Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] у якій позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на повному утриманні позивача та потребують належного матеріального забезпечення. Відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує, тому позивач просить стягнути аліменти з відповідача в примусовому порядку. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, в якому просить виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зустрічний позов мотивований тим, що у відповідача є всі підстави вважати, що він не є біологічним батьком дітей. Крім того просив суд призначити судово-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 13 травня 2019 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження. Ухвалою суду від 07 серпня 2019 року було призначено судово-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року, після отримання висновку експертизи, поновлено провадження у справі. Позивач надала суду заяву, в якій просила суд позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] та не заперечувала проти задоволення зустрічного позову в частині виключення відомостей про батьківство [PERSON] з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Відповідач також надав суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги та просив суд задовольнити його зустрічний позов в частині виключення відомостей про його батьківство з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 лютого 2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 серпня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року призначено судово-генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради та попереджено їх про кримінальну відповідальність за ст. ст.384,385 КК України. На вирішення експертів по проведенню судово-генетичної експертизи з метою встановлення батьківства поставлено питання: Чи являється [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ? Чи являється [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ? У висновку експерта №814 встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , не може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженою громадянкою [PERSON] , [INFO] та зазначено, що вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999%. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Здобуті у судовому засіданні докази дають суду підстави прийти до висновку, що [PERSON] не являється батьком [PERSON] , [INFO] , тому його вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка доходу батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне. Оскільки у суді доведене кровне споріднення між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] суд приходить до висновку, що є всі наявні підстави для стягнення з нього аліментів на її утримання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. При визначені розміру аліментів, який відповідач має сплачувати позивачу на утримання їх дитини, суд враховує положення ст. 182 та ст. 183 Сімейного кодексу України, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про можливість стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 11 січня 2019 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку, що [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення аліментів на утримання [PERSON] . Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , то вона задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено, що [PERSON] не є біологічним батьком останньої. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 (сімсот чотири) грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial