Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 28.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 28 000 грн. з умовою їх повернення до 01.08.2014 року у повному обсязі, зі сплатою за весь час прострочення 24 % річних від суми заборгованості та з урахуванням встановленого індексу інфляції. Факт одержання відповідачем грошових коштів підтверджується розпискою. Відповідач не повернув борг у строк, визначений договором. Станом на 10.08.2014 року за договором від 28.04.2014 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], рахується заборгованість на загальну суму 28 184,11 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання, призначене на 19.02.2015 року позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання, призначене на 19.02.2015 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню з наступних підстав. 28.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання позики. Відповідно до п. 1 умов договору про надання позики від 28.04.2014 року позикодавець передав позичальнику у власність 28 000 грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою від 28.04.2014 року. Відповідно до п. 2 умов договору про надання позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцю грошову суму в розмірі 28 000 грн. до 01.08.2014 року. Відповідно до п. 6 умов договору про надання позики, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 24 % річних від простроченої суми. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується розпискою [PERSON] від 28.04.2014 року про отримання грошових коштів у сумі 28 000 грн. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Позивачем розрахована заборгованість відповідача за договором від 28.04.2014 року про надання позики, згідно з якою заборгованість [PERSON] станом на 10.08.2014 року становить 28 000 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 28 000 грн.; заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 184, 11 грн. Таким чином, оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved