Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом (а.с.1-3), який було уточнено (а.с. 41-43), до ДП\~«Морський торговельний порт «Чорноморськ» про стягнення заробітної плати, в якому посилається на те, що: -наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» №322-О від 03.07.2014 р. його було примусово переведено на неповний робочий час з 32 годинним робочим тижнем, що призвело до зменшення заробітної плати; -рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.11.2014 р., яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2016 р., наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» №322-О від 03.07.2014 р. в частині постійного переміщення теслярем 5-го розряду відділу побуту з оплатою за штатним розкладом та з 32-х годинним робочим тижнем визнано незаконним та скасовано; -наказом директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» №261-О його було поновлено в правах з поверненням повної тарифної ставки, з 40-ка годинним робочим тижнем, з оплатою за штатним розписом без нарахування частини заробітної плати, якої він був позбавлений в результаті незаконного зменшення відповідачем його робочого тижня на один день, просить суд: стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь [PERSON] заробітну плату за період з 03.07.2014 р. по 07.05.2015 р. у розмірі 6716,62 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву (а.с. 44, 45), в якій підтримав позовні вимоги та заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні 19.04.2017 р. представник відповідача [PERSON] не визнала позовні вимоги, посилаючись у виступі та письмових запереченнях (а.с. 19-20, 30-31) на те, що позивач не працював той час, який просить оплатити, що спір щодо його переведення вже розглянутий судом і порушені права поновлено. Представник відповідача [PERSON] надала заяву (а.с. 101), в якій просила відмовити у задоволені позову та продовжити розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні 19.04.2017 р. підтримав позовні вимоги та їх обгрунтування у повному обсягу, посилаючись на те, що позивача неправомірно позбавили оплати праці у повному обсягу. Представник третьої особи [PERSON] надав заяву (а.с. 94), в якій просив задовольнити позовні вимоги та продовжити розгляд справи у його відсутності. Судом винесено ухвалу про розгляд справи у відсутності незявившихся учасників судового розгляду. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.11.2014 р., яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2016 р., було визнано незаконним та скасовано наказ директора Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» №322-О від 03.07.2014 р. в частині постійного переміщення [PERSON] теслярем 5-го розряду відділу побуту з оплатою за штатним розкладом та з 32-х годинним робочим тижнем (а.с.4-7, 8-11, 22-25, 26-29). Згідно витягу з наказу директора ДП «ІМТП» №261-О від 07.05.2015 р. [PERSON] переведено постійно на повну тарифну ставку з 07.05.2015 р. теслярем 6-го розряду відділу побуту з оплатою за штатним розписом (а.с.15, 32, 80-83). [PERSON] звернувся до ДП «ІМТП» із заявою про перерахунок та доплату заробітної плати, яка була йому зменшена внаслідок незаконного переведення. Листами (а.с.12-13) відповідач відмовив [PERSON] в перерахунку заробітної пласти, посилаючись на те, що відсутні підстави для нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу. Згідно витягу з наказу директора ДП «ІМТП» №261-О від 07.05.2015 р. (а.с. 15, 32, 80-83) [PERSON] було переведено постійно на повну тарифну ставку з 07.05.2015 р. теслярем 6-го розряду з оплатою за штатним розписом. Таким чином, позивачу, в період з 03.07.2014 р. по 07.05.2015 р. повинна бути збережена середня заробітна плата за попереднім місцем роботи. Згідно довідки централізованої бухгалтерії ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» від 02.03.2017 р. (а.с.33) різниця у заробітній платі позивача, нарахованої згідно з нормами часу та заробітної плати, нарахованої за фактично відпрацьований час згідно наказів №491-О від 30.09.2017р. (в зміну наказу №322-О від 03.07.2014 р.) та наказу №261-О від 07.05.2015р. складає 6716,62 грн. Ч.4 ст. 97 КЗпП України передбачає, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачає, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Ст.22 Закону України «Про оплату праці» передбачає, що суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Ст.238 КЗпП України передбачає, при розглядi трудових спорiв у питаннях про грошовi вимоги, крiм вимог про виплату працiвниковi середнього заробiтку за час вимушеного прогулу або рiзницi в заробiтку за час виконання нижче оплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спiр, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд не бере до уваги заперечення сторони відповідача (а.с. 19-20, 30-31), які не є обґрунтованими. Не знайшли свого підтвердження і доводи сторони відповідача про те, що цей спір вже вирішений судом, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі. Докази на а.с. 12-14, 56-62 свідчать про невиплату різниці у заробітній платі після скасування наказу №322-О від 03.07.2014 р. Ч.3 ст.88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ч.1 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору то він підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved