Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №HAG3RX12240085 від 17.01.2007 року у розмірі 14 375,71 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №HAG3RX12240085 від 17.01.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 387,00 грн. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам складає між ним та банком договір. Відповідач зобов`язався погашати заборгованість у наступному порядку: щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, та іншими витратами. Однак, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, строк прострочення за тілом кредиту за період з 25.05.2013 року по 25.05.2018 року становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 2387, 00 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,33%, а отже сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає 2387, 00 грн.х 0,33% х1825 днів прострочення/100 = 14375,71 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. 26.07.2018 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ПАТ Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Відповідно до супровідного листа Комінтернівського районного суду м. Харкова вказана справа була направлена до Жовтневого районного суду м. Харкова 11.02.2019 року та отримана Жовтневим районним судом 18.02.2019 року. Відтак, для розгляду даної справи автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.02.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.10.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви позичальника [PERSON] від 17.01.2007 року, між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №HAG3RX12240085, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 387,00 грн. на строк 12 місяців з 17.01.2007 року по 17.01.2008 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 38,19 грн. Умовами кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості має відбуватися щомісяця в період сплати з «20» по «24» число кожного місяця шляхом надання банку грошових коштів у сумі 250,46 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії та інших витрат. (а.с. 6). Укладення договору підтверджується заявою [PERSON] та Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (а.с. 6-10). ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Умовами договору передбачено, що [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплачувати відсотки, винагороди, комісії у встановлені договором строки (п. 3.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка»). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно з п. 4.2 Умов, у випадку порушення позичальником зобов`язань по погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, вказаному у заяві. На підтвердження обставин щодо невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань суду надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що строк прострочення за тілом кредиту за період з 25.05.2013 року по 25.05.2018 року становить 1 825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 2 387,00 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,33 %, відтак сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає 2 387,00 грн.*0,33 %*1 825 днів прострочення/100 та становить 14 375,71 грн. (а.с.4-5). Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В даному випадку позивач звертається до суду з вимогами не про стягнення тіла кредиту, строк повернення якого скінчився ще 17.01.2008 року, лише з вимогою про стягнення суми % за користування кредитом, яка нараховується позивачем за період з 25.05.2013 року по 25.05.2018 року не зважаючи на те, що строк користування кредитом скінчився. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10 цс18. Таким чином, в даному випадку вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та умовах договору, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №HAG3RX12240085 від 17.01.2007 року у розмірі 14 375,71 грн. слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір на користь позивача не стягується. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed