Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

До Кузнецовського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки і піклування Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області, у якій позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі, оскільки відповідачі більше шести місяців не проживають у ній. 27 січня 2021 року до Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення в квартиру та встановлення порядку користування приміщенням квартири. В обгрунтування зустрічного позову позивачі зазначають, що відповідно до договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 28 вересня 2016 року [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . Квартира надана в користування для наймача та членів її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачі з відповідачами перебувають у напружених відносинах. На даний час у спірній квартирі проживає [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] тимчасово змушені перебувати в іншому помешкані, оскільки [PERSON] їх туди не пускає. Спірна квартира належала батькам [PERSON] та [PERSON] , які є рідними сестрою та братом. За життя батьки не встигли оформити право власності на квартиру тому вона не ввійшла до обсягу спадкового майна. [PERSON] з чоловіком та дітьми змушені були тимчасово перебувати в селі Полиці, оскільки здійснювали догляд за бабою [PERSON] , особою похилого віку. Після смерті баби [PERSON] з сім`єю намагалась врегулювати з відповідачем питання постійного спільного проживання в спірній квартирі, оскільки вони не втратили інтересу до квартири та бажають там постійно проживати. Періодично вони туди приїжджають, проте відповідач їх не пускає, створює сварки, суперечки та конфлікти. Сторони не можуть дійти згоди про те, якою кімнатою в квартирі може користуватися той чи інший користувач. Позивачі неодноразово намагались домовитись з [PERSON] щодо можливості вселення в квартиру та користування кімнатами в квартирі, однак відповідач не бажає добровільно вирішити такий спір. Угоди про порядок користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками не досягнуто. Ухвалою суду від 06 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні просили первісний позов задовольнити з підстав зазначених у ньому, у задоволені зустрічного позову просили відмовити за безпідставністю. Зазначили, що відповідачі у спірній квартирі тривалий час не проживали, не проживають і наміру проживати не мають. Зустрічний позов є способом захисту. [PERSON] не заперечив, що [PERSON] має право проживати в квартирі та підтвердив, що [PERSON] та її сім`я не втратили інтересу до квартири. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач вивіз з квартири речі відповідачів без їхнього відома у село. Коли вони завезли речі назад позивач викликав поліцію. Ключі від квартири у відповідачів є, однак позивач постійно скандалить, не допускає у туалет та ванну кімнату. Представник [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що первісний позов не підлягає до задоволення, оскільки не обгрунтований та безпідставний. Квартира не приватизована, відтак [PERSON] є неналежним позивачем. Позивач не спромігся довести свої вимоги належними і допустимими доказами. Позивач підтвердив сам, що відповідачі мають інтерес до квартири. [PERSON] та її сім`я мають доступ до квартири, однак позивач створює такі умови, що вони не можуть проживати у квартирі. Зустрічний позов просила задовільнити у повному обсязі. [PERSON] надав суду заяву про проведення розгляду справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги зустрічного позову підтримує повністю у задоволені первісного позову просить відмовити. [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області участі уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, до суду надійшла заява представника органу опіки і піклування Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області про розгляд справи без участі їхнього представника за наявними у справі матеріалами. Заслухавши та проаналізувавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд прийшов до наступних висновків. 02 квітня 1984 року Виконавчим комітетом Володимирецької районної Ради народних депутатів видано [PERSON] ордер № 6839 на право зайняття квартири [ADDRESS] . Приватизація квартири не здійснювалась, до службового житлового фонду вона не належить. Разом з [PERSON] у квартирі проживали, зокрема, її дочка [PERSON] та син [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 29 серпня 2016 року Кузнецовське міське комунальне підприємство (наймодавець) та [PERSON] (наймач) уклали договір найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду предметом якого є те, що наймодавець надає наймачу і членам його сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у безстрокове користування житло, а саме 3-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , житлове приміщення - ізольована квартира, загальною площею 69,8 кв.м Згідно довідки відділу реєстрації Виконавчого комітету Вараської міської ради № 4049-04 від 15 жовтня 2020 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] з чоловіком та дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з липня 2016 року перебували в с. Полиці Володимирецького району, оскільки доглядали [PERSON] , бабу [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла у віці 90 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] направили [PERSON] вимогу про встановлення порядку користування квартирою та її приватизацію від 11 вересня 2020 року, у якій пропонували встановити порядок користування квартирою, просили не чинити перешкод у користуванні спільною квартирою та повідомляли про намір приватизувати дану квартиру. Пропонували [PERSON] звернутись до відділу приватизації КП КМБТІ з заявою про приватизацію відповідної частки у квартирі. 28 жовтня 2020 року [PERSON] надіслав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вимогу про зняття з реєстрації, оскільки вони фактично ніколи не проживали у квартирі [ADDRESS] , а тому не мають права вимагати встановлення порядку користування нею та її приватизації. [PERSON] надано суду акти про фактичне проживання/не проживання осіб від 28 жовтня 2020 року, 28 листопада 2020 року та 13 грудня 2020 року про те, що за адресою [ADDRESS] фактично проживають три особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Акти підписано сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Акти від 28 листопада 2020 року та від 13 грудня 2020 року підписані головою ОСББ [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що як голова ОСББ своїм підписом засвідчила лише підписи сусідів які підписали акти, факт проживання/не проживання не засвідчувала. Заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] відсутня. Кошти сплачували і [PERSON] і [PERSON] . На сьогодні за утримання будинку та прибудинкової території сплачують обидві сторони. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] запросив їх до квартири. Вони пересвідчились, що двері однієї кімнати закриті на замок. [PERSON] пояснив, що в цій кімнаті речі родичів які прописані в цій квартирі і вони час від часу з`являються в квартирі. Зазначили, що знають, що у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] , його дружина та дочка, протягом останнього року бачили [PERSON] та [PERSON] . Підтвердити чи спростувати чиї речі перебувають в квартирі не можуть. [PERSON] зазначив, що своїм підписом у акті від 13 грудня 2020 року засвідчив, що 13 грудня 2020 року він не бачив у квартирі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили, що [PERSON] та її сім`я проживали у спірній квартирі поки була жива її мама. Після смерті матері [PERSON] з сім`єю змушена була забрати бабусю та поїхати з сім`єю доглядати її в село, оскільки [PERSON] влаштовував сварки та чинив перешкоди їм у проживанні та користуванні квартирою. [PERSON] постійно проживає у спірній квартирі, а [PERSON] проживала там поки не поїхала на заробітки. Свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] проживає у спірній квартирі, займає одну кімнату, він у цій кімнаті був і бачив там речі [PERSON] . Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Статтею 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно ст.64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 198 5року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК Української РСР) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідачі інтересу до квартири не втратили, сплачували комунальні послуги, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.50-60 т.1), оригінали оглянуто у судовому засіданні. Відповідачі бажають постійно проживати у спірній квартирі, періодично туди приїжджають, проте позивач створює сварки, суперечки та конфлікти, чинить перешкоди їм у проживанні та користуванні квартирою. Позивачем не заперечується, що у квартирі є речі відповідачів. Як вбачається з відповіді Вараського РВП ГУ НП у Рівненській області № 1-20215/01-2021 від 27 січня 2021 року [PERSON] протягом 2020-2021 років два рази зверталась до Вараського РВП з приводу різного роду конфліктних ситуацій громадянина [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1,2,3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Таким чином неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного із них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі неповнолітньої дитини, а тому за своїм характером є поважними. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Оскільки підставою втрати особою права користування житлом є лише неповажність причин відсутності понад встановлені строки, то неповнолітня дитина як самостійний суб`єкт житлових правовідносин (окремо від батьків) не може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення (постанова Верховного Суду від 09.12.2020 у справі №209/2642/18). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст. 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Позивач не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів втрати відповідачами за первісним позовом інтересу до спірного житлового приміщення. Беручи до уваги наведене, те, що відповідачі не проживали у спірній квартирі по поважній причині (доглядали бабусю, позивач створює їм перешкоди), в ній знаходиться їх особисті речі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є неповнолітніми, суд дійшов висновку про те, що не має підстав визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Стосовно тверджень представника [PERSON] адвоката Полюхович О.І., що [PERSON] є неналежним позивачем, суд зазначає, що з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, можуть звертатися наймач, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, а також власники жилого будинку (квартири). Згідно договору найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду від 29 серпня 2016 року [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , а [PERSON] зазначений як член її сім`ї . На стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (статті 73-75 ЖК Української РСР). Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові мешканці), не мають права на пред`явлення такого позову. Оскільки[PERSON] є членом сім`ї наймача, то він є належним позивачем у цій справі. Стосовно зустрічного позову суд зазначає наступне. Відповідно до ст.61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду від 29 серпня 2016 року. Згідно вказаного договору [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано у безстрокове користування житло, а саме 3-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , житлове приміщення - ізольована квартира, загальною площею 69,8 кв.м. Частиною першою ст.64 ЖК Української РСР визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Позивачі з відповідачем перебувають в напружених відносинах. На даний час в квартирі [ADDRESS] постійно проживають відповідач [PERSON] з дочкою [PERSON] і дружиною та позивачі [PERSON] та [PERSON] . Дружина [PERSON] у спірній квартирі не зареєстрована. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] тимчасово змушені перебувати в іншому помешканні, оскільки відповідач зібрав особисті речі позивачів, склав їх в мішки та вивіз у село, також вивіз два ліжка з матрасами, забороняє користуватись туалетом та ванною, створює сварки, суперечки та конфлікти. Таким чином відповідач створює перешкоди в користуванні позивачам, квартирою [ADDRESS] . Частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. [PERSON] у судовому засіданні не заперечував права [PERSON] проживати у квартирі [ADDRESS] . Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Із змісту позову, а також пояснень сторін вбачається, що самостійно досягли домовленості про порядок користування квартирою сторони не можуть. Доказів у підтвердження неможливості спільного користування квартирою суду не надано. Враховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими вимоги зустрічного позову. Суд вважає, що запpопонований позивачами за зустрічним позовом поpядок коpистування пpимiщеннями спipної кваpтиpи є найбiльш pацiональним та доцiльним i таким, що відповідатиме інтересам сторін. Відтак, необхідно встановити поpядок коpистування пpимiщеннями квартири [ADDRESS] видiливши у користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в користування житлові кімнати, площею 16,8 кв. м. та 13,0 кв.; [PERSON] та його дочці [PERSON] в користування житлову кімнату, площею 12,5 кв. м.; коридор площею 10,2 кв.м., кухню, площею 7,4 кв.м., вбиральню, площею 1,2 кв.м., ванну кімнату, площею 2,2 кв.м., вбудовану шафу площею 0,4 кв.м., комору площею 1,4 кв.м., та балкон - залишити в спільному користуванні усіх користувачів квартири. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved