Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що вона зареєстрована та проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що вона є власницею 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], площею 41,1 кв. м., та земельної ділянки 1 200 кв. м., на підставі Свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 09.06.1992 року, виданого Ірпінською державною нотаріальною конторою. Позивач вказує, що разом з нею в будинку за даною адресою зареєстрований її син [PERSON] (далі - Відповідач), [INFO] Позивач стверджує, що у будинку за вище вказаною адресою відповідач не проживає більше 14 років. Наразі з ним не спілкується та їй невідоме його місцезнаходження. Реєстрація місця проживання відповідача у належному позивачу на праві приватної власності будинку суттєво впливає на розмір комунальних платежів, оскільки стає завадою у отриманні субсидії щодо їх сплати. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд визнати громадянина [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Судові витрати покласти на Відповідача. В судове засідання позивач з представником з'явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутність та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання третя особа Відділ ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. До суду від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 09.06.1992 року, виданого Ірпінською державною нотаріальною конторою належить 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], площею 41,1 кв. м., та земельної ділянки 1 200 кв. м. Згідно Довідки № 1210 виданої КП УЖКГ «Ірпінь» 12.05.2017 на підставі будинкової книги, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] дійсно прописані та мешкають [PERSON], 1934 р.н. та [PERSON], 1963 р.н. У відповідності до акту депутата Ірпінської міської ради від 16.05.2017 встановлено, що гр. [PERSON], 1963 р.н. зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але дійсно не проживає за даною адресою. Даний факт підтверджують сусіди. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що відповідач на даний час не мешкає понад 14 років у житловому будинку [ADDRESS] та ним не користується, а тому втратив право користування та розпорядження зазначеним приміщенням. Стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає також судовий збір на підставі ст.80, 88 ЦПК України.

Outcome: approved