Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним. Позовну заяву мотивувала тим, що [INFO] в с. Білоусівка Драбівського району Черкаської області померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, спадкове майно складалося з земельної ділянки площею 2,63 га розташованої на території Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, на яку померла мала право на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , виданого Білоусівською сільською радою 02 березня 2003 року. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] є позивач та відповідач. 26.05.2009 року позивач отримала в Драбівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що спадкоємцем Ѕ частини майна [PERSON] є її дочка [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на іншу Ѕ частину спадкового майна видане [PERSON] . Звернувшись до ЦНАП в смт Драбів з вимогою надати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивачці було повідомлено, що право власності на земельну ділянку, яку вони успадкували з відповідачкою по Ѕ частині, зареєстровано за [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого їй Драбівською РДА 25.02.2010 року. Позивач вважає, що оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідає свідоцтву про право на спадщину за законом від 18 лютого 2009 року, він є недійсним. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 29.05.2019 року. Відповідач надала відзив, проте він не підписаний [PERSON] . Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. До дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Білоусівка Драбівського району Черкаської області. З листа Драбівської державної нотаріальної контори № 152/01-16 від 07.06.2019 року вбачається, що сторони по справі прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON] 18 лютого 2009 року державним нотаріусом Петраченко О.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що спадкоємцем Ѕ частини майна [PERSON] , є її дочка [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 2,63 га, що розташована на території Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Інша частина спадкового майна залишилася не оформленою. 26 травня 2009 року державним нотаріусом Петраченко О.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що спадкоємцем Ѕ частини майна [PERSON] , є її дочка [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 2,63 га, що розташована на території Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Свідоцтво про право на спадщину н іншу Ѕ частину спадкового майна видане [PERSON] . З Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2009 року, вбачається, що вона є власником земельної ділянки площею 2,6312 га, яка розташована на території Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Ч. 1 ст. 155 ЗК України гласить, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. З огляду на наведене, вбачається, що Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] , який виданий на ім?я [PERSON] та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01.10.781.00007 виданий помилково на всю земельну ділянку, а не на Ѕ її частину, на яку має право відповідач. Цим порушуються права позивача на оформлення права власності на успадковане майна. Тому в даному випадку визнання недійсним Державного акт на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації буде вірним способом захисту порушеного права позивача. Суд вважає, що позов є обґрунтованим, і таким що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягнення судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп. за сплату судового збору та 2500 гривень 00 копійок за надання правничої допомоги, оскільки здійснення даних витрат підтверджено копіями квитанцій.

Outcome: approved