Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

До суду 08 лютого 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 25.10.2013 р. у розмірі 14544 грн., 18% річних за прострочення сплати боргу у розмірі 3744,05 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 2268,62 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.10.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір позики № 15/10, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 14544 грн., що підтверджується написаною відповідачем власноруч розпискою. Відповідно до умов ст. 5 договору повернення позики мало відбуватися рівними частинами, відповідно до графіку, з 25.03.2014 р. по 25.08.2015 р. Проте, відповідач ні за графіком, ні наприкінці строку позику не повернув. Пунктом 6 договору позики передбачено, що у разі прострочення повернення позики позикодавець має право нарахувати проценти в розмірі 18% річних від несплаченої суми за кожен день прострочення. 25.07.2017 року позивачем було подане клопотання про зменшення розміру позовних вимог в звязку з тим, що відповідач 14.07.2017 року добровільно повернув частину позики в розмірі 7000,00 грн., в звязку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 7544 грн., 18% річних нарахованих на суму прострочення в розмірі 3744,05 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 2268,62 грн. та суму сплаченого судового збору (а.с.26). Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволені, стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] суму боргу за договором позики № 15/10 від 25.10.2013 року у розмірі 7544,00 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 2268,62 грн., відсотки у розмірі 18% річних за час прострочення у розмірі 3744,05 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн., а всього 14196 грн. 67 коп. (а.с.49-51). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2018 року за заявою відповідача заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2017 року скасовано, та справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання (а.с.74-75). В установлений в ухвалі суду від 08.02.2018 року строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, із зустрічним позовом не звернувся. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.46-47), позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, розглянути справу без його участі та без участі позивача, ухвалити заочне рішення, про що зазначив у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, в звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики № 15/10, відповідно до умов якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 14544,00 грн., а [PERSON] зобовязався повернути всю суму позики до 25.08.2015 року щомісячними платежами, відповідно до графіку. Пунктом 6 вищезазначеного договору передбачено, що в разі прострочення повернення позики позикодавець має право нарахувати річні проценти у розмірі 18% від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с.6-7). [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 14544,00 грн., що підтверджується його власноруч написаною розпискою (а.с.8). У встановлений договором строк позичені кошти відповідачем не повернуті, сума заборгованості за договором позики з урахуванням добровільно сплаченої відповідачем суми боргу, становить 7544,00 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 7544,00 грн., а також суму інфляційних витрат за період з 26.08.2015 р. по 23.01.2017 р. у розмірі 2268,62 грн., а також відсотки у розмірі 18% річних за час прострочення з 26.08.2015 р. по 23.01.2017 р. у розмірі 3744,05 грн. (515х18%/365х14544,00), а всього 13556 грн. 67 коп. Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved