Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

До канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова 16.08.2017 року за вхідним № 26825/18-Вх надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Індустріального району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, «Про стягнення боргових зобов'язань спадкодавця». Позивач у своїй позовній заяві, з урахуванням уточнення, прохає стягнути з [PERSON] - 17862 грн. 97 коп. боргових зобов'язань спадкодавця [PERSON] Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно, а саме : ? (одну другу) частку квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS], та автомобіль марки AUDI 100, державний номерний знак [NUMBER], 1983 року випуску. За життя [PERSON] утворилася заборгованість по аліментам при примусовому виконанні виконавчого листа № 2- 2722 від 11.04.2012 року, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої, починаючи з 01.12.2012 року. Розмір заборгованості по аліментам, станом на 01 01.2016 року, становить 35725, 94 грн. Спадкоємцями, які у рівних частках прийняли спадщину після смерті [PERSON], є: неповнолітня дочка [PERSON] та його рідна матір - відповідач по справі [PERSON]. 06.10.2016 року спадкоємці отримали у Дванадцятій Харківській державній нотаріальній конторі свідоцтва про прав на спадщину за законом кожна у рівних частках на вищеперераховане спадкове майно. Далі Позивач зазначає, що вона у встановлений законом строк звернулася з вимогою до спадкоємців [PERSON] про сплату ? (однієї другої) частини заборгованості по аліментам, тобто у розмірі, який відповідає її частці у спадщині, а саме - 17862,97 грн. Однак остання категорично відмовилася це робити. У зв'язку зі вказаним, Позивач змушена була звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.08.2017 року позов було залишено без руху (т.1 а.с. 15); від - 02.10.2017 року по вказаній цивільній справі відкрито провадження (т. 1 а.с.20). Позивач та представник позивача - адвокат [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позов з урахування уточнення прохали задовольнити. Пояснили, що [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно, а саме : ? (одну другу) частку квартири, розташованої за адресою : [ADDRESS], та автомобіль марки AUDI 100, державний номерний знак [NUMBER], 1983 року випуску. Наголосили проте, що за життя [PERSON] утворилася заборгованість по аліментам при примусовому виконанні виконавчого листа № 2- 2722 від 11.04.2012 року, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої, починаючи з 01.12.2012 року, розмір заборгованості по аліментам станом на 01 01.2016 року становить 35725, 94 грн. Позивач додатково зазначила, що вона у встановлений законом строк звернулася з вимогою до спадкоємиці, [PERSON], про сплату ? (однієї другої) частини заборгованості по аліментам, тобто у розмірі, який відповідає її частці у спадщині, а саме 17862,97 грн., однак остання категорично відмовилася це робити. Відповідач, представники відповідача - [PERSON] та адвокат [PERSON], у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. Пояснили, що [PERSON] вимог щодо сплати заборгованості по аліментам до відповідачки не пред'являла, також від нотаріуса Дванадцятої державної нотаріальної контори не надходило повідомлень про наявність будь-яких вимог до спадкоємців померлого. Відповідачка [PERSON] 06.10.2016 року отримала у Дванадцятій Харківській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. Державний нотаріус, під час видачі свідоцтва, також не повідомляв про існування вимог до спадкоємців у вигляді заборгованості по аліментам. Вперше, про існування вимог відповідачка дізналась 03.11.2017 року, після отримання позову. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 467 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). 06.10.2018 Державним нотаріусом Дванадцятої Харківської Державною нотаріальною конторою Товстолужською О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] після смерті [PERSON] отримала у спадщину ? (одну другу) частки двокімнатної квартири [ADDRESS]; [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини (а.с.9) Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пп.1 - 4 ч.1 ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Як передбачено п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Частиною першою ст.608 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Між тим, позивач [PERSON] прохає стягнути не право на аліменти, які дійсно нерозривно пов'язані з особою, а заборгованість по аліментах, яка утворилася за життя спадкодавця, у зв'язку із невиконанням останнім своїх зобов'язань. Судом установлено, що Відповідач- [PERSON], отримала спадщину лише у розмірі ? частки двокімнатної квартири [ADDRESS]. При цьому, спадкодавець не заповідав грошові активи чи будь-які інші грошові зобов'язання. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Окрім того, відповідно до п. 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 (у редакції від 7 березня 2012 року), нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Згідно ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 вказаного Закону свідоцтва про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведених норм цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки остання на обґрунтування своїх позовних вимог не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що сума заборгованості по аліментам увійшла до складу спадкового майна, як борг перед кредитором. Між тим, як у судовому засіданні та і у письмових поясненнях Відповідач зазначала, що померлий [PERSON], після того як пішов з сім'ї, проживав разом з нею «у квартирі матері», за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось сторонами, - є двоє спадкоємців після померлого [PERSON]: його матір - [PERSON] та донька - [PERSON] . Звертаючись з позовом лише до [PERSON], позивач порушує її права на спадкування, оскільки в силу чинного законодавства, в разі наявності у спадкодавця боргу перед кредитором, кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити його вимоги особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Доказів, що саме відповідачкою порушені її права, як спадкоємицею, яка успадкувала усі зобов'язання (тобто борги) спадкодавця перед кредиторами чи наявність у спадкодавця іншого майна для задоволення вимог кредитора, Позивачем надано не було. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Індустріального району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, «Про стягнення боргових зобов'язань спадкодавця» - не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed