Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, вона вже протягом кількох років займається розведенням кролів. У ночі 25 січня та 1 лютого 2013р. відбувся напад сусідської собаки на її кролів, внаслідок чого загинуло у цілому 40 особин кролів та було пошкоджено вольєри, у яких вони утримувались. Позивачка звернулася до міліції, в ході розгляду її заяви було встановлено, що власницею собаки є [PERSON], яка є її сусідкою. Вказані факти підтверджуються актом Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/18-934-ЖЄО від 19.04.2013р. Крім того, при розгляді заяви було встановлено, що [PERSON] порушила Правила утримання домашніх тварин у м.Одесі. Розмір заподіяної позивачці шкоди матеріальної шкоди становить 17 280 грн. і був розрахований з урахуванням звичайних цін на кролів в Україні, оскільки кролі в Україні не розводяться на промисловій основі і тому не існує статистичних даних щодо середньої ринкової вартості кролів. При визначені розміру шкоди були враховані середні ціни на кролів, отримані шляхом аналізу ситуації на ринку. Крім того, позивачка зазначає, що в результаті загибелі її кролів, їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у нервовому стресі, наслідком якого стали втрата сну, головні та серцеві болі. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 20 000 грн. Після уточнення позовних вимог позивачка просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 16 200,00 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. та витрати по оплаті держмита у розмірі 372 грн. 81 коп. Позивачка в судове засідання не з'явилася, сповіщена належним чином. Надала суду заяву, в якій підтримала уточнену позовну заяву та просила слухати справу у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2013р. позивачка звернулася до Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з заявою, в якій вона просить прийняти заходи до власника собаки по кличці «Граф», яка задушила племінних кролів в кількості 40-ка особин у дворі [PERSON] В ході розгляду даної заяви [PERSON] пояснила, що 25.01.2013р. за місцем проживання у неї на дворі були пошкоджені вольєри для кролів, а також були задушені 39-ть кролів, за словами [PERSON] вона бачила, що це зробила велика собака чорного окрасу, після чого вона втекла, а також повторно дана собака 01.02.2013р., знову прийшла у двір і задушила ще одного кроля, але цього разу [PERSON] бачила, що дана собака забігла у двір за адресою: [ADDRESS], де по цей час вона і знаходиться. В ході розгляду даної заяви, було встановлено те, що власницею даної собаки, яка задушила кролів [PERSON], є [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], а будинок де проживає дана особа за адресою: [ADDRESS], належить сім»ї [PERSON] Вказане підтверджується висновком по матеріалам перевірки ЖЄОЗП від 07.02.2013р. Крім того, з відповіді Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 19.04.2013р. № 31/18-934-ЖЄО вбачається, що в ході розгляду заяви позивачки, що зареєстрована до ЖЄОЗП № 934 від 01.02.2013р., було з'ясовано те, що власником собаки, яка задушила кролів в кількості 40-ка особин, у громадянки [PERSON], являється [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], а будинок, де знаходиться дана собака, за адресою: [ADDRESS], належить сім`ї [PERSON] З [PERSON] була проведена профілактична бесіда про правила тримання собак та котів, а також був складений адміністративний протокол за ч. 2 ст. 154 КУпАП. В період з 24.01.2013р. по 31.01.2013р. собака, власницею якої є [PERSON], гуляла без повідка та без нагляду власника по [ADDRESS], внаслідок чого собака завдала шкоди громадянці [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], що виразилося у задушенні собакою 40 кролів зі слів потерпілої [PERSON], чим спричинено матеріальну шкоду потерпілій та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 154 КУпАП, а саме порушення правил тримання собак і котів, що спричинило заподіяння шкоди здоров'ю людей або їх майна. За даним фактом співробітниками Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відносно власниці собаки [PERSON] було складено протокол серії ОД № 000295 від 07.02.2013р. про адміністративне правопорушення передбачене ст. 154 ч. 2 КУпАП. 07.02.2013р. постановою Малиновського районного суду м.Одеси [PERSON], [INFO], визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП. В постанові зазначено, що [PERSON] у судовому засіданні свою винність у скоєному адміністративному правопорушенні визнала, розкаялася. 20.06.2014р. постановою Апеляційного суду Одеської області апеляцію [PERSON] залишено без задоволення, постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 07.02.2013р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 14 КУпАП, та звільнення її від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП з усним зауваженням залишено без змін. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили як бачили, що собака, яка належить відповідачці, гуляючи без повідка та без нагляду власниці по [ADDRESS], тікала, держачи в зубах кроля, який ще був живий, а за нею гналися позивачка та сусіди. Потім вказана собака забігла до будинку, який належить відповідачці. На підставі витребуваної судом інформації з ТОВ ТОВ «Еліт Кроль» про підтвердження прайс-листа з цінами на кролів, що є на сайті Krolik.in.ua, а також з ТОВ «ПСП Ізюмські кролики» про підтвердження прайс-листа з цінами на кролів, що є на сайті izum-kroliki.spravka.ua., інформації про ціни на кролів, розташованих на сайті: www.ecokrol.com.ua з фірми «Екокроль», інформації про ціни на кролів та м'ясо кролів, розташованих на сайті mega-krol.uaprom.net, та інформації про ціни на м'ясо кролів з фірми «Містер-кроль» м.Бровари, ТОВ «Кролі Київ» - ціни на кролів, а також «Кролікофірма Добряни» ТОВ - ціни на кролів, інформації про ціни на м'ясо - ТОВ «Дніпрокроль», вбачається що середня ціна 1 кг живої ваги кроля складає: 80 грн./кг + (350 грн./5 кг) + 70 грн./кг + 50 грн./кг = 67,5 грн./кг. Відповідно до виданої установою ветеринарної клініки ТОВ «Тіна 2008», яка проводить систематичні профілактичні, діагностичні та лікувальні заходи щодо кролів, які утримуються [PERSON], довідки від 11.02.2014р., середня вага кроля складає: (4 кг + 8 кг) / 2 = 6 кг. Таким чином, середня ціна 40 кролів, які були подушені в результаті нападу собаки, що належить [PERSON] складає: 67,5 грн./кг х 6 кг х 40 шт. = 405 грн. х 40 шт. = 16 200 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки в якості матеріальної шкоди. Судом встановлено, що [PERSON] були порушені Правила утримання домашніх тварин у м.Одесі. Вказаними правилами, зокрема, передбачено, що: фізичні та юридичні особи, що утримують тварини, зобов'язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози безпеці людей, а також іншим тваринам; власник тварини повинен забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей та інших тварин; особа, яка утримує тварину, окрім зобов'язана спускати собак з прив'язі лише на закритих територіях, що включає можливість втечі, з дотриманням заходів безпеки людей та інших тварин. Посилання представника відповідачки на те, що позивачкою не надано доказів, що від чого саме померли її кролі, їх чисельності та того, що позивачка не була зареєстрована у відповідних державних органах ветеринарної медицини як особа, що вирощує кролів, відсутності доказів, що своєчасно кролям робилися щеплення, проводився санітарно-ветеринарний огляд, не звільняє відповідачку від відповідальності за причинену її собакою матеріальної та моральної шкоди, заподіяної позивачці. Згідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 180 ЦК України, на тварин поширюється правовий режим речей, а за належне утримання речей несе відповідальність власник, оскільки, відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує, у тому числі, утримувати належне власнику майно і запобігати заподіяння ним шкоди іншим особам. На підставі ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як зазначила у своєму позові позивачка, моральна шкода виразилася у тому, що в результаті загибелі її кролів, їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у нервовому стресі, наслідком якого стали втрата сну, головні та серцеві болі. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 20 000 грн. Оскільки, між неправомірними діями відповідачки [PERSON], які виразилися у порушенні правил тримання собак і котів, що спричинило заподіяння шкоди здоров'ю людей або їх майна, що наступили - заподіяною шкодою позивачці існує прямий причинний зв'язок, вина відповідачки встановлена та підтверджується актом Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/18-934-ЖЄО від 19.04.2013р.; протоколом серії ОД № 000295 від 07.02.2013р. про адміністративне правопорушення передбачене ст. 154 ч. 2 КУпАП, постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 07.02.2013р. та фотографіями, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки вина відповідача знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачки підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню на користь позивачки в розмірі 1000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відноситься судовий збір, що сплачений позивачкою в розмірі 372,81 грн. відповідно до квитанції. За таких підстав суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково, а саме суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачки матеріальну шкоду в сумі 16 200 грн. та моральну шкоду в сумі 1000грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю.

Outcome: partial