Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява від [PERSON] про встановлення факту належності Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане 24 жовтня 1996 року на ім`я [PERSON] [PERSON] . Заява мотивована наступним: [PERSON] належить Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 24 жовтня 1996 року, в якому її дівоче прізвище записано із помилкою « [PERSON] ». Помилка в написанні прізвища виникла через невірний переклад з російської мови на українську, оскільки в свідоцтві про народження при написанні прізвища російською мовою вказано - « [PERSON] », а при видачі паспорта та ідентифікаційного номеру прізвище вказано - « [PERSON] ». 20.04.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб зі [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу має прізвище [PERSON] . Для подальшого розпорядження своєю часткою квартири [PERSON] необхідно встановити, що Свідоцтво про право власності на житло дійсно належить їй. [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва № [NUMBER] на право власності на житло, виданого 24 жовтня 1996 року, на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Дівоче прізвище заявниці у вказаному свідоцтві записано із помилкою « [PERSON] ». Помилка в написанні прізвища виникла через невірний переклад з російської мови на українську, оскільки в свідоцтві про народження при написанні прізвища російською мовою вказано - « [PERSON] », а при видачі паспорта та ідентифікаційного номеру прізвище вказано - « [PERSON] ». 20.04.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб зі [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу має прізвище [PERSON] . Встановлення факту належності правоустановлюючих документів для заявниці має юридичне значення та тягне за собою юридичні наслідки, оскільки це необхідно в подальшому для реалізації її права на власність. Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення зазначеного факту, породжує юридичні наслідки, а саме необхідне заявнику для реалізації свого права на власність, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Outcome: approved