Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15.08.1997 р. [PERSON], яка являлася його матір'ю, придбала у [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], 464/1000 частини квартири [ADDRESS], на підставі договору № 3148 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на товарній біржі «Центральна Одеська біржа», право власності було зареєстровано у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації 27.10.1997р. Сторони виконали усі умови договору. На момент укладення вищезазначеного договору в нотаріальному порядку його не було зареєстровано, оскільки на той час така умова була необов'язкова. [INFO] померла [PERSON], позивач звернувшись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко О.В. із заявою про прийняття спадщини, однак листом йому було роз'яснено, що йому, як спадкоємцю за законом, не може бути видане свідоцтво про право на спадщину на майно, яке складається з 464/1000 частин квартири [NUMBER], що розташована в будинку [ADDRESS] у зв'язку з тим, що договір № 3148 купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 15.08.1997р. Одеською товарною біржею, на підставі якого вказана частина квартири належала померлій, не відповідає вимогам законодавства, а саме однією із сторін договору купівлі-продажу виступала неповнолітня особа, яка на час укладення договору не мала необхідного обсягу дієздатності, тому не могла бути членом біржі. Для вирішення даного питання йому було порекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав, тому за даних обставин вимушений був звернутися до суду. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений 15.08.1997р. на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» за № 3148, за яким [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], продала, а [PERSON] купила 464/1000 частини квартири [ADDRESS], яка складається в цілому з чотирьох кімнат жилою площею 52,8 кв.м., загальною площею 88,6 кв.м., корисною площею 86,8 кв.м. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялася за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Враховуючи, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, що 15.08.1997 р. між [PERSON], як покупцем та [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» був укладений договір купівлі-продажу № 3148 464/1000 частин квартири [ADDRESS]. (а.с. 6-7) 27.10.1997 року вказаний договір був зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації за № 674 стр. 146 кн. 233 пр. (а.с. 7) Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано. Відповідно до свідоцтва про народження, вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]Й, що підтверджується його копією, яка наявна в матеріалах справи. (а.с. 12) [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке було видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та про що в Книзі реєстрації смертей 10.08.2017р. зроблено відповідний актовий запис за № 8286. (а.с. 13) Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко О.В. від 14.09.2017р. № 137/02-14 позивача повідомлено, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко О.В. заведена спадкова справа № 09/2017 до майна [PERSON], яка померла [INFO], та що йому, як спадкоємцю за законом, не може бути видане свідоцтво про право на спадщину на майно, яке складається з 464/1000 частин квартири [NUMBER], що розташована в будинку [ADDRESS] у зв'язку з тим, що договір № 3148 купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 15.08.1997р. Одеською товарною біржею, на підставі якого вказана частина квартири належала померлій, не відповідає вимогам законодавства, а саме однією із сторін договору купівлі-продажу виступала неповнолітня особа, яка на час укладення договору не мала необхідного обсягу дієздатності, тому не могла бути членом біржі. Для вирішення даного питання йому було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. За даних обставин позивач звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, за вказаним договором матір позивача набула права власності на 464/1000 частини квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2 ст. 47 ЦК України ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі продажу № 3148 від 15.08.1997 року ніким не спростовані та свідчать про те, що матір позивача [PERSON] є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли матір позивача [PERSON] передала гроші за відповідну частину купленої квартири, а відповідач передала їй у відповідь квартиру та правовстановлювані документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: approved