Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 26.06.2019 року звернувся [PERSON] із вказаною позовною заявою про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову вказано, що 18.09.2018 року між [PERSON] (страхувальник) та ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (страховик) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско Класичне» № 316001-2111-1000016 та Додаток 1 до цього договору, відповідно до умов якого були застраховані майнові інтереси позивача, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем Hyundai Sonata, 2013 р.в., д/н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . 16.01.2019 року сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля Hyundai Sonataна д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті якої автомобіль Hyundai Sonataна д.н. [NUMBER] зазнав значних механічних пошкоджень. Постановою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/1427/19 від 18.02.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На виконання умов договору страхування, позивач 16.01.2019 року повідомив страховика про ДТП, надав транспортний засіб для огляду та для проведення автотоварознавчої експертизи. 17.02.2019 року позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування № 21910ю, разом з якою було надано банківські реквізити для перерахування йому грошових коштів. Листом № 163 від 11.03.2019 року страховик відмовив у визнанні події страховим випадком та здійсненні страхового відшкодування, посилаючись на невиконання позивачем умов Договору страхування щодо своєчасної сплати другої частини страхового платежу та ненадання застрахованого транспортного засобу для повторного огляду. Оскільки, позивач не погоджується з відмовою страховика у виплаті страхового відшкодування, він вимушений був звернутися з позовом до суду, та згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог просить суд стягнути на свою користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 226 636, 02 грн. та пеню у розмірі 2 424, 62 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 року було закрите підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. В письмовому відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки при укладенні договору страхування сторони на власний розсуд визначили конкретні умови страхування, а саме: порядок сплати страхових платежів, порядок виплати і розрахунок суми страхового відшкодування. Проте позивач порушив умови Договору страхування щодо своєчасної сплати страхового платежу та не надав застрахований транспортний засіб для повторного огляду після оплати із запізненням чергової частини страхового платежу, у зв`язку із чим відповідальність страховика була зупинена в момент настання події, що мала ознаки страхового випадку, та страховик не ніс страхових зобов`язань. Крім того, представник відповідача зазначив, що у випадку виконання позивачем вимог п. 5.4. Додатку 1 до Договору страхування, відповідач міг би прийняти рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 212 987, 71 грн. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення цього рішення є 08.11.2019 року. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.09.2018 року сторони уклали Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско Класичне» № 316001-2111-1000016 та Додаток 1 до цього Договору «Умови добровільного страхування наземного транспорту», за умовами якого були застраховані майнові інтереси позивача, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем Hyundai Sonata, 2013 р.в., д/н [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , строком на один рік до 18.09.2019 року. Вигодонабувачем за Договором страхування визначено власника транспортного засобу - [PERSON] , який уповноважив позивача на представництво його інтересів з питань розпорядження належним йому автомобілем Hyundai Sonata на підставі довіреності від 18.09.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом ОМНО Галієвським Д.О., зареєстрованої в реєстрі за № 1857. Згідно п. 8.3., 9.1. Договору страхування, загальний страховий платіж за договором складає 18 773, 80 грн., та підлягає сплаті частинами по 4 693, 45 грн. в строк до 18.09.2018 року, 18.12.2018 року, 18.03.2019 року, 18.06.2019 року включно. Відповідно до п. 6.2. Договору страхування, страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу та додаткового обладнання внаслідок ДТП, стихійних явищ, пожежі та вибуху, протиправні дії третіх осіб, інші випадкові події та викрадення транспортного засобу. 16.01.2019 року на перехресті вул. Катериниська та вул. Троїцька у м. Одеса водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai», д/н [NUMBER] , на регульованому перехресті здійснив виїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, в результаті чого здійснив зіткнення із тролейбусом «Богдан» бортовий № [NUMBER] , та в подальшому по інерції скоїв наїзд на рекламну конструкцію, що призвело до пошкодження транспортного засобу. Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 18.02.2019 року по справі № 522/1427/19, що набрала законної сили, [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення вимоги п. 8.7.3. е ПДР, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. в дохід держави. 16.01.2019 року позивач по телефону повідомив відповідача про настання страхової події. Відповідно до п. 7.5.2. Додатку 1 до Договору страхування визначений обов`язок страховика, протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання події, що має ознаки страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику. Пунктом 7.6. Договору визначено, що страхування здійснюється за правилами «VIP-врегулювання». Пунктом 8.1.7. Додатку 1 до Договору страхування визначено, що у випадку застосування «VIP-врегулювання» страховик направляє до страховика свого представника (аварійного комісара) для організації всіх необхідних дій по врегулюванню страхового випадку. А саме: виїзд аварійного комісара на місце події; прийняття заяви про настання події, що має ознаки страхової; фотографування пошкодженого ТЗ та складення акту огляду; збір документів, необхідних для врегулювання страхового випадку. Пункт 10.7. Додатку 1 до Договору страхування встановлює, що оплата роботи незалежного експерта з проведення автотоварознавчої експертизи здійснюється за рахунок страховика. На виконання вказаних умов Додатку 1 до Договору страхування страховик направив на місце ДТП аварійного комісара [PERSON] , який 16.01.2019 року здійснив огляд місця події, за результатами якого склав рапорт про результати огляду, здійснив фотофіксацію ДТП та пошкоджень застрахованого транспортного засобу. 17.01.2019 року позивач звернувся до відповідача із письмовим повідомленням № 21910ю про настання події, що має ознаки страхового випадку. 22.01.2019 року за заявкою відповідача був проведений огляд та складений акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість). 09.02.2019 року на підставі замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна» оцінювачем [PERSON] складено Звіт № 19-02-19 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, спричиненого власнику КТЗ, відповідно до якого: ринкова вартість транспортного засобу на дату проведення оцінки дорівнює 353 159, 81 грн.; вартість відновлювального ремонту оцінено у 421 964, 04 грн.; вартість матеріального збитку оцінено у 353 159,81 грн. В письмових поясненнях третьої особи, власник застрахованого транспортного засобу [PERSON] повідомив суду, що на виконання умов розділу 10 Додатку 1 до Договору страхування позивач та відповідач погодили з ним форму виплати страхового відшкодування та узгодили, що воно повинно бути виплачене на банківський рахунок страхувальника [PERSON] , отже останній є належним позивачем. 17.02.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 21910ю про виплату страхового відшкодування на його розрахунковий рахунок за вказаними банківськими реквізитами. 13.03.2019 року відповідач склав страховий акт № В-21910/19 про відмову у виплаті страхового відшкодування, яким не визнав факт страхового випадку у зв`язку із порушенням умов Договору страхування п.5.2., 5.3., 5.4., та у зв`язку з тим, що на момент ДТП договір зупиняв свою дію. 11.03.2019 року листом за вих. № 163 відповідач повідомив позивачу, що у визнанні події страховим випадком і виплаті страхового відшкодування відмовлено у зв`язку із невиконанням умов Договору страхування щодо своєчасної оплати другої частини страхового платежу та ненаданням застрахованого транспортного засобу для повторного огляду. Так, відповідно до п.5.2. Додатку 1 до Договору, якщо договором передбачено сплату страхового платежу частинами (в розстрочку), договір набуває чинності та починається відповідальність страховика у повному обсязі з 00 год. 00 хв. дня наступного за днем надходження першої частини страхового платежу на поточний рахунок або до каси страховика, але не раніше дати, зазначеної як дата початку першого періоду відповідальності страховика. Відповідальність страховика зупиняється о 23 год. 59 хв. дня закінчення першого періоду відповідальності страховика, за який отримано оплату. Відповідно до п. 5.3. Додатку 1 до Договору, при надходженні чергової (наступної) частини страхового платежу відповідальність страховика автоматично поновлюється у повному обсягу з 00 год. 00 хв. дня, наступного за днем отримання чергової частини страхового платежу, з урахуванням підпункту 5.5-5.6 цього Додатку до Договору, та діє по 23 год. 59 хв. дня закінчення відповідного оплаченого періоду відповідальності страховика, зазначеного в Розділі 9 Договору. Страховик не несе страхових зобов`язань по випадках, що мають ознаки страхових та які настали в період зупинення відповідальності страховика. У випадку сплати простроченого страхового платежу, строк дії договору не подовжується на строк зупинення його дії, та страхові платежі, зазначені в договорі, не переглядаються. Відповідно до п. 5.4. Додатку 1 до Договору, у випадку, коли період часу від дати, встановленої в договорі як гранична дата, до якої необхідно сплатити страховий платіж (або відповідну частину страхового платежу) до дати надходження страхового платежу (або відповідної частини страхового платежу) на поточний рахунок або до каси страховика перевищує 5 (п`ять) робочих днів, відповідальність страховика за договором поновлюється після надходження страхового платежу (або відповідної частини страхового платежу) за умови повторного огляду застрахованого транспортного засобу та додаткового обладнання не раніше дати підписання сторонами відповідного акта огляду транспортного засобу, який стає додатком до договору. Прострочена друга частина чергового страхового платежу в сумі 4 693, 45 грн. фактично сплачена позивачем 30.12.2018 року, та зарахована на рахунок відповідача 03.01.2019 року, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1227521910.1 від 30.12.2018 року, та не заперечується сторонами. Таким чином, період часу від граничної дати по сплаті другої частини страхового платежу (18.12.2019 року) до дати надходження страхового платежу на рахунок страховика (03.01.2019 року) складає 8 робочих днів. Позивач зазначив, що не погоджується із відмовою страховика визнати подію страховим випадком, у зв`язку із тим, що положення п. 5.2., 5.3., 5.4. Додатку 1 до Договору страхування не були йому роз`ясненні під час укладення Договору страхування, перелічені пункти не містяться в основному Договорі, а викладені дрібним шрифтом у Додатку 1 до Договору страхування, який складається з 11 аркушів, та є складним для розуміння для нього, як для громадянина Йорданії. Також позивач посилається на те, що ні Договір страхування, ні Додаток 1 до цього договору не містять опис процедури надання транспортного засобу для огляду, а тому положення п. 5.4. Додатку 1 є завідомо такими, що не можуть бути виконаними. Крім того, позивач посилається на те, що з дня зарахування другої частини страхового платежу на рахунок страховика (03.01.2019 року) по день настання страхової події (16.01.2019 року) відповідач користувався сплаченими йому грошовими коштам та не звернувся до позивача із пропозицією про надання транспортного засобу для повторного огляду, що є порушенням прав споживача на отримання послуги належної якості. Тому на час настання страхової події позивач виконав свій обов`язок по оплаті страхового платежу, а відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по виплаті страхового відшкодування. Вирішуючи спір щодо відмови страховика у визнанні події ДТП страховим випадком і здійсненні страхової виплати за договором страхування, суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема: з договорів та інших правочинів. Згідно з п. 1, 2 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з положеннями статті 16 Закону України «Про страхування», статті 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Верховний Суд України у листі від 19.07.2011, «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» виклав наступну правову позицію, що «… виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, … коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Слід також враховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. Аналогічна правова позиція викладена у п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». В той же час причиною відмови у визнанні події страховим випадком стало саме ненадання позивачем застрахованого транспортного засобу для повторного огляду після оплати із простроченням другої частини страхового платежу, яка на момент ДТП була сплачена. При цьому, відповідач не посилається на те, що не проведення вказаного повторного огляду застрахованого транспортного засобу позбавило його можливості переконатися у тому, що ця подія є страховим випадком, а лише вказує на цю обставину, як на підтвердження неналежного виконання позивачем Договору страхування. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пункт 5.4. Додатку 1 до Договору страхування встановлює обов`язок для обох сторін договору у випадку надходження чергової частини страхового платежу із запізненням більше ніж на 5 робочих днів, провести повторний огляд застрахованого транспортного засобу та додаткового обладнання і підписати відповідний акт огляду транспортного засобу. В матеріалах справи відсутні докази усного чи письмового звернення ПрАТ «СК «Євроінс Україна» до позивача із пропозицією чи вимогою про надання застрахованого транспортного засобу для повторного огляду з метою виконання п. 5.4. Додатку 1 до Договору страхування. Суд звертає увагу, що саме по собі ненадання застрахованого транспортного засобу для повторного огляду після оплати з простроченням чергової частини страхового платежу, терміни та порядок проведення якого не визначені у п. 5.4. Додатку 1 до Договору не може бути підставою для відмови у визнанні ДТП страховим випадком. Більш того, після отримання повідомлення позивача про ДТП, страховик в день ДТП направив на місце ДТП аварійного комісара [PERSON] , який 16.01.2019 року здійснив огляд місця події, за результатами якого склав рапорт про результати огляду, здійснив фотофіксацію ДТП та пошкоджень застрахованого транспортного засобу; страховик замовив та оплатив проведення автотоварознавчої експертизи; сприяв збору та поданню необхідних заяв від позивача та інших документів для виплати страхового відшкодування. З зазначеного можна зробити висновок, що відповідач після повідомлення йому про ДТП вчинив всі необхідні дії, передбачені Договором страхування та Додатком 1 до цього договору, що свідчить про визнання ним чинності Договору страхування на момент настання події, що має ознаки страхової. Додатково суд звертає увагу, що страховик вчинив дії щодо повернення позивачу отриманої від нього із запізненням другої частини страхового платежу у зв`язку із відмовою в поновленні дії Договору страхування, але продовжив користуватися вказаними грошовими коштами навіть після відмови у визнанні події страховим випадком через порушення позивачем умов Договору страхування з-за своєчасної оплати чергової частини страхового платежу та ненадання застрахованого транспортного засобу для повторного огляду. Стосовно порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів» суд зазначає наступне. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 11.03.2015 року по справі № 6-126цс14. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Суд відхиляє доводи позивача щодо не ознайомлення його зі змістом умов Договору страхування та Додатку 1 до цього Договору, оскільки в матеріалах справи містяться копії вказаного договору та додатку, на кожній сторінці яких міститься підпис і представника страховика, і підпис позивача. Інших доказів на підтвердження цього доводу суду не надано. В той же час, вбачається порушення відповідачем права позивача, як споживача, на належну якість продукції та обслуговування, що виразилось у незабезпеченні вчасного виконання сторонами умов п. 5.4. Додатку 1 до Договору страхування щодо проведення повторного огляду транспортного засобу. Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку про неправомірність відмови у кваліфікуванні дорожньо-транспортної пригоди від 16.01.2019 року страховим випадком. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Пунктом 10.1.2. Додатку 1 до Договору встановлено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з умовами Договору та умовами цього Додатку до Договору, з урахуванням умов обраної в розділі 6 Договору програми страхування, на підставі письмової заяви страхувальника (його правонаступника/спадкоємця, вигодонабувача) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (страховим комісаром) у формі, що визначається страховиком, та після подання страхувальником всіх передбачених в розділі 6 цього Додатку до договору та оформлених належним чином документів, що необхідні для встановлення причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку, визначення розміру завданих збитків. Відповідно до п. 5.8.3 та 8.1. Договору, загальна страхова сума становить 430 000 гривень. Згідно висновків звіту № 19-02-19 від 09.02.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Sonataна, д.н. [NUMBER] , після ДТП оцінено у 421 964, 04 грн, а ринкова вартість транспортного засобу на дату проведення оцінки дорівнює 353 159, 81 грн. Відповідно до п. 1.5.16 Додатку 1 до Договору страхування, повною (конструктивною) загибеллю ТЗ вважається такий рівень пошкодження внаслідок страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового), коли вартість відновлення застрахованого транспортного засобу перевищує 70% страхової суми, яка зазначена в п. 5.8. договору страхування. Отже в даному випадку має місце повна (конструктивна) загибель застрахованого транспортного засобу. Відповідно до умов п. 10.11. Додатку 1 до Договору, у разі повної конструктивної загибелі застрахованого ТЗ (вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ перевищує 70% від суми зазначеної в п. 5.8. Договору) розмір страхового відшкодування визначається, на розсуд Страховика, одним з наступних шляхів: а) як сума дійсної вартості застрахованого ТЗ та ДО на дату настання страхового випадку, що визначається на підставі автотоварознавчої експертизи, але не більше розміру страхової суми ТЗ та ДО на момент настання страхового випадку і необхідних та доцільних витрат страхувальника, передбачених в п. 10.10 цього додатку до договору, та за вирахуванням передбаченого п. 6.3.-6.4. Договору та п. 4.5.-4.6. цього Додатку до Договору розміру франшизи. При цьому застрахований ТЗ (право власності) Страховику. б) як сума дійсної вартості застрахованого ТЗ та ДО на дату настання страхового випадку, що визначається на підставі автотоварознавчої експертизи, але не більше розміру страхової суми ТЗ та ДО на момент настання страхового випадку і необхідних та доцільних витрат страхувальника, передбачених в п. 10.10 цього додатку до договору, та за вирахуванням передбаченого п. 6.3.-6.4. Договору та п. 4.5.-4.6. цього Додатку до Договору розміру франшизи та за вирахуванням вартості залишків застрахованого ТЗ. З відповіді Регіонального сервісного центру в Одеській області від 27.06.2019 року за № 31/15-198аз та доданих до неї документів вбачається, що 06.03.2019 року транспортний засіб Hyundai Sonataна, 2013 р.в., номер кузова [NUMBER] , був перереєстрований на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7466/19/008042 від 06.03.2019 року за ціною 107 100 грн. Відповідно до п. 6.3. Договору страхування, розмір безумовної франшизи у випадку пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП дорівнює 0,5%. Відповідно до п. 6.4. Договору страхування, розмір додаткової безумовної франшизи при повній конструктивній загибелі транспортного засобу дорівнює 5%. Крім того, згідно з п. 10.13. Додатку 1 до Договору страхування, у випадку, коли страховий платіж за договором сплачується частинами (в розстрочку), страховик має право вирахувати суму всіх несплачених страхових платежів із суми страхового відшкодування. Представник відповідача у поданому відзиві заявив про бажання відповідача скористатися своїм передбаченим п. 10.13 Додатку 1 до Договору страхування правом на вирахування суми всіх несплачених страхових платежів із суми страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не була сплачена третя та четверта частина страхових платежів, що дорівнює 9 386, 90 грн. При цьому, з меморіального ордеру №2PL576954 від 03.01.2019 вбачається, що банком було утримано з платежу на користь ПрАТ «СК «Евроінс» в сумі 4 693, 45 грн. комісію у розмірі 35, 20 грн., про стягнення якої позивача не було попереджено, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1227521910.1 від 30.12.2018 року. Відтак, сума неотриманих відповідачем страхових платежів за договором страхування становить 9 422, 10 грн. Таким чином, сума страхового відшкодування за страховим випадком розраховується за формулою: від суми дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку (353 159, 81 грн.) необхідно вирахувати безумовну франшизу у випадку пошкодження транспортного засобу за ризиками ДТП у розмірі 0,5% від страхової суми (2 150 грн.), безумовну франшизу у випадку повної (конструктивної загибелі транспортного засобу у розмірі 5% від страхової суми (21 500 грн.), вартість залишків пошкодженого застрахованого транспортного засобу (107 100 грн.) та суму несплачених страхових платежів (9 422, 10 грн.), що дорівнює 212 987, 71 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Пунктом 12.4. Додатку 1 до Договору страхування встановлено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний календарний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив позивачу у здійсненні страхового відшкодування листом № 163 від 11.03.2019 року. На підставі чого, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування за період з 12.03.2019 року по день подання позовної заяви 26.06.2019 року, тобто за 107 днів. Таким чином, пеня, яка підлягає стягненню зі страховика за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування, дорівнює 2 278, 96 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, згідно якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до позицій Великої Палати Верховного Суду, позивачі у справах про захист їхніх прав звільнені від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не лише в суді першої інстанції, а і на наступних стадіях цивільного процесу (ВС/ВП, № 761/24881/16-ц, від 21.03.18). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє підтвердження понесення позивачем інших судових витрат. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: partial