Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

До Подільського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю із Солом'янського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», з вимогами про стягнення з відповідача 122894,62 доларів США заборгованості за кредитним договором від 02.08.2006 року посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору та неповернення коштів Представник позивача Спірина О.В. в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належно, що підтверджується матеріалами справи, та вважається повідомленим у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Тому суд вважає можливим слухати справу за її відсутності, з ухваленням заочного рішення в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. 02.08.2006 р. року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/4038/82/41935, згідно якого банк надав відповідачеві кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 114670,00 доларів США на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Відно по п. 1.4 договору процентна ставка за користування кредитом складає 12% річних. Термін повернення кредиту 02.08.2016 р. (а.с. 12-13). Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кошти банк видав, чим свої зобов'язання по договору виконав. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку остання проплата кредиту була здійснена в листопаді 2011 р. в розмірі 956,00 доларів США та 570,89 доларів США за процентами (а.с. 109). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. 9.1 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченного платежу, за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому договорі. Однак, відповідач свої зобов'язання по договору не виконує. Згідно наданого розрахунку вбачається, що з 15 грудня 2011 р. кредит не сплачується, в зв»язку з чим виникла заборгованість, враховуючи умови договору. Станом на 01 жовтня 2013 р. загальна сума заборгованості позичальника перед банком становить 122894,62 доларів США (що еквівалентно 982296,70 грн.), яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 54442,00 доларів США (що еквівалентно 435154,91 грн.), заборгованості за процентами в розмірі 12262,84 доларів США (що еквівалентно 98016,88 грн.) та пені за прострочення погашення кредиту та процентів в розмірі 56189,78 доларів США (що еквівалентно 449124,91 грн.), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 107-110). Представником позивача не обґрунтовано нарахування пені, в іноземній валюті - доларах США. За загальним правилом виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Проте, положення ч. 2 ст.192 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом, і не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені. Крім того, нарахування пені здійснено поза межами однорічного строку, всупереч положенням статті 258 ЦК України. Отже, розмір заборгованості в позовній заяві не обґрунтований, представник позивача в суд будучи належно оповіщеною про час і місце розгляду справи не з'явилася, а просила розглянути без її участі, тому суд розглядає на підставі наявних додатків до заяви і приходить до висновку про необґрунтованість суми заборгованості щодо нарахування пені. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого наявна заборгованість по сплаті кредиту та процентів, на стягнення якої позивач має право. А тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в цій частині. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial