Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов (а.с. 1-6). Позивач прохає стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 06 квітня 2010 року в розмірі 3 028 827 (три мільйони двадцять вісім тисяч вісімсот двадцять сім тисяч гривень 31 коп.) грн. 31 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 квітня 2010 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого «Позикодавець» - [PERSON], передав «Позичальнику» [PERSON], у власність грошові кошти в сумі, еквівалентній 125 000,00 (сто двадцять пять тисяч) доларів США, що на дату укладення договору складало 990 625 грн., а Позичальник зобовязується повернути позику в установлені даним договором порядку та строки. Як встановили сторони, гроші за договором передавалися «Позичальнику» в позику з метою закінчення будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Харків, вул. Електровозна, 39-Б. Відповідач («Позичальник») [PERSON] зобовязався повернути позику в сумі, еквівалентній 125 000,00 (сто двадцять пять тисяч) доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення позики. Строк повернення позики сторони встановили після закінчення будівництва та набуття права власності на житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Електровозна, 39-Б, але не пізніше 5-ти років з моменту укладення цього договору відповідно до п. 2 договору, тобто з моменту передання грошів. Як свідчить пункт 7 договору позики, своїм підписом під даним договором «Позичальник» підтверджує, що грошові кошти в сумі еквівалентній 125 000,00 (сто двадцять пять тисяч) доларів США ним отримані і договір позики є укладеним. Таким чином, позику в розмірі еквівалентному 125 тис. доларів США [PERSON] мав повернути не пізніше 07 квітня 2015р. Проте, далі вказує Позивач, хоча з моменту визначеного сторонами для повернення позики пройшло вже більш ніж півроку, [PERSON] гроші не повернув, ухиляється від зустрічей та спілкування з ним. Тому, позивач вимушений звернутися за захистом до суду. Позивач, у судове засідання зявився. Його представник надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що готовий надати суду розрахунки заборгованості, що і зробив, позивач підтримав ці пояснення (а.с.23). Відповідач, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Пояснив, що дійсно між ним та [PERSON] було укладено 06 квітня 2010 року договір позики, відповідно до якого, - він отримав у власність грошові кошти в сумі, еквівалентній 125\~000.00 доларів США, що на дату укладення договору складало - 990 625 грн.; вказав, що зобовязався повернути позику в установлений даним договором строк. Гроші за договором передавалися в позику з метою закінчення будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Харків, вул. Електровозна, 39-Б. Курс долара США значно виріс і тому він не має змоги повернути кошти, є пенсіонер. Представник відповідача, підтримав позицію довірителя. Судом установлено: 06 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. [PERSON] було передано грошові кошти в сумі, еквівалентній 125 000,00 (сто двадцять пять тисяч) доларів США (а.с.4). Встановлено, що гроші за договором позики передавалися «Позичальнику» в позику з метою закінчення будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Харків, вул. Електровозна, 39-Б. Відповідно до витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно - житловий будинк, розташований за адресою : м. Харків, вул. Електровозна, 39-Б, належить на праві власності [PERSON] (а.с. 19). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на житловий будинк, розташований за адресою : м. Харків, вул. Електровозна, 39-Б, Орджонікідзевським районним судом міста Харкова накладено арешт (а.с.18). Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - відсутні (а.с. 19). Відомості з Державного реєстру іпотек - відступні (а.с. 19). Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, - приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність на засадах вчасного та повного повернення другій стороні (позичальникові) грошові кошти. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій саме кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання зобовязань визначено моментом предявлення вимог кредитор має право вимагати їх виконання у будь-який час. Відповідно до статті 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо не встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив грошове зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, якщо законом або договором не було встановлено інший розмір процентів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. Визнання позову відповідачем є підставою для його задоволення. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та відповідач, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір, слід стягнути на користь Позивача з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved