Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним 23 річного віку. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який 22.07.2014 року було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] , який проживає з нею. Відповідач добровільно приймати участь в утриманні сина відмовився. На даний час син є студентом Маріупольського будівельного коледжу, у зв`язку з чим потребує значних фінансових витрат на соціально-побутові потреби. Відповідач є особою працездатного віку, у зв`язку з чим, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Від позивача до суду надійшла заява, у якій вона просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у тому числі і через оголошення на Веб-сайті Судової влади України, про причину неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області від 14 січня 2003 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , вбачається, що 15.08.1998 року було укладено шлюб з [PERSON] та шлюб розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 22.07.2014 року. З довідки від 04 грудня 2020 року № 20.395, виданої Маріупольським будівельним коледжем, вбачається, що [PERSON] є студентом ІІІ курсу денного відділення спеціальності 274 Автомобільний транспорт спеціалізації «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів» Маріупольського будівельного коледжу І-го рівня акредитації. Період навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що [PERSON] є повнолітнім та продовжує навчання, у зв`язку з чим не має власного заробітку, перебуває на утриманні матері, а відповідач в свою чергу є особою працездатного віку, а також ту обставину, що відповідач відзиву відносно позовних вимог не подав, доводи позивача не спростував, будь яких клопотань з даного приводу до суду не надходило, беручи до уваги обов`язок обох батьків брати участь в утриманні повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, що забезпечить [PERSON] рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а позовні вимоги є такими що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved