Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

До суду 03.03.2016 року із позовом про стягнення 24571,71 доларів США звернувся «НЕОС БАНК» до [PERSON]. Посилається на таке. 15.09.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник ПАТ «НЕОС БАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір №104/08. Відповідно до якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію на поточні потреби в сумі 25000 доларів США строком з 15.09.2008 року по 14.09.2015 р. зі сплатою 14,5% річних. В разі невиконання п. 2.2.3 договору позичальник зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 16,5% річних за строковий кредит та 21,5% річних в разі порушення строків повернення кредиту за договором. Станом на 11.01.2016 р. відповідач має прострочену заборгованість в сумі 14882 доларів США та залишок прострочених процентів 9689,71 доларів США., тому просить стягнути з відповідача саме таку суму. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його інтереси представляла за довіреністю [PERSON]О, яка позов не визнала. В запереченнях на позовну заяву вказує, що після застосування банком свого права вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, зобовязання сторін щодо строків виконання вважаються зміненими та строк повернення всієї суми кредиту вважається таким, що настав. Позивач не повідомляє суд про те, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2014 року у справі №333/5712/13-ц в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором в розмірі 16732,51 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, що належить на праві власності відповідачу. Тому 2013 році позивач, предявивши позов скористався правом дострокової вимоги всієї суми кредиту та тим самим змінив термін повернення кредиту з 14 вересня 2015 року на 18 липня 2013 року, тобто на день звернення з позовом до суду. Позивач вдруге нараховує одну й ту саму заборгованість та за один і той самий період, яке вже стягнута за рішенням суду. Звернувшись до суду в 2013 році з вимогою про дострокове стягнення всієї суми кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, кредитор змінив строк дії кредитного договору, в наслідок чого строк дії кредитного договору закінчився, а між сторонами існують зобовязальні правовідносини. Оскільки існує ухвалене рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки то нарахування відсотків та будь-яких інших сум поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, оскільки вся заборгованість вже стягнута за рішенням суду. Позивач мав би право лише на стягнення відсотків за правилами ч.2 ст. 625 ЦК України. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. 15.09.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник ПАТ «НЕОС БАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір №104/08. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк відкрив позичальнику кредитну лінію на поточні потреби в сумі 25000 доларів США строком з 15.09.2008 року по 14.09.2015 р. зі сплатою 14,5% річних. Відповідно до положень п.2.2.1, 2.2.2, 2.2.5 договору відповідач зобовязується використовувати кредит на цілі та в порядку, передбаченому умовами кредитного договору, забезпечити повернення отриманого кредиту та процентів за користування ним іпотекою, забезпечити погашення кредиту не пізніше 14 вересня 2015 року шляхом внесення готівки в касу банку або перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника за визначеним графіком. Згідно положень додаткової угоди від 19.09.2009 року та відповідно до п.2.2.6 кредитного договору позичальник зобовязується сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 14,5% річних за строковий кредит та 19,5% річних в разі порушення строків повернення кредиту за договором. Розрахунковий період по нарахуванню процентів з 11.09.2009 р. по 20.09.2009 р. включно, 30 (31) день з 21 числа минулого по 20 число поточного місяця із розрахунку 365 (366) днів на рік з моменту виникнення заборгованості та з 21.08.2015 р. по 13.09.2015 р. включно. В разі невиконання п. 2.2.3 договору позичальник зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 16,5% річних за строковий кредит та 21,5% річних в разі порушення строків повернення кредиту за договором (а.с.10).. Станом на 11.01.2016 р. відповідач має прострочену заборгованість в сумі 14882 доларів США та залишок прострочених процентів 9689,71 доларів США. Відповідно до вимог частини другої статті\~1054\~та частини другої статті\~1050 ЦК України\~у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач порушив графік погашення щомісячних платежів, а відтак у позивача виникло право на звернення з позовом про стягнення заборгованості. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами\~ст. 629 ЦК України\~- договір є обов'язковим для виконання сторонами, а за вимогами\~ст. 610 ЦК України\~- порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як вбачається з кредитного договору №104/08 від 15 вересня 2008 року кредит наданий строком до 14 вересня 2015 року (а.с.7). Цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобовязань за ним (п. 3.9 кредитного договору) (а.с.8). Згідно із\~статтею 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У відповідності до частин першої та третьої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищезазначені положення закону, встановлений строк повернення процентів до 14 вересня 2015 року (пункт 2.2.6 додаткової угоди до кредитного договору №104/08 від 19 вересня 2009 року, а.с.10) та той факт, що договором встановлено розмір процентів -21,5% річних в разі порушення строків повернення кредиту за договором (а.с.10), та строк дії договору до повного виконання позичальником своїх зобовязань, слід дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом після 14 вересня 2015 року. 12 лютого 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя по справі №333/5712/13-ц ухвалене рішення за позовом ПАТ «Банк Кіпру» (який був правонаступником АБ «АвтоЗАЗбанк») до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на користь ПАТ «Банк Кіпру» на предмет іпотеки за іпотечним договором №124/08 від 15.09.2008 року на квартиру 89 в б. 22 по вул.. Олімпійській в м. Запоріжжя в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №104/08 від 15.09.2008 р. та №105/08 від 15.09.2008 р, укладеним між АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] в загальній сумі 188435 грн. 39 коп. Проте, суд вважає, що наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору №104/08, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України. Відповідно до вимог статей\~599,\~611\~цього\~Кодексу та відповідних пунктів кредитного договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості з боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Таким чином, є підстави для стягнення простроченої заборгованості в сумі 14882 доларів США та залишок прострочених процентів 9689,71 доларів США по кредитному договору №104/08 від 15.09.2008 р. Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір в сумі 9958,92 грн., оскільки позов задоволено в повному обсязі, судові витрати підлягають компенсації з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved