Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], малолітньої дитини [PERSON], малолітньої дитини [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що неповнолітня дитина [PERSON], малолітня дитина [PERSON], малолітня дитина [PERSON], матір'ю яких є [PERSON], батьком - [PERSON], являються дітьми, які опинилися в складних життєвих обставинах. Після смерті батька дітей, померлого [INFO], мати [PERSON] зареєструвала шлюб з гр. [PERSON], змінивши прізвище на «[PERSON]». З цього часу відповідачка разом зі своїм чоловіком мешкає за адресою: [ADDRESS]. Мати самоусунулись від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дітей, веде аморальний спосіб життя, не піклується про них, діти позбавлені мінімальних життєвих благ. У зв'язку з цим, посилаючись на ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 152 СК України, ст. 180 СК України, просили: позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та передати дітей Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради для проведення заходів соціально-правового захисту прав та інтересів дитини, стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей на користь державного закладу або особи, яка буде опікуватись ними. Ухвалою судді від 24 квітня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 травня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не подавала, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши представника позивача, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER]), [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER]), та [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER]). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [NUMBER] Після смерті батька дітей, [PERSON] зареєструвала шлюб з гр. [PERSON], змінивши прізвище на «[PERSON]». Як посилається позивач у позові та представник Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради у судовому засдіанні мати дітей самоусунулись від виконання батьківських обов'язків, веде аморальний спосіб життя, не піклується про них, діти позбавлені мінімальних життєвих благ. Факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків та обставини, викладені у позові, підтверджуються актом обстеження умов проживання, характеристиками, довідками, виданими шкільним навчальним закладом, медичними установами, поясненнями, відібраними у [PERSON] 13 березня 2018 року виконавчим комітетом Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] по відношенню до дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також, у судовому засіданні було допитано як свідка [PERSON], яка показала, що вона являється знайомою [PERSON] Відповідачка після смерті батька дітей зареєструвала шлюб з [PERSON], з яким мешкає по [ADDRESS] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. В той час діти проживають разом з бабусями, періодично відповідачка бере до себе старшу доньку, однак жодних обов'язків, покладених на неї як на матір, не виконує. Також чоловік відповідачки [PERSON] підтримує її спосіб життя, зловживає спиртними напоями, веде себе аморально, що, в свою чергу, негативно впливає на психологічний розвиток дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей їх матір'ю підтверджено в ході судового розгляду, тому суд, враховуючи наявні докази, вважає позовні вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідачки суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідачка є працездатною особою, обставини, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення аліментів з відповідачки [PERSON] Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved