Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

До Краматорського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та визнання права власності. Ухвалою Краматорського міського суду від 14.07.2016р. до участі у справі у якості співвідповідача залучено [PERSON] Ухвалою Краматорського міського суду від 20.07.2016 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено [PERSON] та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON]. Під час судового розгляду справи [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та зазначила, що з початку 1990 року вона та [PERSON] стали проживати разом однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Бізнесом вони займалися сумісно та мали спільний дохід від нього. За час їх спільного проживання, вони за спільні кошти придбали - квартиру [ADDRESS]; будинок [ADDRESS]; автомобіль [NUMBER]; автомобіль [NUMBER]. В 2010 році вони перестали мешкати разом. [INFO] року [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги після його смерті є його батьки [PERSON] та [PERSON], та їх спільний син [PERSON]. Через деякий час після смерті [PERSON] вона намагалася оформити одну квартиру на своє ім'я, однак їй пояснили, що факт сумісного проживання зі спадкодавцем необхідно довести в судовому порядку. Ці обставини змусили її звернутися до суду з даним позовом. Просить суд винести рішення, яким встановити факт її спільного проживання однією сім'ю з [PERSON] у період з травня 1990 року по грудень 2010 року, визнати квартиру [ADDRESS]; будинок [ADDRESS]; автомобіль [NUMBER]; автомобіль [NUMBER], спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право власності на ? частку зазначеного майна. Ухвалою Краматорського міського суду від 17.11.2017 року позовні вимоги [PERSON] в частині визнання дачного будинку [ADDRESS] спільною власністю [PERSON] та [PERSON], а також визнання за нею права власності на ? частку цього дачного будинку, були залишені без розгляду. Також до Краматорського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без укладання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у такому майні. Ухвалою Краматорського міського суду від 12.04.2017 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією родиною та визнання права власності, та цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, визнання права власності, були об'єднані в одне провадження для їх спільного розгляду. Ухвалою Краматорського міського суду від 25.10.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено ПАТ «Український бізнес банк». В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з початку 2009 року по [INFO] року вона та [PERSON] проживали разом однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Спочатку, тобто з 2009 року по листопад 2011 року вони спільно мешкали у квартирі, що належить їй на праві приватної власності, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Проживаючи у даній квартирі, вони з [PERSON] сумісними зусиллями та за спільний кошт робили добудови та ремонт у будинку [ADDRESS]. В даному будинку вони стали проживати з листопада 2011 року по [INFO] року. За результатами проведених значних поліпшень будинку, суттєво збільшилася його площа, були збудовані нові будівлі. Так, станом на 2013 рік сумісними з [PERSON] фізичними та фінансовими зусиллями було виконано: добудовано другий поверх (літ.А1-2, загальною площею 39.9 м.кв.), збудовано нежитлову прибудову (літ А2-2;А3-2), веранду (літ. а), прибудову (літ Ж1), гараж (літ.Ж) переобладнано у літню кухню, збудовано капітальну огорожу та замощене подвір'я тротуарною плиткою, виконано косметичний ремонт з дорогих матеріалів, встановлено нові склопакети, придбані меблі, сантехніка, на нульовому поверсі розпочато будівництво сауни. Крім того, за їх сумісні кошти було придбано легковий автомобіль Hyundai Grandeur, 2013 року випуску, номер шасі/кузову [NUMBER], державний номер [NUMBER] та нежитлове приміщення (офіс), вбудоване в житловий будинок, що складає 27/1000 усього будинку, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Автомобіль було придбано частково за її кошти та кошти [PERSON], а частково за кошти, які були отримані [PERSON] у зв'язку з укладенням кредитного договору, в якому вона виступила поручителем. Нежитлове приміщення було фактично придбано лише за її власні кошти, але зареєстровано за [PERSON] У зв'язку з тим, що 01.10.2014 року [PERSON] звільнився з посади КП «Елком», фактично велика частина витрат була здійснена за її кошти, у тому числі на грошову допомогу його дитині та батькам, адже вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець та отримувала значний дохід. Крім вкладення спільних витрат в ремонт будинку, придбання автомобіля та нежитлового приміщення, вона разом з [PERSON] займалися сумісно усіма господарськими справами, разом проводили свій відпочинок на територіях інших держав, тобто фактично були подружжям. [INFO] року [PERSON] помер. Його батьки звернулися до нотаріальної контори з заявою про відкриття спадкової справи. Вона вважає, що майно, а саме будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], нежитлове приміщення (офіс), який розташований за адресою: [ADDRESS], автомобіль Hyundai Grandeur 2013 року випуску, номер шасі/кузову [NUMBER], державний номер [NUMBER], є її та [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя, а тому вона має право на ? частину вказаного майна, яке не може входити до складу спадкової маси. Просить суд винести рішення, яким визнати факт проживання однією сім'єю без укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з січня 2009 року по [INFO] року, включно; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], нежитлове приміщення (офіс), яке розташоване за адресою: [ADDRESS], автомобіль Hyundai Grandeur 2013 року випуску, номер шасі/кузову [NUMBER], державний номер [NUMBER]; визнати за [PERSON] право власності на ? частку у спільній сумісній власності на вищевказане майно. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Щодо позовних вимог [PERSON] зазначила, що [PERSON] дійсно певний час зустрічався з [PERSON], але вони не мали спільного побуту та бюджету. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував, так як вони не підтверджені жодним об'єктивним доказом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на позовних вимогах [PERSON] наполягали, позовні вимоги [PERSON] не визнали та пояснили, що вважають їх необґрунтованими у зв'язку з тим, що у період з січня 2009 року по [INFO] року саме [PERSON] мешкала разом з [PERSON], а тому [PERSON] фізично не могла проживати спільно з [PERSON] по грудень 2010 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, пояснив суду, що [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатися у школі, потом разом поїхали навчатися далі та почали мешкати разом у м. Слов'янську, згодом переїхали до м. Краматорська і у них народився син. Стосунки у них були як у чоловіка та жінки. Вони кохали один одного. Син завжди казав, що [PERSON] це жінка його життя. Також зазначив, що вони разом почали займатися бізнесом та відкрили рекламне агентство. Мали гарний прибуток від нього та змогли купити квартиру, а згодом будинок та машини. Мешкали як сім'я до 2010 року, а потім зберегли дуже теплі дружні стосунки. Щодо позовних вимог [PERSON] повідомив суду, що дійсно приблизно з 2011 року його син зустрічався з [PERSON], але чи мали вони спільний бюджет та де і коли вона мешкала йому фактично не відомо, а тому просив винести рішення на розсуд суду. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала та пояснила, що [PERSON] є її сином, який помер [INFO] року. Син офіційно не був одружений. У нього від позивачки [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], але разом з позивачкою [PERSON] ніколи не жив, спільного господарства вони не вели. Коли позивачка народила дитину, син визнав її, дав своє прізвище та всіляко допомагав у її вихованні. Через деякий час [PERSON] стала проживати з іншим чоловіком, а [PERSON]- з іншою жінкою [PERSON], яка [INFO] року народила йому доньку [PERSON]. З [PERSON] син також не був офіційно одружений, а лише деякий час мешкав разом з нею. Майно, про яке вказує позивачка [PERSON], а саме квартира, житловий будинок, та два автомобіля [PERSON] купував самостійно та за власні кошти, тобто позивачка не має ніякого відношення до цього майна, а отже і претендувати на нього не має права. Вважає, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є вона, як його мати, його батько [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] Просить в позові [PERSON] відмовити. Стосовно позовних вимог, пред'явлених до неї [PERSON], вона пояснила, що також не визнає їх. Майно, про яке йде мова в позові її син [PERSON] купував самостійно та за власні кошти, а отже [PERSON] не має до цього майна ніякого відношення. [PERSON] деякий не значний час періодично проживав спільно з [PERSON], але одружені вони не були. [PERSON] працювала на підприємстві, яке очолював [PERSON] Вважає, що [PERSON] не має права на ? частку майна, про яке йде мова у позові. Просить в позові [PERSON] відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтримала пояснення свого довірителя, в позовах [PERSON] та [PERSON] просила відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, пояснила, що з [PERSON] вона познайомилася у 1998 році. Приблизно наприкінці 2002 року вона випадково зустрілася з ним у спільній компанії товаришів, де він розповів їй, що [PERSON] народила від нього сина, він визнав дитину, але спільно з [PERSON] не проживав, сумісне господарство вони не вели. [PERSON], на той період вже проживала з іншим чоловіком у м. Харкові. З того часу у неї - [PERSON] та [PERSON] зав'язалися серйозні відносини. [INFO] року у них народилася спільна донька [PERSON] Шлюб вони не реєстрували. Через деякий час після народження доньки, вона разом з дитиною стала проживати за адресою своїх батьків. Її спілкування з [PERSON] обмежувалося лише питаннями, пов'язаними з вихованням спільної доньки, заради якої вони періодично зустрічалися, проводили спільний час, [PERSON] допомагав їй матеріально утримувати дитину. Їй відомо, що через деякий час, [PERSON] разом з сином повернулася до міста Краматорська, та [PERSON], заради сина надав дозвіл на їх проживання у його квартирі, яка була розташована за адресою: [ADDRESS], а сам став мешкати у власному будинку, що знаходився за адресою: [ADDRESS] який він придбав в кінці 90-х років. [PERSON] неодноразово повідомляв їй що справою його життя було КП «Елком», для відкриття якого він укладав кредитний договір з банківською установою. Купівлю двох квартир, автомобілів та будівельні поліпшення будинку, [PERSON] проводив за власний кошт та за грошову допомогу його батьків. Отже, все майно яке за час свого життя придбав [PERSON] є винятково його здобутком, для якого він прикладав свої фізичні та фінансові зусилля. В ході бесіди з нею, [PERSON] неодноразово казав, що все його майно після його смерті залишиться лише його двом дітям, адже дружин він не має, також повідомляв їй, що він мешкає в самотності. Вважає, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, адже вона з 2002 року не мешкала спільно з [PERSON], а є лише матір'ю його сина. Спадкоємцями після смерті [PERSON] вона вважає його батьків, відповідачів по справі, та дітей [PERSON] та [PERSON] Просить в позові [PERSON] відмовити. В судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог ПАТ «Український бізнес банк» не з'явився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. В судовому засіданні свідок [PERSON], що у зв'язку зі своїм неповноліттям був допитаний у присутності його матері [PERSON], пояснив, що [PERSON] був його батьком. Зі слів матері йому відомо, що батько [PERSON] та мати [PERSON] мешкали разом з 1991 року. В 2000 році народився він. З 2002 рік по 2003 роки вони утрьох мешкали у м. Харкові, а з 2004 рік по 2010 рік - у [ADDRESS]. Під час спільного життя, вони разом їздили на відпочинок, мати та батько вели сумісне господарство. У батька та матері до 2010 року був спільний бізнес - РА «Хамелеон». Йому відомо, що [PERSON] зустрічалася з батьком десь з 2011 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2000 року, так як працювала нянею їх спільного сина [PERSON]. Їй відомо, що у 2001 році вони придбали квартиру, розташовану у [ADDRESS], та проживали в ній разом, робили ремонт. Вибором квартири [PERSON] займався разом з [PERSON] В 2002 році [PERSON] переїхала до м. Харкова, але в 2003 році вона повернулася до м. Краматорська та продовжувала мешкати з сином та [PERSON] у квартирі, розташованій у [ADDRESS]. Їй також відомо, що в 2004 році у [PERSON] від іншої жінки народилася донька Настя. Також вона обізнана в тому, що будинок, розташований у [ADDRESS] був придбаний [PERSON] до її знайомства з ним, а офіс він та [PERSON] придбали у кредит. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що є матір'ю [PERSON], яка у 10 класі почала зустрічатися з [PERSON]. Після закінчення школи [PERSON] та [PERSON] разом поступили в інститут у м.Слов'янську та почали разом мешкати на [ADDRESS] Вона та [PERSON] постійно передавали їм продукти харчування. Останній курс інституту вони навчалися у м. Краматорську і мешкали в орендованій квартирі по [ADDRESS]. Також разом придумали та організували рекламне агентство і разом у ньому працювали. У 2000 році у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON]. Ще до народження сина вони придбали будинок по [ADDRESS]. В період з 2002 по 2003 рік [PERSON] з сином мешкала у м. Харкові, а [PERSON] у Краматорську, але постійно відвідував їх. Після повернення у 2003 році до м. Краматорська [PERSON], [PERSON] та [PERSON] почали усі разом мешкати у квартирі по [ADDRESS]. Окремо почали мешкати коли [PERSON] був у четвертому класі, тобто у 2010 році. Суд, заслухавши сторони та їх представників, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Приписами ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначила, що в період з травня 1990 року по грудень 2010 року мешкала однією сім'єю з [PERSON], як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. [INFO]. [PERSON] помер (т.1 а.с.9) Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У частині 2 ст. 59 ЦПК України закріплено імперативне правило, відповідно до якого обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON], було заявлене клопотання про допит свідків, з показань яких судом встановлено, що починаючи з грудня 1990 року [PERSON] почала мешкати з [PERSON] як жінка та чоловік, але шлюб при цьому вони не реєстрували, у інших зареєстрованих шлюбах не перебували. Так, судом встановлено, що на початку спільного життя [PERSON] та [PERSON] мешкали в орендованій квартирі у м.Слов'янську, так як навчались там, а потім переїхали до м. Краматорська, де також спочатку винаймали житло. [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON]. (т.1 а. с. 8) Зазначені обставини також фактично не заперечували відповідачі - [PERSON] та [PERSON], які є батьками [PERSON] Після народження дитини, деякий час [PERSON] з сином мешкали у м. Харкові, а [PERSON] через роботу мешкав у м. Краматорську, але постійно відвідував їх, а у 2003 року [PERSON] з сином повернулися до м. Краматорська і вони усі разом почали мешкати за адресою: [ADDRESS]. Також судом встановлено, що [INFO] року у [PERSON] народилася донька [PERSON], матір'ю якої є - [PERSON], яка перебувала з [PERSON] у короткочасних близьких стосунках. (т.1 а.с.187) Згідно копії паспорта [PERSON], починаючи з 22.12.2005р. вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (т.1 а.с.5-7) З показань свідків судом також встановлено, що за вказаною адресою [PERSON] та [PERSON] мешкали до 2010 року, хоча за час їх спільного проживання у них траплялися сварки і періодично [PERSON] мешкав у будинку по [ADDRESS] (б), але усі його речі знаходились у квартирі по [ADDRESS]. Зазначений факт також знайшов своє підтвердження у рішенні Краматорського міського суду Донецької області від 23.11.2004р., в описовій частині якого зазначено «в судебном заседании истец поддержал свои требования и пояснил суду …. он вселился в квартиру и проживает в ней». Тобто будучи допитаним у судовому засіданні [PERSON] сам підтверджував факт свого проживання за адресою: [ADDRESS] (т.3 ст.113) Відтак, суд критично ставиться до пояснень відповідача [PERSON] у частині того, що з позивачкою [PERSON] ніколи не мешкав, спільного господарства не мав, а коли позивачка народила дитину, син визнав її, дав своє прізвище та всіляко допомагав у її вихованні, так як вони повністю спростовуються показаннями відповідача [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того суд зазначає, що за час розгляду справи відповідачка [PERSON] неодноразово змінювала свої пояснення та не надала суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту спільного проживання. Суд також критично ставиться до пояснень відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] народила від [PERSON] сина, він визнав дитину, але спільно з [PERSON] не проживав, сумісного господарства вони не вели, а [PERSON] на той період вже проживала з іншим чоловіком у м. Харкові, так як вони суперечать показанням свідка [PERSON], яка є особою незацікавленою, та іншим доказам по справі, а [PERSON] є матір'ю спадкоємиці [PERSON] - [PERSON], тобто зацікавленою у отриманні спадщини особою. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 8 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У пункті 44 рішенні по справі «Киган проти Ірландії » (KEEGAN v. IRELAND (Application no. 16969/90) Європейський суд з прав людини вказав, що поняття «сім'я» в даній статті не обмежується виключно відносинами, заснованими на шлюбі, і може включати інші de facto «сімейні» узи, коли сторони живуть спільно поза шлюбом. Таким чином, суд приходить до висновку, що в період з травня 1990 року по 01 січня 2004 року відносини [PERSON] та [PERSON] підпадали під поняття сімейного життя в розумінні ст.8 Конвенції. Щодо періоду проживання з 01.01.2004р. по грудень 2010 року суд зазначає наступне. Частинами 2, 4 ст. 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що є ознаками сім`ї. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] належними доказами доведене, що вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу з [PERSON], в період з травня 1990 року по грудень 2010 року, і її позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] суд зазначає, що не визнаючи позовні вимоги [PERSON], вона зазначила, що починаючи з 2009 року мешкала разом з [PERSON], а тому він фізично не міг мешкати з [PERSON], та на підтвердження своїх заперечень проти позову [PERSON] та підтвердження своїх позовних вимог надала суду квитанції на утримання майна, сумісного проведення дозвілля з [PERSON] та довідку комітету мікрорайону №6. Однак, усі надані суду квитанції по сплаті комунальних послуг містять у собі прізвище платника - [PERSON] і не мають жодного застереження щодо [PERSON] (т.1 а.с.86-133), таким чином суд вважає, що зазначені квитанції доводять лише факт сплати [PERSON] комунальних послуг, але не доводять факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з 2009р. по день його смерті. Документи надані [PERSON] щодо спільних з [PERSON] подорожей також не є доказами того, що вони мешкали як одна сім'я, а підтверджують лише факт спільного відпочинку (т.1 ст. 76-85). Крім того, факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] не знайшов свого підтвердження і у показаннях допитаних судом свідків. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо встановлення факту спільного проживання з [PERSON] у період з 2009 року по день його смерті 18.04.2016р. задоволенню не підлягають, так як не доведені належними доказами. Щодо позовних вимог про визнання права власності суд зазначає наступне. Як встановлено судом, в період з травня 1990 року по грудень 2010 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. З матеріалів справи суд вбачає, що 08.12.1999 року [PERSON] придбав будинок [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в КП БТІ м. Краматорська 09.12.1999р. (т.2 а. с. 29-30) 19.02.2001р. на підставі договору купівлі-продажу квартири, який посвідчено Краматорською універсальною біржою «Примус», [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Рішенням Краматорського міського суду від 23.11.2004р. зазначений договір визнано дійсним та визнано за [PERSON] право власності на зазначену квартиру. (т.3 а. с. 113) Згідно зі ст. 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Частиною другою статті 112 ЦК УРСР визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону України «Про власність», статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України «Про власність»), тощо. Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим, під час вирішення спору щодо визнання права власності на ? частку майна, набутого до 01 січня 2004 року [PERSON] та [PERSON], які проживали однією сім'єю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, суд приймає до уваги, що на час придбання майна, саме - квартири [ADDRESS] та будинку [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] спільно працювали у РА «Хамелеон», спільно отримували прибуток, який об'єднали для купівлі зазначеного нерухомого майна, що знайшло своє підтвердження у показаннях допитаних судом свідків. Статтею 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. (ч.2 ст.74 СК України) Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. З інформаційного листа Територіального сервісного центру 1443 РСЦ МВС в Донецькій області від 06.12.2016р. №вих.31/5-1443-2254 суд вбачає, що за період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] придбали - автомобіль [NUMBER], сірого кольору, 2004 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER]; автомобіль [NUMBER], білого кольору, 2005 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER] (т. 3 а.с. 23) Відтак, оскільки нерухоме та рухоме майно придбане під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу та внаслідок спільної праці цих осіб, як сім'ї, то реєстрація прав на нього лише на ім'я [PERSON] не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. (ст.69 СК України) Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.ст.369, 372 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З огляду на наведене, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на ? частку: квартири [ADDRESS]; будинку [ADDRESS], який станом на 14.04.2006р. складався з: житлового будинку (літ. А-2), загальною площею 241,6 кв.м., житловою 80,7 кв.м., допоміжною 160,9 кв.м.; житлової прибудови (літ. А1-1), підвалу (пд), тамбуру (літ. а), ганку, навісу (літ. а1), гаражу (літ. Б), гаражу, ями оглядової (літ. В), гаражу (літ. ж), сараю (літ. з), вбиральні (літ. и), душу (літ. К), огорожі ( №1-10), замощення, басейну; автомобілю [NUMBER], сірого кольору, 2004 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER]; автомобілю [NUMBER], білого кольору, 2005 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], задовольнивши таким чином позовні вимоги [PERSON] Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності на частку у майні, суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню через недоведеність факту спільного проживання з [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed