 6636,48+5317,12 грн. =11953,60 грн. Розмір компенсації становить: 277,99*28 робочих дні =7783,72 (період з 14.12.2019 року по 27.01.2020 рік), яка зазначена без відрахування податку та обов`язкових платежів і зборів, та з якої податок і збори підлягають відрахуванню при сплаті. Проти вказаного розрахунку позивач не заперечує, а тому суд приходить до висновку, що наведений вище розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, є таким, що відповідає обставинам справи та може бути прийнятий судом. Отже розмір середнього заробітку позивача за час затримки становить 7783,23 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Факт надання правової допомоги (написання адвокатського запиту, написання позовної заяви) підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги №1/20, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанціями №СВ02828664/1 та №СВ03023502/1 на загальну суму 4000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 13 ч.ч. 1 та 2 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Враховуючи те, що позивачем на підтвердження сплати сум щодо отримання правової допомоги надано квитанції лише на суму 4000,00 грн., замість 6000,00 грн. (як зазначено в позовній заяві), тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково. А розмір витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 4000,00 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, Згідно п.п 1 п.1 частини 2, частини 1 ст.4 Закону України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Позивач звернувся до суду з позовом 16 січня 2020 року. А тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial