Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 28.10.2020 надійшла позовна заява [PERSON] до Дніпровської міської ради, третя особа: Перша Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що [INFO] померла [PERSON] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видано Шевченківським районним у м. Дніпрі відділ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 14.03.2019. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 21.11.2017 за реєстровим № 4-637, згідно з яким все своє майно заповідала [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 43/200 часток домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 15.09.2011, виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної у м.Дніпропетровску ради на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 261 від 23.04.97, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 34635514; та 43/600 часток домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2017, виданого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Дудіною О.С., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним № 1368154612101; та земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння площею 0,059 га по [ADDRESS] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 19.08.97, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 20.03.97 № 395/1. 23.06.2019 спадкоємицею за заповітом [PERSON] , було подано до Першої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , та Першою Дніпровською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 182/2019. 10.06.2020 було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак Першою Дніпровською державною нотаріальною конторою була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа на спадкове майно та неможливістю отримати дублікат. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 172/600 частки домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 117,7 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1210100000:03:179:0002, яка розташована у [ADDRESS] , площею 0,059 га, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник позивача надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача також надав заяву в якій просив розглянути справу та винести рішення згідно діючого законодавства. Представник третьої особи надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видано Шевченківським районним у м. Дніпрі відділ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 14.03.2019 (а.с. № 6). За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 21.11.2017 за реєстровим № 4-637, згідно з яким все своє майно заповідала [PERSON] (а.с. №7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 43/200 часток домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 15.09.2011, виданого виконавчим комітетом Жовтневої районної у м.Дніпропетровску ради на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 261 від 23.04.97, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 34635514; та 43/600 часток домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2017, виданого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Дудіною О.С., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним № 1368154612101; та земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння площею 0,059 га по [ADDRESS] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 19.08.97, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 20.03.97 № 395/1 (а.с. № 12-21). 23.06.2019 спадкоємицею за заповітом [PERSON] , було подано до Першої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , та Першою Дніпровською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 182/2019 (а.с. № 8). 10.06.2020 було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак Першою Дніпровською державною нотаріальною конторою була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа на спадкове майно та неможливістю отримати дублікат (а.с. № 22-23). Викладене також підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , наданими Першою дніпровською державною нотаріальною конторою (а.с. 56-73). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі , якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивача не існує.

Outcome: approved