Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13 квітня 2016 року звернувся [PERSON] з позовною заявою до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання дій неправомірними, стягнення грошових коштів (а. с. 3-5). Позивач у позовній заяві та представник його інтересів у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що [PERSON] є клієнтом ПАТ «Державний ощадний банк України», а саме: в банку на імя позивача відкритий картковий рахунок № 26259000009621 та видана відповідна платіжна картка. 28 вересня 2015 року близько 14:00 години на мобільний телефон позивача почали приходити смс-повідомлення про списання грошових коштів з платіжної картки на загальну суму 12\~612,50 грн. О 16:00 годині 28 вересня 2015 року [PERSON] повідомив начальника філії Дніпропетровського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про неправомірність списання грошових коштів та вимогою заблокувати здійснення платежів з карткового рахунку позивача. Станом на 17:00 годину на рахунку позивача були наявні грошові коштів у повному обсязі, проте, як було виявлено пізніше, списання банком грошових коштів у розмірі 12\~612,50 грн. відбулось 28 вересня 2015 року. У звязку із зазначеним позивач просив суд, з урахуванням уточнень, визнати неправомірними дії відповідача зі списання ним 28 вересня 2015 року з карткового рахунку №26259000009621 грошових коштів у загальній сумі 12\~612,50 грн.; визнати неправомірними дії відповідача зі списання з карткового рахунку №26259000009621 грошових коштів в загальній сумі 1\~301,23 грн. в рахунок погашення зобовязань [PERSON] перед ПАТ «Державний ощадний банк України» з нарахованих процентів за користування кредитним лімітом та інших платежів, не повязаних з нарахуванням та видачею пенсії; стягнути з відповідача на користь позивача суму залишку по картковому рахунку № 26259000009621 у розмірі 2\~641,13 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 4464,83 грн. пені за прострочення повернення суми неналежного переказу на картковий рахунок позивача (а. с. 25-28, 67-70). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на недоведеність та безпідставність позову. Судом, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, були встановлені наступні факти. Між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» 06 червня 2014 року був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого банк зобовязався приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту, та забезпечити проведення розрахунків за операціями, в т.ч. здійсненими з використанням платіжної картки, в межах витратного ліміту, а позивач зобовязався здійснювати оплату послуг за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому Тарифами (а. с. 37, 38-39, 43, 44). 28 вересня 2015 року [PERSON] звернувся на адресу начальника філії Дніпропетровського обласного управління «Державний ощадний банк України» із заявою про те, що 28 вересня 2015 року з карткового рахунку, відкритого на імя позивача в банку відповідача, були списані грошові кошти на загальну суму 12\~612,50 грн., які користувач рахунку (позивач) не перераховував, списання не робив, тому просив розібратися у виниклій ситуації, а також заблокувати платежі. Також просив повернути всю суму списаних грошей. Дану заяву відповідач отримав 28 вересня 2015 року за вх. № Б-434зв (а. с. 8). Листом за вих. № 21/10-1698/5018 від 07 жовтня 2015 року відповідач відповів [PERSON] на заяву останнього від 28 вересня 2015 року, що списання грошових коштів з рахунку позивача відбулось у дистанційній системі обслуговування платіжних карток, що відповідає умовам укладеного між сторонами договору договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 06 червня 2014 року (а. с. 47). З виписки ПАТ «Державний ощадний банк України» по картковому рахунку №26259000009621, відкритому на імя [PERSON], вбачається, що 28 вересня 2015 року з даного рахунку було здійснено перерахування грошових коштів пятьма транзакціями на загальну суму 12\~500,00 грн.; ще 112,50 грн. були списані як комісія банку. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи (а. с. 7, 45). Відповідно до ст. 23.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання. Згідно з положеннями ст. 23.3 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» документ на відкликання може бути як паперовим, так і електронним. Він складається ініціатором у довільній формі та засвідчується ним у встановленому порядку. Статтею 23.4 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів. Відповідно до ст. 27.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ здійснюється шляхом: 1) проведення суми переказу через кореспондентські рахунки, що відкриваються банками в Національному банку України; 2) проведення суми переказу через кореспондентські рахунки, що відкриваються банками в інших банках або в розрахунковому банку. Внутрішньобанківський переказ здійснюється банком у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Згідно з ст. 32.1 та 32.7 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банк платника не має права на списання з рахунка платника коштів за розрахунковим документом після отримання документа на його відкликання. Положеннями 37.2 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев'яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Так, судом було встановлено, що з приводу перерахування 28 вересня 2015 року грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] без відома останнього він цього ж дня звернувся на адресу відповідача із заявою про блокування операцій та повернення грошових коштів (а. с. 8), проте даних щодо виконання такої заяви у відповідності до ст. 23.4 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» представником відповідача суду надано не було, відповідних пояснень також. Відповідно до ч. 1 ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи правовідносини виниклі між сторонами в контексті викладених правових норм, враховуючи, що [PERSON] в день перерахування без його відома належних йому грошових коштів звернувся на адресу відповідача із заявою про блокування платежів та повернення грошових коштів на рахунок, проте банк не виконав відповідну вимогу позивача, крім того, жодним чином не намагався допомогти своєму клієнту розібратись у виниклій ситуації, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій відповідача зі списання 28 вересня 2015 року з карткового рахунку №26259000009621 грошових коштів у загальній сумі 12\~612,50 грн. та визнання неправомірними дій відповідача зі списання з карткового рахунку №26259000009621 грошових коштів в загальній сумі 1\~301,23 грн. (а. с. 6) в рахунок погашення зобовязань [PERSON] перед ПАТ «Державний ощадний банк України» з нарахованих процентів за користування кредитним лімітом та інших платежів, не повязаних з нарахуванням та видачею пенсії. Суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму залишку по картковому рахунку № 26259000009621 у розмірі 2\~641,13 грн. Задоволенню також підлягають вимоги щодо стягнення на підставі ст. 37.2 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» 4\~464,83 грн. пені за прострочку повернення суми неналежного переказу на картковий рахунок, з розрахунку, що сума неналежного переказу становить 12\~612,50 грн., період прострочення з 29 вересня 2015 року по 16 вересня 2016 року (354 дні). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved