Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 січня 2016 року звернувся представник [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа: [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та зобов'язання вчинити дії (а. с. 3-6). В подальшому судом була прийнята уточнена позовна заява [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: [PERSON], Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов'язання його звільнити та скасування рішення про державну реєстрацію права власності (а. с. 132-134). В обґрунтування уточнених позовних вимог [PERSON] у позовні заяві та представник його інтересів у судовому засіданні посилались на те, що 16 травня 2006 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» був укладений кредитний договір №0301/0506/88-352, в забезпечення виконання зобов'язань за яким між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» був укладений іпотечний договір № 0301/0506/88-352Z-1 від 16 травня 2006 року, предметом якого є квартира [ADDRESS], належна на праві власності іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору дарування. [PERSON] померла [INFO], а 09 грудня 2014 року в зазначеній квартирі з'явились представники ТОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» та повідомили позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 0301/0506/88-352Z-1 від 16 травня 2006 року та вигнали позивача із належної йому на праві власності квартири, не надавши при цьому жодного документу на підтвердження зазначеного. У зв'язку із зазначеним [PERSON] звернувся до суду з даним уточненим позовом, в якому просив суд усунути йому перешкоди у користуванні майном шляхом зобов'язання ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звільнити квартиру за адресою: [ADDRESS] та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник інтересів ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. у судове засідання не з'явилась, представника своїх інтересів для розгляду даної цивільної справи не направила, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Треті особи [PERSON] та Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, представників своїх інтересів не направили, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомили. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді даної цивільної справи, дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. 16 травня 2006 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» був укладений кредитний договір №0301/0506/88-352, в забезпечення виконання зобов'язань за яким між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» був укладений іпотечний договір № 0301/0506/88-352-Z-1 від 16 травня 2006 року, предметом якого є квартира [ADDRESS], належна на праві власності іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору дарування. Викладене підтверджується матеріалами справи (а. с. 14, 15, 16-17, 19-20). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2008 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 22). Згідно з договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» останнє набуло право вимоги за, в тому числі, кредитним договором №0301/0506/88-352 від 16 травня 2006 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (а. с. 53-59, 62). На підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 08 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», останнє набуло статусу іпотекодержателя, в тому числі, іпотечним договором № 0301/0506/88-352-Z-1 від 16 травня 2006 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» (а. с. 60-61, 63). З матеріалів справи вбачається, що листом за вих. № 511657/ЛЗ-юр від 01 квітня 2014 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» повідомляло [PERSON] про намір звернути стягнення на предмет іпотеки (а. с. 73), проте доказів направлення такого повідомлення, як доказів отримання його адресатом суду надано не було. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 жовтня 2015 року на підставі заяви ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та вказаного договору іпотеки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на квартиру [ADDRESS] (а. с. 77-78). Відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з п. 13 іпотечного договору № 0301/0506/88-352-Z-1 від 16 травня 2006 року за вибором іпотекодержавтеля застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того, відповідно до 12 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов'язанням, позичальник не поверне іпотекодержавтелю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання та іпотечним договором. При настанні вказаних випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення зобов'язань у не менш, ніж 30-денний строк і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Положеннями ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Крім того, згідно з п. 24 ЗУ «Про іпотеку» Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини в контексті викладених норм права, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, оскільки в ході судового розгляду даної цивільної справи суду не було надано доказів повідомлення іпотекодавця [PERSON] про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, як це передбачено п. 24 ЗУ «Про іпотеку», а також не було надано доказів направлення [PERSON] письмової вимоги про усунення порушення зобов'язань у не менш, ніж 30-денний строк і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, як і доказів отримання ним таких документів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved