Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

До Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, в якій позивачка просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку (пай), згідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії IV ДП № 004130, виданого 10 січня 2002 року на підставі рішення 14 сесії ХХІІІ скликання Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області за № 46 від 10 листопада 2000 року, площею 4,3991 га, що зареєстрований 10 січня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 213, кадастровий номер земельної ділянки 1224281200:01:001:0432, у порядку спадкування за заповітом, після смерті померлої 02 липня 2014 року [PERSON]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує наступним. 02 липня 2014 року померла [PERSON], яка на час своєї смерті проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права власності на земельну ділянку (пай) згідно державного акту серія IV ДП № 004130, виданого 10 січня 2002 року на підставі рішення 14 сесії ХХІІІ скликання Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області за № 46 від 10 листопада 2000 року, площею 4,3991 га, яка розташована на території Андріївської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1224281200:01:001:0432, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, який посвідчено 15 травня 2014 року секретарем Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, реєстровий номер № 61. Даним заповітом [PERSON] належну їй земельну ділянку (пай), яка розташована на території Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області заповіла [PERSON]. Надалі у своєму позові позивачка зазначає, що за своє життя [PERSON] була одинокою, родини не мала, позивачка піклувалася про неї, надавала їй допомогу в існуванні, придбанні необхідних продуктів та речей, а також несла всі необхідні витрати на її поховання. Після смерті [PERSON] [PERSON] фактично прийняла спадщину, яка складається з права власності на земельну ділянку (пай), згідно державного акту серія IV ДП № 004130, виданого 10 січня 2002 року, надалі звернулася до державного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу із заявою про призначення спадщини. Постановою державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 10 березня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 02 липня 2014 року на земельну ділянку згідно державного акту серія IV ДП № 004130, виданого 10 січня 2002 року, площею 4, 3991 га у порядку спадкування за заповітом у звязку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу про право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, а саме, оригіналу державного акту про право приватної власності на землю серія IV ДП № 004130, виданого 10 січня 2002 року. На думку позивачки, відсутність в неї оригіналу правовстановлюючого документу, а саме, оригіналу державного акту про право приватної власності на землю, не є підставою позбавлення її законного права власності на спадкове майно. Позивачка посилається на статтю 1225 ЦК України відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідач позовні вимоги заперечував, надав до суду письмове заперечення проти позовної заяви, в якому зазначив, що Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області вважає його необґрунтованим, що відповідач нічим не порушив права позивачки, що відповідачка не зверталася до позивача із якимись заявами про порушення його прав, тому Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області, на думку відповідача, не є належним відповідачем у справі. В судове засідання зявилися представник позивачки [PERSON], представник відповідача [PERSON] Третя особа державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача позов заперечував, мотивуючи це тим, що він є неналежним відповідачем, а також надав суду клопотання про витребування певних документів і виклик свідка, мотивуючи це тим, що Покровська селищна рада має певні сумніви щодо законності складення заповіту [PERSON], яка більше 8 років проживала в стаціонарному відділенні для постйного та тимчасового проживання Покровського територіального центру в с. Вишневе, вул. Спортивна, 2, до моменту своєї смерті, у віці 90 років склала заповіт не за місцем свого проживання у с. Вишневе, а в Орлівській сільській раді на користь керівника цього територіального центру [PERSON] Згідно ухвали суду було витребувано та долучено до матеріалів справи документи від КЗ «Покровської ЦРЛ» та Покровського територіального центру соціального обслуговування. В якості свідка судовому засіданні була допитана [PERSON], секретар виконкому Орлівської селищної ради, яка 15.05.2014 року посвідчувала заповіт [PERSON] Згідно її пояснень, [PERSON] їздила в той день у с. Вишневе, а саме, до Покровського територіального центру соціального обслуговування, де [PERSON] дійсно власноруч, з власної волі, без жодного примусу підписала даний заповіт. На думку [PERSON], не дивлячись на вік, [PERSON] на час підписання заповіту була у ясному розумі і здоровому глузді, повністю розуміла свої дії, добровільно підписала заповіт на користь [PERSON], до якої, судячи з розмови з нею, ставилася дуже добре, називала «моя донечка» і повідомила [PERSON], що є одинокою, ні дітей, ні онуків не має, проживає в даному інтернаті багато років. При цьому [PERSON] зазначила, що [PERSON] була охайно одягнена, не виглядала змученою, хворою або заляканою. Після підписання заповіту Захаров повернулася до Орлівської сільської ради, де посвідчила цей заповіт. Суд, вислухавши представників позивачки, відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 392 Цивільного кодексу України передбачає захист права власності в суді, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Як було встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2014 року у віці 89 років померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія I-КИ № 578603, актовий запис № 18, виданого 04 липня 2014 року виконавчим комітетом Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (а. с. 3). Після її смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки земельну ділянку (пай) згідно державного акту серія IV ДП № 004130, виданого 10 січня 2002 року на підставі рішення 14 сесії ХХІІІ скликання Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області за № 46 від 10 листопада 2000 року, площею 4,3991 га, яка розташована на території Андріївської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки 1224281200:01:001:0432, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту, складеного [PERSON] 15 травня 2014 року, на випадок свої смерті дану земельну ділянку вона заповідала [PERSON] [INFO] (копія заповіту, а. с. 6). Судом було встановлено, що [PERSON] була одинокою, не мала рідних та близьких, інших спадкоємців не мала, жодна інша особа не заявляла права на прийняття її спадщини після її смерті. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за заповітом і 10.03.2017 року нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що [PERSON] не надала правовстановлюючий документ на земельну ділянку (копія постанови, а. с. 8). Оригінал даного документу, а саме, державного акту про право власності на земельну ділянку серії IV ДП № 004130, виданого 10 січня 2002 року на підставі рішення 14 сесії ХХІІІ скликання Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області за № 46 від 10 листопада 2000 року, площею 4,3991 га, що зареєстрований 10 січня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 213, відсутній у фактичному володінні позивачки, де і коли він був загублений, вона не знає. 23.02.2017 року [PERSON] отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, згідно з яким земельна ділянка, кадастровий номер 1224281200:01:001:0432, категорія землі сільськогосподарського призначення, вид використання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дата державної реєстрації ділянки 03.11.2015 року, належить на праві приватної власності [PERSON]; документ, який є підставою для виникнення права рішення органу місцевого самоврядування, рішення сесії Андріївської сільської ради 10.11.2000р. 46-14/XXIII, документ, що посвідчує право державний акт від 10.01.2002 IV-ДП 004130 (копія витягу, а. с. 9-10). Відповідно до копії матеріалів спадкової справи № 271/2014 до майна померлої 02 липня 2014 року [PERSON], а саме, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 56161621 у Спадковому реєстрі значиться заповіт, дата посвідчення 15.05.2014 року, місце посвідчення - Орлівська сільська рада Покровського району, місце зберігання Орлівська сільська рада Покровського району, заповідач [PERSON], РНОКПП [NUMBER], [INFO], місце народження село Різдвянка Новомиколаївського району Запорізької області, місце проживання: [INFO] (а.с. 7/31), дата видачі інформаційної довідки 10.09.2014 року., статус заповіту «чинний». Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданого нотаріусом [PERSON] 03.04.2017 року, заповіт № 56161621 у Спадковому реєстрі є останнім за часом його вчинення, має статус «чинний», дата посвідчення 15.05.2014 року, місце посвідчення - Орлівська сільська рада Покровського району, місце зберігання Орлівська сільська рада Покровського району, заповідач [PERSON], РНОКПП [NUMBER], [INFO], місце народження село Різдвянка Новомиколаївського району Запорізької області, місце проживання: [INFO] (копія інформаційної довідки, а с. 34). Як вбачається з матеріалів справи, даний заповіт не був ніким оспорений, скасований, на теперішний час є чинним. Сумніви відповідача щодо обставин складання заповіту, наявності доброї волі та ясного розуму заповідачки під час його складання нічим не були підтверджені. Відповідач не надав жодних доказів таких обставин, не здійснював жодних дій щодо визнання заповіту недійсним. В матеріалах справи знаходиться довідка Покровської ЦРЛ від 15.05.2017 року, що [PERSON] на момент смерті 02.-7.2014 року у цьому закладі на лікуванні не перебувала, за медичною допомогою не зверталася (а. с. 61). Згідно копії наказу № 45-р від 11.05.2006 року [PERSON] була призначена на посаду директора Покровського територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, на момент посвідчення заповіту у 2014 році також перебувала на цій посаді. В той же час в судовому засіданні було встановлено, що опікуном чи піклувальником [PERSON] [PERSON] не перебувала, жодних доказів зловживання своїм становищем [PERSON] стосовно [PERSON] сторони не надали і суду такі обставини невідомі. Жодних медичних документів, які б свідчили про наявність хвороби, внаслідок якої [PERSON]Є, могла б неясно розуміти значення своїх дій або не могла власноруч підписати заповіт, суду також надано не було. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив суду, що відповідач не звертався до правоохоронних органів з жодними заявами стосовно неправомірних дій [PERSON] та вчиненого на її користь заповіту [PERSON], не оскаржував даний заповіт та йому невідомо, щоб будь-яка інша особа зверталася до правоохоронних органів та суду з цього приводу. Суд також не може прийняти до уваги позицію відповідача, що він є неналежним відповідачем з наступних підстав. Згідно пояснень в судовому засіданні представників позивача, відповідача, 15 березня 2017 року було припинено існування юридичної особи Андріївської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ 04339149, що підтверджується відомостями згідно безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 104-106). Наразі, було утворено Покровську селищну обєднану територіальну громаду, до складу якої увійшла, у тому числі, Андріївська сільська рада, згідно даних офіційного сайту Покровської територіальної громади Дніпропетровської області (а с. 107-110). Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Як було встановлено судом, позивачка втратила правовстановлюючий документ, виданий їй Андріївською сільською радою, а саме, оригінал державного акту на право приватної власності на землю, повторна видача такого документу (або дублікату) законом не передбачена, а відсутність даного документу перешкоджає позивачки отримати свідоцтво про право на спадщину на дану земельну ділянку. Відповідно до пункту 3.3. листа ВССУ з розгляд цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття\~відповідачем є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до пункту 3.5. цього ж листа, оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним\~відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Частиною 1 статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. «г» ч. 1\~ст. 81 Земельного кодексу України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на обєкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Виходячи із зазначеної норми права, а також потенційного права відповідача оскаржити заповіт, тим більше, що у судовому засіданні представник відповідача заявляла про таку можливість у майбутньому, суд вважає, що правові наслідки, передбачені статтею 1277 ЦК України, безпосередньо стосуються позивача. Від відшкодування судових витрат представник позивачки відмовився. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд не стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, враховуючи заяву представника позивачки.\~\~\~\~ Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON]\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved