Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення від спадкування та визнання права на спадкування, в якому вказував, що 27.02.2015р. померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 59/100 частин квартири [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] «В» в м.Одесі. За час життя між [PERSON] та позивачем 17.10.2012р. в простій письмовій формі було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого [PERSON] передає у власність позивачу вищезазначені квартири, а позивач зобов»язався повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, одягом та іншими необхідними речами та допомогою. На підтвердження дійсності вказаного договору [PERSON] передала позивачу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, які зараз знаходяться у нього. У зв»язку з важким станом здоров»я спадкодавця та відсутністю відповідних юридичних знань договір довічного утримання не був посвідчений нотаріально. Інших договорів та заповітів спадкодавцем складено не було. У зв»язку з хворобою [PERSON], яка була інвалідом 2 групи, перебувала у безпорадному стані, потребувала постійного піклування, стороннього догляду та матеріальної допомоги позивач сумлінно виконував умови договору довічного утримання а саме забезпечував її харчуванням, одягом, ліками, належною медичною допомогою, здійснював оплату комунальних платежів, надавав різні побутові послуги, займався оформленням документів по інвалідності, проходженням спадкодавцем лікарів. Таким чином, позивач вважає, що оскільки він з початку 2010р. проживав разом зі спадкодавцем однією сім»єю, він має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги. Відповідач не надавав матеріальної допомоги померлій, не піклувався про неї, не відвідував та не цікавився її здоров»ям, однак звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Посилаючись на вищевикладене, просив усунути відповідача від права на спадкування майна спадкодавця [PERSON], до якого входить 59/100 частин квартири [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] «В» в м.Одесі та визнати за ним, спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування зазначеного майна спадкодавця [PERSON] у першій черзі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та його представники позов не визнали, вважаючи його необґрунтованим та недоведеним, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявленого позову з наступних підстав. За життя [PERSON] належали на праві власності 59/100 частин квартири [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] «В» в м.Одесі, що підтверджується копіями договору купівлі-продажу від 08.09.1995р. та договору довічного утримання 03.12.2009р. Згідно довідки з місця проживання про склад сім»ї та реєстрації без дати у квартирі [ADDRESS] «В» були зареєстровані: [PERSON] з 02.02.1998р. по 27.02.2015р. (відповідальний) та [PERSON] з 30.05.2013р. як піднаймач. Сторони не заперечували, що [PERSON] за життя коли з нею проживав [PERSON], дійсно здавала в найм квартиру [ADDRESS] «В» та отримувала кошти за вказане житло в розмірі 1800грн. в місяць. В матеріалах справи наявна копія договору довічного утримання, укладеного в простій письмовій формі 17.10.2012р. між [PERSON] та [PERSON], згідно якому вона передає у власність позивачу 59/100 частин квартири [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] «В» в м.Одесі, а позивач зобов»язався забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, іншими необхідними речами та допомогою (надання побутових послуг, погашення комунальних платежів та інших заборгованостей, виконанням різних видів ремонтних робіт, придбання лікарських засобів на підставі наданих лікарями рецептів щодо лікування, забезпечення надання медичної допомоги лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами, тощо) а також зобов»язався зберігати за [PERSON] право безкоштовного довічного проживання в зазначених вище квартирах, які є предметом цього договору. Відповідно до вимог ст. 745 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Сторони договір довічного утримання, укладений 17.10.2012р. нотаріально не посвідчували, а отже він є нікчемним. В судовому засіданні позивач зазначав, що [PERSON] на підтвердження дійсності договору довічного утримання та своїх намірів щодо отримання [PERSON] в майбутньому права власності на майно, передала позивачу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, які зараз знаходяться у нього. З цього приводу суд зазначає, що в матеріалах справи наявне повідомлення про реєстрацію в Приморському РВ Одеського МУ ГУМВС в Одеській області заяви [PERSON] від 27.08.2014р. про те, що [PERSON] не повертає їй документи на квартиру, з приводу чого зі [PERSON] проведена бесіда профілактичного характеру про недопустимість порушень діючого законодавства, про що свідчить відповідь Приморського РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області від 09.09.2014р. Як вбачається з матеріалів справи, 27.02.2015р. померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті 07.05.2015р. до п»ятої Одеської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті його троюрідної тітки [PERSON] та надав документи, підтверджуючі родинні відносини. В матеріалах спадкової справи є заява [PERSON]»янової М.М. від 07.05.2015р., яка є тіткою [PERSON], в якій вона відмовляється від спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], на користь [PERSON] 11.08.2015р. до п»ятої Одеської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом, складеним [PERSON] на ім.»я [PERSON] 16.10.2012р., який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за №992. Згідно повідомлення п»ятої Одеської державної нотаріальної контори від 11.08.2015р. [PERSON] повідомлено, що згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №40321655 від 07.05.2015р., заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за №992 від імені [PERSON] було скасовано за заявою від 27.08.2014р. за реєстровим номером 1233. Таким чином, посилання позивача на те, що у [PERSON] не було відповідних юридичних знань з приводу нотаріального посвідчення договору довічного утримання не заслуговують на увагу, оскільки [PERSON], неодноразово зверталася до нотаріусів за посвідченням заповіту та надавала нотаріусу заяву про його скасування. Згідно копії довідки МСЕК від 12.04.2013р. [PERSON] була повторно присвоєна друга група інвалідності загального захворювання, однак з цієї довідки не вбачається, що вона потребує стороннього догляду. В матеріалах справи наявні численна кількість копій квитанцій про сплату комунальних послуг, які надані позивачем та відповідачем, з яких вбачається, що оплата комунальних послуг була здійснена як позивачем так і відповідачем за життя [PERSON] Суд зазначає, що надані позивачем копії квитанції за оплату комунальних послуг стосуються періоду 2011-2014р., що спростовує твердження позивача про сплату ним комунальних послуг за 2010р. коли він почав проживати з [PERSON] однією сім»єю. Що стосується наданих копій чеків з приводу купівлі медичних препаратів то вказані чеки також стосуються періоду 2012-2013р. Надані відповідачем копії чеків за 2011-2014р.р. також свідчать по сплату ним комунальних послуг за квартири, які належали [PERSON] Свідок позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON], який був другом сина [PERSON] [PERSON], проживав з [PERSON] однією сім»єю з осені 2012р. до листопада 2014р., привозив їй продукти, доглядав за нею разом зі своєю цивільною дружиною [PERSON] коли вона була в лікарнях, купував їй ліки, сплачував комунальні послуги. Їй відомо, що [PERSON] хворіла на цироз печінки, оскільки зловживала алкогольними напоями та кровотечею харчопроводу, за нею з боку [PERSON] та його дружини здійснювався гарний догляд. Також свідку відомо, що в лікарні, де перебувала [PERSON], нотаріус за заявою [PERSON] видала довіреність на розпорядження майном на ім.»я матері жінки [PERSON] - [PERSON]. Свідок позивача [PERSON] вказувала, що знає позивача з 2010-2011р., оскільки він кожного ранку виїзджав двору їхнього будинку по вул..Новосельського, де проживала [PERSON] Однак, вказаний свідок не могла сказати чи викликали [PERSON] швидку допомогу за цей час, хто з її родичів її відвідував, хто носив їй продукти, коли [PERSON] припинив проживати з [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матір»ю [PERSON] - цивільної дружини [PERSON], зазначала, що [PERSON] знала років 10. Позивач та його цивільна дружина [PERSON] доглядали [PERSON], купували їй ліки, викликали швидку та поховали її. Зі своїми родичами [PERSON] не хотіла знатися, оскільки вони її ніколи не відвідували. [PERSON] став опікати [PERSON] з 2011-2012р.р. після смерті її сина [PERSON] та перестав здійснював догляд за нею до вересня 2014 року. Також свідок пояснювала, що [PERSON] 20.10.2012р. пішла до нотаріуса з лікарні і видала на свідка довіреність. [PERSON] із-за зловживання алкогольними напоями та не бажання правильно харчуватися, із-за своєї хвороби не могла сама себе обходити. [PERSON] їй казала, що дзвонила батьку відповідача та просила допомогти, однак вій їй відмовив. Свідок позивача [PERSON] зазначав, що позивача знає з поховання сина [PERSON] [PERSON], бачив його в лікарнях на Слободці та на Малиновського, де проходила лікування [PERSON], яка була дуже слабка поки позивач не взявся її доглядати а після того, як їй стало краще вона від нього відмовилася. В лікарню до неї приходили [PERSON] та його цивільна дружина Наташа, інших її родичів він не бачив. Також пояснив, що [PERSON] до смерті її сина віддала на зберігання оригінали документів на квартири його дружині [PERSON], а потім сказала, щоб дружина віддала їх позивачу. Позивач став проживати з [PERSON] після смерті її сина, тобто 3-4 роки назад і проживав з нею до 3-4 місяців до її смерті. Також свідок підтвердив, що [PERSON] не хотіла знати своїх родичів, не дзвонила їм та не про що не просила, казавши, що допомога їй не потрібна. Допитаний свідок позивача [PERSON] підтвердила, що в 2011-2012р. після смерті сина [PERSON] [PERSON] стала проживати зі [PERSON], проживали вона три роки, він та його дружина її робили їй уколи, прибирали в квартирі, готували їжу. Відповідача свідок бачила один раз перед смертю [PERSON], а другий раз коли він займався поминальним обідом. З осені 2014 року по день смерті [PERSON] жила одна. Про [PERSON] та його жінку Наташу [PERSON] поганого нічого не говорила. Свідку відомо, що [PERSON] зробила на позивача договір дарування а потім його скасувала. Свідок позивача [PERSON], яка є цивільною дружиною позивача, зазначала, що в 2012 році [PERSON] запропонувала, щоб вона та позивач її доглядали, оскільки близьких родичів у неї немає, вона до родичів за допомогою не зверталася, оскільки у неї з ними був конфлікт, не спілкувалася з ними та її ніхто не відвідує. Вони сплачували борги покійної за комунальні послуги, поклали її в лікарню на Малиновського. Після цього [PERSON] зробила на свідка заповіт, запросивши нотаріуса до лікарні, оскільки вона потребувала стороннього догляду. З [PERSON] свідок стала проживати з осені 2012р.. а позивач вже там жив ще до смерті сина [PERSON] і проживали так до 2014р., а потім збиралися з»їхати з квартири з [PERSON] для того, щоб зробити там ремонт, однак [PERSON] передумала. В лікарню до [PERSON] в 2012р. один раз приходив відповідач з приводу квартири, інших родичів вона не бачила. [PERSON] казала, що не хоче, щоб її майно дісталося Біляївським родичам. Свідок позивача [PERSON]»янова М.А. вказувала, що [PERSON] не хотіла переїзджати до родичів в Біляївку і проживала [INFO] разом зі [PERSON] та сином [PERSON] до його смерті, якого поховав [PERSON] .Ю., [PERSON] закрив кредит [PERSON], сплатив борги за комунальні послуги, возив її по лікарях, а відповідач приїзджав до неї в лікарню, однак догляд за нею не здійснював. [PERSON] та [PERSON] домовилися, що останній буде здійснювати догляд за [PERSON], а вона залишить йому дві квартири. Так вони прожили біля трьох років. Після чого [PERSON] виїхав від [PERSON], з якої причини свідку невідомо. [PERSON] декілька раз просила свідка позичити їй гроші, однак свідок відмовила. Також зазначений свідок розповіла, що одного разу вона зателефонувала відповідачу і повідомила, що в квартирі [PERSON] чиниться скандал та бійка, однак він сказав, що [PERSON] ханига і його це не цікавить. [PERSON] була незадоволена відповідачем та його батьком, оскільки вони навіть не приїхали на поховання її сина, а про [PERSON] говорила дуже добре. Відповідача свідок бачила два рази коли він привіз [PERSON] сік та печиво, а другий раз коли позивач її забирав від свідка, у якої [PERSON] знаходилася три неділі. Місяця за три до смерті, коли [PERSON] з»їхав від [PERSON], вона забезпечувала себе сама. Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача [PERSON] пояснила, що [PERSON] приютила позивача, який був приятелем її сина [PERSON] після смерті сина десь через 3 місяці із жалю, вона його боялася, оскільки він вимагав у неї 70 тисяч гривен за її лікування, забрав документи на квартири і не хотів їх повертати. [PERSON] прожив у [PERSON] рік -півтора, а потім вона його вигнала зі скандалом. Після того коди [PERSON] з»їхав від [PERSON], до неї приїзджав відповідач. Коли [PERSON] не пиячила та не була в лікарнях, вона могла сама про себе потурбуватися, ходила в поліклініку, була енергійною жінкою. Свідку відомо, що [PERSON] приїздив до неї та допомагав їй, привозив продукти. До смерті сина [PERSON] - [PERSON] її до себе хотіли забрати родичі з Біляївки, але вона не захотіла. [PERSON] казала свідку, що пенсію а також кошти від здавання квартири йшли [PERSON] Свідок відповідача [PERSON] суду пояснила, що у [PERSON] та відповідача відносини були нормальні, від приїзджав до неї в лікарню, привозив продукти, купляв ліки. [PERSON] з»явився у [PERSON] через півроку після смерті сина [PERSON], який помер в 2012 році і жив з нею рік-півтора. [PERSON] скаржилася на те, що позивач викрав у неї документи та не хоче їх віддавати, забирає її пенсію та кошти від здачі квартири за її лікування. [PERSON] казала свідку, що хоче залишити спадщину відповідачу та намагалася відновити документи на квартири. На похованні [PERSON] свідок позивача не бачила. Коли [PERSON] жив з [PERSON] тільки свідка пускали до [PERSON], інших сусідів [PERSON] до неї не пускав. Допитаний свідок відповідача [PERSON] також підтвердила, що до [PERSON] часто приїзджали родичі, привозили закрутки і підтвердила все раніше сказане свідком [PERSON] Крім того, зазначала, що [PERSON] хворіла, однак стороннього догляду не потребувала, після того, як сім»я [PERSON] забрала у [PERSON] документи на квартири, вона в 2014р. зверталася до міліції з вказаного приводу. Свідок відповідача [PERSON], який є батьком відповідача, показав, що [PERSON] є його двоюрідною сестрою. Після смерті її сина [PERSON] до неї почав приходити [PERSON], який був товаришем її сина, вона його пожаліла та прописала в своїй квартирі по вул.Новикова в м. Одесі, як квартиранта, однак він переселився до [PERSON] в квартиру на вул.Новосельського в м.Одесі, оскільки квартира по вул.Новикова здавалася квартирантам і кошти від здачі цієї квартири [PERSON] забирав собі. Свідок зазначив, що йому відомо, про те, що [PERSON] склала заповіт на [PERSON]. а потім зрозуміла, що її обманули і скасувала заповіт. В 2012-2014р.р. відповідач надав померлій матеріальну та моральну допомогу, незважаючи на те, що вона була дієздатною та могла про себе потурбуватися.. За півроку до її смерті [PERSON] з»їхав від [PERSON] і після цього його на похованні [PERSON], коли їй робили 9 та 40 днів його не було. Крім того, свідок зазначав, що [PERSON] просила [PERSON] повернути їй документи на квартири, однак той відповів, що їх у нього немає. Таким чином, свідки позивача підтвердили факт проживання [PERSON] з [PERSON]. у період з 2011р. до осені 2014 року. При цьому жоден з допитаних свідків не вказав, що [PERSON] став проживати з [PERSON] з початку 2010 року. Інших доказів щодо встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини більше пяти років позивачем не надано. Крім того, суд зауважує, що позивачем не заявлялися вимоги стосовно встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім»єю. Відповідно до ч.2 ст.1259 Цивільного кодексу України зміна черговості одержання права на спадкування фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи із вищенаведеного, позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним, спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування зазначеного майна спадкодавця [PERSON] у першій черзі задоволенню не підлягають. Оскільки не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання за ним, спадкоємцем четвертої черги за законом, права на спадкування зазначеного майна спадкодавця [PERSON] у першій черзі, також не підлягають задоволенню вимоги щодо усунення [PERSON] від спадкування після смерті [PERSON] з наступних підстав. Згідно п.27 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009р. №1317 підставою для встановлення II групи\~ інвалідності\~ є\~ стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі,\~ зумовлені захворюванням,\~ травмою або\~ вродженою\~ вадою,\~ що\~ призводять\~ до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування\~ та\~ не\~ спричиняють\~ потреби\~ в\~ постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини щодо того, що [PERSON] не могла обходитися без сторонньої допомоги, а до наданих в судовому засіданні показів свідків позивача з цього приводу суд відноситься критично. Позивач в своєму позові посилається на ч.5\~ст.1224 ЦК\~України, як на правову підставу щодо усунення від спадкування. Відповідно до ч.5\~ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо бyдe встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до п.4 ч. 7 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753-0-4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» виходячи зі змісту ч.5\~ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні такої справи згідно вимог\~ЦПК України\~повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу, каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, а останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасній наявності наведених обставин і доведення зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Посилаючись на безпорадний стан спадкодавця та умисне ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, як на підставу заявленого позову, позивачем не доведено наявність вказаних фактів в розумінні ст.ст. 58-60 ЦПК України. Твердження позивача, що ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю полягає в умисних діях та бездіяльності відповідача, спрямованих на уникнення обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю є такими, що не відповідають дійсності. Судом не встановлено факту ухиляння відповідача від надання допомоги померлій [PERSON] та факту взагалі звернення до нього за наданням будь-якої допомоги, а навпаки в матеріалах справи наявні докази участі відповідача в житті померлої [PERSON], зокрема сплату ним комунальних послуг, оплати витрат на її поховання, про що свідчить рахунок-накладна від 02.03.2015р. та показання свідків. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed