Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON], який помер 21.04.2015 р., а саме на: земельну частку (пай) площею 4,29 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Зоря» Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0217626; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,24 га, рілля, кадастровий номер 7422486500:03:001:0398, що розташована на території Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право власності на яку належало [PERSON], яка померла 13.12.2008 р.; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,72 га, пасовища, кадастровий номер 7422486500:03:002:0168, що розташована на території Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право власності на яку належало [PERSON], яка померла 13.12.2008 р; земельну частку (пай)) площею 4,29 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Зоря» Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0217624, та належало [PERSON], який помер 08.01.2001 року. Позивач прийняв спадщину після смерті батька, проте нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не зявився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не зявився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до частини 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON], народився 01 грудня 1981 року в с. Перелюб Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом НМ 533882, виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 23.12.2016 р. Відповідно до свідоцтва про народження батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (повторне свідоцтво про народження ІІ-ЕЛ № 377830 видане 28 лютого 1984 року). Відповідно до свідоцтва про народження мого батька його батьками є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження ІІ-ЯР № 482270 від 16.11.1958 року). Дід та баба позивача [PERSON] та [PERSON] одружилися 21.02.1956 року (свідоцтво про одруження ЯФ № 369506). 21 квітня 2015 року батько позивача [PERSON] помер, про що Перелюбською сільською \~радою Корюківського району Чернігівській області 23 квітня 2015 року видане свідоцтво про смерть (серія І-ЕЛ № 251435) та складено відповідний актовий запис № 15. За життя [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» на території Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та був включений в списки на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Як результат йому на його ім?я був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0217626 на земельну частку розміром 4,29 умовних кадастрових гектари 02 серпня 1996 року. Вартість земельної частки (паю) на момент смерті \~41909,00 грн. Також [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України успадкував від своєї матері [PERSON], яка померла 13.12.2008 року, земельні ділянки (колишня земельна частка (пай), а саме: ?земельна ділянка площею 3,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість на момент смерті 14\~457,90 грн; ?земельна ділянка площею 0,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість на момент смерті 2\~116,21 грн. ?земельну частку (пай) розміром 4,29 умовних кадастрових гектари, по колишньому КСП «Зоря» Перелюбської сільської ради, право на яку належало [PERSON], який помер 08.01.2001 року, та була успадкована його дружиною відповідно до норм ЦК УРСР, але за життя останньої не було офіційно оформлено право на неї, вартість на момент смерті 16\~710,00 грн. За життя батько позивача не встиг оформити спадкові права на це майно. Відповідно до довідки виконкому Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 17.02.2017 № 80 [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [INFO] разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON]. Відповідно до довідки виконкому Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 17.02.2017 № 78 [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [INFO] разом з сином [PERSON]. Відповідно до довідки виконкому Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від \~12.04.2018 року № 179 [PERSON] на момент смерті - 21.04.2015 року проживав із спадкоємцем [PERSON] за адресою с. Баляси Корюківського району, вул.. Піщана, 5. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач прийняв спадщину після смерті батька, проте нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до інформації Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області \~\~(1927/177-18 від 04.05.2018) [PERSON] отримав сертифікат на право земельну частку (пай) серії ЧН № 0217626, зареєстрований 02.08.1996 року на площу 4,29 умовних кадастрових гектарах, по колишньому КСП «Зоря» Перелюбської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. Для підтвердження дійсності отримання покійними бабусею та дідусем документів на землю позивач звернувся з заявами до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де йому надали відповідну інформацію (1128/147-17 та 1119/147-17 від 08.09.2017). У разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) \~порядку видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до суду ([PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна \~спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно\~\~статті 16 Цивільного кодексу України\~\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для \~оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину \~не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1, 3 ст. 136 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, врахувавши майновий стан сторони,\~своєю ухвалою відстрочив сплату частини судового збору у сумі 375 грн. 97 коп. до ухвалення судового рішення у справі. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, несплачену позивачем частину судового збору в розмірі 375,97 грн. суд вважає за можливе віднести на рахунок держави. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved