Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

До Подільського районного суду м.Києва надійшла заява, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, - факт народження дитини в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, мотивуючи тим, що [INFO] вона народила сина - [PERSON] в м.Сімферополь, АР Крим, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] Заявник та батько дитини, які в зареєстрованому шлюбі не перебувають, мають двох спільних дітей (свідоцтва про народження яких видані органом ДРАЦС України), є громадянами України, проживають в АР Крим.Заявник звернулася до ВДРАЦС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області з метою реєстрації її дитини [PERSON], однак 08.11.2016 року отримала відмову у проведенні державної реєстрації.Заявником подані документи про народження [INFO] у [PERSON] дитини чоловічої статі, які видані на тимчасово окупованій території України, а тому не можуть бути прийняті до реєстрації факту народження дитини і отримання свідоцтва про народження, що видається органами ДРАЦС. Встановлення факту народження необхідно для реєстрації дитини органами реєстрації актів цивільного стану Держави Україна. В судове засідання заявник та її представник не з'явились, подали до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутності та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - ВДРАЦС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належим чином. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання на виклик суду не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. В судовому засіданні встановлено та підтверджено документами, що громадяни України [PERSON], [INFO], уродженець міста Андіжан, постійне місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], уродженка селища Палванташ, Мархаматського району, Андіжанської області, постійне місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS], в зареєстрованому шлюбі не перебувають. Як вбачається з наданих документів, [INFO] у місті Сімферополь, АР Крим, в пологовому відділенні медичного закладу в м.Сімферополь, у [PERSON] народився хлопчик. Реєстрація народження дитини оформлена медичним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 28.06.2016 р. Відділом реєстрації народження м. Сімферопіль Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Крім того факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства, виданого 28.06.2016 р. Відділом реєстрації народження м. Сімферопіль Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, де батьком [PERSON] визнаний - [PERSON], [INFO]. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. А тому зазначене місце народження дитини є тимчасово окупованою територією України. В судовому засіданні встановлено, що документи на підтвердження факту народження дитини видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, судом встановлено, що вищевказане медичне свідоцтво про народження видано органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON] та [PERSON], які є громадянами України і мешкають на тимчасово окупованій території України, отримати відповідну соціальну допомогу при народженні дитини, зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Медичне свідоцтво про народження форми 103/о, встановленої МОЗ України, [PERSON] не може отримати у медичному закладі м.Сімферополь, оскільки територія Автономної Республіки Крим тимчасово окупована та форма цього бланку, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р., на теперішній час не використовується, а видане вищевказане медичне свідоцтво не може бути використано заінтересованою особою для реєстрації дитини на території України. Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження малолітнього сина заявника та заінтересованої особи у справі у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Відповідно до ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина [PERSON] та [PERSON] є громадянином України як особа, обидва батьки якої на момент її народження були громадянами України. Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що батьки новонародженої дитини не мають можливості надати до органів ДРАЦС документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження за встановленою МОЗ України формою, а факт народження нею дитини підтверджено в судовому засіданні, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника . Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Згідно довідки № 2808 від 28.06.2016 року, виданої Відділом реєстрації народження м. Сімферопіль Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, батьками новонародженого [PERSON] вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. На підставі ст.125 СК України, якою визначено походження дитини від матері та батька, які не перебувають у шлюбі між собою, походження від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров*я про народження нею дитини. Судом встановлено, що батьки визначились з ім'ям новонародженого сина - [PERSON]. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст.213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження дитини - [PERSON], [INFO], у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим (Україна), батьками якого є громадяни України [PERSON] та [PERSON]. Встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки державним органам провести державну реєстрацію факту народження дитини, а батькам дитини - отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України. Відповідно до ст.257-1 ч.4 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного, ст.ст.3 п.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України», ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved