Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, на період навчання, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що шлюб між матір'ю Позивача та Відповідачем було розірвано 29 жовтня 2003 року. [PERSON] є рідним сином Відповідача - [PERSON], який виплачував аліменти на його утримання, до досягнення Позивачем повноліття. На теперішній час, після досягнення повноліття, Позивач проживає разом із матір'ю, знаходиться на її утриманні, навчається на третьому курсі Державного вищого навчального закладу «Слов'янський коледж транспортної інфраструктури», на денному відділенні. Позивач потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з навчанням, оскільки матір, у повному обсязі, не має можливості її надати. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, він є здоровою людиною, не офіційно працює, та має змогу надавати йому матеріальну допомогу. Просив суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Словянська Донецької області, який проживає за адресою: [ADDRESS], на його утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, щомісячно, на період його навчання та до досягнення 23-х років, за умови продовження навчання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. 29 листопада 2018 року надав до суду Заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с.13). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. 17 грудня 2018 року надав до суду Відзив на позовну заяву, відповідно до якої позовні вимоги просив задовольнити частково, стягнути з нього аліменти у розмірі 1/10 частки всіх його доходів, оскільки на даний час він є безробітнім, перебуває у другому шлюбі, від якого має малолітню дитину, на його утриманні знаходяться батьки-пенсіонери (а.с.20-21). 22 грудня 2018 року надав до суду Заяву про розгляд справи без його участі та (а.с.29). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, на період навчання, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З наданої копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 січня 2001 року вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно зі Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29 жовтня 2003 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що було зроблено відповідний Актовий запис № 440 (а.с.8). Зі Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19 листопада 2010 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що було зроблено відповідний Актовий запис № 648, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с.10). Відповідно до довідки ДВНЗ «Слов'янський коледж транспортної інфраструктури» № 690 від 15 листопада 2018 року, [PERSON] навчається у вищевказаному навчальному закладі, на 3 курсі, 429 група, за денному відділенні на бюджетній основі. Термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року (а.с.5). Відповідно до Постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 жовтня 2018 року, ВП № 8931044, за яким боржником був [PERSON], було закрито, у зв'язку з тим, що аліменти сплачено у повному обсязі на день повноліття дитини (а.с.23). Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19 червня 2009 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що було зроблено відповідний Актовий запис № 239 (а.с.24). З наданої копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 січня 2012 року вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.25). Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 8-9 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальною можливістю урахування інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Постановою від 29.01.2018 року (справа № 622/373/16-ц; провадження № 61-1717 св 18) роз'яснив, що правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (постанова від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц). Згідно із ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд, беручи до уваги матеріальне становище позивача та платника аліментів, який надав відомості про наявність у нього утриманця, вважає необхідним задовольнити позов частково та стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на його утримання, на період навчання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, щомісяця, до закінчення ним навчання, але не більш ніж до двадцяти трьох років. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до норми п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Тому, з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial