Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі АТ «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до [PERSON], [PERSON], Малого виробничо-комерційного підприємства «Еліс» про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 014/2-0-1/07-230 від 07.05.2007 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 60 000,00 дол.США строком до 07.05.2012р. зі сплатою 12,5 % річних. В якості забезпечення кредитного договору між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 12/15-75/007 від 22.04.2009р., згідно з яким остання на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по кредитним зобов'язанням [PERSON] В якості забезпечення кредитного договору між позивачем та Малим виробничо-комерційним підприємством «Еліс» укладено договір поруки № 12/2-0-1/044 від 10.11.2009р., згідно з яким останнє на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по кредитним зобов'язанням [PERSON] 25.12.2008р. між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/2-0-1/07/230/2 до Кредитного договору, відповідно до якої Графік погашення заборгованості по кредиту викладений в іншій редакції. 22.04.2009р. між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/2-0-1/07/230/2 до Кредитного договору, відповідно до п.1 якої пільгова процентна ставка у розмірі 9% річних встановлюється тимчасово строк з 25.04.2009 року до 25.09.2009р. включно. Відповідно до п.4 Додаткової угоди 3, кредитор вправі припинити видачу кредитних коштів та/або пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більше трьох разів протягом останніх дванадцяти місяців. Пунктом 5 Додаткової угоди 3 встановлено, що тимчасово, на період з 25.04.2009 року до 25.09.2009 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати (кредитні канікули). З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, між кредитором на позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/2-0-1/07-230/6 від 30.10.2009р. до Кредитного договору, Додаткову угоду № 014/2-0-1/07-230/7 від 23.04.2010р. до Кредитного договору, Додаткову угоду № 014/2-0-1/07-230/8 від 29.03.2011р. до Кредитного договору, Додаткову угоди № 014/2-0-1/07-230/9 від 29.03.2012р. до Кредитного договору, Додаткову угоду № 014/2-0-1/07-230/10 від 29.03.2012р. до Кредитного договору та Додаткову угоду № 014/2-0-1/07-230/11 від 30.03.2012р. до Кредитного договору Позичальник не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені кредитним договором. Сума боргу є значною та щомісячно збільшується внаслідок нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Після проведення перерахунку заборгованості, позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості, яка станом на 14.05.2014р. складає 234056,13 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 185 008,31 грн.; заборгованість за відсотками - 38 244,74 грн.; нарахована пеня - 10 803,07 грн. Представник позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Бланковська Г.О. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити про що надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. Відповідачі до суду не з'являлися, сповіщені належним чином. Представник [PERSON] - неодноразово подавав клопотання про відкладення слухання справи у зв»язку із зайнятістю в інших судових процесах. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 26.06.2013р. ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси відкрито провадження по справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON], Малого виробничо-комерційного підприємства «Еліс» про стягнення заборгованості. 30.10.2013р. ухвалою Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] відхилено. Ухвалу Малиновського райсуду м.Одеси від 26.06.2013р. залишено без змін. 19.05.2014р. ухвалою Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника [PERSON] (діючої в інтересах [PERSON].) відхилено. Ухвалу судді Малиновського райсуду м.Одеси від 26.06.2013р. про відкриття провадження по справі залишено без змін. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до відповідно до укладеного кредитного договору № 014/2-0-1/07-230 від 07.05.2007 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 60 000,00 дол.США строком до 07.05.2012р. зі сплатою 12,5 % річних. В якості забезпечення кредитного договору між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 12/15-75/007 від 22.04.2009р., згідно з яким остання на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по кредитним зобов'язанням [PERSON] В якості забезпечення кредитного договору між позивачем та Малим виробничо-комерційним підприємством «Еліс» укладено договір поруки № 12/2-0-1/044 від 10.11.2009р., згідно з яким останнє на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по кредитним зобов'язанням [PERSON] 25.12.2008р. між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/2-0-1/07/230/2 до Кредитного договору, відповідно до якої Графік погашення заборгованості по кредиту викладений в іншій редакції. 22.04.2009р. між кредитором та позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/2-0-1/07/230/2 до Кредитного договору, відповідно до п.1 якої пільгова процентна ставка у розмірі 9% річних встановлюється тимчасово строк з 25.04.2009 року до 25.09.2009р. включно. Відповідно до п.4 Додаткової угоди 3, кредитор вправі припинити видачу кредитних коштів та/або пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більше трьох разів протягом останніх дванадцяти місяців. Пунктом 5 Додаткової угоди 3 встановлено, що тимчасово, на період з 25.04.2009 року до 25.09.2009 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати (кредитні канікули). З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, між кредитором на позичальником було укладено Додаткову угоди № 014/2-0-1/07-230/6 від 30.10.2009р. до Кредитного договору, Додаткову угоду № 014/2-0-1/07-230/7 від 23.04.2010р. до Кредитного договору, Додаткову угоду № 014/2-0-1/07-230/8 від 29.03.2011р. до Кредитного договору, Додаткову угоду № 014/2-0-1/07-230/9 від 29.03.2012р. до Кредитного договору, Додаткову угоду № 014/2-0-1/07-230/10 від 29.03.2012р. до Кредитного договору та Додаткову угоду № 014/2-0-1/07-230/11 від 30.03.2012р. до Кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору № 014/2-0-1/07-230 від 07.05.2007р. станом на 14.05.2014р. загальна сума заборгованості складає 234056,13 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 185 008,31 грн.; заборгованість за відсотками - 38 244,74 грн.; нарахована пеня - 10 803,07 грн. Про порушення зобов'язання та необхідності повного погашення боргу відповідачі повідомлені належним чином, відповідно до вимог про виконання грошових зобов'язань. Позовних вимог щодо недійсності кредитного договору відповідачі не заявляли. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобов'язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає також, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. В матеріалах справи є платіжне доручення № 174841 від 27.05.2013р. про сплату судового збору в сумі 2053,79 грн. та платіжне доручення № 302357 від 22.05.2014р. про сплату судового збору в сумі 286,76 грн., що у сукупності складає суму 2340,55 грн., яка підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача. За таких підстав суд вважає за необхідне позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON], Малого виробничо-комерційного підприємства «Еліс» про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved