Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах в якій вона зазначає, що [INFO] у них з відповідачем народилася спільна донька [PERSON] . Рішенням Ірнінського міського суду Київської області від 07.04.2003 року по справі № 2-674/2003 було покладено на [PERSON] обов`язок щодо сплати на користь позивача по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку починаючи з 31.01.2003 року. У відділі державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції Київської області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] . Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах виданої відділом ДВС Бучанського МУЮ Київської області заборгованість по аліментам станом на червень 2016 року становить 53 072,22 грн. у зв`язку із сплатою грошових коштів за червень місяць у розмірі 570 грн. реальна заборгованість по аліментах складає 52 414 грн. Враховуючи суму заборгованості, яка станом на 25.07.2016 р. становить 52 554 грн. 22 коп., неустойка (пеня) станом на 25.07.16 становить 990 238 (дев`ятсот дев`яносто тисяч двісті тридцять вісім) грн. Просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 990 238 (дев`ятсот дев`яносто тисяч двісті тридцять вісім) грн., а також судові витрати по справі. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Лантухом Я.В. подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Зустрічний позов мотивує тим, що з 2001 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а [INFO] у них народилася спільна дочка [PERSON] . У січні 2003 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про примусове стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини і 07.04.2003 року Ірпінським міським судом винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку але не менше1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 31.01.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. Після пред`явлення виконавчого листа до виконання позивач та відповідачка за цим позовом дійшли примирення і [PERSON] забрала виконавчий лист з виконавчої служби. В подальшому [PERSON] , проживаючи із [PERSON] спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, добровільно сплачував їй аліменти на утримання спільної дитини, матеріально забезпечував сім`ю усім необхідним, власним коштом здійснив ремонт належної відповідачці квартири і ніяким чином не ухилявся від свого законного обов`язку по утриманню дитини й виконання рішення суду, зі слів [PERSON] йому було відомо що виконавчий лист вона забрала і виконавчі дії не здійснювалися. 01.12.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що виконкомом Бучанської міської ради Київської області зроблено актовий запис № 228, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Весь цей період часу [PERSON] постійно надавав кошти на утримання дитини і сім`ї, час від часу їздив на тимчасові заробітки за кордон. Усі зароблені кошти він витрачав виключно в інтересах сім`ї, а відповідачка у його відсутність вільно розпоряджалась заробленими ним за кордоном грошима, оскільки мала на руках його банківську картку. Сторони по справі спільно з дітьми їздили на відпочинок. Також, зокрема у період з 20.07.2011 року по 30.07.2011 року сторони усією сім`єю їздили на відпочинок до Туреччини, для чого їх спільна дочка [PERSON] була записана у закордонний паспорт позивача. Однак на початку 2016 року їх відносини стали погіршуватися і в подальшому вони припинили спільне проживання, а [PERSON] подала до суду позов про розірвання їх шлюбу. На даний час шлюб між сторонами розірвано за рішенням Ірпінського міського суду від 06.09.2016 року. Лише 13.05.2016 року [PERSON] стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження в справі про примусове стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] і з того часу він щомісячно перераховує на користь [PERSON] аліменти в розмірі 581,40 грн., що підтверджується фіскальними чеками від 07.06.2016 року, 05.07.2016 року та 13.08.2016 року. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] не ухилявся та не ухиляється від виконання рішення суду, а нарахована державним виконавцем сума заборгованості по аліментах є незаконною, оскільки виникла з незалежних від відповідача причин, внаслідок непред`явлення виконавчого листа до виконання, неповідомлення відповідача про наявність відкритого виконавчого провадження. Відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості, а також доказів, що вказували б на його вину, виключає його відповідальність. Просив звільнити від сплати заборгованості по аліментам за період з 31.01.2003 року по 30.04.2016 року в розмірі 53 072 грн. 22 коп., нарахованої по виконавчому листу №2-674/2003, виданому Ірпінським міським судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 31.01.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримав раніше подані заперечення на первісний позов, просив задовольнити зустрічну позовну заяву. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов [PERSON] таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що з 2001 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, даний факт підтверджено поясненнями самих сторін та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . У січні 2003 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про примусове стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини і 07.04.2003 року Ірпінським міським судом винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 31.01.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно виконавчого провадження № 40278927 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини вбачається, що виконавчий лист №2-674 виданій Ірпінським міським судом 07.04.2003. Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження ВП № 40278927 від 18.10.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-674, виданого 07.04.2003 року Ірпінським міським судом про стягнення аліментів на утримання дитини [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 31.01.2003 і до досягнення повноліття. Після пред`явлення виконавчого листа до виконання позивач та відповідачка за цим позовом дійшли примирення і [PERSON] забрала виконавчий лист з виконавчої служби. В подальшому [PERSON] , проживаючи із [PERSON] спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, добровільно сплачував їй аліменти на утримання спільної дитини, матеріально забезпечував сім`ю усім необхідним, власним коштом здійснив ремонт належної відповідачці квартири і ніяким чином не ухилявся від свого законного обов`язку по утриманню дитини й виконання рішення суду, зі слів [PERSON] йому було відомо що виконавчий лист вона забрала і виконавчі дії не здійснювалися. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 01.12.2007 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 01.12.2007 року уклали шлюб. [PERSON] утримував сім`ю та дитину, їздив на тимчасові заробітки за кордон, що підтверджується його трудовою книжкою та закордонним паспортом. [PERSON] вільно розпоряджалась заробленими [PERSON] за кордоном грошима, оскільки мала його банківську картку, що підтверджується випискою по особовому картковому рахунку, з якого видно неодноразове зняття коштів в Україні в той час коли відповідач перебував за кордоном. Згідно рішення Ірпінського міського суду від 06.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що за період з січня 2003 року по червень 2016 року нараховано аліментів на суму 53 072,22грн., сума заборгованості по сплаті аліментів станом на червень 2016 року становить 53 072,22грн. Згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 21.12.2018 року у справі 367/4511/18 [PERSON] за період з 01.07.2016 року перерахував на утримання своєї неповнолітньої дитини [PERSON] 34 423,32 грн., тобто переплата за вказаний період становить 12 418,67 грн. [PERSON] не спростований факт неотримання зазначених коштів від відповідача. Згідно постанови виконавче провадження було відкрито 18.10.2013 року проте жодних відомостей про повідомлення боржника про відкриття цього провадження чи його розшук у будь який спосіб до травня 2016 року до суду не надано. Судом встановлено, що [PERSON] 13.05.2016 року дізнався про наявність відкритого провадження в справі про примусове стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] . З розрахунку пені по аліментах поданих відповідачем вбачається, що з червня 2016 року аліменти на користь [PERSON] сплачувались регулярно. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] не ухилявся від виконання рішення суду, а нарахована державним виконавцем сума заборгованості по аліментах та розрахунок позивача неустойки не є безспірною. Відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості, а також доказів, що вказували б на його вину, виключає його відповідальність. Статтею 180 СК України, встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Враховуючи той факт, що позивач не надала достатніх доказів щодо наявності у [PERSON] , [INFO] заборгованості зі сплати аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 990 238грн. є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Враховуючи, той факт, що [PERSON] лише з 13.05.2016 року дізнався про наявність відкритого провадження в справі про примусове стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] , жодних доказів, які б заперечували даний факт [PERSON] не надано, жодних відомостей про повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження чи його розшук у будь який спосіб до травня 2016 року не надано, виходячи з цього суд приходить до висновку, що зустрічний позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментах підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: dismissed