Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

До суду 09 січня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 2009 року він та відповідач [PERSON] проживали разом у цивільному шлюбі. 04 грудня 2012 року шлюб між ними був офіційно зареєстрований. В період шлюбу наприкінці грудня 2013 року за спільні кошти за договором купівлі-продажу вони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS], яка була оформлена на [PERSON] З 01.08.2014 року він втратив роботу та був змушений шукати роботу в інших містах України. Нещодавно він дізнався від відповідача, що в неї є інший чоловік, з яким з травня 2014 року вона підтримує стосунки, вона вагітна та має намір розірвати з ним шлюб та утворити нову сімю. Оскільки придбана квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.6), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його її відсутністю та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що надав письмову заяву. Відповідач та її представник адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.26-29), в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, в звязку з чим суд визнає неявку відповідача та її представника неповажною та розглядає справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.08.2012 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб. Згідно ксерокопії договору купівлі-продажу квартири, в період шлюбу подружжя 26.12.2013 року ними була придбана однокімнатна квартира [ADDRESS], право власності на яку було оформлено на [PERSON] (а.с.39-40). На підтвердження того, що спірна квартира була придбана за спільні кошти, та про наявність в нього доходу, позивач надав до суду ксерокопію договору про строковий банківський вклад з правом поповнення від 20.09.2013 р., укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]; ксерокопії квитанцій про поповнення поточного рахунку від 04.10.2013 р. та 01.11.2013 р.; ксерокопію заяви про видачу готівки від 20.12.2013 р.; ксерокопію договору про надання споживчого кредиту, укладеного 12.12.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]; ксерокопії довідок про доходи (а.с.31-38). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України частки майна подружжя, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON], оскільки була набута ними в період шлюбу, та [PERSON] належить 1/2 частина зазначеною квартири в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved