Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Магдалинівська селищна рада про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння від 21 січня 1983 року. В зазначеному будинку також зареєстрована [PERSON] , яка на даний час в ньому не проживає та на вимоги позивача про добровільне зняття з реєстрації не реагує. За таких обставин, [PERSON] звернулася до суду та просить усунути перешкоди у здійсненні користування житловим приміщенням, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування цим будинком. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року буловідкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, копії якої направлені сторонам по справі рекомендованими листами з повідомленням, що підтверджується списком від 17 листопада 2020 року за № 269 (штрих-кодовий ідентифікатор - № 5110001034063, № 5110001034071 та № 5110001034136) (а.с.17). Копія ухвали отримана позивачем та відповідачем 21 листопада 2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. (а.с.21,22). Тобто, дотримуючись вимог ч.ч. 2-6 ст. 128 ЦПК України, суд повідомив учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії належним чином. Жодних заяв та повідомлень від сторін на адресу суду не надходило. Відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Будинок [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 21 січня 1993 року, виданим на підставі розпорядження виконкому Магдалинівської районної адміністрації № 216/2 від 16 вересня 1992 року. (а.с.5). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 04 вересня 2020 року за № 02-12/545 відповідачка зареєстрована в [ADDRESS] з 10.06.2016 по теперішній час. (а.с.7). Згідно довідки, виданої виконкомом Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області за вих. № 165 від 21 вересня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , згідно до запису в по господарській книзі № 3 Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, але фактично не проживає. (а.с.6). Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Дослідивши матеріали справи, беззаперечно встановлено факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку, власником якого є позивач. Тому, з урахуванням викладеного, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що вимога позивача є обґрунтованою і підлягає задоволенню, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved