Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулось Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» з позовом до [PERSON], в якому просили суд постановити рішення в силу якого, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 23126,98 грн., а також стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в сумі 243,60 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 11.04.2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична особа - резидент України [PERSON], шляхом акцептування Банком уклали кредитний договір №006-20788-110413. Відповідно до умов укладеного договору позивач зобов'язався відкрити відповідачеві рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Позивач свої зобов'язання передбачені договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві споживчий кредит у сумі 14990,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі. Станом на 15.08.2014 року відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача Духота І.В., який діє на підставі довіреності від 06 лютого 2014 року не з'явився, в позовних вимогах просив суд розглядати справу за його відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 11 квітня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 006-20788-110413. (а/с 5-6). Відповідно до пункту 2.7 вищевказаного договору, банк зобов'язався відкрити відповідачеві рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п.п. 2.1 договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься момент вчинення банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі. Згідно п.2.4 договір, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки - 9,99 в рік, процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору. Згідно п.2.5 за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється розмір комісії, що складає 3, 49% за місяць. Як вбачається з кредитного договору, відповідач з умовами кредитного договору №006-20788-11041ознайомлен 11 квітня 2013 року про що поставив свій підпис. (а.с.5) Позивач виконав взяті на себе зобов'язання надавши відповідачеві споживчий кредит у сумі 14990,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі, про що свідчить меморіальний ордер №22979090. (а.с.3) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 15.08.2014 року відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка становить 23126,98 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 14502,49 гривень, заборгованість за відсотками - 1509,39 гривень, заборгованість за комісіями - 7115,10 грн.(а/с 4). Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ґрунтуються на законі, а тому підлягають безумовному задоволенню. У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: approved