Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради про визнання права власності на землю. Дана позовна заява мотивована тим, що 24 червня 2014 року у місті Словянську помер її чоловік [PERSON]. Спадкова справа за № 496/2014 заведена у першій Словянській державній нотаріальній конторі. Спадкоємцями першої після його смерті є позивач та їх дочка [PERSON]. У шестимісячний строк після смерті [PERSON] позивач подала заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини на її користь. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований у місті Словянську, по провулку Конституції, № 4 та земельна ділянка площею 0,0823 га, яка розташована за тією ж адресою, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. 30 липня 2015 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за Заповітом, згідно з яким вона є власницею житлового будинку та господарських будівель, які розташовані у місті Словянську, по провулку Конституції, № 4. Свідоцтво про право на спадщину посвідчене державним нотаріусом Першої Словянської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстром № 1-654. Право власності позивача на даний житловий будинок зареєстровано у реєстрі прав власності на нерухоме майно. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 23 січня 2003 року між спадкодавцем та [PERSON]. Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно даних державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,0823 га має кадастровий номер 1414100000:01:010:1027, розташована за адресою: місто Словянськ, провулок Конституції, 4, цільове призначення та вид використання: В.02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, форма власності приватна. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить на теперішній 39208,90 грн., на час відкриття спадщини 31393,34 грн. Отримавши за договором купівлі-продажу земельну ділянку, чоловік позивача не отримав на свої імя державний акт на право приватної власності на землю і не зареєстрував його у відповідному реєстрі, що стало підставою для винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб ( спадкоємців), до складу спадщини входять всі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв части ну спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0823 га, яка розташована на території Словянської міської ради у місті Словянську по пров. Конституції, 4. кадастровий номер 1414100000:01:010:1027, яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 23 січня 2003 року за реєстровим № 404, як на майно, отримане в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач - Словянська міська, свого представника для участі в судовому засіданні не направив, до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без представника Словянської міської ради, рішення просять винести на розсуд суду. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-НО № 788365, виданого 26 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] помер 24 червня 2014 року. Місце смерті місто Словянськ. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, після смерті [PERSON] 24 червня 2014 року відкрилася спадщина. Згідно зі Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 273829, виданого Билбасівської селищною радою Словянського району Донецької області, позивач уклала шлюб зі спадкодавцем [PERSON] та після шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON]. Як видно з дослідженої в судовому засідання копії спадкової справи № 496/2014, заведеної до майна померлого 24 червня 2014 року [PERSON], позивач [PERSON] 25.09.2014 року звернулася до Першої Словянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Дочка спадкодавця - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] на користь своєї матері позивача по справі [PERSON], про що свідчить відповідна заява, яка міститься в вищенаведеній спадковій справі. Відповідно до Заповіту від 21 червня 1999 року, посвідченого посадовою особою Черкаської селищної ради Словянського району Донецької області [PERSON], спадкодавець [PERSON] заповідав все своє майно, де б воно не належало і з чого б воно не складалося та все те, що на день смерті буде йому належати та на що він за законом буде мати право своїй дружині [PERSON] 30.07.2014 року позивач [PERSON] звернулася до першої Словянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати в майбутньому (ч. 1 ст. 1236 ЦК України). Приймаючи до уваги наявність вчиненого спадкодавцем заповіту на користь позивача, а також ту обставину, що спадкова справа, заведена нотаріусом після смерті спадкодавця [PERSON] не містить відомостей щодо наявності осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, суд доходить до висновку, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина позивач по даній справі [PERSON] При вирішенні питання про склад спадщини суд виходить з наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.01.2003 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок із прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: місто Словянськ, провулок Конституції, № 4 на земельній ділянці площею 0,0823 га. Право власності на зазначений будинок зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 171177, про що свідчить [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно з Договором купівлі-продажу від 23 січня 2003 року [PERSON] продав, а [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: місто Словянськ, провулок Конституції, № 4. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що до складу спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] увійшов житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0823 га, що розташовані за адресою: м. Словянськ, пров. Конституції, № 4. Державним нотаріусом Першої Словянської державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцю за заповітом позивачу по даній справі [PERSON] 30 липня 2015 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 4 з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами, що розташований у м. Словянську по пров. Конституції, однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0823 га, розташовану за адресою: м. Словянськ, пров. Конституції № 4 відмовлено. [PERSON] нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що на земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи на імя спадкодавця. Зазначений висновок нотаріуса підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Відповідно до державного акту про право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 144210, земельна ділянка, розташована на території Словянської міської ради за адресою: м. Словянськ, пров. Конституції, № 4, площею 0,0823 га належить [PERSON]. Згідно з довідкою відділу Держземагенства у м. Словянську Донецької області № 01-17/658 від 02.10.2014 року, право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Словянськ, пров. Конституції, 4, зареєстровано за [PERSON] відчужувачем за договорами купівлі продажу від 23 січня 2003 року. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1414100000:01:010:1027, площею 0,0823 га, цільове призначення В. 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Конституції № 4, зареєстровано за [PERSON]. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що спадкодавцем [PERSON] при житті була придбана вищезазначена земельна ділянка, однак своє право власності [PERSON] не зареєстрував. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб ( спадкоємців), до складу спадщини входять всі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Статтею 16 ч. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності проводиться реєстратором при предявленні власником, у тому числі і документу, що посвідчує особу. [PERSON] помер, що унеможливлює реєстрацію ним свого права власності на земельну ділянку, та, відповідно, отримання у теперішній час позивачем [PERSON] витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто оформлення нею права на спадщину після смерті [PERSON] та реєстрація отриманого свідоцтва у реєстрі прав власності на нерухоме майно є неможливим. Відповідно до п. 23 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Отже, приймаючи до уваги той факт, що в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що земельна ділянка, розташована за адресою: Донецька область, місто Словянськ, пров. Конституції, 4, площею 0,0823 га, увійшла до складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], однак право власності за спадкодавцем не зареєстровано; позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати її права власності на зазначену земельну ділянку після смерті [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved