Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Одеська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що 16 травня 2001р. між ними та відповідачами на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 27694 за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 28.05.2001р. Позивачі та відповідачі повністю виконали всі умови договору: розрахувалися з продавцями, прийняли квартиру у власність, відповідачі отримали гроші та звільнили квартиру. Нотаріально договір не оформляли, так як працівники товарної біржі запевнили в тому, що біржові договори купівлі-продажу не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню, про це також зазначено в тексті даного біржового Договору. Посилаючись на викладене, позивачі просили визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 16.05.2001р.. між [PERSON], який діяв в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього на той час [PERSON], з одного боку та [PERSON], [PERSON] з іншого боку, який зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі у м.Одесі за № 27694. Представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, просив слухати справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з»явилися, сповіщені належним чином. В попередньому судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Як вбачається з матеріалів справи 16.05.2001р.. між позивачами та відповідачами на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 27694, згідно якого відповідачі продали, а позивачі купили квартиру [ADDRESS]. Зазначена квартира належала відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 09.04.2001р., виданого ГАЗК «Одесаобленерго» Одеська теплоелектроцентраль, зареєстрованого в ОМБТІ та РОН 08.05.2001р.. Позивачі після придбання зазначеної квартири 16.05.2001р. зареєстрували своє право власності в ОМБТІ та РОН. Однак вказаний договір нотаріально посвідчений не був, оскільки на той час цього не вимагалося. Як вказували позивачі в своїй позовній заяві, сторони виконали всі істотні умови цього договору, а саме, позивачі передали відповідачу кошти за придбану квартиру, а відповідачі передали їм спірну квартиру. Згідно до відповіді КП «ОМБТІ та РОН» від 08.01.2014р. вбачається, що за позивачами зареєстрована квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.05.2001р. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до вимог ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору. В підтвердження вищевикладеного, судом встановлено, що сторонами було виконано всі умови, що передували укладенню договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а саме відбулася передача коштів зі сторони позивачів та передача квартири зі сторони відповідачів і ними було підписано вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно до ч.3 ст.203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], сторонами не оспорювався, а тому він повинен бути визнаний дійсним. Відповідно до ст.658 ЦК України право на продажу товару, крім випадків примусового продажу або інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. В даному випадку 16.05.2001р. на момент укладення договору купівлі-продажу відповідачі були власниками цієї квартири, про що зазначено в договорі купівлі-продажу від 16.05.2001р. На підставі ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з моменту передання відповідачем квартири [ADDRESS] позивачам, у останніх виникло право власності на зазначену квартиру. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved