Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 22 по бульвару 30-річчя Перемоги, 2 в м. Мелітополі. Позовна заява обґрунтовується тим, що позивачу належить квартира № 22 по бул. 30-Річчя Перемоги в житловому будинку № 2 в м. Мелітополі на підставі договору купівлі продажу від 19 липня 2017 року. Відповідач у вказаній квартирі був прописаний на правах сина колишньої власниці, однак починаючи з 2012 року у вказаній квартирі не проживає. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі, порушує права позивача як власника квартири, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири № 22, що знаходиться за адресою: місто Мелітополь, бульвар 30-річчя Перемоги, 2 на підставі договору купівлі продажу квартири від 20 липня 2017 року (а.с.6-7). Вказаний факт також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2017 року (а.с.8). Згідно довідки голови правління ОСББ «Затишний двір», в м. Мелітополі по бульвару 30-річчя Перемоги, [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], проте за вказаною адресою не проживає вже тривалий час, у звязку з виїздом за кордон (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з 2012 року та по теперішній час відповідач [PERSON] в квартирі № 22 будинку 2 по бульвару 30-річчя Перемоги в місті Мелітополі Запорізької області, не проживає, його речей та іншого майна в квартирі немає, кошти за комунальні послуги він не сплачує, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідач не предявляє, до квартири не зявляється. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved