Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся позивач [PERSON] з позовом про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя. Після проведеної судової будівельно-технічної експертизи, подавши заяву про зміну предмета позову, [PERSON] просив: - припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; - припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,071га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; - визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,071га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; - припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію різниці вартості поділеного майна у розмірі 300756,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати (а.с.115-117). Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що у період шлюбу з [PERSON] ними були набуті житлові будинки [ADDRESS], загальною площею 201,50 кв.м, та [ADDRESS], загальною площею 49,60 кв.м, в селі Малодолинське міста Іллічівськ (тепер - Чорноморськ), право спільної сумісної власності на які за ними визнано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області по справі №2-261/11 від 25.03.2013р. Зазначивши, що згідно висновку експерта вартість його частки загалом складає 1517319 грн., врахувавши запропоновані експертом варіанти поділу, наявність та відсутність технічної можливості поділу у натурі, визначену вартість майна, що підлягає поділу та є об'єктом спільної сумісної власної власності колишнього подружжя, принцип рівності часток, позивач запропонував вказаний варіант поділу спільного майна та просив задовольнити його позов. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення ідеальних часток та поділ спільного майна подружжя. В подальшому [PERSON] подала заяву про зміну предмета позову, в якій просила: 1. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль Опель, синього кольору 2006 року випуску, реєстраційний [NUMBER]. 2. Поділити спільне майно подружжя, відступивши від засад рівності часток наступним чином: - визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння по [ADDRESS] та домоволодіння по [ADDRESS]. - припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] та домоволодіння по [ADDRESS]. - визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Опель, синього кольору 2006 року випуску, реєстраційний [NUMBER]. - припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на автомобіль Опель, синього кольору 2006 року випуску, реєстраційний [NUMBER] (а.с.214-219). Мотивуючи свої вимоги, позивач за зустрічним позовом зазначила, що земельні ділянки по [ADDRESS] та по [ADDRESS] не підлягають поділу, оскільки питання про їх поділ вже вирішувалось судом під час розгляду справи №2-261/11, а домоволодіння за цими ж адресами мають відійти у її особисту власність, оскільки [PERSON] витрачав спільне майно всупереч інтересам сім'ї, спірне майно було придбано за кошти, отримані в борг у третьої особи, що [PERSON] є опікуном двох своїх сестер-інвалідів, просила відступивши від принципу рівності часток, задовольнити її вимоги. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, позовні вимоги за зустрічним позовом не визнала, подала суду письмові заперечення у яких зазначила, що при розгляді справи №2-261/11 вирішувалось питання не про поділ спільного майна подружжя, а про визначення його статусу, що [PERSON] не доведено факт витрачання, приховування чи знищення [PERSON] спільного майна та про відсутність інших законних факторів, які могли б стати підставою для відступлення від засад рівності часток при поділі майна, та просила у задоволенні зустрічного позову відмовити. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та її представник первісний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, а позовні вимоги зустрічного позову підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їхніх представників та допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги обох сторін підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.04.1993 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському міському відділі ЗАГС Одеської області, актовий запис №153 (а.с.8). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30.10.2013 року у справі №501/2579/13-ц, що набрало законної сили 18.11.2013 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.9). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25.03.2013 року у справі №2-261/11 спільною сумісною власністю сторін визнано домоволодіння [ADDRESS] в селі Малодолинське міста Іллічівськ Одеської області та домоволодіння [ADDRESS] в селі Малодолинське міста Іллічівськ Одеської області (а.с.10-14). Як було з'ясовано судом, сторони не змогли досягти домовленості щодо порядку користування майном, набутим у шлюбі. На підставі відповідної письмової заяви позивача за первісним позовом [PERSON], ухвалою суду від 13.06.2014 року (а.с.75) у цій справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до Висновку експерта №730/2015 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2015р., складеного судовим експертом Дзінька А.І. (а.с.84-100): - визначено два варіанти поділу жилого будинку, розташованого на земельній ділянці [ADDRESS], виходячи із рівних часток співвласників (тобто по ? частині на кожного); - визначена вартість жилого будинку, будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці [ADDRESS] з урахуванням вартості прилеглої земельної ділянки, яка складає 1 818 075 грн.; - неможливо визначити процент готовності будівель, розташованих на земельній ділянці [ADDRESS], через відсутність доступу до об'єкта; - визначена остаточна вартість відновлення (заміщення) будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS], яка складає 926 718 грн.; - неможливо, з урахуванням об'ємно-планувального рішення приміщень, виходячи із рівності часток співвласників, визначити варіанти поділу будинку [ADDRESS]; - визначена вартість жилого будинку, будівель та споруд, з урахуванням прилеглої земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS], яка складає 1216563 грн. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином спірні житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами (домоволодіння) підлягають розподілу між позивачем та відповідачем по 1/2 частині кожному. Згідно ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Суд, приймаючи до уваги, той факт, що вартість переобладнання будинку [ADDRESS] для поділу на два самостійні об'єкти нерухомого майна складає 926718 грн., що є значними фінансовими витратами, та що будинок [ADDRESS] неможливо поділити в натурі, погоджується із запропонованим позивачем за первісним позовом варіантом поділу об'єктів нерухомого майна. Разом з тим, суд вважає, що заявлена [PERSON] вимога про стягнення компенсації різниці вартості поділеного майна у розмірі 300756,00грн., не підлягає задоволенню, оскільки ця сума розцінюється судом як відступне за визнання за [PERSON] право особистої приватної власності, у тому числі і на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON], суд виходить з наступного. Як встановлено судом сторони у період шлюбу набули нерухоме майно, яке є їх спільною сумісною власністю. Також, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області 05.10.2006 року, за [PERSON] зареєстровано автомобіль Оpel Astra, синього кольору, 2006 року випуску, реєстраційний [NUMBER]. На підставі відповідного письмового клопотання представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON], ухвалою суду від 19.10.2015 року у цій справі було призначено судову авто товарознавчу та будівельно-технічну експертизи (а.с.174-175), проведення яких було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Відповідно до Висновку №6655 судової авто товарознавчої експертизи по визначенню вартості автомобіля Opel Astra від 23.12.2015 року (а.с.188-193), складеного судовим експертом ОНДІСЕ - Івахнюком В.П.: Ринкова вартість автомобілю Opel Astra, синього кольору 2006 року випуску, реєстраційний [NUMBER], станом на день проведення експертизи (23.12.2015р.) становить 121942,00 (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот сорок дві) гривні. Згідно Повідомлення №6654/24 від 11.01.2016 року (а.с.196), наданого судовими експертами ОНДІСЕ - Ярованом В.М. та Будніком В.А., через ненадання витребуваних додаткових матеріалів, необхідних для повного і всебічного вирішення питань, поставлених в резолютивній частині ухвали від 19.10.2015 року, неможливо надати висновок судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи №501/570/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення ідеальних часток та поділ спільного майна подружжя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 Постанови від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право власності на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.2, 3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частинами 1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.27 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК України. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази витрачання [PERSON] спільного майна всупереч інтересам сім'ї та використання [PERSON] суми позиченої у батька саме на будівництво одного із спірних будинків. Суд, з огляду на вимоги ст. 70 СК України вважає, що факт опікування [PERSON] над недієздатними [PERSON] та [PERSON], які приходяться їй рідними сестрами, не є підставою для збільшення її частки при поділі майна, набутого у шлюбі з [PERSON] Разом з тим, суд, зважаючи на відсутність заперечень з боку позивача за первісним позовом, вважає за можливе передати у особисту приватну власність [PERSON] автомобіль Opel Astra, синього кольору 2006 року випуску, реєстраційний [NUMBER], вартість якого станом на день проведення експертизи (23.12.2015р.) становить 121 942,00 (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот сорок дві) гривні. Суд критично оцінює показання свідка [PERSON], [INFO], оскільки на момент будівництва спірних будинків він був неповнолітньою особою, а під час розгляду у судовому порядку питань про визнання його батьками спірних будинків спільним сумісним майном, про розлучення батьків та про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, знаходився під впливом негативних емоцій обох батьків та має образу на батька. Суд також критично оцінює показання свідка [PERSON], оскільки свідок особисто претендував на частку у спірному майні, з дозволу [PERSON] користується цим майном, що впливає на його об'єктивність та неупередженість. З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] слід задовольнити частково, а саме в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя, в решті вимог слід відмовити через їх безпідставність та недоведеність. Положеннями ч.1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: partial