Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] із вказаною вище заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт належності їй Свідоцтва про право власності на житло від 12 квітня 1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядження за № 204. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона, [PERSON], є власницею квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 12 квітня 1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядження за № 204. В червні 2014 року у заявниці виникла необхідність розпорядитися належною їй квартирою на свій розсуд, для цього вона звернулася до Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області для державної реєстрації права власності. Під час звернення було оглянуто представлені заявником документи та виявлено, що у Свідоцтві про право власності на житло від 12 квітня 1994 року допущена орфографічна помилка, а саме: замість по батькові за паспортом «[PERSON]» у Свідоцтві про право власності на житло від 12.04.1994 року зазначено - «[PERSON]». До судового засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. До суду, до судового засідання, представник заявника надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити, зацікавлена особа про причини неявки суд не повідомила. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що заява обґрунтована та, відповідно до ст. 256 ЦПК України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Як випливає з матеріалів справи, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджується Розпорядженням органу приватизації УЖКГ виконкому Одеської міської ради та довідкою КП ЖКС «Порто-Франківський №9» від 19.05.2014 року за вих. № 406, в якій зазначено, що [PERSON] була прописана та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] з 16.02.1961 року по теперішній час. В червні 2014 року у заявниці виникла необхідність розпорядитися належною їй квартири на свій розсуд, для цього вона звернулася до Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області для державної реєстрації права власності. Під час звернення було оглянуто представлені заявником документи та виявлено, що у Свідоцтві про право власності на житло від 12 квітня 1994 року допущена орфографічна помилка, а саме: замість по батькові за паспортом «[PERSON]» у Свідоцтві про право власності на житло від 12.04.1994 року зазначено - «[PERSON]». Як наслідок, державний реєстратор 28.04.2014 року прийняв рішення № 12725296 про відмову у державній реєстрації прав [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (форма власності: приватна), що є перешкодою для реалізації заявником своїх прав як власника нерухомого майна. Згідно положень ст. ст. 316-317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В паспорті серія [NUMBER] по батькові [PERSON] зазначено «[PERSON]», в свідоцтві про народження - «[PERSON]» (російською). Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п.6 ст. 256 ЦПК, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. На підставі ст. ст. 6-8, 3-4, 10-11, 15, 58, 60, 208-209, 212-215, 218, 256-257, 259, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved