Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 09 вересня 2016 року звернулась [PERSON] (далі позивач) із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що 11 листопада 2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на жилий будинок №70 по вул. Чарівній в с. Благовіщенка Більмацького району Запорізької області, земельну ділянку розміром 0,25 га. Правовстановлюючі документи на зазначену нерухомість відсутні, тому вимушена звернутись до суду та просить визнати право власності на зазначені житловий будинок та земельну ділянку. Заявою від 29.11.2016 року [PERSON] зменшила розмір позовних вимог та просить визнати право власності на житловий будинок №70 по вул. Чарівній в с. Благовіщенка Більмацького району Запорізької області. Просить суд розглянути справу без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надали суду заяви про визнання позову, просять розглянути справу за їх відсутності. Третя особа Комиш-Зорянська селищна рада Більмацького району Запорізької ради про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву [PERSON] підтримує. Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 11 листопада 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-НО №938636від 16 квітня 2016 року. Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] 22 квітня 2016 року звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом [PERSON] 22.04.2016 року зареєстровано спадкову справу у Спадковому реєстрі за №58890412. Інша спадкоємці [PERSON], чоловік померлої [PERSON], та [PERSON], донька померлої [PERSON],22.04.2016 року звернулися до приватного нотаріусу [PERSON] з заявами про відмову від своєї частки у спадщини. 12 липня 2016 року приватним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтво на право на спадщину за законом (зареєстроване в реєстрі за №425) [PERSON] на спадщину земельну ділянку загальною площею 1,5467 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, с. Благовіщенка, вул. Чарівна, 70, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №142855, виданого відділом Держкомзему у Куйбишевському районі від 15.03.2011 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №23227818000008. Кадастровий номер земельної ділянки 2322781801:01:01:022. Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №63301109 та №6301000 від 12.07.2016 року за особою [PERSON] та за адресою Запорізька область, Куйбишевський район, с. Благовіщенка, вулиця Чарівна, 70 інформація про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутня. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.07.2016 року №64/02-31 приватний нотаріус [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, а саме державна реєстрація права власності на житловий будинок №70 по вул. Чарівній в с. Благовіщенка Куйбишевського району Запорізької області та втрачені документи щодо земельної ділянки, що розташована за тією ж адресою. Згідно з договором дарування житлового будинку, укладеного 28 серпня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] подарувала [PERSON], а остання прийняла в дар житловий будинок, розташований на земельній ділянці 2500 кв.м., на якій також знаходяться А житловий будинок саманний житловою площею 14,7 кв.м. та надвірні будівлі а тамбур, Б сарай. Згідно з даними технічного паспорту житловий дім №70 по вул. Куйбишева (Чарівній) в с. Благовіщенка Куйбишевського (Більмацького) району Запорізької області літ. А-а має загальну площу 45,4 кв.м., складається з коридору площею 4,6 кв.м., кухні площею 5,9 кв.м., кухні площею 13,6 кв.м., житлової кімнати площею 14,7 кв.м., тамбуру площею 6,6 кв.м. На земельній ділянці також розташовані сарай літ. Б, сарай літ. В, погреб літ. Г, вбиральня літ. Д. Договір дарування житлового будинку, укладений 28 серпня 1998 року не був зареєстрований у реєстрі обєктів права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 227 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на час укладання договору дарування, Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно статті 128 ЦК УРСР, що діяв на час укладання договору дарування, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. За наявності належним чином укладеного та оформленого договору дарування житлового будинку від 28 серпня 1998 року та, враховуючи передачу речі померлої [PERSON]., про що зазначено в договорі, незважаючи на відсутність державної реєстрації житлового будинку, суд дійшов до висновку про виникнення права власності у [PERSON] на зазначений житловий будинок. Відсутність реєстрації договору у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів згідно вимог діючого на той час законодавства не має наслідком скасування або припинення права власності, оскільки закон який діяв на час укладання договору не містив вимог реєстрації нерухомого майна як підстави виникнення права власності. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. За правилами статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як вбачається з матеріалів спадкової справи позивачка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON]М в порядку спадкування за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи, зокрема виданим свідоцтвом про право на спадщину. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України. В тому числі і на визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України. Так згідно із статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про законність та правомірність вимог позивача. Також визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved