Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

До Михайлівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] з позовом до Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивований тим, що у лютому 1991 року між ним, як покупцем, з однієї сторони, та [PERSON], як продавцем, з іншої сторони, було досягнуто згоди про відчуження останнім на його користь садибного житлового будинку № 12, по вулиці 40 років Перемоги в селі Роздол Михайлівського району Запорізької області за суму 750 доларів США, про що було складено письмовий документ - від 08 лютого 1991 року. Умови договору купівлі продажу були повністю виконані. [PERSON] пославшись на відсутність в нього необхідних коштів, від нотаріального посвідчення ухилився. З дати, що вказана в розписці, а саме з 08 лютого 1991 року, він вважає себе власником вказаного садибного житлового будинку та відкрито володію цим нерухомим майном. [PERSON] помер в 13 квітня 1991 року тому можливості оформити права власності на садибний житловий будинок нотаріально позивач не має. За вказаних обставин просить суд визнати за ним право власності на вказаний садибний житловий будинок №12, який розташований по вул. 40 років Перемоги в с. Роздол, Михайлівського району Запорізької області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, проте надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. В судове засідання представник Роздольської сільської ради не зявився, проте надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до розписки від 08 лютого 1991 року [PERSON], в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердив, що він дійсно продав [PERSON] будинок, розташований в с. Роздол, по вулиці 40 років Перемоги № 12, Михайлівського району Запорізької області, за що отримав гроші в сумі 750 дол. США.( а.с. 7). Згідно з свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 20 березня 1990 року главою житлового будинку розташованого за адресою: Запорізька область Михайлівський район с. Роздол вул. 40 років Перемоги №40 є [PERSON]. (а.с. 8). Відповідно до повідомлення Роздольської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 03 квітня 2017 року за № 98, Роздольська сільська рада, на підставі свідчень громадян [PERSON]Г, та [PERSON] встановила наступне: у лютому 1991 року між громадянином [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди з приводу купівлі - продажу садибного житлового будинку №12 по вул. 40 років Перемоги в с. Роздол, Михайлівського району Запорізької області. На виконання умов договору покупець передав продавцеві житловий будинок, а покупець передав продавцеві обумовлену сторонами грошову суму. Громадянин [PERSON] володіє та користується садибним житловим будинком №12 по вул. 40 років Перемоги в с. Роздол, Михайлівського району Запорізької області з лютого 1991 року. [PERSON] помер 15 квітня 1991 року. (а.с. 9). Згідно з свідоцтвом про смерть серії II-ЖС № 452345, виданого 13 квітня 1991 року Роздольським ЗАГС Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] помер 13 квітня 1991 року( а.с. 10). Відповідно до повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно планувальне та техінвентарізаційне бюро» від 06 березня 2017 року за № 180, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: с. Роздол вул. 40 років Перемоги буд. 12 Михайлівського району Запорізької області згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 03 березня 2017 року зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20 березня 1990 року. ( а.с. 11) Згідно з Витягом зі Звіту про оцінку нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, вартість житлового будинку, розташованого в с. Роздол, по вул. 40 років Перемоги, буд. 12 станом на 29 вересня 2014 року становить 59\~378 грн. 00 коп. (а.с. 12) Відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок №12 по вул. 40 років Перемоги в с. Роздол, Михайлівського району Запорізької області зазначено опис основних конструктивних елементів житлового будинку та інженерне обладнання (а.с. 13). Згідно\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до\~ст.224 ЦК УРСР, що діяв на момент укладання договору і підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно\~ст.227 ЦК УРСР\~договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ч.1\~ст.47 ЦК УРСР). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Ст. 153 ЦК УРСР\~передбачено, до договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Цивільний кодекс УРСР\~в редакції 1963 року не передбачав поняття нікчемний правочин. Даний термін зявився у\~ЦК України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року. Договір купівлі-продажу житлового будинку від 08 лютого 1991 року не може бути визнаний нікчемним, оскільки станом на день його укладання не існувало такого поняття. Зазначений договір є оспорюваним і може бути визнаний недійсним при наявності для цього підстав, передбачених\~ЦК УРСР. Між тим, як встановлено в ході судового розгляду, на час складання договору купівлі - продажу, позивач домовився з відповідачем щодо усіх істотних умов договору, сплативши обумовлену вартість майна, отримав у власність садибний житловий будинок та відкрито володіє нерухомим майном як власним по теперішній час. Відповідно до ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~в редакції 1963 р., якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати останню дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди у подальшому не вимагається. Відповідно до п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»\~(із змінами згідно з\~постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями\~105,\~114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що між продавцем та покупцем було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що підтверджується розпискою, наданою [PERSON] 08 лютого 1991 року в якій зазначено предмет продажу, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Будь-яких суперечок між сторонами угоди судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, однак порушена форма угоди, оскільки при її укладенні не була дотримана нотаріальна форма договору. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позивачем повністю виконано умови укладеного договору, проте нотаріально посвідчити вказаний договір він не має можливості з тих підстав, що продавець садибного житлового будинку та власник [PERSON] помер 13 квітня 1991 року і захист майнових прав позивача можливий лише шляхом визнання договору дійсним. Стаття 392 ЦК України\~(в редакції 16 січня 2003 року) визначає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що укладаючи спірний договір купівлі-продажу майна від 08 лютого 1991 року сторони договору досягли усіх істотних умов договору, угода купівлі-продажу садибного житлового будинку фактично виконана сторонами в повному обсязі, вимоги про визнання укладеного договору недійсним з підстав недодержання нотаріальної форми договору не заявлено, за таких обставин позовні вимоги позивача про визнання права власності на садибний житловий будинок №12 по вул. 40 років Перемоги у с. Роздол, Михайлівського району Запорізької області обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved