Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] про визнання права власності та зняття арешту з майна. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на підставі договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки вона набула права вимоги за іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] щодо земельної ділянки та будинку з надвірними спорудами. Відтак, позивач стала новим кредитором та іпотекодержателем переданого [PERSON] в іпотеку нерухомого майна. Пізніше позивач вирішила задовольнити свої вимоги до [PERSON] за кредитним договором, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в результаті чого позивач набула права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У червні 2021 року, маючи намір відчужити зазначене вище нерухоме майно, позивачу стало відомо, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який належить останній на праві приватної власності, обтяжений арештом. Позивачка, вважаючи, що своїми діями відповідач порушує її право на вільне володіння, користування і розпорядження належного їй майна, звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.07.2021 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Сизько Д.Б. не з`явились. 09.08.2021 на адресу суду від адвоката Сизька Д.Б. надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника. Разом з тим, у вказаному клопотанні представник позивача просив залишити без розгляду позовну вимогу про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами без розгляду. На задоволенні решти позовних вимог наполягав. Представник відповідача Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не зявився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява від 10.08.2021, в якому останній просив судове засідання провести без участі державного виконавця, на задоволенні позовних вимог не заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання від 09.08.2021, в якому просив провести розгляд справи у його відсутність, проти залишення без розгляду позовної вимоги щодо визнання права власності не заперечував, та не заперечував проти задоволення решти вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, враховуючи, що предметом даного спору є виключно зняття арешту з майна, суд зазначає наступне. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 № 9 передбачено, що вирішуючи спори, що випливають із права приватної власності громадян, суди повинні виходити з положень ст. 41 Конституції про те, що це право є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З матеріалів справи судом встановлено, що 11.04.2007 [PERSON] уклав з ВАТ «Кредитпромбанк» Кредитний договір № 49.36/03/07-С та Іпотечний договір № 49.8/03/І113/07, відповідно до умов останнього передав в іпотеку належні йому житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, площею 105,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку площею 0,0702 га, кадастровий номер: 7110400000:04:005:0047. 04.02.2021 між [PERSON] (Новий кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (Первісний кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 1/21 (далі - Договір № 1/21). Відповідно до п. 1 Договору № 1/21, Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває від належного Первісному кредитору права грошової вимоги за Кредитним договором № 49.36/03/07-С від 11.04.2007 з наступними змінами та доповненнями, що укладені між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», що у подальшому відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», в результаті чого ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Згідно з п. 1.4 Договору № 1/21 сторони домовились, що відступлення Первісним кредитором Новому кредитору прав вимог за Договором поруки № 49.36/03-П/07-С від 11.04.2007, Договором іпотеки № 49.8/03/І113/07 від 11.04.2007, укладених в рахунок забезпечення виконання зобов`язань Боржника за Кредитним договором, здійснюється на підставі цього Договору. 04.02.2021 між [PERSON] (Новий іпотекодержатель/кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (Іпотекодержатель/кредитор) було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого Іпотекодержатель передає, а Новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за Іпотечним договором № 49.8/03/І113/07 від 11.04.2007. Згідно з п.1.3 Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, предметом іпотеки за Договором іпотеки, право вимоги за яким відступається цим Договором є: земельна ділянка площею 0,0702 га та будинок з надвірними спорудами загальною площею 105,5 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2021 № 255663920, земельна ділянка площею 0,0702 га з кадастровим номером: 7110400000:04:005:0047 належить на праві приватної власності [PERSON] . Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58021311 від 07.05.2021. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.05.2021 № 255856803, житловий будинок загальною площею 105,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58045314 від 11.05.2021. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.05.2021 вбачається, що [PERSON] зареєструвала 07.05.2021 шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до абз. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Факт належності житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 105,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0702 га з кадастровим номером 7110400000:04:005:0047 [PERSON] на праві приватної власності підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.06.2021 № 263151447, житловий будинок загальною площею 105,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] обтяжений арештом, підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.08.2011, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників станом на день розгляду даної справи інформація відносно [PERSON] , відсутня. Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день розгляду даної відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] , відсутні. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене вище, суд зазначає, що наявність арешту на майні за фактичної відсутності відкритого виконавчого провадження, порушує право власності позивача, внаслідок чого він безпідставно позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. При зазначених обставинах, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved