Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

До Канівського міськрайонного суду звернулись [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. У позові зазначили, що 21 жовтня 2012 року на громадському зібранні мешканців житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] висловлювала в адресу позивачів [PERSON] як голови, та [PERSON] як бухгалтера житлово-будівельного кооперативу -5 «Дніпро» образливі вислови і звинувачувала в розкраданні грошових коштів членів кооперативу, а саме, що вони є «крадіями коштів». Вказана інформація не відповідає дійсності та є недостовірною, що підтверджується результатом перевірки їх діяльності Канівським МВ УМВС України в Черкаській області, в ході якої було встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Розповсюдження вказаної інформації відповідачем порушує їх особисте немайнове право, а саме на повагу до їх честі та гідності та на недоторканність ділової репутації, внаслідок чого їм заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінюють в сумі 10 000 грн.. Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 14.11.2013 року за клопотанням представника позивачів [PERSON] до участі в даній справі було залучено [PERSON] в якості другого відповідача. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] збільшили позовні вимоги, посилаючись на те, що крім відповідача [PERSON] 21 жовтня 2012 року на громадському зібранні мешканців житлового будинку [ADDRESS] на їх адресу висловлював образливі вислови і звинувачування в розкраданні грошових коштів членів кооперативу [PERSON]. У зв»зку з чим просили суд винести рішення, яким визнати розповсюджену інформацію про голову правління ЖБК -5 «Дніпро» [PERSON] та бухгалтера [PERSON] про викрадення грошових коштів, поширену [PERSON] та [PERSON] 21 жовтня 2012 року на громадському зібранні мешканців житлового будинку [ADDRESS] в усній формі недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивачів на недоторканість ділової інформації та зобов»язати відповідачів спростувати зазначену інформацію у спосіб прилюдного усного повідомлення мешканцям житлового будинку [ADDRESS] про помилкове повідомлення сторонніх осіб недостовірною інформацією. Стягнути з відповідачів на користь позивачів моральну шкоду, завдану розповсюдженням недостовірної інформації в розмірі 10 000 ( десяти тисяч) грн., відповідно понесені витрати на правову допомогу та судовий збір. Представник позивачів адвокат [PERSON] позов підтримав. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] позов не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову та пояснили, що 21 жовтня 2012 року на громадському зібранні мешканців житлового будинку [ADDRESS] вони дійсно були присутні, але вони ніколи не втручалися в особисте життя позивачів, ніколи не збирали, не зберігали та не поширювали проти них ніякої інформації, окрім намагання на зборах почути відповідь позивачів як голови та бухгалтера ЖБК -5 «Дніпро» щодо виникнення значної суми боргу жителів будинку перед Канівським КПТМ. Після чого змушені були неодноразово звертатись із зверненнями до Канівської міської ради, Канівської міжрайонної прокуратури, Канівського МВ УМВС України в Черкаській області про необхідність проведення фінансової діяльності кооперативу. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень позивачів 21 жовтня 2012 року на громадському зібранні мешканців житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] висловлювали в адресу [PERSON] як голови, і [PERSON] як бухгалтера житлово-будівельного кооперативу -5 «Дніпро» образливі вислови і звинувачували в розкраданні грошових коштів членів кооперативу, а саме, що вони є «крадіями коштів». Наполягаючи на позові позивачі пояснили, що дана інформація є неправдивою та порочить їх честь, гідність та ділову репутацію. Стаття 68 Конституції України встановлює обов'язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» пунктом 3 роз'яснено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, належить позивачеві. Разом з тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 275 ЦК України, захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації, та (або) право на відповідь (ст. 277), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (ст. 278 ЦК) тощо. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. З матеріалів справи достовірно підтверджується факт неодноразового звернення мешканців житлового будинку [ADDRESS] до Канівської міської ради, Канівської міжрайонної прокуратури, Канівського МВ УМВС України в Черкаській області про необхідність проведення перевірки фінансової діяльності кооперативу у зв»язку з виникненням значного розміру боргу жителів будинку перед Канівським КПТМ. З листа Канівської міжрайонної прокуратури від 04.12.2013 року за № 150 58-13 вбачається, що досудове розслідування по кримінальному провадженню про розтрату коштів кооперативу ЖБК -5 «Дніпро» триває , про результати буде повідомлено (а.с.67). Допитаний в суді в якості свідка відповідач [PERSON] показав, що він є членом кооперативу і на зборах 21.10.2012 року був обраний головою зборів, на якому жителями будинку було ініційовано питання про борг жителів будинку перед КПТМ, причини виникнення якого необхідно з»ясувати та заслухати пояснення позивачів як голови та бухгалтера кооперативу. Будь-яких образливих висловлювань на адресу позивачів ніхто не висловлював. Більше того, жодних зауважень голова кооперативу [PERSON] після ознайомлення з протоколом вказаних зборів ще у 2012 році не надала та не висловила до моменту звернення до суду у липні 2013 року. Допитані в суді свідки [PERSON], [PERSON] на вказаних зборах 21.10.2012 року присутні не були, тому не могли надати будь- яких показів по суті спору. Допитана в суді свідок [PERSON] на вказаних зборах 21.10.2012 року не чула образливих висловлювань з боку відповідачів на адресу позивачів, але пам»ятає, що питання про борг жителів будинку перед КПТМ дійсно піднімалось. Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що чула як на зборах виникло питання про борг жителів будинку перед КПТМ, але хто висловлював їх і дату зборів чітко не пам»ятає. Допитаний у суді свідок [PERSON] пояснив, що на вказаних зборах 21.10.2012 року не чув образливих висловлювань з боку відповідачів на адресу позивачів, лише чув як [PERSON] піднімав питання про значний борг жителів будинку перед КПТМ, в якому необхідно розібратися. Жоден з допитаних в судовому засіданні свідків, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили того факту, що чули, як відповідачі [PERSON] та [PERSON] 21 жовтня 2012 року на громадському зібранні мешканців житлового будинку [ADDRESS] висловлювали в адресу [PERSON] як голови , а [PERSON] як бухгалтера житлово-будівельного кооперативу -5 «Дніпро» образливі вислови, що вони є «крадіями коштів». Лише підтверджували, що збори 21.10.2012 року були ініційовані жителями будинку з метою з»ясування питання боргу кооперативу перед Канівським КП теплових мереж, була обрана ревізійна комісія, але позивачі не надали можливості її провести, що відповідно не дало можливості розв»язати даний спір між жителями будинку. Покази єдиного свідка [PERSON], який чув, що відповідачі висловлювали про викрадення коштів позивачами суд оцінює критично, поскільки він не є членом кооперативу, частина свідків заперечує його присутність на зборах 21.10.2012 року, він працює електриком за сумісництвом в ЖБК-5 «Дніпро» та перебуває у трудових відносинах з позивачами, що не виключає відповідно його зацікавленість. Таким чином, твердження позивачів про те, що 21 жовтня 2012 року на громадському зібранні мешканців житлового будинку [ADDRESS] відповідачі висловлювали в адресу позивачів [PERSON] як голови, та [PERSON] як бухгалтера житлово-будівельного кооперативу -5 «Дніпро» образливі вислови і звинувачували в розкраданні грошових коштів членів кооперативу, а саме, що вони є «крадіями коштів» не підтверджені в судовому засіданні та спростовані вказаними вище показами свідків. Також суд, не вбачає правових підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу, виходячи з наступного. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачі не зазначили, яким чином оспорювана ними інформація завдала їм шкоди та не надала будь-яких доказів реального заподіяння їй моральної шкоди. Разом з тим, позивачами не наведено доказів заподіяння їй моральної шкоди, розмір компенсації який був би співмірним із заявленими позовними вимогами. Враховуючи відсутність обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди, відсутність будь-яких доказів та вимоги закону, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині, оскільки вони є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даючи оцінку доказам по справі, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed