Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

до Кремінського районного суду Луганської області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] згідно рішення Кремінського районного суду Луганської області від 01.03.2011 року. В зазначеному будинку окрім позивача зареєстрований [PERSON] (чоловік позивача), [PERSON] (син позивача), а також [PERSON] , [INFO] , яка не є членом сім?ї власника. Зазначена особа ніколи не мешкала в житловому будинку [ADDRESS] . З огляду на зазначене позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . 03 листопада 2020 року ухвалою судді Кремінського районного суду Луганської області було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в загальному позовному провадженні. 09 грудня 2020 року ухвалою Кремінського районного суду Луганської області було закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Інші процесуальні дії не вчинялися. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судові засідання, призначені на 17 та 23 грудня 2020 року, не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином; заяв, клопотань або відзиву не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, яка була належним чином повідомлена про проведення судового засідання, та від якої не надходило заяви про розгляд справи за її відсутності, причини неявки нею не повідомлені, відзиву на позов не подано, а позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, за наявними у справі доказами (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п`ятої статті 259 Цивільного процесуального кодексу України занесена до протоколу судового засідання. Суд, вислухавши позивача, пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, дійшов наступних висновків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , знає [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , проживає там зі своєю родиною. Знає, що коли позивач взяла довідку про склад сім?ї то з?ясувалося, що там зареєстрована якась жінка, яку вона ніколи не бачила за місцем реєстрації. Хто так [PERSON] вона не знає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , дала аналогічні пояснення, що і [PERSON] . Додала, що [PERSON] є її тіткою, вона часто буває у них вдома, ніколи за даною адресою не бачила [PERSON] , хто вона така не знає. Як вбачається з рішення Кремінського районного суду Луганської області від 01 березня 2011 року справа №2-247/2011 р., Витягу про державну реєстрацію прав, Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власником житлового будинку за зазначеною вище адресою є [PERSON] (а.с. 9-11). Відповідно до довідки про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вих. №4289 від 22.10.2020 року, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] не має родинних відносин з власником (а.с. 13). Як вбачається з акту щодо встановлення факту не проживання особи за місцем реєстрації від 22 жовтня 2020 року, [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS] , а по факту за цією адресою не проживає, і ніколи не проживала (а.с. 12). Згідно\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особа має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 4 статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю\~складають особи,\~які спільно\~проживають,\~пов`язані\~спільним побутом,\~мають взаємні\~права та\~обов`язки. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Як вбачається\~зі \~ст.\~16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Способами\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів можуть\~бути зокрема припинення дії, яка порушує право.\~ Суд\~може захистити\~цивільне право\~або інтерес\~іншим способом,\~що встановлений\~договором або\~законом. Зі змісту\~ст.\~386\~ЦК України\~держава забезпечує\~рівний захист\~прав усіх\~суб`єктів\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З викладеного суд приходить до висновку, що статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України Відповідач на даний час не має права користуватися житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона не є членом сім`ї власника. Аналіз законодавства дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Отже, є всі підстави для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні власністю, оскільки відповідач не має права користуватися житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. підтверджується квитанцією №0.01880718567.1 від 22.10.2020 (а.с. 2). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі\~викладеного,\~ст.\~ст.\~16,\~386,\~391\~ ЦК\~України,\~ст.ст.\~9,\~64,\~150,\~156\~ЖК УРСР,\~ст.ст.\~3,\~21,\~104\~СК України\~та

Outcome: approved