Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник Акціонерного товариства «Одесаобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 3934,53 грн., що виникла на підставі споживання електроенергії за відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Позов обґрунтовано наступними обставини. АТ «Одесаобленерго», назву якого змінено на АТ «ДТЕК Одеські електромережі» постачає електроенергію за адресою: [ADDRESS] , а споживач - [PERSON] використовує електричну енергію для власних потреб та здійснює розрахунки за спожиту електроенергію. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомо, що відповідач є власником об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.12.2005 року у справі № 2-10985/05. Позивач вказує, що договір у письмовій формі з відповідачами не укладався, проте фактом приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії є її споживання відповідачем. З показань електролічильника за особовим рахунком № [NUMBER] боржником спожито електроенергії в період з серпня 2017 року по вересень 2018 року у кількості 1668 кВт/г на суму 3075,54 грн. За вказаний період оплата боржником не проводилась. Таким чином, за спожиту відповідачем, за вказаний розрахунковий період електроенергію, нарахована заборгованість у розмірі 3075,54 грн. За період з вересня 2017 року по червень 2020 року боржнику було нараховані інфляційні витрати у розмірі 616,06 грн. та за весь період прострочення 3% річних у розмірі 242,93 грн. У зв`язку з тим, що заборгованість відповідачем на теперішній час не була сплачена, позивач був змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що 11.09.2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено зміни в частині зміни найменування АТ «Одесаобленерго» та зареєстровано нове найменування Товариства, а саме АТ «ДТЕК Одеські електромережі», відносно інших даних, зазначених у Реєстрі щодо Товариства, зміни не вносилися, у зв`язку з чим просила змінити найменування позивача у даній справі з АТ «Одесаобленерго» на АТ «ДТЕК Одеські електромережі». Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлялась, відповідно до ст. 128 ЦПК України, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно з довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відзив на позов до суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечення представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.09.2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено зміни в частині зміни найменування АТ «Одесаобленерго» та зареєстровано нове найменування Товариства, а саме АТ «ДТЕК Одеські електромережі», відносно інших даних, зазначених у Реєстрі щодо Товариства, зміни не вносилися, у зв`язку з чим представником позивача було надано заяву про зміну найменування позивача у даній справі з АТ «Одесаобленерго» на АТ «ДТЕК Одеські електромережі». Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.12.2005 року у справі № 2-10985/05 (а.с. 16). АТ «Одесаобленерго» постачало електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , а споживач [PERSON] використовувала електричну енергію для власних потреб та здійснювала розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам, у передбачені терміни, відповідно до особового рахунку № [NUMBER] . Відносини між громадянами (споживача електричної енергії) та енергопостачальниками станом на момент виникнення спірних правовідносин врегульовані, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії», «Привалами роздрібного ринку, електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312,та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п.1.2.1. ПРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання електричної енергії здійснюється за умови постачання електричної енергії на підставі Договору про постачання електричної енергії. Відповідно до п.1.2.5 укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому та частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). Відповідно до ст.ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. У даному випадку заявник постачає електричну енергію боржнику, а останнім здійснюється оплата за електроенергію. Відповідно до п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб; надавати розрахункові документи на вимогу представників електропостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показам засобу комерційного облік та інше. Споживач несе відповідальність за прострочення платежів за електричну енергію та зобов`язаний здійснювати оплату за споживну електричну енергію відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються Постачальником, у термін, який вказаний в рахунку для сплати за фактично укладеним договором. Пунктом 4.12 ПРЕЕ передбачено, що плата за спожиту електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем. Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках, і спорудах, комплексах будинків і споруд до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону, послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Крім того, Закон України «Про ринок електричної енергії» регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії за нормами якого, постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії, а споживачі енергії - це фізичні особи, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Як вбачається з показань електролічильника за особовим рахунком № [NUMBER] боржником спожито електроенергії в період з серпня 2017 року по вересень 2018 року у кількості 1668 кВт/г на суму 3075,54 грн. За вказаний період оплата боржником не проводилась. Таким чином, спожиту відповідачем за вказаний розрахунковий період нарахована заборгованість у розмірі 3075,54 грн. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Щодо заявлених вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно , виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з вересня 2017 року по червень 2020 року боржнику було нараховані у відповідності до ст. 625 ЦК України інфляційні витрати у розмірі 616,06 грн. та за весь період прострочення 3% річних у розмірі 242,93 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн., сума сплаченого судового збору, в зазначеному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved