Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до Кобеляцької районної ради Полтавської області та Кобеляцької центральної районної лікарні про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення та компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову відпуску. В позові зазначив, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01.09.2015 року він поновлений на посаді виконуючого обов»язки головного лікаря Кобеляцької центральної районної лікарні. Рішення в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню Однак, фактично його було поновлено на роботі 05.04.2016 року. Прохає стягнути з Кобеляцької районної ради Полтавської області середній заробіток за час затримки виконання рішення в сумі 41008,00 грн з утриманням та перерахуванням до бюджетів та Державних цільових фондів податків та обов»язкових платежів в сумі 3448,76 грн. та стягнути з Кобеляцької центральної районної лікарні компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову відпустку в сумі 7 076,00 грн. В судовому засіданні позива [PERSON], представник позивача, адвокат [PERSON] позов підтримали, прохали задовольнити. Представник відповідача, Кобеляцької районної ради Полтавської області [PERSON] при розгляді даного питання поклався на розсуд суду. Представник відповідача, Кобеляцької центральної районної лікарні [PERSON] позов не визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з 23.10.2014 р. по 23.12.2015 р. виконував обов»язки головного лікаря Кобеляцької центральної районної лікарні (а.с.9-11). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28.07.2015 р. зобов»язано Кобеляцьку районну лікарню Полтавської області видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку та стягнуто середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01.09.2015 року рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28.07.2015 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким скасовано розпорядження голови Кобеляцької районної ради Полтавської області № 18 від 10.06.2015 р.ю «Про звільнення виконуючого обов»язки головного лікаря Кобеляцької центральної районної лікарні [PERSON]», поновлено [PERSON] на посаді виконуючого обов»язки головного лікаря Кобеляцької центральної районної лікарні, стягнуто з Кобеляцької районної ради Полтавської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 34856,80 грн, судові витрати та витрати на правову допомогу. Рішення в частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку в межах виплати за один місць підлягає негайному виконанню. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення апеляційного суду від 17.02.2016 р. залишено без змін (а.с. 12-15,16,21, 22-24). 10.09.2015 р. позивач звернувся до відділу ДВС із заявою про прийняття виконавчого листа до примусового виконання (а.с.25). З Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що 11.09.2015 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено строк для добровільного виконання. 09.10.2015 р. винесено постанову про накладення штрафу та встановлено новий строк для виконання рішення суду. Постановою від 25.04.2016 р. виконавче провадження закінчено в зв»язку з його фактичним виконанням (а.с.26 -30, 31). Розпорядженням голови районної ради від 05.04.2016 р. №17 «Про виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01.09.2015 р. по справі за позовом [PERSON]» скасовано розпорядження голови районної ради від 10.06.2015 р. № 18 «Про звільнення виконуючого обов»язки головного лікаря Кобеляцької центральної районної лікарні [PERSON]І.». Поновлено [PERSON] виконуючим обов»язки головного лікаря Кобеляцької центральної районної лікарні з 10.06.2015 року та проведено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.33). Розпорядженням голови районної ради від 05.04.2016 р. №18 звільнено виконуючого обов»язки головного лікарня Кобеляцької центральної районної лікарні [PERSON] Днем звільнення вважати 23 грудня 2015 року (а.с.34). З листа Кобеляцької центральної районної лікарні від 29.04.2016 р. №188 вбачається, що [PERSON] відмовлено у задоволенні його заяви щодо нарахування та виплати заробітної плати за період з 02.09.2015 по 23.12.2015 (а.с.48-49). З довідки Кобеляцької центральної районної лікарні від 03.10.2016 р. №1260 вбачається, що кількість днів невикористаних щорічних відпусток [PERSON] за період роботи з 11.06.2015 по 23.12.2015 становить 16 календарних днів (а.с.204). Згідно довідки про доходи №1169 від 16.09.2016 р. доходи [PERSON] за квітень та травень 2015 р. становлять 19991,54 грн (а.с.205). Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Виконання рішення суду про поновлення на роботі, згідно ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. Статтею 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з Кобеляцької районної ради Полтавської області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 02.09.2015 по 23.12.2015 року в сумі 41008 грн. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01.09.2015 року встановлено, що середньоденний заробіток [PERSON] на час звільнення становив 512,60 грн, а середній заробіток 9995,77 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З 02.09.2015 року по 23.12.2015 року час затримки виконання рішення складає 80 робочих днів. Середньоденна заробітна плата складає 512,6 грн., про що не заперечують сторони і з цього заробітку проводився розрахунок вимушеного прогулу при поновленні на роботі,тому за час затримки виконання рішення слід стягнути 41008 грн з утриманням та перерахуванням до бюджетів та Державних цільових фондів податків та обов»язкових платежів в сумі 3448,76 грн. Також підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову відпустку за період з 10.06.2015 по 23.12.2015 р., що становить згідно наданого позивачем розрахунку 7076,00 грн. Статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів. Так, у частині першій зазначеної статті передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Разом з тим, у частині другій цієї статті зазначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України слід дійти висновку про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України від 26 жовтня 201 6р. у справі № 6-1395цс16. Тому суд вважає, що позивачем не пропущено строку для звернення до суду. Враховуючи той факт, що при подачі позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 275,60 грн з кожного.

Outcome: approved