Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

До Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності та встановлення порядку користування квартирою. Позивач [PERSON] позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської ради народних депутатів\~24\~вересня 1996\~року на\~підставі розпорядження\~№ 9683/1\~зареєстрованого в\~Кременчуцькому бюро\~технічної інвентаризації\~в реєстровій книзі за № М-3,\~за реєстровим\~ \~№ 531 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивачки та чоловік відповідачки [PERSON] . Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 14.11.2019 р. позивачу та відповідачу вказана квартира належить на праві спільної часткової власності кожній по 1/6 частці. Решта , тобто 2/3 частки квартири залишаються належати позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Загалом кожній належить по Ѕ частці у праві власності на квартиру [ADDRESS] . В зв*язку з неможливістю домовленості про порядок володіння та користування квартирою,що є спільною власністю з відповідачкою, позивач змушена звертатися до суду про визначення часток у праві спільної сумісної власності та встановлення порядку користування квартирою. 25.03.2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява представника позивача [PERSON] адвоката Пелих О.В. , щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності та встановлення порядку користування квартирою. В якій повідомлено суду, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] і був [PERSON] батьком, а [PERSON] чоловіком, на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . Частку померлого у праві спільної сумісної власності, в розмірі 1/3, успадкували [PERSON] та [PERSON] , порівну. Тобто, на даний час [PERSON] та [PERSON] вказана квартира, в частині 1/3, належить на праві спільної часткової власності, кожній по 1/6. Решта ж, тобто 2/3 частки квартири, залишається належати їм на праві спільної сумісної власності. Ніякої домовленості щодо нерівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] не існує, як не існує і закону, що встановлював би інше. Тому частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на 2/3 частки вказаної квартири є рівними. Позивач [PERSON] хоче отримати у володіння та користування свою частину спільного майна в натурі, але через неможливість домовленості з відповідачкою про порядок володіння та користування квартирою, що є спільною власністю, [PERSON] змушена звертатися до суду з позовом про визначення часток у праві спільної сумісної власності та встановлення порядку користування квартирою. Згідно з технічним паспортом на квартиру, виготовленим Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 11 грудня 2019 року, спірна квартира є двокімнатною з житловою площею - 28,6 кв.м., у тому числі кімната «1».,площею 16,3 кв.м., кімната «2», площею 12,3 кв.м., кухня, площею 7.4 кв.м., ванної кімнати,площею 2,8 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридору 7,2 кв.м., лоджією площею 1,4 кв.м., кладовою, площею 0.6 кв.м. Загальна площа квартири 49,2 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, прохала суд задовольнити позов та виділити позивачці в користування кімнату, площею 16,3 кв.м. та в спільному користування залишити частину приміщень квартири, площею 18,6кв.м. (7,2+2,8+1,2+7,4), (на плані жовтого кольору), в тому числі: коридор «1» площею 7,2кв.м., ванна «2» площею 2,8кв.м., вбиральня «3» площею 1,2кв.м., кухня «4» площею 7,4кв.м. В судовому засіданні [PERSON] позов визнає частково. Згодна з висновком експерта в частині виділення в спільному користуванні частину приміщень квартири, площею 18,6кв.м. (7,2+2,8+1,2+7,4), (на плані жовтого кольору), в тому числі: коридор «1», площею 7,2кв.м., ванна «2» , площею 2,8кв.м., вбиральня «3» площею 1,2кв.м., кухня «4» площею 7,4кв.м. та прохала їй виділити більшу кімнату, площею 16, 3 кв.м, а не площею - 12,3 кв.м. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо),які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пункт 7\~ст. 92 Конституції України\~встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України.\~ Стаття 321 ЦК України\~встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 47\~Конституції України та ст.\~9\~ЖК України гарантовано право громадянина на житло. Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Вивчивши матеріали справи та вислухавши сторони в судовому засідання ,суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської ради народних депутатів\~24\~вересня 1996\~року на\~підставі розпорядження\~№ 9683/1\~зареєстрованого в\~Кременчуцькому бюро\~технічної інвентаризації\~в реєстровій книзі за № М-3,\~за реєстровим\~ \~№ 531 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта №56-19 будівельно-технічного дослідження від 21.11.2019року. В спільному користуванні співвласників (на плані жовтого кольору) пропонується залишити: частину приміщень квартири площею 18,6кв.м. (7,2+2,8+1,2+7,4), (на плані жовтого кольору), в тому числі: коридор «1» площею 7,2кв.м., ванна «2» площею 2,8кв.м., вбиральня «3» площею 1,2кв.м., кухня «4» площею 7,4кв.м. Для зручності сторони бажають встановити порядок користування жилим приміщенням. Виникнення конфліктної ситуації унеможливлює добровільне встановлення порядку користування квартирою між співвласниками, тому позивач змушений просити суд встановити порядок користування спірною квартирою. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Враховуючи те, що спірну квартиру набуто сторонами у спільну власність внаслідок її приватизації, і між ними не була досягнута домовленість про розмір часток кожного, тому виходячи із рівності часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, вони є рівними та фактично складають по 2/3 частки квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ У висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 56-19 від 21.11.2019 року, проведеного судовим експертом [PERSON] визначено порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS] з урахуванням часток співвласників та запропоновано варіант визначення порядку користування приміщеннями даною квартирою. Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належать централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд га прибудинкових територій. Пунктами 10, 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Між позивачем та відповідачем на даний час фактично не склався порядок користування квартирою, визначений варіантом порядку користування квартирою та запропонований у висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 56-19 від 21.11.2019 року, т.я. місцем реєстрації місця проживання [PERSON] є квартира [ADDRESS] , але вона фактично проживає в [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статті 316, частини 1,2 статті 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1,2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними входами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначено, що якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Проаналізувавши вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із встановленням порядку користування спірною квартирою між співвласниками. \~

Outcome: approved