Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

До Крюківського районного суду м.Кременчука звернувся позивач [PERSON] з позовом та прохав ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №114 в буд.№51 по вул..Пролетарській у м.Кременчуці. На обґрунтування заявлених вимог повідомив, що вона є власником ? частки квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину. В належній їй квартири також зареєстровано місце проживання [PERSON], 25.04.1965року народження. [PERSON] це колишня цивільна дружина її батька, більше 6 років вони не спілкуються та не проживають разом, де вона зараз проживає їй не відомо, вирішити дане питання в добровільному порядку не має можливості, а тому вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, прохав суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена, будь яких заперечень до суду не надала. Визнавши подані позивачем докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення розгляду справи. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частки квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину. В належній їй квартири також зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO]. [PERSON] - колишня цивільна дружина батька позивача , більше 6 років вони не спілкуються та не проживають разом, місцеперебування відповідача не відомо, вирішити дане питання в добровільному порядку не має можливості. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою ,що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. провадиться в судовому порядку тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки підставою та предметом спору щодо зняття відповідача з реєстрації є захист права власності, а не оскарження дій органу реєстрації на який покладено лише обовязок відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрації місця проживання та перебування особи, а також зняття з реєстрації, в тому числі і на підставі остаточного рішення суду, то рішенням суду щодо захисту порушеного права власності шляхом зняття особи з реєстрації не буде порушено прав і обовязків органу реєстрації. На даний момент відповідач не проживає у вказаній квартирі тривалий термін, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, тобто він вважається таким, що втратив право користування нею. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved