Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON], зареєстрована за адресою: 65074, [ADDRESS], до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса головного територіального управління юстиції в Одеській області, місцезнаходження: 65065, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 1, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна, накладений Постановою про арешт майна боржника, 3318999, 12 березня 2012 року, Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції старшим державним виконавцем Мельниченко А.В., якою було накладено арешт на нерухоме майно - на 1/3 частину квартири, адреса: [ADDRESS]. Власником майна було вказано [PERSON], [INFO]; Постанову було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження: 12261969. Зареєстровано: 12.03.2012 17:20:42 за №12261969 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; визначити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого воно є підставою для скасування реєстрації вказаного обтяження, посилаючись на таке. Мало місце помилкове накладення арешту відповідачем на майно чоловіка позивача, оскільки боржник мав дату народження [INFO], а її чоловік [INFO]. Про накладений арешт позивач дізналася від нотаріуса, який займається оформленням спадщини після смерті чоловіка позивачки. Її спроби вирішити питання зняття арешту шляхом направлення заяв до відповідача не дали результату; відповідач замісіть вирішити питання та виправити власну помилку, займається відписками, вказуючи, що на майно її чоловіка арешту не було накладено. Тому інакше як шляхом звернення до суду позивач не має можливості захистити свої порушені права.\~07\~листопада\~2018\~року\~нотаріусом\~було направлено\~позивачці\~лист,\~у\~якому\~розяснено про необхідність звернення\~до суду\~за зняттям\~арешту зі\~спадкового майна.\~Після зняття\~арешту позивач\~зможе завершити\~оформлення своїх\~спадкових прав. Тому, позивач, вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю та на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що з 14 лютого 1987 року по 03 лютого 2018 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] по день смерті останнього, який помер згідно до свідоцтва про смерть - 03 лютого 2018 року. Після смерті чоловіка позивача [PERSON], [INFO], який помер 03 лютого 2018 року, відкрилася спадщина на його майно. До складу спадщини входить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 13 квітня 1998 року, посвідченого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів, реєстровий №3-11812. Право власності було зареєстровано в КП «БТІ» ОМР 12 травня 1998 року. 04 вересня 2018 року та 11 вересня 2018 року [PERSON] була надана відповідь Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса головного територіального управління юстиції в Одеській області, що на виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби міста Одеса головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження № 3318999 з примусового виконання виконавчого листа № 2-289, виданого Шполянським районним судом Черкаської області від 07 квітня 2000 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. Під час примусового виконання вищевказаного виконавчого провадження було накладено арешт на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: м. Одеса. [ADDRESS], що належить [PERSON], [INFO], згідно постанови про накладення арешту на майно боржника № 3318999 від 12 березня 2012 року, виданої Другим Київським ВДВС Одеського МУЮ. Згідно перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта було встановлено, що арешт на майно [PERSON], [INFO] не накладався. У звязку з тим, що арешт на майно [PERSON], [INFO] не накладався, підстави для зняття арешту за постановою про накладення арешту на майно боржника, 3318999 від 12 березня 2012 року, виданої Другим Київським ВДВС Одеського МУЮ у Другого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області відсутні. При цьому помилка в ідентифікації боржника порушує права позивача, оскільки арешт накладений на майно, яке не належить боржнику по справі про стягнення з [PERSON] ([INFO]) на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. За ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що накладений арешт, порушує права позивача, як спадкодавця та власника майна, а тому підлягає скасуванню. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі скасувавши арешт нерухомого майна, накладений Постановою про арешт майна боржника, 3318999, 12 березня 2012 року, Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ст. д/в [PERSON], якою було накладено арешт на нерухоме майно - 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно із ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved