Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова 27.12.2018 надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 7568,59 грн. за кредитним договором № б/н від 04.06.2007, та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається, зокрема, на те що, відповідно до укладеного договору №б/н від 04.06.2007 [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.09.2014. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Спадкоємці [PERSON] , мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 22.09.2014 по 22.03.2015. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Позивачем 20.01.2016 була направлена претензія кредитора до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори. 23.02.2016 позивачем було отримано відповідь Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявою про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 04.06.2007 становить 7568,59 грн., яка складається з наступного: 7478,32 грн. - заборгованість за кредитом; 90,27 грн. - заборгованість за відсотками. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з призначенням справи до розгляду у судове засідання (а.с. 41). Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, з призначенням справи у підготовче судове засідання (а.с. 62). Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2019 закрито підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 65). В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, в якому він зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення (а.с. 37). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, повідомлялася належним чином про час і місце судового розгляду справи. Судом на адресу відповідача неодноразово направлялись судові повістки про необхідність її явки в судове засідання (а.с. 54-55, 56-57, 59-60, 69-70, 73-74, 75-76, 77-78, 79-80), проте, поштові повідомлення повернуті на адресу суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив. Зі згоди представника позивача, викладеної в позовній заяві (а.с. 3) суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копії заяви від 04.06.2007, між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] 04.06.2007 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору (а.с. 9). [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.09.2014 (а.с. 19) 28.12.2015 ПАТ КБ «ПриватБанк» направив до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори претензію кредитора, у якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] ; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 7568,59 грн.; надіслати інформацію стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 22). Згідно листа Восьмої Харківської державної нотаріальної контори від 25.01.2016 № 210/02-14, ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що на підставі вказаної претензії заведено спадкову справу після [PERSON] за №43/2016. У разі звернення до нотконтори спадкоємців [PERSON] при видачі свідоцтва про право на спадщину їм буде доведено до відома наявність вказаної претензії. Згідно з ст. 8 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю (а.с. 23). 23.10.2018 АТ КБ «ПриватБанк» направив [PERSON] лист-претензію про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором від 07.06.2007, укладеного між банком та [PERSON] (а.с. 24). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Тобто, законодавець ставить в залежність обов`язок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого. Належних доказів отримання відповідачем після смерті будь-якого рухомого чи нерухомого майна, позивач суду не надав. Матеріали справи не містять у собі відомостей про майно, одержане відповідачем у спадщину після смерті [PERSON] , в межах вартості якого вона зобов`язана задовольнити вимоги кредитора - ПАТ КБ «Приват Банк». Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника на підставі відносин спорідненості або шлюбу, дійсного на момент відкриття спадщини. Самі по собі відмітки у паспорті [PERSON] та [PERSON] про реєстрацію місця проживання за однією адресою, копії сторінок яких надав ПАТ КБ «Приватбанк», не свідчать про те, що [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] . Крім того, позивач не довів, що відповідач за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки з наданих позивачем документів не можливо беззаперечно встановити, що на час відкриття спадщини позичальник та відповідач проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, ПАТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. ПАТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, представництво інтересів якого в суді здійснюють особи, які мають юридичну освіту, що передбачає знання ними своїх прав та обов`язків у цивільному процесі, якими вони користуються на власний розсуд. Зазначені вище правові висновки містяться у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 336/5443/16 від 13.02.2019 провадження № 61-34319 св 18 щодо застосування вказаних норм права. Суд, дотримуючись принципу диспозитивності, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов`язок доведення обставин, на які особа посилається як на підставу своїх вимог, покладається саме на цю особу. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову за недоведеністю ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed