Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

До Марганецького міського суду звернувся Орган опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради до [PERSON] про відібрання дитини у батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що малолітня [PERSON], 29.01.2017 року, опинилась в складних життєвих обставинах. Матір дитини за станом здоровя не може здійснювати догляд за дитиною, батько Відповідач по справі, зарекомендував себе з негативного боку, з сусідами підтримує напружені стосунки, працює охоронцем із змінним графіком роботи та не може забезпечити постійний догляд за дитиною. Згідно рішенню виконкому Миколаївської міської ради від 24.02.2017 року № 143 дитина влаштована до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення. Просять відібрати дитину у батька без позбавлення батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі та просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що дитина була незаконно відібрана від матері, яка згідно медичних документів є інвалідом третьої групи та має змогу виконувати легкі види праці. Дитина весь час після народження перебувала в медичних установах і до стану, в якому вона перебувала призвели медичні працівники. З цього приводу він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Єдиною підставою для відібрання дитини у нього було те, що він працює, зараз оформив на роботі відпустку по догляду за дитиною. На засіданні органу опіки та піклування 7 листопада 2017 року прийнято рішення про повернення дитини, але копію його не надали. Просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON], яка пояснила, що проживає з [PERSON] без укладення шлюбу, її батьки проти цього та зверталися до органу опіки та піклування, сварок в сімї немає, дитину відібрати у неї посилаючись на її стан здоровя. Під час перебування дитини в лікарні була поряд з нею. Вона хворіє з 2010 року, встановлено 3 групу інвалідності. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про необхідність відмову в задоволенні позовних вимог позивача з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 29 січня 2017 року у [PERSON] народилась донька [PERSON]. Відомості про батька записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Матір дитини [PERSON] згідно висновку ЛКК № 92 від 6.02.2017 року має високий ступінь втрати здоровя внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обовязків. Дитина, рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 24.02.2017 року № 143, влаштована до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення. 14 квітня 2017 року до актового запису про народження дитини були внесені зміни та батьком дитини записано [PERSON] Відповідно до протоколу № 8 від 4.05.2017 року відмовлено батькові дитини [PERSON] у поверненні дитини, в звязку з тим, що він працює охоронцем з графіком роботи: одна доба робоча, дві доби вихідні, та в дні роботи матір повинна самостійно доглядати за дитиною. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] працює охоронцем в ТОВ «Вікінг Люкс» , характеризується позитивно. Згідно наказу ТОВ «Вікінг Люкс» № 24-к від 11.10.2017 року [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною з 1 листопада 2017 року по 31 жовтня 2018 року. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 170 СК України передбачено суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до п.2-5 ст.164 СК України підставами є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для задоволення позову. Натомість Відповідачем надано докази, які характеризують його особу характеристики з місця роботи та проживання, сертифікати нарколога та психіатра, довідки про заробітну плату, та особу матері виписки з історії хвороби, довідка МСЕК про встановлення їй 3 групи інвалідності. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги про відібрання дитини у батька є необґрунтованими. Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів є похідними від вимог про відібрання дитини, в задоволенні яких відмовлено, то і в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів також належить відмовити.

Outcome: dismissed