Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в сумі 3 000 тисяч грн. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вона припинила шлюбно-сімейні відносини. Від шлюбу вони мають дитину. Подальше сумісне життя, примирення та збереження родини неможливе. Дитина проживає та буде проживати разом із нею. Відповідач матеріально не допомагає утримувати дитину. В судове засідання з`явилася [PERSON] , підтримала викладені в позовній заяві обставини та вимоги. Зазначила, що дійсно шлюбні відносини з відповідачем припинені. Майновий спір між подружжям відсутній. Спільна дитина буде проживати з нею. Просила суд стягувати аліменти в сумі 3 000 грн. Відповідач [PERSON] також з`явився в судове засідання, позовну заяву в визнав в повному обсязі. Зазначив, що сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Майновий спір між подружжям відсутній. Спільна дитина буде проживати з матір`ю. Позов в частині стягнення аліментів визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони одружені з 19 вересня 2014 року, відповідно до свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 794. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України) Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд вважає, що даний шлюб необхідно розірвати. Позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 13.01.2015 року. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно посвідчення № [NUMBER] , виданого 05.06.2018 року, [PERSON] , 2015 року народження, є дитиною з інвалідністю. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Таким чином, з огляду на те, що спільна дитина - [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, враховуючи, стан здоров`я дитини, інші обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, а саме стягнення аліментів у сумі 3 000 грн. щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн. не сплачений при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved