Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернулася [PERSON] із вказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 19 жовтня 2001 року між нею, її чоловіком [PERSON] та [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу цілого житлового будинку, зазначеного у плані під літ. «Б» загальною площею 68,1 кв.м., загальною корисною площею 68,1 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м. з відповідними господарчими будівлями та спорудами, зазначеними у плані: прибудовою «б1», літною кухнею літ. «В», погребом під частиною будівлі «в», гаражем літ. «К», навісом літ. «М», убиральнею літ. «Н», ганком літ. «б2», вимощенням І-ІІ, огорожею №1-2, який розташований на земельній ділянці площею 350 кв.м. за адресою: [ADDRESS], який був ним збудований в 1950 році та введений в експлуатацію 19.05.1988 році згідно акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 19.05.1988 року, договору на забудову житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 07 червня 1949 року. За умовами вищевказаного договору позивач разом з [PERSON] повністю сплатили [PERSON] вартість в розмірі 12 000, 00 грн., придбаного за договором купівлі-продажу цілого житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами. На виконання умов договору [PERSON] передав позивачу та [PERSON] правовстановлюючі й технічні документи та ключі від вхідних дверей житлового будинку. З вказаного часу [PERSON] та [PERSON], за їх ствердженнями позивача фактично володіють та користуються вищезазначеним нерухомим майном. Також позивач вказує, що в цей же день вона здійснила реєстрацію свого місця проживання за вказаною адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що після укладання договору купівлі-продажу, на протязі тривалого часу [PERSON] безпідставно й неодноразово ухилявся від нотаріального посвідчення договору, в зв'язку з чим стало неможливим здійснити його нотаріальне посвідчення та переоформлення права власності на зазначену нерухомість на нас в установленому законом порядку. Також, починаючи з 19 жовтня 2001 року по теперішній час ( майже тринадцять років), вона разом з чоловіком [PERSON] фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується чужим майном, а саме: цілим житловим будинком, зазначеним у плані під літ. «Б» загальною площею 68,1 кв.м., загальною корисною площею 68,1 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м. з відповідними господарчими будівлями та спорудами, зазначеними у плані: прибудовою «б1», літньою кухнею літ. «В», погребом під частиною будівлі «в», гаражем літ. «К», навісом літ. «М», убиральнею літ. «Н», ганком літ. «б2», вимощенням І-ІІ, огорожею №1-2, який розташований на земельній ділянці площею 350 кв.м. за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві приватної власності, утримують його, роблять поточний ремонт, підтримують в належному стані, постійно проживають в ньому, та вважає, що відповідно до ст.344 ЦК України набуває право власності на це майно за набувальною давністю. Крім цього, позивач вказала, що в вересні 2014 року між нею та [PERSON], з яким вона перебуває в шлюбі з 14.07.2001 року, виник спір щодо володіння та користування їх спільним нерухомим майном придбаним у шлюбі - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що вищевказане майно належить їй та відповідачу [PERSON] в рівних частках. В зв'язку з тим, що згоди про добровільний поділ спільного майна з [PERSON] не досягнуто, вона змушена з звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, але в матеріалах справи є заява [PERSON] відповідно до ст. 27 та ч.2 ст. 158 ЦПК України, про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнають в повному обсязі, просять розглядати справу в їх відсутність. Суд, у зв'язку з неявкою сторін по справі, враховуючи відсутність відповідних заперечень, ухвалив слухати справу за відсутності сторін, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставою їх виникнення, поряд з іншими, є договори та інші правочини. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, - якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Згідно ч.3 та ч.4 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту реєстрації. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба ) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 62 СК України особисте майно дружини, чоловіка може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за наявності сукупності таких умов: істотність збільшення вартості майна; збільшення такої вартості саме за час шлюбу; а також за наявності спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат другого з подружжя. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 368 та 370 ЦК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Згоди про добровільний поділ майна сторонами не досягнуто. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved