Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 26.12.2005 р. між Регіональним відділенням в Київській області Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім'єю, в особі [PERSON] було укладено кредитний договір № 112. Згідно з умовами укладеного кредитного договору відповідачу було надано пільговий довготерміновий кредит на будівництво і придбання житла за адресою: [ADDRESS] у розмірі 152 829,00 грн., строком повернення 29 років з дати укладення кредитного договору ( 116 кварталів з дати укладення договору). Відповідно до умов п. 3.1 кредитного договору - позичальник зобов'язаний у терміни, визначені пп. 4.2.1.3. цього договору укласти з Фондом договір про іпотеку збудованого за рахунок кредиту житла. А згідно п.3.3 даного договору - позичальник зобов'язаний протягом 10 календарних днів із моменту укладення договору про іпотеку збудованого житла застрахувати це майно, на користь Фонду та щорічно надавати Фонду підтвердження чинності договору страхування майна. 16.07.2011 р. позичальник отримав Свідоцтво про право власності на житло за адресою: [ADDRESS], але не надав такої інформації до Іпотечного центру Фонду, що суперечить умовам кредитного договору. Тобто, відповідач був проінформований про те, що вищевказаний будинок зданий в експлуатацію. Претензією від 16.01.14 № 447 [PERSON] було проінформовано про необхідність укладання договору іпотеки житла та договору страхування. Разом з цим, попереджалось про те, що у разі не виконання умов кредитного договору, Іпотечний центр Фонду має право достроково розірвати кредитний договір та буде вимушений звернутися до суду з метою захисту інтересів держави. Тому просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії з підписання договору про іпотеку та застрахувати житло за адресою: [ADDRESS] на користь Іпотечного центру в м. Києві та Київської області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтвердила обставини викладені у позовній заяві та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказував, що його родинна є багатодітною, а правочини, що вчиняються батьками не можуть суперечити правам та інтересам їхніх дітей, а його дружина заперечує проти укладення іпотечного договору. Тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2005 р. між Регіональним відділенням в Київській області Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] було укладено кредитний договір № 112 (а.с. 5-10). Згідно умов укладеного кредитного договору відповідачу було надано пільговий довготерміновий кредит на будівництво і придбання житла за адресою: [ADDRESS] у розмірі 152 829,00 грн., строком повернення 29 років з дати укладення кредитного договору. Відповідно до умов п. 3.1 кредитного договору - позичальник зобов'язаний у терміни, визначені пп. 4.2.1.3. цього договору укласти з Фондом договір про іпотеку збудованого за рахунок кредиту житла. А згідно п.3.3 даного договору - позичальник зобов'язаний протягом 10 календарних днів із моменту укладення договору про іпотеку збудованого житла застрахувати це майно, на користь Фонду та щорічно надавати Фонду підтвердження чинності договору страхування майна. 16.07.2013 р. [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 27-28), однак після цього ним не було укладено з позивачем договір іпотеки. Судом також встановлено, що позивачем було надіслано [PERSON] претензію від 16.01.14 № 447 (а.с. 32-33), в якій його було проінформовано про необхідність укладання договору іпотеки житла та договору страхування. Разом з цим, попереджалось про те, що у разі не виконання умов кредитного договору, Іпотечний центр Фонду має право достроково розірвати кредитний договір та буде вимушений звернутися до суду з метою захисту інтересів держави. Однак дану претензію відповідачем було залишено поза увагою. Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються нормами Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3 с. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі встановлених судом обставин та зазначених норм закону, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідача укласти договір іпотеки, так як договір це вільне волевиявлення сторін на вступ у договірні відносини, тому суд не може зобов'язати відповідача укласти договір іпотеки із відповідачем. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язався укласти іпотечний договір щодо квартири [NUMBER], в той час, як позивач просить зобов'язати передати в іпотеку квартиру [NUMBER]. При цьому суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що нумерація квартири у будинку змінилась після проведення технічної інвентаризації , оскільки суду не надано доказів на підтвердження такої обставини. На підставі встановлених обставин та зазначених норм Закону,

Outcome: dismissed