Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в обґрунтування позову позивач зазначила, що сторони є батьками [PERSON], [INFO].З 2000 року з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання дитини за рішенням суду стягувались аліменти на утримання сина у розмірі ? доходу (заробітку) та до повноліття дитини. На теперішній час [PERSON] є студентом другого курсу ВНЗ «Запорізький національний університет» денної форми навчання, самостійно себе утримувати не може. Позивач працює, отримує заробітну плату, сплачує навчання сина у розмірі 12600 грн., але її заробітку не недостатньо для утримання та матеріального забезпечення сина. Відповідач працює, але місце роботи позивачу не відомо, згідно вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя, відповідач працює слюсарем на ВАТ «Мотор -Січ». Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільно не бажає її надавати, в зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на час навчання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, заяв та клопотань до суду не надавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши позивача встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). З 2000 року з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання дитини [PERSON] за рішенням суду відповідач сплачував аліменти на утримання сина у розмірі ? доходу (заробітку) та до повноліття дитини, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с.5). Згідно Довідки МКП «Основаніє» [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно Довідки №3246 від 18.10.2015 року ДВНЗ «Запорізький національний університет» [PERSON] є студентом 2 курсу, група 3614-3, спеціальність «Менеджмент», денне відділення, платне (а.с.6). Згідно Договору №1121/Д від 20.08.2014 року про навчання [PERSON] навчається в ДВНЗ «Запорізький національний університет» спеціальність «Менеджмент», денне відділення, навчання платне. Загальна вартість освітньої послуги становить 33600,00 грн.(а.с.9). Позивач працює, отримує заробітну плату, сплатила кошти за навчання сина у розмірі 12600 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.10), але її заробітку не недостатньо для утримання та матеріального забезпечення сина. Відповідач працює, але місце роботи позивачу не відомо, згідно вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя, відповідач працює слюсарем на ВАТ «Мотор -Січ» (а.с.8). Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ч.3ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд, враховуючи, що відповідач працездатна людина, повнолітній син сторін є студентом, а також, те що утримання дитини, яка продовжує навчання, є обов'язком обох батьків, дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) на час навчання повнолітнього [PERSON], але не більше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до ч.1ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved