Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що за час шлюбу нею та відповідачем [PERSON] було придбано майно квартира [ADDRESS]. Оскільки спірне майно є її та [PERSON] спільною сумісною власністю, вважає, що воно повинне бути поділене у рівних частках. Посилаючись на ст.ст. 60, 61, 63, 65, 68-72 СК України, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судове засідання зявився представник позивача, підтримав викладені в позовній заяві обставини, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача також зявились в судове засідання, позов не визнали в повному обсязі. Через канцелярію суду представник відповідача надав письмові заперечення проти позову. Зазначив, що дійсно квартира [ADDRESS] придбана під час шлюбу, але на гроші, які відповідачу подарувала мати. Факт дарування грошових коштів для придбання квартири підтверджується договором дарування від 19.07.2007 року та квитанцією № 029N27473 від 06.06.2007 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2005 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 024575, виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 09 листопада 2005 року, актовий запис № 384. Від шлюбу позивач та відповідач мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-КИ № 094269, виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до договору дарування грошей, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 19 липня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1905, [PERSON] подарувала [PERSON] гроші у сумі 222\~200 гривень, що на день укладення договору є еквівалентом суми 44\~000 доларів США. Згідно пункту 2 договору дарування грошей від 20 липня 2007 року гроші, що даруються обдарований має намір витрати на придбання житла. Факт знаходження грошових коштів на депозитному рахунку [PERSON] у сумі 222\~200 гривень, що є еквівалентом суми 44\~000 доларів США, підтверджується квитанцією № 029N27473 від 06 червня 2007 року. В період перебування у шлюбі [PERSON] була придбана квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 24 липня 2007 року та зареєстрованим в реєстрі за № 2259. Згідно розписки від 24 липня 2007 року [PERSON] продавець квартири, отримав від [PERSON] 227\~250 гривень, що на день передачі грошових коштів є еквівалентом суми 45\~000 доларів США, за передачу у власність квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначений факт позивачем не оспорювався. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2012 року шлюб, зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 384, розірвано. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до пункту 24 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. В судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON], яка підтвердила, що вона подарувала [PERSON] гроші у сумі 222\~200 гривень на придбання житла, яке і було в подальшому придбано на підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 2007 року. Отже, квартира [ADDRESS] була придбана в період перебування сторін у шлюбі, але не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає необхідним відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed