Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси, звернулось ПАТ «ВТБ Банк» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що 12.04.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір № R 53100237596В, за умовами якого, ПАТ «ВТБ Банк» надав позичальнику кредит у розмірі 50000,00 гривень, строком повернення до 12.04.2015 року з щомісячною оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32 % річних. Відповідно до п. 3.9. Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів [NUMBER] у Відділенні «Одеська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк». Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Позивач свої зобов'язання за укладеним договором виконав, однак відповідач своїх зобов'язань, в частині повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування кредитом у порядку встановленому договором не виконав, у зв'язку з чим, у нього виникла заборгованість в розмірі 130616, 72 гривень, яку позивач, разом із сумою сплаченого судового збору в розмірі 1306,18 гривень, просив стягнути з відповідача на свою користь. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути позовну заяву за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір № R 53100237596В, за умовами якого, ПАТ «ВТБ Банк» надав позичальнику кредит у розмірі 50000,00 гривень, строком повернення до 12.04.2015 року з щомісячною оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32 % річних. Згідно п.п. З.З., 3.4., 3.5. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами , 28 числа кожного місяця. Відповідно до п. 4.10. Кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за Кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Відповідно до п. 5.2.1. Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку порушення Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Кредитного договору, затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Згідно п. 7.1. Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів, згідно з умовами Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Відповідно до п. 9.10. Кредитного договору, Кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку, та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно з цим Договором у повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту, у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість в загальному розмірі 130616,72 гривень, яка складається з: 1) 28196,64 грн. - сума заборгованості за кредитом: 2) 20337,65 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом; 3) 594,46 грн. - сума заборгованості за відсотками; 4) 12877,71 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; 5) 9591,18 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками понад 31 день; 6) 57849,03 грн. - сума пені; 7) 440,47 грн. - сума 3 (трьох) процентів річних від прострочених платежів зі сплати кредиту за період з 22.05.2012 р. по 13.01.2014 р., 8) 510,47 грн. - сума 3 (трьох) процентів річних від прострочених платежів зі сплати процентів за період з 22.05.2012 р. по 13.01.2014 р., 9) 106,48 грн. - сума інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення кредиту за період з 22.05.2012 р. по 13.01.2014 р., 10) 112,63 грн. - сума інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення відсотків за період з 22.05.2012 р. по 13.01.2014 р. Таким чином, суд вбачає відповідність здійсненого розрахунку заборгованості умовам договору про надання кредиту, а також правомірність нарахування штрафних санкцій. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщодоговором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, вимоги щодо дострокового повернення кредитних коштів кореспондують вимогам законодавства. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1306,18 гривень що підтверджується платіжним дорученням № 23127 від 14.08.2014 року, наявним в матеріалах справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує з відповідача суму заборгованості за договором про надання кредиту та суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved