Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що з березня 2008 року вона постійно працювала в Публічному акціонерному товаристві «Холдингова компанія «Київміськбуд». З 21.03.2008 року прийнята на роботу в компанію головним спеціалістом юридичного управління.З 10.07.2008 року працювала на посаді головного спеціаліста - юрисконсульта управління будівництва в регіонах.З 04.01.2011 року була переведена на посаду головного спеціаліста юридичного управління. З 12.04.2011 року переведена на посаду головного спеціаліста відділу претензійно-позовної роботи юридичного управління. З 01.06.2012 року переведена на посаду провідного фахівця відділу врегулювання спорів департаменту юридичного забезпечення. З 01.10.2012 року переведена на посаду фахівця 1 категорії відділу претензійно-позовної роботи департаменту юридичного забезпечення. Вказує, що відповідно до наказу № 108к від 08.04.2014 року 09.04.2014 року була переведена на заміщення посади фахівця І категорії договірного відділу Департаменту правового супроводу [PERSON] до фактичного її виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Після проведення в листопаді 2014 року чергових змін в організації виробництва і праці та введення з 01.01.2015 року в компанії нової організаційної структури та нового штатного розпису, позивач була звільнена згідно з наказом Голови правління - президента Компанії № 71к від 11.02.2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників компанії за п.1 ст.40 КЗпП України, незважаючи на попередження нею відділ кадрів компанії по телефону про перебування з 11.02.2014 року на лікарняному та повідомлення листом (вх. № 00559/0/3-15 від 25.02.2015 року) про продовження лікування на стаціонарному відділенні в лікарні). Вважає, що звільнення її з роботи не відповідає вимогам діючого законодавства України і є незаконним з наступних підстав. Скорочення штату працівників в Департаменті правового супроводу, в якому позивач працювала, не сталося - після введення нових штатних посад в зазначеному Департаменті, їх число збільшилося. Зросла також чисельність працівників в зазначеному департаменті - незважаючи на скорочення позивача, вона збільшилася на одного працівника. [PERSON], посаду якої [PERSON] заміщала, продовжує перебувати у відпустці по догляду за дитиною, але на заміщення її оновленої посади - посаду фахівця відділу правової експертизи Департаменту правового супроводу (до змін - посада фахівця 1-ї категорії договірного відділу Департаменту правового супроводу), прийнято нового працівника, який не працював раніше в зазначеному департаменті. 13-го листопада 2014 року працівники відділу кадрів компанії ознайомили позивача з попередженням про можливе наступне вивільнення, з 13.01.2015року, при цьому [PERSON] не ознайомили зі мінами в організаційній структурі і штатному розписі компанії та не повідомили, чи сталися ітотні зміни в умовах праці [PERSON] Зазначає, в попередженні зазначалося, що протягом двох місяців, можливо, буде запропонована інша посада - при наявності вакантних посад. 04.02.2015 року [PERSON] ознайомилася з витягом з наказу Голови правління президента компанії від 11.12.2015 року про переведення фахівця 1-ї категорії договірного відділу Департаменту правового супроводу [PERSON], посаду якої позивач заміщала згідно з наказом № 108к до фактичного виходу її на роботу, на посаду фахівця відділу правової експертизи в цьому ж департаменті, на яку вона погодилася після отримання письмового попередження про зміну в істотних умовах праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці. При цьому посадові обов'язки [PERSON] по суті не змінювалися. Але заміщення оновленої посади [PERSON] відділ кадрів пропонував, в якості істотних змін в умовах праці, одинокій матері - [PERSON], яка також до змін в організаційній структурі компанії, працювала на посаді фахівця 1-ї категорії в Департаменті правового супроводу, яка відмовилася від такого заміщення, посилаючись на те, що це значно погіршить її трудові умови, про що був складений акт. 06.02.2015 року [PERSON] направила на ім'я голови правління-президента Кушніра І.М. лист вх.№00347/0/3-15 від 10.02.2015 року з проханням усунути порушення компанією та перевести її на заміщення оновленої посади [PERSON] 11.02.2015 року голова первинної профспілкової організації компанії Грицина О.В. повідомила [PERSON], що в профспілковий комітет надійшло подання від адміністрації компанії для отримання згоди первинної профспілкової організації на її звільнення. В поданні зазначалося, що в компанії відсутні вакантні посади, які б відповідали досвіду роботи та кваліфікації позивача. Крім того, начальник відділу кадрів [PERSON] повідомив, що на тимчасово вакантну посаду «вже написана кимось заява», ким саме - є «конфіденційною інформацією Компанії». 11.02.2015р., внаслідок неправомірних дій співробітників відділу кадрів, які силоміць намагалися не випустити [PERSON] до Голови наглядової ради Компанії з кімнати № 717, де знаходиться її робоче місце, у зв'язку з погіршенням самопочуття - головною біллю та нервовим зривом, вона змушена була звернутися за терміновою допомогою в МНПО «Медбуд». Після надання терапевтичної допомоги, в зазначеному лікарняному закладі їй було відкритий листок про мою тимчасову непрацездатність. 12.05.2015 року повідомила по телефону працівника відділу кадр в Департаменту кадрового забезпечення та секретаріату Компанії Грицук О. про відкриття листка непрацездатності з 11.02.2015 року. Про продовження лікування в стаціонарному відділенні лікарні я повідомила компанію листі вх.№ 00559/0/-3-15 від 25.02.2015 року. 20 квітня 2015 року передала через працівника Департаменту правового супроводу [PERSON] виданий МНПО «Медбуд від 11.02.2015року лікарняний. Однак, у відділі кадрів відмовилися приймати зазначений лікарняний, пояснивши, що позивач вже звільнена, незважаючи на те, що з наказом про звільнення не ознайомлювалась, обхідний лист та трудову книжку ніхто з працівників відділу кадрів не видавав. Вказує, що після закінчення лікування, 05.05.2015 року прийшовши на роботу на прохідній [PERSON] не пропустили до робочого місця. Листом від 07.05.2015 року позивач направила на адресу компанії лист про тимчасову непрацездатності, однак по телефону директор департаменту кадрового забезпечення та секретаріату Бабич О.М., повідомив що не має права прийняти зазначений вище документ, оскільки існує наказ про звільнення позивача. Вже, 16.06.2015 року [PERSON] отримала відповідь, що оскільки остання самовільно залишила місце роботи, це унеможливлює особисте вручення останній трудової книжки. Зазначає, що листок тимчасової непрацездатності їй було повернуто через декілька після її звернення зі скаргою на незаконні дії посадових осіб компанії до голови наглядової ради Слончака В.В. Також, вказує, що з наказом про звільнення мала змогу ознайомитися лише 03.07.2015 року. Адміністрація компанії позивачу не пропонувала іншої роботи, але, незважаючи на її скорочення, в Департаменті правового супроводу вже введено дві нові посади та прийнято на роботу двох нових працівників, які не працювали раніше в зазначеному департаменті. Також, зазначає, що у грудні 2013 року та в грудня 2014 року усі працівники отримували премії до новорічних свят, однак виплачені позивачу не були. Крім того, зазначені вище на думку позивача дії відповідача є незаконними, що потягло за собою до моральних переживань та негативно відобразились на здоров'ї [PERSON] Тому просить поновити [PERSON] на попередній роботі в Департаменті правового супроводу ПАТ «ХК «Київміськбуд» з 11.02.2015 р.; стягнути із ПАТ «ХК «Київміськбуд» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.02.2015 р. по 08.08.2016 р. в розмірі 154 730,29 грн.; стягнути із ПАТ «ХК «Київміськбуд» на користь позивача, передбачені Колективним договором преміальні в розмірі 4 500,00 грн. за 2013 р. та 4 500,00 грн. за 2014 р.; стягнути із ПАТ «ХК «Київміськбуд» на користь позивача моральну шкоду в розмірі - 20 000,00 грн. Позивач та її представник в судове засідання з'явилися, підтвердили обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з'явився, заперечував щодо позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] була звільнена із договірного відділу департаменту правового супроводу ПАТ «ХК «Київміськбуд» відповідно до наказу №71к від 11.02.2015 р. на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.20). Згідно витягу із наказу від 08.04.2014 р. №108 к [PERSON] було переведено за її згодою на посаду фахівця першої категорії договірного відділу департаменту правового супроводу ПАТ «ХК «Київміськбуд» на місяць на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] до фактичного виходу її на роботу (а.с.22). [PERSON] була попереджена про наступне вивільнення від 13.11.2014 р., що підтверджується її підписом (а.с.21). Також судом встановлено, що згідно акту від 11.02.2015 р. за підписом працівників ПАТ «ХК «Київміськбуд», а саме - [PERSON], [PERSON], [PERSON], фахівець І категорії договірного відділу департаменту правового супроводу [PERSON] о 15 год. 40 хв. ознайомилась із наказом від 11.02.2015 р. №71 к «Про звільнення [PERSON]», однак поставити підпис про ознайомлення відмовилась (а.с.69). Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Враховуючи встановлені судом обставини в судовому засіданні та положення ст. 40 КЗпП України, оскільки [PERSON] була звільнена із посади відповідно до вимог чинного законодавства України, та була ознайомлена із наказом про звільнення в присутності свідків, про що був складений відповідний акт від 11.02.2015 р., тому відсутні підстави для її поновлення на попередній роботі в Департаменті правового супроводу ПАТ «ХК «Київміськбуд» з 11.02.2015 р. Також суд зауважує, що відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 11.02.2015 р. за №9 було надано згоду на звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників з наданням всіх гарантій і компенсацій, відповідно до законодавства, зокрема, [PERSON] (а.с.71). Крім того, суд враховуючи приписи ст. 49-2 КЗпП України зазначає, що позивачем не було надано суду фактичних доказів того, що на момент звільнення її кваліфікація й продуктивність праці була відмінно кращою у порівнянні з іншими працівниками ПАТ «ХК «Київміськбуд». Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. На підставі зазначеної вище норми Закону, оскільки позивач 11.02.2015 р. фактично була ознайомлена із наказом ПАТ «ХК «Київміськбуд» №71к, тому суд вважає, що позивач дізналася про порушення свого права саме цієї дати, однак звернулася до суду із позовом 10.08.2015 р. чим пропустила строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Враховуючи вищезазначене, так як інші позовні вимоги позивача є похідними від позовної вимоги про поновлення на попередній роботі в Департаменті правового супроводу ПАТ «ХК «Київміськбуд» з 11.02.2015 р., тому суд відмовляє у задоволенні решти позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed