Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання банківського вкладу припиненим, переоформлення вкладу в валюту та визнання права на отримання коштів через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24.05.2012 року між ним та ПАТ «Єврогазбанк» укладено договір банківського вкладу «Золоте майбутнє 365 днів». Відповідно зазначеного Договору позивач вніс в касу відповідача 1 500 грамів золота в банківських злитках, які зараховані на депозитний рахунок позивача. Крім того, позивачем було укладено договір поточного банківського рахунку у національній та іноземній валюті. 29.05.2013 року строк вкладу було продовжено на 370 днів - до 03.06.2014 року, сума банківського вкладу становила 523 грам золота. 03.06.2014 року позивач звернувся до Банку з вимогою про повернення вкладу в банківських металах, на що отримав відмову з зазначенням що золота в Банку немає. У зв'язку з неможливістю повернути вклад позивач 03.06.2014 року уклав з Банком новий договір банківського вкладу строком на 370 днів по депозитній програмі «Золоте майбутнє 365 днів». Сума вкладу за цим договором становила 544, 5 грам. 19.06.2014 року позивач звернувся до Банку з усною вимогою про дострокове припинення договору банківського вкладу, перерахування коштів в національну валюту та повернення вкладу. На своє звернення позивач отримав відмову з тих підстав, що розпорядженням Голови правління Банку з 18.06.2014 року зупинено операції з залучення коштів та відкриття нових поточних рахунків. На свої неодноразові звернення з того ж питання позивач отримав відмови 19.07.2014 року позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо повернення вкладу, на що також отримав відмову. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив суд визнати строк дії договору вкладу закінченим 24.06.2014 року, визнати грошове зобов'язання ПАТ «Єврогазбанк» за вкладом в національній валюті по курсу НБУ на 24.06.2014 року, визнати борг ПАТ «Еврогазбанк» перед позивачем в сумі 275 426 грн. 61 коп., стягнути з ПАТ «Єврогазбанк» 3 % річних за період користування коштами внаслідок прострочення грошового зобов'язання, уповноваженій особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Ухвалою суду від 23.10.2014 року провадження у справі в частині вимог, заявлених до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб закрито (а.с. 77 - 78). 23.10.2014 року позивач надав до суду заяву про зміну позовних вимог та просить суд: - Визнати строк дії договору № 345819 від 03.06.2014 року що був укладений між [PERSON] (ІПН [NUMBER]) та Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» (код ЄДРПОУ 34693790) таким, що закінчився 24 червня 2014 року внаслідок його розірвання. - Визнати виникнення 24 червня 2014 року у банку грошового зобов'язання щодо повернення позивачу вкладу в національній валюті, право на отримання позивачем в національній валюті. - Визнати борг ПАТ «Єврогазбанк» перед позивачем в сумі 275 426 грн. 61 коп. - Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (код ЄДРПОУ 34693790) виплатити [PERSON] (ІПН [NUMBER]) кошти за вкладом в розмірі 275 426 грн. 61 коп., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 3 033 грн. 47 коп. Позивач та представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Представник відповідача 30.10.2014 року та 04.11.2014 року в судові засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 82, 126), причини неявки суду не повідомив. Матеріали справи містять письмові заперечення представника відповідача, в яких він просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с. 55 - 57). За таких обставин суд розглядає справу без участі представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача та його представників, дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог [PERSON] виходячи з наступного. В ході розгляду справи встановлено, що 24.05.2012 року між ним та ПАТ «Єврогазбанк» укладено договір банківського вкладу «Золоте майбутнє 365 днів» (а.с. 15) Відповідно зазначеного Договору позивач вніс в касу відповідача 1 500 грамів золота в банківських злитках, які зараховані на депозитний рахунок позивача (а.с. 16). Крім того, 24.05.2012 року позивачем було укладено договір поточного банківського рахунку у національній та іноземній валюті (а.с. 19 - 21) 29.05.2013 року строк вкладу в банківських металах було продовжено на 370 днів - до 03.06.2014 року, сума банківського вкладу становила 523 грам золота (а.с. 14). 03.06.2014 року уклав з Банком новий договір банківського вкладу строком на 370 днів по депозитній програмі «Золоте майбутнє 365 днів». Сума вкладу за цим договором становила 544, 5 грам. (а.с. 13) 24.06.2014 року позивач звернувся до Банку з заявою про дострокове припинення строку дії договору банківського вкладу та перерахування вкладу на поточний рахунок (а.с. 22). На своє звернення позивач відповіді не отримав. 01.07.2014 року [PERSON] звернувся до банку з завою про припинення строку дії договору банківського вкладу, переоформлення вкладу в національну валюту та повернення його шляхом перерахування коштів на поточний рахунок (а.с. 23). Не отримавши відповідь на своє повторне звернення 07.07.2014 року позивач втретє звернувся до банку з завою про припинення строку дії договору банківського вкладу, переоформлення вкладу в національну валюту та повернення його шляхом перерахування коштів на поточний рахунок (а.с. 24). На своє звернення позивач отримав відповідь про те, що Банк віднесений до категорії неплатоспроможних, в ньому введено тимчасову адміністрацію у зв'язку з чим повернути кошти неможливо (а.с. 28). 18.07.2014 року позивач знову звертався до банку з заявою про припинення строку дії договору банківського вкладу, переоформлення вкладу в національну валюту та повернення його шляхом перерахування коштів на поточний рахунок (а.с. 25) та отримав відповідь аналогічного змісту (а.с. 29). Позивач просить суд визнати строк дії договору таким, що закінчився 24.06.2014 року, визнати його право на отримання вкладу в національній валюті, зобов'язати банк повернути вклад та сплатити 3 % за прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно п. 2.1.4 договору банківського вкладу №345819 від 03.06.2014 року, Банк зобов'язується у випадках та в порядку, передбачених договором, повернути вклад, сплатити нараховані згідно з умовами договору проценти.(а.с. 13). Відповідно п. 3.7. Договору при достроковому поверненні вкладу процентна ставка встановлюється у розмірі 0 % річних за весь період дії договору. Пунктом 3.3. Постанови Правління НБУ від 03.12. 2003 року № 516 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних операцій) з юридичними і фізичними особами», зареєстрованого Мінюстом 29.12.2003 року № 1256/8577 встановлено, що Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. В ході розгляду справи судом встановлено, що 24.06.2014 року позивач звернувся до Банку з заявою про дострокове припинення строку дії договору банківського вкладу та перерахування вкладу на поточний рахунок (а.с. 22). Звернення баком отримано 24.06.2014 року, відповідь на нього позивачу не надано. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо припинення договору з 24.06.2014 року внаслідок його розірвання та задоволення зазначеної позовної вимоги. Оскільки відповідно ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються , банк зобов'язаний повернути позивачу депозитний влад. При цьому відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Щодо переведення вкладу з банківських металів на національну валюту, зазначена вимога також підлягає задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 1.6 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних операцій) з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ від 03.12. 2003 року № 516, зареєстрованого Мінюстом 29.12.2003 року № 1256/8577 встановлено, що 1.6. Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; у банківських металах, якщо вкладний (депозитний) рахунок відкритий у банківських металах, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - у національній валюті. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до Банку з заявами про переведення його вкладу з банківських металів на національну валюту, зазначені звернення відповідачем залишені без реагування. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та їх задоволення. При цьому суд приймає до уваги, що відповідачем сума вкладу, визначена позивачем - 275 426 грн. 61 коп. не оспорювалась. Підлягають також задоволенню вимоги [PERSON] про стягнення з Банку 3 % за прострочення виконання грошового зобов'язання . Так, відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Банк свій обов'язок щодо повернення коштів за вимогою вкладника своєчасно не виконав, сума відсотків, розрахована позивачем, відповідачем не оспорювалась. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині розірвання договору та стягнення боргу в національній валюті. Задовольняючи зазначені вимоги суд відповідно ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судові витрати пропорційно задоволених вимог в сумі 2784 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial