Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Почино-Софіївської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позивач посилається на те, що з 2009 року проживає у житловому будинку ща адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу комунального підприємства «Магдалинівське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з господарськими будівлями належав [PERSON] , яка вже померла. Протягом проживання у вищевказаному будинку робила ремонт, будувала господарські споруди, оплачувала комунальні послуги. З метою оформлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями звернулась до Почино-Софіївської сільської ради, де їй було відмовлено. На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохає розглянути справу без їхньої участі. Дослідивши докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.12.2010 року власником домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а. с. 9). Виходячи зі змісту позовних вимог та матеріалів справи, позивач звертається до суду із вимогами про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю, який належать на праві власності [PERSON] , оскільки позивач з 2009 року проживає у вищевказаному будинку. Статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог, у відповідності до пунктів 2 і 4 частини третьої статті 175 ЦПК України. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава(частина друга статті 48 ЦПК України). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Таким чином, у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Виходячи з вимог процесуального законодавства вбачається, що у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не заявляє клопотання про її заміну, суд не вправі з власної ініціативи залучати до участі в справі іншу особу як належного відповідача (співвідповідача). Судом встановлено, що позов про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями пред`явлено не до власника спірного майна, або особи, яка вважає себе власником майна, який є належним відповідачем. При цьому така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження, клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем до суду не надходило, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed