Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, третя особа Комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області серія [NUMBER] від 08.08.2018 року, актовий запис №1055 від 08.08.2018 року. [PERSON] , [INFO] , покинула дитину у комунальному закладі охорони здоров`я «Перинатальний центр м. Маріуполь», про що в присутності головного лікаря складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справи України про дитину, покинуту в пологовому будинку, від 09.07.2018 року №245. Реєстрацію народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , було здійснено за заявою служби у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради відповідно до рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.07.2018 №336 «Про реєстрацію народження малолітньої дитини». Відомості про батька дитини внесено до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 08.08.2018 року №00020731874, наданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 12.09.2018 року №433 «Про надання статусу дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» малолітній [PERSON] , року народження, надано статусу дитини позбавленої батьківського піклування. Згідно з листом комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради» від 02.04.2019 №445, з 17.08.2018 року на повному державному забезпеченні перебуває малолітня [PERSON] , за час перебування дитини в закладі мати до неї не приходила, участі у вихованні не приймала, ніякої матеріальної допомоги не надавала Адміністрація дитячого будинку вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . За інформацією Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 03.04.2019 №43.2/13614, фахівцями Центру неодноразово здійснювалися візити до родини [PERSON] з метою проведення оцінки потреб сім`ї, однак, вдома нікого з членів родини жодного разу не було [PERSON] неодноразово залишались запрошення відвідати або зателефонувати до Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, але відповідач на запрошення не відреагувала. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей від 03.04.2019 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої [PERSON] на користь державного закладу чи опікуна (піклувальника), в якому буде на вихованні дитина в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.08.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.05.2020 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача - Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про перенесення слухання справи не надавала. Представник третьої особи - Комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги приспить задовольнити. Суд вислухавши сторони, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.280 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області серія [NUMBER] від 08.08.2018 року, актовий запис №1055 від 08.08.2018 року. [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої зазначено [PERSON] , мати - [PERSON] . З акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справи України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 09.07.2018 року, №245 у комунальному закладі охорони здоров`я «Перинатальний центр м. Маріуполь», вбачається, що дитину - [PERSON] було залишено 06.07.2018 року о 14-00 матір`ю [PERSON] . Згідно п. 4.1., 4.2., 4.З., 4.4. витягу з рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.07.2018 №336 «Про реєстрацію народження малолітньої дитини» записано дату народження дитини згідно з медичним свідоцтвом про народження - [INFO] , місце народження дитини: Україна. Донецька область, м.Маріуполь, Кальміуський район, при реєстрації народження присвоєно прізвище - [PERSON] , ім`я - [PERSON] , по батькові - [PERSON] , записано батьками дитини: мати [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 08.08.218 року №00020731874, наданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що відомості про батька дитини внесено до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 12.09.2018 року №433 «Про надання статусу дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статусу дитини позбавленої батьківського піклування. Згідно листа комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради» від №445, з 17.08.2018 року на повному державному забезпеченні перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , за час перебування дитини в закладі мати до неї не приходила, участі у вихованні не приймала, ніякої матеріальної допомоги не надавала Адміністрація дитячого будинку вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] Відповідно до листа Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 03.04.2019 №43.2/13614, фахівцями Центру неодноразово здійснювалися візити до родини [PERSON] з метою проведення оцінки потреб сім`ї, однак, вдома нікого з членів родини жодного разу не було [PERSON] неодноразово залишались запрошення відвідати або зателефонувати до Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, але відповідачка на запрошення не відреагувала. Згідно витягу із протоколу №6 від 03.04.2019 року засідання Центральної районної комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, комісією було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та підготовку позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Зі змісту п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України. [PERSON] , [INFO] є малолітньою дитиною. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави- учасниці. які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789- XII. дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч.2 ст. 143 Сімейного кодексу України, мати, яка не перебуває у шлюбі, зобов`язана забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Так, п.1. п.2 ч.1 ст. ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, а також у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.І ст. 164 СК України, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Позбавлення батьківських прав неповнолітніх батька, матері можливе лише у випадках, визначених п.1, 3 ч.1 ст. 164 СК, а саме якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування або якщо вони жорстоко поводяться з дитиною. Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України За 3 від ЗО березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав« ухилення батьків від виконання своїх обов`язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, шо негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі: не виявляють інтересу до її внутрішнього світу , не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками»). Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, шо при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків, позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини [PERSON] , а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідач не піклується про свою дитину, не здійснила дій щодо покращення санітарного стану житла, та не цікавиться її долею, хоча мала таку можливість. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та її небажання змінити своє ставлення до дитини. Проаналізувавши обставини ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків має триваючий характер, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дитини. З огляду на ці обставини суд вважає доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] . [INFO] , оскільки це сприятиме інтересам дитини. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до частин 2,3 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8. 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій фошовій сумі (ч.ч. 2,3 ст. 181 СК України). Згідно вимог ч. І ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 31 липня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з відповідача [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved