Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору довічного утримання від 18 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1229. Згідно з умовами договору довічного утримання, вона прийняла у власність квартиру [ADDRESS], розташовану в Обслуговуючому кооперативі « Житлово-будівельний кооператив «Рекорд» №144», і зобовязалась довічно матеріально утримувати відчужувача, а саме: [PERSON], та забезпечити його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі. Після укладання договору довічного утримання вона дізналася, що в квартирі окрім [PERSON] з 29.02.2008 року зареєстрований ще його онук [PERSON], [INFO], який з 2011 року не проживає за місцем реєстрації. Протягом шести років [PERSON] не спілкується зі своїми дідусем, його місцезнаходження невідоме, що унеможливлює вирішення питання зняття його з реєстрації місця проживання на підставі його особистої заяви. У квартирі його особистих речей не має, за цією адресою він не отримує кореспонденцію, також він не сплачує комунальні платежі та не несе тягар утримання даної квартири. Вона як власник квартири змушена нести додаткові витрати на утримання даної квартири. У зв'язку з чим, просила суд: визнати [PERSON],[INFO], паспорт серія АН №668813, виданий 12.12.2007 року Самарським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №55 по вул. Б. Хмельницького №22 у м. Дніпро. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити із наведених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами, що повернулися на адресу суду у звязку із закінченням строків зберігання на поштовому відділенні, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON], сусід, розповів про те, що він знайомий з [PERSON] більше 15 років. Він допомагав [PERSON]. Його онука [PERSON] він бачив років 7-8 років тому. Онук забирав гроші у дідуся, обманював його. Він приходить в гості до [PERSON] два раза на тиждень, речей [PERSON] в квартирі не має. Свідок [PERSON], розповів про те, що його онук сім років не проживає в квартирі. Років пять тому його онук приходив до нього, більше він його не бачив. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 18.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 1229, [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач майна) уклали договір про таке: [PERSON] передає у власність, а [PERSON] приймає у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і зобовязується довічно утримувати відчужувача на умовах, встановлених у цьому договорі ( а.с.4). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 95033040, сформованого 18.08.2017 року, право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] ( а.с. 5). Згідно з довідкою, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 12 липня 2017 року за №4445, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до акту ОК «ЖБК «Рекорд» №144» від 11 вересня 2017 року, складеного головою правління [PERSON], членами правління: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], не мешкає з 2011 року. Факт не проживання відповідача в квартирі більше 7 років підтвердили свідки:[PERSON], [PERSON] З матеріалів справи також встановлено, що відповідач [PERSON] є онуком колишнього власника, та не є членом сімї позивача [PERSON]. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Права власника квартири визначені\~ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. \~\~\~\~ \~\~Водночас за правилом\~\~ч.2\~ст. 405 ЦК, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON], який є членом сімї колишнього власника, зареєстрований у спірній квартирі, але фактично в ній не проживає, створює новому власнику перешкоди у реалізації її права власності, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування квартирою № 55 у буд. 22, по вул. Б. Хмельницького в м. Дніпро. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений при подані позову судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved