Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до ДП «Одеський автомобільний ремонтний завод» про стягнення заробітної плати, в якому вказував те, що 23.10.2015 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання послуг № 6, згідно якого його було прийнято на посаду охоронця ДП «Одеський автомобільний ремонтний завод», де оплата праці щомісячно становить 2000 грн. Однак, відповідачем було сплачено позивачу лише 2000 грн. за січень 2016 року та 1000 грн. за лютий 2016 року. У звязку із чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20.04.2017 року склала 9000 грн. Оскільки відповідач не виплачує позивачу заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів, він вимушений звернутись до суду з наведеним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просив справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник\~відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до\~ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статі 21 КЗпП України\~трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства або уповноваженим ним орган зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю. Водночас в окремих випадках робота може виконуватися не на підставі трудового договору, а з інших юридичних підстав. Зокрема можливе виконання роботи на підставі цивільно-правового договору. Схема розмежування цивільно-правових і трудових договорів за критерієм їх предмета (обєкта) така: якщо фізична особа взяла на себе обовязок виконати роботу і передати замовникові результат цієї роботи\~це договір підряду або інший цивільно-правовий договір. Якщо громадянин виконує роботи під керівництвом іншої сторони, що прийняла на себе обовязок організувати працю, одержала право давати вказівки щодо послідовності проведення робіт\~це трудовий договір.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що 01.11.2015 року між ДП «Одеський автомобільний ремонтний завод», надалі Замовник та [PERSON], надалі Виконавець, укладено договір про надання послуг №6, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання виконати роботи (надати послуг). Замовник забезпечує виконавця усім необхідним для виконання роботи, передбаченої цим договором. Замовник зобовязаний своєчасно прийняти та оплатити виконану виконавцем роботу. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3. договору про надання послуг №7 від 01.11.2015 року за виконану роботу замовник за домовленістю сплачує виконавцеві винагороду за часи фактичного виконання роботу, розраховану пропорційно місячної винагороди у розмірі 2000 грн. з обовязковим відрахуванням всіх податків та зборів (обовязкових платежів). Оплата виконується не пізніше 5 днів з дня прийняття замовником роботи за актом. Акт виконаних робіт (послуг) складається та підписується 31 травня 2016 року. Згідно п. 3.1. договору про надання послуг №6 від 01.11.2015 року сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобовязань згідно з чинним законодавством України. Відповідно до п. 6.1.договору про надання послуг №6 від 01.11.2015 року термін дії договору з 01 листопада 2015 року до 31 травня 2016 року. Відповідно до\~статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином договір про надання послуг є двостороннім та таким, що вважається укладеним з моменту досягнення згоди за всіма істотними умовами (ст.638 ЦК). В контексті даної статті загальними ознаками, які об'єднують усі договірні зобов'язання про надання послуг у єдину групу, є особливості об'єкта. Вони полягають у тому, що по-перше це послуги нематеріального характеру,а по-друге вони нероздільно пов'язані з особистістю послугонадавача. Предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій або здійснення певної діяльності (надання правових консультацій, аудиторських послуг). Таким чином, у якості предмета виступає корисний ефект від вчинення дії або діяльності послугодавця. Якість послуги, що надається, є чи не найважливішою характеристикою предмета договору. Згідно з наданим до суду Основним Договором про надання послуг\~\~встановлено, що позивач\~\~зобов'язується надати передбачені договором послуги, а інша сторона оплатити ці послуги. З цих підстав суд робить висновок про те, що Основний Договір про надання послуг, який є двостороннім та встановлює обов'язок вчинити певні дії з боку його учасників, є також і реальним договором. Враховуючи положення Основного Договору в тієї частині, що він діє з 01 листопада 2015 року до 30 квітня 2016 року, судом в межах даної справи визначено, строк його дії сплив, а у позивача виникло право вимоги до іншої сторони\~відповідача щодо стягнення невиплаченої суми гонорару, передбаченого умовами Договору у загальному розмірі - 9000 гривень. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір у розмірі 1600 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved