Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Дана позовна заява мотивована тим, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 липня 2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII з 08.06.2017 року у СК України внесені зміни, а саме, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить суд збільшити розмір аліментів до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем [PERSON] надано суду письмове заперечення на позовну заяву, яке мотивовано тим, що він розуміє свій обовязок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але сплата аліментів розміром, який просить позивач є для нього непосильною. Вважає що неможна сплачувати суму аліментів, яка залишає платника без грошей для існування. Розмір аліментів індивідуальний і він визначається судом в кожному конкретному випадку. Ухвалюючи відповідне рішення, суд відповідно до ст. 182 СК України зобовязаний врахувати стан здоровя та матеріальне становище як дитини, так і самого платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України, той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Забезпечення їх спільних з позивачкою дітей повинно покладатися на них обох. Позивач посилається тільки на нові зміни в законодавстві та не надає обґрунтувань щодо збільшення розміру аліментів, не надає доказів того, що грошові кошти будуть використовуватись за призначенням в інтересах дітей. На сьогоднішній день він сплачує аліменти на трьох дітей, його середня місячна заробітна плата з відрахуванням аліментів і податків складає 936,96 грн., заробітна плата це єдиний його дохід. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 50 % заробітної плати. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача не визнав, заперечував проти задоволення позову, своє письмове заперечення на позовну заяву підтримав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 липня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання його неповнолітніх дітей доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Відповідно до Виконавчого листа Краснолиманського міського суду Донецької області від 06.07.2000 року, з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання його дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини. Згідно з Довідкою про доходи ПП «Луч» м. Красний Лиман № 17 від 09.08.2017 року та № 21 від 11.08.2017 року, [PERSON] працює в ПП «Луч» м. Красний Лиман, з його заробітної плати стягуються аліменти на користь [PERSON] та [PERSON]. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] з відрахуванням аліментів і податків складає 936,96 грн. Відповідно до Постанови про звернення стягнення на грошові кошти боржника від 29.12.2011 року Відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, з боржника [PERSON] стягуються кошти з у загальному розмірі 33,3 % заробітної плати (доходу) боржника, щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після відрахування податків, згідно виконавчого листа від 26.07.2010 року. Суд приймає до уваги ці обставини та враховує доводи відповідача [PERSON], що він вже сплачує аліменти на трьох дітей, має середньомісячну заробітну плату з відрахуваннями аліментів і податків у розмірі 936,96 грн., та те, що заробітна плата це його єдиний дохід, але як вже було встановлено раніше, законодавством встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і цей розмір не може бути меншим. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 50 % заробітної плати, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд не погоджується зі ствердження відповідача щодо того, що при вирішенні даної справи необхідно виходити з вимог ч. 1 ст. 182 СК України та враховувати стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, оскільки відповідачем не ставиться питання про зміну розміру частки заробітної плати відповідача, яка відраховується на користь позивача як аліменти на утримання дітей. Частиною 2 до ст. 182 Сімейного Кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма права є спеціальною, та у випадку конкуренції спеціальної та загальних правових норм підлягає застосовуванню саме спеціальна норма. Крім того, оскільки Закон України № 2037-VIII від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» яким були внесені зміни до Сімейного кодексу України, та визначено, що аліменти на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, набув законної сили 08.07.2017 року, суд вважає за необхідним збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів саме з цієї дати 08 липня 2017 року, що на думку суду не є виходом за межі позовних вимог. Отже, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved