Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

До Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області звернулася позивачка з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що шлюб з відповідачем, зареєстрований 20.12.2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 88, від якого вони мають чотирьох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не склався, шлюбні відносини фактично припинені, відповідач проживає окремо, і на підставі ст.ст.104, 105,110,112 СК України просить розірвати зазначений шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, так як примирення між ними неможливе. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, просив задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом (далі - СК) України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20.12.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 20.12.2003 року, про що зроблено актовий запис № 50. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, а саме: - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 27.07.2004 року, про що зроблено актовий запис № 48; - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 03.07.2007 року, про що зроблено актовий запис № 52; - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 08.05.2009 року, про що зроблено актовий запис № 36; - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 16.08.2012 року, про що зроблено актовий запис № 52. Сторони домовилися, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з позивачко. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з вересня 2014 року. Спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Претензій майнового характеру один до одного сторони не мають. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України їх шлюб необхідно розірвати. Позивачка сплатила судовий збір в розмірі, визначеному ст.4 Закону України «Про судовий збір», а саме 243 грн. 60 копійок. Згідно квитанції б/н від 08.12.2014 року, виданої адвокатом [PERSON], позивачка сплатила за складання позовної заяви 250 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Пункт 2 ч. 3 статті 79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.1). Отже, витрати на правову допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 250 гривень та судовий збір на користь в розмірі 243 грн. 60 коп., всього 493,60 гривень.

Outcome: approved