Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла позовна [PERSON] до Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про можливість розгляду справи за її відсутності та підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника та визнання позовних вимог. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини четвертої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] /а.с. 8 - копія свідоцтва про смерть/. Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] [PERSON] не може оформити, так як пропустила строк для її прийняття, оскільки до півроку не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Цей строк позивач пропустила через те, що лише нещодавно дізналась, що за життя 12 серпня 1988 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Осмолик О.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 39. Цим заповітом вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Борсуків Козелецького району Чернігівської області, і все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належатиме на день смерті і на що по закону буде мати право, заповідала дочці [PERSON] . Заповіт на день смерті заповідача не змінювався і не відмінявся. Отже, [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини, а саме - не знала про існування заповіту, тому і не вчинила передбачених законом дій для прийняття спадщини. На момент розгляду справи згідно з інформацією, отриманою від Остерської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась /а.с. 26-27/, на день смерті спадкодавець проживала одна /а.с. 10 - копія довідки виконавчого комітету Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області/. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини першої статті 1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до частини першої статті 1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до частини першої статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Отже, знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин і тому йому слід продовжити строк для прийняття спадщини, терміном в три місяці. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved