Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вищевказаним позовом звернувся позивач та просив визнати за ним право власності на 5/6 часток земельної ділянки площею 4,7973 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області у порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON]. Свою позовну вимогу обґрунтовував тими обставинами, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Померлому на праві приватної власності належала зазначена земельна ділянка, але у зв'язку із помилкою у написанні по батькові спадкодавця в державному акті, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку в нотаріальному порядку. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова Пилипенко А.П. просив слухати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечив. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві просив слухати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Представник відповідача Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві представник адміністрації просила слухати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявкидо суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (п. а) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивач звернувся за судовим захистом у зв'язку із тим, що в інший спосіб він не може реалізувати своє право на отримання 5/6 часток земельної ділянки площею 4,7973 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області у порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 06 червня 2016 року виконавчим комітетом Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На випадок своєї смерті [PERSON] 07 квітня 2016 року склав заповіт, посвідчений секретарем Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області Кириченко О.М., який зареєстрований в реєстрі під номером 2. Згідно зазначеного заповіту, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: «належну мені земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 4,7973 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить мені на підставі Державного акту серії [NUMBER], виданого 09 червня 2004 року № 159, заповідаю [PERSON], [INFO]» (а.с. 10). Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом померлого [INFO] [PERSON], тому у випадку прийняття спадщини він має право отримати свідоцтво про право на спадщину на майно і права, що належали спадкодавцю за його життя, згідно заповіту. Позивач спадщину [PERSON] прийняв 28 вересня 2016 року, про що свідчить копія спадкової справи (а.с. 43). У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ст. 140 Земельного кодексу України смерть власника земельної ділянки за наявності спадкоємця не є підставою для припинення права власності на неї. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 09 червня 2004 року Миронівською районною державною адміністрацією Київської області, [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 4,7973 га, кадастровий номер [NUMBER], призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с. 8). Під час видачі зазначеного акту було допущено помилку в написанні по батькові спадкодавця, зокрема замість «Семенович» записано «Степанович», проте ця помилка виправлена та засвідчена печаткою Миронівської районної державної адміністрації Київської області та підписом особи, що його видавала. Також факт того, що зазначений акт виданий саме спадкодавцю, підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області від 30 січня 2017 року № 29-1021-0.3-127/2-17. За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що померлому [INFO] [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 09 червня 2004 року Миронівською районною державною адміністрацією Київської області, на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 4,7973 га, кадастровий номер [NUMBER], призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області. Статтею 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщин (ст. 81 Земельного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Заповіт відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України є різновидом одностороннього правочину, а тому на його підставі, особа може набувати право власності на майно, що належало спадкодавцеві. Частиною 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1222, 1223, 1233, та ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України отримав право власності на майно спадкодавця, в тому числі і право власності на 5/6 часток земельної ділянки площею 4,7973 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області. Оскільки позивач звернувся до суду із вимогою про визнання за ним право власності на 5/6 часток земельної ділянки площею 4,7973 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коритищенської сільської ради Миронівського району Київської області у порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON], то суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Розбіжності між документальними записами прізвища «Логвиненко» «Логвіненко» виникли внаслідок відхилення від правил і принципів міжмовного перетворення в ситуації контактного білінгвізму. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1216 - 1218, 1222, 1223, 1225, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. ст. 81, 140, 152 Земельного кодексу України,

Outcome: approved