overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 30 березня 2006 року з відповідачем - [PERSON] зареєстрували шлюб, від шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через протиріччя поглядів на життя та несумісність характерів, відсутність взаємної любові та поваги. Подружні стосунки з відповідачем не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 30 березня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис № 74 від 30 березня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернулась позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 06 вересня 2003 року з відповідачем - [PERSON] зареєструвала шлюб, від шлюбу дітей не мають. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів. Протягом останніх декількох місяців подружні відносини між подружжям припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, а тому позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 06 вересня 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Виконкомом Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 8. Від шлюбу у сторін дітей немає. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернулась позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 12 липня 2008 року з відповідачем - [PERSON] зареєструвала шлюб, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на подружнє життя, втрату взаєморозуміння. Подружні відносини між подружжям припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, а тому позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 12 липня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 152. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернулась позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 18 жовтня 2013 року з відповідачем - [PERSON] зареєструвала шлюб, від шлюбу дітей не мають. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на подружнє життя, втрату взаєморозуміння небажання відповідача змінювати своє ставлення до життя та до позивача. Подружні відносини між подружжям припинені з травня 2014, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, а тому позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 18 жовтня 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 2283. Від шлюбу подружжя дітей немає, подружні відносини між ними припинено з травня 2014 року, спільного господарства не ведуть. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернулась позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 21 листопада 2007 року з відповідачем - [PERSON] зареєструвала шлюб, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. З жовтня 2014 року подружні відносини між подружжям припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, а тому позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 21 листопада 2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Виконкомом Української міської ради Обухівського району Київської області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 147. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернулась позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 23 липня 2011 року з відповідачем - [PERSON] зареєструвала шлюб, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 08.05.2012 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві). Крім того, позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між подружжям відсутнє порозуміння та взаємна повага, відповідач про сім'ю не турбується, витрачає кошти лише на свої потреби, не цікавиться сином. Шлюбні відносини між подружжям з грудня 2012 року припинені і вони спільного господарства не ведуть, кожен живе своїм життям. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 23 липня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 1715. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.05.2012 року, актовий запис № 760 від 08.05.2012 року. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернулась позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 25 січня 2003 року з відповідачем - [PERSON] зареєструвала шлюб, від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.02.2005 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві). Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх трьох років відносини між подружжям поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, а тому позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 25 січня 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 44. Від шлюбу у сторін є донька - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 15.02.2005 року, актовий запис № 68, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернулась позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 26 серпня 2011 року з відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу спільних дітей не мають. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрату поваги один до одного. Вже понад три роки подружжя проживає окремо, подружніх стосунків не підтримує, спільне господарство не ведуть, а тому шлюб носить формальний характер. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до частини 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 26 серпня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області видано Свідоцтво про шлюб [NUMBER] актовий запис № 227. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернулась позивач - [PERSON] з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 27 грудня 2013 року з відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач має від іншого шлюбу неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, втрату поваги один до одного. З кінця 2015 року подружжя проживає окремо, подружніх стосунків не підтримує спільне господарство не ведуть. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, на примирення з відповідачем не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 27 грудня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 405. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved