Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 24 лютого 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до приватного підприємця [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних (а. с. 4-6). Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, яке вступило в законну силу, було присуджено до стягнення з ПП [PERSON] на користь [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 18 565,50 грн. Проте дане судове рішення не виконується відповідачем самостійно, у зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача суму інфляційних витрат у розмірі 11 943,57 грн. та 3-х% річних від простроченої суми у розмірі 2358,54 грн., а також витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Позивач надала заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином за адресою його місця реєстрації, про причини не явки у судове засідання не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів за правилами постановлення заочного рішення. Судом, дослідивши матеріали даної цивільної справи, були встановлені наступні факти: Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2011 року, яке вступило в законну силу 22 березня 2011 року, до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено суму попередньої оплати за договором в розмірі 10000 грн., неустойку за договором в розмірі 1062 грн., пеню в розмірі 3% від суми боргу в розмірі 6375 грн. та моральну шкоди у розмірі 1000 гривень, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень та судовий збір в розмірі 8,50 грн., а всього 18565 (вісімнадцять тисяч п'ятсот шістдесят п'ять ) гривень 50 копійок (а. с. 11-12). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином не підлягає доказуванню факти, встановлені у вказаному судовому рішенні. Судом також встановлено, що зазначене судове рішення виконано відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі, а саме: 13 червня 2014 року було повернуто позивачу 400,00 грн.; 28 липня 2014 року - 500,00 грн.; 30 серпня 2014 року - 505,00 грн.; 30 вересня 2014 року - 500,00 грн.; 31 жовтня 2014 року - 510,00 грн.; 25 листопада 2014 року - 510,00 грн.; 29 грудня 2014 року - 510,00 грн.; 02 лютого 2015 року - 508 грн.; 05 лютого 2015 року - 101,00 грн.; 07 лютого 2015 року - 101,00 грн.; 14 лютого 2015 року - 208,00 грн.; 17 березня 2015 року - 498,00 грн.; 08 квітня 2015 року - 500,00 грн.; 15 квітня 2015 року - 280,00 грн.; 28 квітня 2015 року - 498,00 грн.; 11 травня 2015 року - 498,00 грн.; 27 травня 2015 року - 498,00 грн.; 13 червня 2015 року - 996,00 грн.; 25 червня 2015 - 998,00 грн.; 22 липня 2015 року - 498,00 грн.; 30 липня 2015 року - 298,00 грн.; 17 серпня 2015 року - 498,00 грн.; 10 вересня 2015 року - 648,00 грн.; 19 вересня 2015 року - 806,00 грн.; 12 жовтня 2015 року - 298,00 грн.; 22 жовтня 2015 року - 598,00 грн., 11 листопада 2015 року - 998,00 грн. (а. с. 13-19). Таким чином залишок заборгованості відповідача перед позивачем станом на день звернення до суду з даним позовом та ухвалення даного рішення становить 4 84,50 грн. Положеннями статті 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, сума 3-х % річних за період прострочення сплати боргу [PERSON] (з 22 березня по 20 листопада 2015 року з урахуванням здійснених виплат) становить 2 358,54 грн., що підтверджується розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви (а. с. 7). Приймаючи до уваги встановлені у 2014-2015 індекси інфляції (а. с. 20, 21) інфляційні витрати за весь час прострочення становлять 11 943,57 грн. (а. с. 8). Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних витрат, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання належним чином та своєчасно [PERSON] рішення суду від 10 березня 2011 року, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, у зв'язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму інфляційних витрат у розмірі 11 943,57 грн. та суму 3-х% річних від простроченої суми у розмірі 2 358,54 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду 487,20 грн. (а. с. 3). На підставі викладеного,

Outcome: approved