Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 року про передання справи за підсудністю надійшла позовна заява, в якій позивач [PERSON] просить: 1) встановити неправильність в актовому записі цивільного стану, а саме: актовому записі про народження [PERSON] за № 7401 від 17.09.1946 року, складеного 11.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції щодо неправильної дати народження дитини, яка вказана « [INFO] » замість правильної дати народження дитини « [INFO] »; 2) зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести зміни в актовий запис цивільного стану про народження [PERSON] за № 7401 від 17.09.1946 року, складеного 11.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, змінивши дату народження дитини з « [INFO] » на « [INFO] »; 3) зобов`язати відповідача внести доповнення до актового запису про народження за № 7401 від 17.09.1946 року, складеного 11.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції відносно [PERSON] , [INFO] , а саме в графу про відомості дитини по батькові - [PERSON] , в графі місце народження дитини вказати - Україна, місто Харків. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона [PERSON] , народилася [INFO] в м. Харкові. В свідоцтві про її народження батьками російською мовою записані: батько - « [PERSON] », мати - « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 17.09.1946 року Харківським бюро РАЦС, актовий запис про народження № 7401. 29.03.1968 року вона зареєструвала шлюб зі [PERSON] , актовий запис № 1548. Після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . 12.02.1987 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, складеного 11.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. У зв`язку із втратою оригіналу свідоцтва про своє народження та для отримання дублікату, позивач звернулась до органу реєстрації цивільного стану. 11.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції позивачу повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Однак в даному свідоцтві про народження, відсутні відомості щодо по батькові та про місце народження, а дата народження записана « [INFO] » замість « [INFO] ». Для виправлення невідповідності та внесення доповнень, позивач звернулась до відповідача із заявою про внесення виправлень та доповнень до актового запису про її народження № 7401 від 17.09.1946 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. 17.07.2020 року відповідачем зроблено висновок про відмову у внесенні виправлень та доповнень до актового запису цивільного стану, посилаючись на те, що позивач не може підтвердити фактичну дату свого народження, оскільки не надала дублікат медичного свідоцтва про своє народження, виданого пологовим будинком, в якому була народжена. Підставою для внесення виправлень до актового запису про народження має бути дублікат медичного свідоцтва про народження, в якому зазначена дата народження дитини. Позивач зазначає, що на теперішній час вона позбавлена можливості витребувати медичне свідоцтво про своє народження з пологового будинку, оскільки воно зберігається 25 років, а тому встановити правильну дату свого народження у позасудовому порядку неможливо. Ухвалою суду від 05.10.2020 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Позивач надала суду заяву, в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити Від представника відповідача до суду надійшла заява в якій начальник відділу просить розглядати справу без участі представника відділу та при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , народилася [INFO] у м. Харкові. В свідоцтві про її народження батьками російською мовою записані: батько - « [PERSON] », мати - « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 17.09.1946 року Харківським бюро РАЦС, актовий запис про народження № 7401. Після реєстрації шлюбу 29.03.1968 року із [PERSON] , позивач змінила прізвище на [PERSON] , актовий запис № 1548. 12.02.1987 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, складеного 11.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. У зв`язку із втратою оригіналу свідоцтва про народження та для отримання дублікату, позивач звернулась до органу реєстрації цивільного стану. 11.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, позивачу повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , в якому не зазначені відомості щодо по батькові та про місце народження позивача, а дата народження записана « [INFO] » замість « [INFO] ». Частиною першою ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Позивач звернулася до відповідача із заявою про внесення виправлень та доповнень до актового запису про її народження № 7401 від 17.09.1946 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. 17.07.2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблено висновок яким позивачу відмовлено у внесенні виправлень та доповнень до актового запису цивільного стану. В обґрунтування відмови зазначено, що позивач не може підтвердити фактичну дату свого народження, оскільки не надала дублікат медичного свідоцтва про своє народження, виданого пологовим будинком, в якому була народжена. Підставою для внесення виправлень до актового запису про народження має бути дублікат медичного свідоцтва про народження, в якому зазначена дата народження дитини. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, для вирішення даного спору, суд повинен встановити обставини, що підтверджують факт народження [PERSON] та оцінити всі докази у справі. Судом встановлено, що в даній справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження [PERSON] через відсутність у позивача відповідних первинних документів, визнанням позивачем факту відсутності таких документів та бажанням позивача встановити факт її народження у дату, відмінну від тієї, що вказана в актовому записі про дату народження, місце її народження, а також по батькові. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до роз`яснень Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 14.11.2018 року у справі № 425/2727/17, суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин, вирішувати питання по неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату народження. Первинних документів, які могли б підтвердити дату та місце народження [PERSON] , зокрема будь - яких медичних документів з пологового будинку в яких зазначена дата народження позивача та які підтверджують помилковість актового запису про народження, внесеного до свідоцтва про народження позивача, суду не надано. Разом з тим, обставини зазначені в позовній заяві, щодо дати, місця народження та по батькові [PERSON] , підтверджується наступними доказами: -копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 17.09.1946 року Харківським бюро РАЦС, актовий запис про народження № 7401; -копією паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданим Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 13.09.2000 року; -копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я [PERSON] , виданого Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова ; -копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом актів цивільного стану Московського РВК м. Харкова, актовий запис № 224; -копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, складного 11.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ; -копією атестату про середню освіту, виданого 29.06.1964 року середньою загальноосвітньою політехнічною школою з виробничим навчанням № 119; -копією диплому серії [NUMBER] , виданого 24.06.1970 року Харківським політехнічним інститутом; -копією трудової книжки на ім`я [PERSON] ; -копію довідки з місця проживання та склад сім`ї № 598 від 04.07.2000 року; -копією довідки з місця проживання та склад сім`ї від 22.04.2005 року; -копією послужного списку [PERSON] , складеного 04.10.1956 року військово-повітряною академією. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі наданих позивачем доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved