Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з заявою, зазначивши заінтересованою особою Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], померлої [INFO] у м. Свердловськ, Луганської області. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що він є сином померлої [PERSON] Факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Встановлення цього факту необхідно заявнику для здійснення спадкових прав. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, заяву просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові, в судове засідання не з'явився, будь-яких заяв або заперечень не надавав, повідомлений про день і час розгляду справи належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO], батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. (а.с.76). З копії свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 29.11.2018 року відділом записів актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, [PERSON], померла [INFO] у місті Свердловськ, Луганська народна республіка.(а.с.9). Відповідно до довідки про причини смерті (до форми №106/у №223, видається для поховання) від [INFO], [PERSON] померла [INFO], причина смерті: хронічна недостатність кровообігу, дифузний кардіосклероз. (а.с.8). Згідно ч.1 ст. 318 ЦПК України заявник у своїй заяві зобов'язаний зазначити який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові для отримання свідоцтва про смерть його матері. Як вбачається з листа №56/15.2-04-07 від 09.01.2019 року Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харковівідмовив [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO], оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи держаної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. (а.с.10) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] доводиться [PERSON] сином і для заявника встановлення факту смерті матері має юридичне значення, однак у реєстрації смерті матері заявнику відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, що закріплено ч.2 ст. 319 ЦПК України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Крім того, 18.01.2018 року прийнято з Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», який набрав чинності 24.02.2018 року. Відповідно до ч.3 ст.2 зазначеного Закону України діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Отже, оскільки заявник не має можливості надати до відділу ДРАЦС документи, передбачені законодавством України, та які необхідні йому для отримання свідоцтва про смерть матері, суд приходить до висновку, що необхідно встановити факт смерті [PERSON], яка настала [INFO] в м. Свердловськ, Луганської області. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved