Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Стаханова» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він працював гірничомонтажником на ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля». Під час виконання позивачем трудових обовязків 17.12.2012 року з ним стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, про що було складено відповідний акт №20 за формою Н-1, затверджений 22.03.2013року. Позивачем було отримано закритий перелом обох пяткових кісток зі зміщенням. Комісією МСЕК було встановлено 3 групу інвалідності з 40% втратою професійної працездатності, безстроково. Відповідачем не було забезпечено належні, безпечні і здорові умови праці, що призвели до настання нещасного випадку, прямим наслідком чого є моральні страждання. Внаслідок отриманої травми у позивача змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичні нездужання і послаблення організму, оскільки він став інвалідом. Позивач постійно відчуває біль в ногах, що проявляться під час руху та при зміні погоди. В нього порушено функцію опори та ходьби, а також протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба, підземні види робіт. Всі ці обставини також вплинули на спосіб життя та сімейний бюджет. Позивач втратив нормальні життєві звязки і йому доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Зазначені обставини негативно вплинули на його душевний стан. Позивач постійно відчуває душевні страждання та переживання, зявилося почуття тривоги, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманої травми, неможливості відновлення стану здоровя. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві у розмірі 50000,00 грн. Позивач до судового засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.13). Представник відповідача до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти заявлених позовних вимог в повному обсязі (а.с.22). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працював в ВП «Шахта «Стаханова ДП «Красноарміськвугілля» гірничомонтажником з повним робочим днем в шахті. 11 квітня 2013 року був звільнений за ст. 40 п. 2 КЗпП України по інвалідності третьої групи, що підтверджується відмітками в трудовій книжці (а.с.4). Згідно з актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 17.12.2012 року об 11 годині 30 хвилин, за формою Н-1, з [PERSON] 17.12.2012 року стався нещасний випадок за таких обставин: після виконання робіт з оборки породи [PERSON], спускаючись униз по дробині, посковзнувся і упав, внаслідок чого отримав травму обох ніг. Постраждалому була надана перша медична допомога, після чого він був направлений до травматологічного відділення Димитровської ЦМЛ. Комісія по розслідуванню нещасного випадку оглянула місце нещасного випадку, ознайомилась з поясненнями свідків нещасного випадку, вивчила нормативно-технічну та організаційно-розпоряджувальну документацію, ознайомилась з характером травми потерпілого та висновку, що у відповідності до абз. 1 пункту 15 «Порядку проведення розслідування та обліку нещасних випадків, проф..захворювань та аварій на виробництві», даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, та по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1. Комісія також прийшла до висновку, що особами, які допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, невиконання яких привело до даного нещасного випадку, є [PERSON] (а.с.5-6). 22 березня 2013 року видано акт № 20 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1. В акті зазначено обставини, за яких стався нещасний випадок, які були визначені в акті за формою Н-1. Крім того зазначено: вид події: падіння потерпілого з висоти. Причини нещасного випадку: порушення технологічного процесу під час виконання робіт з оборки обмерзлої породи із шибера внутрішнього бункера, невиконання заходів безпеки з боку потерпілого, передбачених нормативно-технічними документами, під час виконання змінного завдання, незабезпечення безпечної роботи робітників на робочих місцях в зміні згідно технологічної документації та отриманні наряду. Діагноз згідно з листком непрацездатності: закритий перелом обох пяткових кісток зі зміщенням(а.с.7-8). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією та довідки про результати визначення ступені втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги [PERSON] встановлена 3 (третя) група інвалідності та 40% втрати працездатності, безстроково. Потребує у медикаментозному лікуванні та тростині (а.с.11,12). Згідно з випискою із історії хвороби [PERSON] знаходився на лікуванні у відділенні реабілітації санаторія «Славутич» з 16 травня по 08 червня 2013 року з діагнозом: закритий перелом обох пяткових кісток зі зміщенням (а.с.9). Згідно з медичним висновком Донецького науково-дослідницького інституту травматології та ортопедії [PERSON] встановлено заключний діагноз: виробнича травма, переломи обох пяточних кісток зі зміщенням (а.с.10, зворотній бік). Відповідно до ст.ст.1, 3\~ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України\~Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Позивач достатньо аргументував у позовній заяві моральні страждання, які спричинені позивачу внаслідок нещасного випадку на виробництві. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі, копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному лікуванні. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та оперативному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 30000,00 гривень. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідачем змінено назву на Відокремлений підрозділ «Шахта «Капітальна» Державного підприємства «Мирноградвугілля» (а.с.20). Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 3\~ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. \~ Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. На підставі ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600,00 грн. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial