Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулась позивач із позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси», згідно якого просила поновити позивача на посаді оператора диспетчерської служби 6-го району, зазначаючи, що працювала на підприємстві відповідача з 2001 року. У відповідності до п.2 ст. 36 КЗпП України, наказом від 04.04.2016 року позивача було звільнено у звязку зі спливом строку дії трудового договору. Позивач зазначає, що інших працівників після спливу строку їх договору було прийнято на роботу, проте таких дій відносно позивача вчинено не було. Позивач зазначив, що напередодні звільнення, 28.03.2016 року позивачу було запропоновано скласти заяву про перевід позивача на літній ремонтний період, однак відповідач не надав позивачу можливість отримати іншу роботу на підприємстві. Крім того, 06.06.2016 року позивач надала суду заяву, що має назву «Додаткова інформація та уточнення до позовної заяви про поновлення на роботі» згідно якої також просила визнати незаконним не прийняття позивача на роботу, зазначаючи, що її заяву про прийняття на роботу не була розглянута У судовому засіданні, позивач підтримала позовну заяву, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, згідно яких зазначив, що між сторонами був укладений строковий трудовий договір на опалюваний період. Оскільки згідно розпорядження Одеського міського голови з 04.04.2016 року опалюваний сезон було закінчено, позивача було звільнено з посади оператора 04.04.2016 року При звільненні позивачу була запропонована інша робота на підприємстві за наявними посадами, однак позивач від запропонованої роботи відмовився. У судовому засіданні представники відповідача [PERSON], [PERSON] також заперечували проти позову. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позовній заяві слід відмовити. Судом встановлено, що 17.09.2015 року [PERSON] звернулась до директора КП «Теплопостачання м. Одеси» із заявою про прийом на роботу оператора диспетчерської служби за строковим трудовим договором на опалюваний період. Наказом від 09.10.2015 року № 1124-К позивача було прийнято на роботу оператора диспетчерської служби на опалювальний період. Розпорядженням Одеського міського голови від 04.04.2016 року № 278 «Про закінчення опалювального сезону 2015-2016 років» в місті Одесі з 04.04.2016 року закінчено опалювальний сезон, у звязку з чим, наказом КП «Теплопостачання міста Одеси» від 04.04.2016 року було закінчено опалювальний сезон. Суд встановив, що наказом від 04.04.2016 року № 233-К, [PERSON] було звільнено у звязку із закінченням строку дії трудового договору, на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. Надаючи оцінку законності звільнення позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Таким чином між сторонами був укладений строковий трудовий договір на опалюваний період, який визначається розпорядженням Одеського міського голови в залежності від конкретних метеоумов. Дійсно, згідно п.2 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Судом встановлено, що після спливу строку дії договору, трудові відносини між сторонами були завершені, оскільки позивач була звільнена саме в день закінчення опалювального сезону, тобто 04.04.2016 року. Судом встановлено, що позивач не належить до кола осіб, які мають право на обовязкове працевлаштування при звільненні, передбачені ч. 3 ст. 184 КЗпП України. Крім того, перевіряючи обставину чи є позивач сезонним робітником, суд зазначає наступне. Так, відповідно до п.1 Указу Президії Верховної Ради СРСР № 310-09 від 24.09.1974 року «Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах» сезонними вважаються роботи, які внаслідок природних і кліматичних умов виконуються не цілий рік, а протягом певного періоду (сезону), що не перевищує шести місяців. Оскільки позивач була прийнята на роботу 17.09.2015 року, а звільнена 04.04.2016 року, вказаний період є таким, що перевищує 6 місяців, а відтак позивач не є сезонним робітником. Судом встановлено, що незважаючи на відсутність обовязку відповідача у наданні іншої роботи, позивачу був запропонований перелік інших робіт, на які позивач могла бути працевлаштована, однак позивач відмовилась від працевлаштування на іншу посаду, про що свідчить власноручний напис позивача та не заперечувалось у судовому засіданні. Таким чином, судом не встановлено ознак порушень процедури звільнення позивача. Крім того, за умови запропонування позивачу працевлаштування у вказаному підприємстві, суд констатує відсутність порушень законодавства в частині неприйняття позивача на роботу. Надаючи оцінку доводам позивача щодо умисного характеру дії керівництва КП «Теплопостачання міста Одеси», неврахування наявності стажу у позивача, дискримінаційний характер дій керівництва по відношенню до позивача, суд зазначає, що вказані обставини не доведені, є припущеннями, та є такими що не мають жодних правових наслідків, навіть при їх встановленні. Крім того, викликані у судове засіданні за клопотанням позивача свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили обставин, на які посилався позивач. Зазначили, що звільнення відбулось у відповідності до діючого законодавства, а характер дій відповідача не був дискримінаційним по відношенню до позивача. Свідок [PERSON], яка є матірю позивачки, жодних обставин, що мають правового значення для розгляду справи не повідомила, особисто на вказаному підприємстві не працювала, а отже відомості щодо обставин працевлаштування та звільнення позивача їй відомі від позивача та не беруться судом до уваги. Посилання на відсутність трудового договору, укладеного між сторонами, також не має правового значення при вирішенні вказаної справи, з огляду на відсутність заявлених вимог щодо визнання договору недійсним. Враховуючи вищевикладені обставини, суд відмовляє в задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed