Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

До Решетилівського районного суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, на обґрунтування вимог якого зазначила, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ПЛ №153 від 30.12.2002 року їй належить земельна ділянка площею 4.7945 га, яка розташована на території Новомихайлівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324282800:00:014:0021. У 2006 році на основі усної домовленості з відповідачем [PERSON] передала в користування земельну ділянку без оформлення договору в письмовій формі. У 2018 році позивачка звернулася до ТОВ «Бурат-Агро» з вимогою повернути їй земельну ділянку, однак отримала відмову, оскільки, як повідомив відповідач, між ними існують договірні відносини. На адвокатський запит ТОВ «Бурат-Агро» надало копію договору оренди землі від 01.01.2006, копію додаткової угоди від 01.05.2016 до договору оренди землі та інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій зазначено про існування додаткової угоди від 18.10.2010. [PERSON] зазначає, що вона договору оренди землі та додаткових угод до договору оренди землі у письмовій формі не укладала, ніяких документів не підписувала та не уповноважувала нікого на вчинення цих дій. Такими діями позивачку позбавили користуватися та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою. Посилаючись на вищезазначені обставини та норми цивільного законодавства, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та повернути її власнику - позивачці, скасувати державну реєстрацію договору оренди землі та додаткових угод до нього. У письмових запереченнях представник відповідача посилається на ті обставини, що між позивачкою та ТОВ «Бурат-Агро» існують договірні відносини, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Провадження у справі відкриту ухвалою судді Лизенко І.В. від 05.03.2019. 17 квітня 2019 року провадження у справі було зупинене у зв`язку з призначенням у справі судово- почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 10.09.2019 провадження у справі поновлене у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи. 21 жовтня 2019 року ухвалою попереднього складу суду справу призначено до судового розгляду, однак по суті справа не розглядалася. 10 серпня 2020 року ухвалою судді Зіненка Ю.В. справу прийнято до свого провадження та призначене підготовче засідання на 08.09.2020. Ухвалою суду від 08.09.2020 прийнято до розгляду заяву представника позивачки [PERSON] [PERSON] про зміну предмета позову, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладене на 30.10.2020 та надано відповідачам у справі строк для подачі відзиву на уточнену позовну заяву. 30 жовтня 2020 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 28 грудня 2020 року, яке у зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по справі № 546/919/20 відкладене на 24 лютого 2021 року. У судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися, від представниці позивачки 28.12.2020 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с. 217). Представник відповідача ТОВ «Бурат-Агро» у судове засідання не з`явився, 23.02.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі (а.с. 224) Представник відповідача КП «Полтавське міське бюро технічної інвентаризації» Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив справу слухати без участі їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с. 225). Суд, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі, на засадах змагальності, диспозитивності та всі докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ПЛ № 153, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 4,79 га, що розташована на території Новомихайлівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 4). З договору оренди землі від 01.01.2006, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Бурат - Агро», та зареєстрованого 26.04.2006 за № 040656100050 у Решетилівському районному відділі Полтавської регіональної філії центру ДЗК, встановлено, що у графах «Підпис» містяться підписи від імені орендодавця [PERSON] та орендаря - директора ТОВ «Бурат-Агро» [PERSON] (а.с. 7-12). Згідно п. 8 даного договору, договір оренди укладено на 10 (десять) років, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; пунктом 9 цього договору визначається розмір, умови та порядок виплати орендної плати. Згідно додаткової угоди до договору оренди землі від 01.01.2006, укладеної 18.10.2010 між [PERSON] та ТОВ «Бурат-Агро» в особі директора [PERSON] , до договору оренди землі від 01.01.2006 внесено зміни, зокрема до п. 8, в якому зазначено, що договір укладено на 20 (двадцять) років (а.с. 70). Також, згідно додаткової угоди до договору оренди землі від 01.01.2006, укладеної 01.05.2016 між [PERSON] та ТОВ «Бурат-Агро» в особі директора [PERSON] , до договору оренди землі від 01.01.2006 внесено зміни, зокрема до п. 8, в якому зазначено, що договір укладено до 31.12.2026 (а.с. 13-16). Відповідно до Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ТОВ «Бурат-Агро» державним реєстратором КП «Полтавське міське бюро технічної інвентаризації» Полтавської міської ради зареєстроване право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5324282800:00:014:0021 на підставі договору оренди землі від 01.01.2006 та додаткових угод до нього від 18.10.2010 та 01.05.2016, укладених між [PERSON] та ТОВ «Бурат-Агро» (а.с. 17-18). З доданих представником відповідача доказів встановлено, що позивачу надавалася від ТОВ «Бурат-Агро» орендна плата в натуральній та грошовій формах згідно договору оренди землі від 01.01.2006 та додаткових угод до нього (а.с. 118-149). Зі змісту обґрунтувань позовної заяви вбачається, що [PERSON] не підписувала вищезазначені договорі оренди землі та додаткові угоди до договору оренди землі, повноважень щодо підписання таких договорів третім особам не надавала. Позивачка вважає, що договір оренди земельної ділянки від її імені підписаний невідомими особами чи особою. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порядку ст. 103, 104 ЦПК України для з`ясування належності підписів у вищевказаних оспорюваних правочинах (договорі оренди землі від 01.01.2006, додаткових угодах від 18.10.2010 та 01.05.2016 до договору оренди землі від 01.01.2006) за письмовим клопотанням сторони позивача ухвалою суду від 17.04.2019 була призначена судово-почеркознавча експертиза, з метою проведення якої проводилося витребування відповідних документів, відбиралися експериментальні зразки підпису та почерку [PERSON] . Згідно висновку експерта № 147, складеного 29.07.2019 за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи по матеріалам цивільної справи № 546/1329/18: - підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі від 01.01.2006, укладеного з відповідачем щодо земельної ділянки площею 4,7945 га, кадастровий номер 5324282800:00:014:0021, у графі «Орендодавець_______[PERSON] », виконаний не [PERSON] , а іншою особою; - підпис від імені [PERSON] у додатковій угоді від 18.10.2010 до договору оренди землі від 01.01.2006, укладеного з відповідачем щодо земельної ділянки площею 4,7945 га, кадастровий номер 5324282800:00:014:0021, у графі «Орендодавець_______[PERSON] », виконаний не [PERSON] , а іншою особою; - підпис від імені [PERSON] у додатковій угоді від 01.05.2016 до договору оренди землі від 01.01.2006, укладеного з відповідачем щодо земельної ділянки площею 4,7945 га, кадастровий номер 5324282800:00:014:0021, у графі «Орендодавець_______[PERSON] », виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 72-78) Суд зазначає, що, відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єктом оренди є земельна ділянка. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Положення абзацу другого частини першої цієї статті визначають істотні умови договору. За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». При цьому, саме Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин - це юридичний факт, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Договір оренди землі як вид правочину відновиться до двосторонніх правочинів. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У той же час судом було встановлено, що [PERSON] договір оренди землі від 01.01.2006 та додаткові угоди від 18.10.2010, 01.05.2016 до договору оренди землі від 01.01.2006 не підписувала. Доводи відповідача про те, що позивачка безпосередньо отримувала орендну плату не можуть безперечно свідчити про волевиявлення сторони на укладання договору оренди земельної ділянки саме на визначених у договорі істотних умовах, зокрема, щодо строку його дії, оскільки такий договір позивачка своїм підписом не скріплювала, а усна форма договору оренди землі законодавством не передбачена. Позивачка [PERSON] в уточненій позовній заяві просила зобов`язати відповідача ТОВ «Бурат-Агро» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та повернути її власнику. Оскільки судом було встановлено, що позивачка спірні додаткові угоди до договору оренди землі не підписувала, вони не можуть вважатися укладеними. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/204716-ц. Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині зобов`язання відповідача ТОВ «Бурат-Агро» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та повернути її власнику є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині скасування державної реєстрації договору оренди землі від 01.01.2006 та додаткових угод від 18.10.2010, 01.05.2016 до договору оренди землі від 01.01.2006 суд зазначає наступне. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Разом з тим, реєстрація неукладених договору оренди землі від 01.01.2006 та додаткових угод від 18.10.2010, 01.05.2016 до договору оренди землі від 01.01.2006 порушує права та законні інтереси позивачки на розпорядження власністю - земельною ділянкою, кадастровий номер 5324282800:00:014:0021, площею 4,7945 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Новомихайлівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Отже, реєстрація права оренди за ТОВ «Бурат -Агро» на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди землі та додаткові угоди до нього [PERSON] фактично не підписувала, тобто не укладала дані правочини, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Даний висновок суду базується на висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 05.08.2020 по справі № 125/702/17. Щодо позовних вимог до відповідача КП «Полтавське міське бюро технічної інвентаризації» суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 по справі № 523/9076/16-ц зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. У даній справі зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір виник між [PERSON] та ТОВ «Бурат-Агро». Комунальне підприємство «Полтавське міське бюро технічної інвентаризації»є неналежним відповідачем, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до КП «Полтавське міське бюро технічної інвентаризації» Полтавської міської ради необхідно відмовити саме із зазначеної підстави. Водночас позов до відповідача ТОВ «Бурат-Агро» в частині скасування державної реєстрації договору оренди землі та додаткових угод до нього підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З квитанції про сплату судового збору від 26.12.2018 № 0.0.1223295458.1 встановлено, що позивачкою при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1409,60 грн (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Бурат-Агро», судові витрати, які складаються з судового збору, підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Бурат-Агро» на користь позивачки в розмірі 1409,60 грн. Положеннями ст. 139 ЦПК України визначаються витрати, пов`язані, зокрема, з проведенням експертиз. Відповідно до частини 7 цієї статті, розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. З матеріалів справи встановлено, що ухвалою суду від 17.04.2019 за клопотанням сторони позивача у справі призначалась судово-почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Полтавського відділення Харківського НДІСЕ імені М.С. Бокаріуса. Згідно Акту здачі-приймання висновку судово-почеркознавчої експертизи №607 по цивільній справі №546/1329/18, Акту попереднього розрахунку вартості висновку судово - почеркознавчої експертизи №607 по цивільній справі №546/1329/18 вартість проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 17.04.2019, склала 9577,00 грн, які позивачка сплатила експертній установі наперед. Категорія складності експертизи у зазначеному акті вказана - складна, період проведення експертних робіт з 27.05.2019 по 29.07.2019, для проведення даної експертизи затрачено 61 годину (а.с. 79, звор. а.с.79). Враховуючи вищевикладене, положення про співмірність зі складністю відповідної виконаної експертом роботи, з урахуванням обсягу цієї роботи та затраченим часом для проведення вищевказаної експертизи у справі, а також те, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Бурат-Агро» підлягають задоволенню, витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з належного відповідача - ТОВ «Бурат-Агро» в розмірі 9577,00 грн на користь позивачки [PERSON] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved