Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

До Краматорського міського суду надійшов позов [PERSON] до Комунального виробничого підприємства « Краматорський водоканал» про стягнення оплати за час простою, вихідної допомоги, моральної шкоди . В позовній заяві зазначено, що згідно до наказу 487_к від 28.04.2012 року з 01.05.2012 року позивач прийнятий на роботу на посаду слюсаря КВПіА в КВП «Краматорський водоканал» . Згідно до наказу №66-к від 30.09.2013 року він був звільнений за ч.1 ст.40 КЗпП України. В його обов'язки входило обслуговування та техприйомка водомірів. З травня 2013 року об'єм його робот різко скоротився і заробітна плата зменшилась. В зв'язку з цим він значний час свого робочого часу простоював. Згідно до ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду ( окладу) Згідно до п.3.2 додатку 11 Колективного договору «Краматорський водоканал» часова тарифна ставка слюсаря 2 розряду складає 9,28 грн. Таким чином оплата простою складає 2201,88 грн. В зв'язку з цими обставинами відповідач неправильно нарахував вихідну допомогу, яка згідно до ст.44 КЗпП України -виплачується у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Недоплата вихідної допомоги склала 2294,16 грн. Також просить стягнути середні заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку на 1.08.2014 року склала 33795,3 грн. Моральна шкода склала 3000 гривень, бо родина позивача перебувала в скрутному становищі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, в судовому засіданні позивач також повідомив суд, що ним на ім'я керівника підприємства було направлено лист про початок простою, лист на підприємстві отримано 29.05.2013 року., згідно до довідки центру поштового зв'язку №7. В судовому засіданні представник відповідача з позовними вимогами не погодилась в повному обсязі і суду пояснила, що 7 травня 2013 року було видано наказ №155 про надання неповного робочого часу довжиною 7 годин робітників підприємства, які працюють по 8-ми годинному графіку. Нарахування заробітної плати проводиться за фактично відроблений час. 10 травня 2013 року було видано наказ № 161 про виплату при зменшенні об'ємів виробництва- нарахування заробітної плати слюсарям проводити згідно зробленим об'ємам, але не нижче мінімальної заробітної плати при виконанні місячної норми часу, з чим під підпис був ознайомлений позивач. Вихідна допомога була правильно нарахована згідно вимог ст.44 КЗпП України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з таких підстав: Згідно до Стаття 233. Строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням рудових спорів Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора. Відповідно до ст.ст.47,116 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган, зобов'язаний в день звільнення виплатити працівникові всі суми, які йому належить виплатити. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з провини власника або уповноваженого ним органу звільненому працівникові всіх сум, які йому належить виплатити, в строки зазначені в ст. 116 КЗпП України, а саме - в день звільнення, за відсутністю спору щодо їх розміру, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно до ст.44 КЗпП України - при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п.1 ст.40 цього Кодексу працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно до ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду ( окладу) . У відповідності зі ст.237-1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральногї шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Стаття 233. Строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора. Судом встановлено, що згідно до наказу 487_к від 28.04.2012 року з 01.05.2012 року позивач прийнятий на роботу на посаду слюсаря КВПіА в КВП «Краматорський водоканал». Згідно до наказу №66-к від 30.09.2013 року він був звільнений за ч.1 ст.40 КЗпП України. Згідно до наказу №165 від 7 травня 2013 року з 13 травня 2013 року перевести на неповний робочий час - довжиною 7 годин робітників підприємства, які працюють по 8-ми годинниковому графіку. Нарахування заробітної плати робітникам, яким надається неповний робочий час - 7 годин, проводити за фактично відпрацьований час.. Згідно до наказу № 161 від 10 травня 2013 року - нарахування заробітної плати слюсарям по технічній прийомці водомірів проводити згідно виконаним об'ємам, не нижче мінімальної заробітної плати при виконанні місячної норми часу. Згідно до розрахунку заробітної плати позивача вона не була нижче, чім мінімальний рівень заробітної плати. З цими наказами позивач був ознайомлений і не оскаржував їх. В зв'язку з цими обставинами суд вважає, що доводи позивача до простою в судовому засіданні не доведені. Позивач в свій робочий час отримував заявки на роботу, виконував їх, отримував за відпрацьований час заробітну плату. Не доведені доводи позивач і у стягнення моральної шкоди, бо згідно до ст. 237-1 КЗпП України з позовом про стягнення моральної шкоди позивач звернувся після пропуску 3-х місячного строку, а також в судовому засіданні не довів вини відповідача в моральних стражданнях.

Outcome: dismissed