Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшов позов [PERSON] , в якому він просив стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (далі АТ «ДТЕК Донецькі електромережі») на свою користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної належному йому транспортному засобу автомобілю марки «Chevrolet», модель «Evanda», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 12\~684 грн. 53 коп. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 5\~000 грн., а також понесені судові витрати. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль марки «Chevrolet», модель «Evanda», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 04 вересня 2019 року у денний період доби позивач перебував на прогулянці на території Міського парку м. Маріуполя, який знаходиться за адресою: перехрестя проспекту Металургів та вул. Семенішина, Центральний район, м. Маріуполь. Указаний транспортний засіб залишено позивачем на паркувальному майданчику перед входом до Міського саду, тобто у спеціально відведеному для паркування транспортних засобів місці. Позивач був відсутній протягом однієї години, після повернення до транспортного засобу, позивачем встановлено, що його транспортний засіб пошкоджений, у зв`язку з падінням лінії електричних передач на дах його автомобіля. За вказаним фактом позивачем за номером «102» викликано співробітників поліції, внаслідок чого на місце події прибула слідчо-оперативна група, якою зафіксовано вказані обставини та встановлено відсутність кримінального правопорушення, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб [PERSON] . Одночасно слідчо-оперативною групою встановлено, що автомобіль [PERSON] пошкоджено саме через падіння на нього лінії електропередач, власником якої є АТ «ДТЕК Донецькі електромережі». Відповідно до звіту № 1211/19 суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , вартість матеріальної шкоди, заподіяної транспортному засобу позивача склала 12\~684 грн. 53 коп., тому, посилаючись на положення ст. ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, ст. 24 Закону України «Про електроенергетику», позивач вважав, що ці вимоги підлягають задоволенню. Також позивач вказує, що внаслідок пошкодження його транспортного засобу, йому заподіяно моральних страждань, які він оцінює у 5\~000 грн., оскільки належний йому автомобіль є необхідним елементом для організації нормальної життєдіяльності позивача та використовується ним майже кожного дня. Через пошкодження автомобіля, [PERSON] майже місяць був позбавлений можливості експлуатувати цей автомобіль, оскільки транспортний засіб перебував на ремонті, що змінило звичайний життєвий устрій [PERSON] та останній був вимушений докладати зайвих зусиль для організації перевезень, зокрема щоб дістатися до робочого місця. Також позивач вимушений був у доволі стислі строки відшукувати грошові кошти для ремонту автомобіля, що також завдало йому певних душевних страждань, тому, посилаючись на положення ст. ст. 23, 1167 ЦК України, просив вимоги в цій частині також задовольнити. АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», не погоджуючись із заявленими вимогами, подало відзив на позов, який, з посиланням на положення ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, ст. 12 ЦПК України, мотивований тим, що пред`являючи позов, [PERSON] вказував, що він залишив належний йому автомобіль на стоянці, після чого у зв`язку з обривом проводу йому завдано шкоду, при цьому вказані обставини не знаходять свого підтвердження відповідними доказами. Із наданих позивачем доказів вбачається лише факт того, що він здійснював ремонт належного йому транспортного засобу, однак позивачем не надано жодного доказу відносно того, що пошкодження автомобіля було здійснено саме за фактом обриву проводу. Також позивачем не надано доказу того, що саме в цей день і саме в цьому місці, і саме на належний йому автомобіль стався обрив проводу. За вказаних умов відсутній причинний зв`язок між діяннями і наслідками, а отже всі заявлені вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2020 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначені підготовчі судові засідання, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень Таким правом сторони скористалася на власний розсуд у повному обсязі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21\~вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті дану цивільну справу. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Д`яконова К.І. до судового засідання не з`явилися, завчасно подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій наполягала на задоволенні позову. Представник АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» Колодка В.В. до судового засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляду справи за її відсутності, в якій наполягала на відмові у задоволенні позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль марки «Chevrolet», модель «Evanda», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 27 вересня 2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладений договір №\~366 про проведення оцінки вартості шкоди, заподіяної власнику колісного транспортного засобу у результаті ДТП, вартість якого відповідно до квитанції становить 2\~500 грн. Відповідно до звіту від 16 грудня 2019 року № 1211/19 про оцінку вартості шкоди, заподіяної власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу марки «Chevrolet», модель «Evanda», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 12\~684 грн. 53 коп. Листом від 03 вересня 2019 року Центральний ВП ГУНП в Донецькій області повідомив [PERSON] , що його звернення від 04 серпня 2019 року до Центрального ВП за фактом фіксування пошкодження високовольтним кабелем його автомобіля марки «Шевролет Еванда», д/н [NUMBER] , сірого кольору, що знаходився біля центрального входу до Міського парку, розташованого по вул. Семенішина, було внесено до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційного порталу Національної поліції України» з автоматичним присвоєнням порядкового номеру ЄО № 27442 від 04 серпня 2019 року та уважно розглянуто. У ході проведеної перевірки ознак кримінального правопорушення виявлено не було. Направленими запитами до РЕС ДТЕК від 22 серпня 2019 року № 7216/101/07-2019 та отриманою відповіддю від 02 вересня 2019 року № 303 встановлено, що 04 серпня 2019 року за оперативними диспетчерськими даними внаслідок несприятливих умов (поривчастого вітру) був обрив проводу на ПЛ-0,4 кВ від ТП-18. Одночасно повідомлено, що ймовірною причиною пошкодження автомобіля [PERSON] марки «Шевролет Еванда», д/н [NUMBER] , сірого кольору, стало обривання високовольтного проводу внаслідок несприятливих умов. Позивачем до справи долучена відповідь Територіального сервісного центру МВС № 1441 від 24 листопада 2020 року про те, що 06 серпня 2019 року відбулася перереєстрація належного [PERSON] транспортного засобу, під час якої були видані державні номери [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , а також копії документів, які стали правовою підставою для проведення перереєстрації даного транспортного засобу. Також позивачем долучена його заява без дати до Центрального ВП за фактом пошкодження автомобіля високовольтним кабелем, який перебував при вході до Центрального парку, матеріали перевірки за даною заявою, відповідь [PERSON] . Власником електромережі, яка проходить у м. Маріуполі, є АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», що не заперечується останнім. Мотиви суду. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Діяльність, яку здійснює АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», пов`язана із експлуатацією ліній електромереж, а тому має ознаки джерела підвищеної небезпеки. Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Отже, статтею 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`ктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт на відповідній правовій підставі. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка є його власником. Відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону України «Про електроенергетику» електропередавальні організації зобов`язані забезпечувати належний технічний стан та організацію експлуатації об`єктів електроенергетики відповідно до вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж та енергетичного обладнання, надійне та якісне постачання (транспортування) енергії згідно з умовами ліцензій та договорів. За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Проте, для покладення стягнення компенсації за завдану шкоду необхідно встановити її складові елементи, а саме: протиправну поведінку; настання шкоду; причинний зв`язок між двома першими елементами; вина завдавача шкоди. У випадку заподіяння шкоди внаслідок джерела підвищеної небезпеки обов`язок відшкодування шкоди виникає в особи незалежно від наявності вини. Тобто, у даному випадку виключається лише обов`язок встановлення вини завдавача шкоди. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Отже, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. У даному випадку шкодою є не тільки обов`язкова умова, а й міра відповідальності. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Позивач підстави своїх вимог поєднує з наступними обставинами, а саме листом від 03 вересня 2019 року Центральний ВП ГУНП в Донецькій області про подію від 04 вересня 2019 року, в якому не міститься детального опису ушкоджень його транспортного запису (огляд транспортного засобу не проведений, опис ушкоджень не зафіксований). Як наслідок ФОП [PERSON] 16 грудня 2019 року складений звіт про оцінку вартості шкоди, заподіяної власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу марки «Chevrolet», модель «Evanda», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 12\~684 грн. 53 коп. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування Отже представлений суду лист Центрального ВП від 03 вересня 2019 року не підтверджує факт завдання збитків транспортному засобу, належного позивачу, що свідчить про його не належність як доказу, тому суд не бере його до розгляду. Будь-якими іншими доказами факт заподіяння визначених у звіті спеціаліста ушкоджень належного позивачу автомобіля матеріали справи не містять, а звіт складений поза межами трьох місяців після події, про яку вказує позивач та поза межами чотирьох місяців після події, про яку зазначено у листі Центрального ВП. Отже, перш за все, власник транспортного засобу зобов`язаний був зафіксувати факт відповідної пригоди, викликати поліцію для належного оформлення зазначеної події (оформлення протоколу, огляд місця події, опис переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП (у даному випадку падіння кабелю)) (розділ ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року № 1408/27853). За наведених обставин суд вважає, що доводи сторони відповідача про відсутність доказів заподіяних збитків є слушними, адже матеріали справи не містять жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу (ст. ст. 77 80 ЦПК України), який би свідчив про факт саме тих ушкоджень, які описані спеціалістом у своєму звіті. Поряд з цим у позові [PERSON] вказує, що подія пошкодження його автомобіля біля Міського парку мала місце 04 вересня 2019 року, а листом Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 03 вересня 2019 року надається відповідь [PERSON] за фактом фіксування пошкодження високовольтним кабелем його автомобіля 04 серпня 2019 року, що за своєю суттю є різними подіями. Заслуговує на увагу і та обставина, що позивач як підставу для відшкодування матеріальної шкоди вказує на вартість відновлювального ремонту, який необхідно провести, а як підставу для відшкодування моральної шкоди на перебування транспортного засобу на ремонті, докладення зусиль для швидкого відшукання коштів на ремонт автомобіля, що за своєю суттю є взаємовиключними обставинами, адже матеріали справи не містять жодного доказу проведення ремонтних робіт належного позивачу транспортного засобу. Тобто позивач вказуючи у позові, що заподіяна шкода полягає у витратах, яких він планує понести у зв`язку із ушкодженням його майна, одночасно вказує, що фактично поніс витрати на відновлення попереднього свого становища. Законодавством не передбачена презумпція наявності розміру заподіяних збитків (шкоди), тому діє ст. 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування. Право на відшкодування матеріальної шкоди є процесуальною вимогою надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. З матеріалів, які долучені до справи не вбачається, що внаслідок падіння кабелю належному позивачу автомобілю заподіяно саме тих механічних ушкоджень, які описані у звіті спеціаліста та вартість відновлювального ремонту яких можливо було стягнути в якості компенсації заподіяної йому шкоди, що у силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України свідчить про недоведеність позивачем усіх складових елементів (відсутні належні докази настання шкоди) для висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності. За недоведеності вимог про завдання позивачу матеріальної шкоди, відсутні підстави для відшкодування і моральної шкоди, тому і вимоги в цій частині не ґрунтуються на змісті ст. ст. 23, 1167 ЦК України. Розподіл судових витрат. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає, у зв`язку із відсутністю підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, інші витрати, а саме: на залучення експерта, на професійну правничу допомогу, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed