Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] до [PERSON], 3-я особа - Агенція нерухомості « Монолит» про стягнення безпідставно отриманих коштів. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 10.04.2013 року між ним та відповідачкою було укладено попередній договір про купівлю-продаж житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного договору у рахунок придбання будинку він передав відповідачці гарантійні кошти у розмірі - 8100 грн. Відповідно до умов попереднього договору фактична передача об'єкту нерухомості покупцю повинна бути здійсненна до 04.05.2013 року. Однак приблизно наприкінці квітня він виявив, що будинок має багато скритних вад, які він не міг встановити одразу, тобто відповідачка про скриті дефекти умисно не вказала при укладанні попереднього договору. Оскільки договір купівлі-продажу не укладався, у зв»язку з чим передану суму - не можливо вважати завдатком, тобто ця сума є авансом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, та послався на обставини, які викладені в позові. Окрім того пояснив, що при укладанні попереднього договору він бажав укласти строковий договір, але з боку відповідачки була пропозиція провести комунікації у будинку, а вони за цей період оформлять кадастровий номер на земельну ділянку, на якої знаходиться будинок. Але з боку відповідача не було бажання швидко оформити основний договір, та він почав хвилюватися, що вони ввели його в оману. Потім він відмовився він покупку даного будинку, передав ріелтору з Агенції нерухомості «Монолит» ключі від будинку. На початку червня 2013 року він купив квартиру в іншому місті. Представник відповідачки [PERSON], який діє на підставі довіреності ( а.с.40), у судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову та пояснив, що попередній договір від 10.04.2013 року було укладено сторонами добровільно. Позивач підписав договір. Потім позивач придбав інше житло та відмовився від купівлі будинку. У зв'язку з чим гарантійна сума залишається у продавця, відповідно до умов попереднього договору. Представник 3-ї особи - Агенції нерухомості «Монолит» у судове засідання не з»явився, але був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи. Заслухавши позивача, представника відповідачки, дослідивши надані докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2013 року між сторонами було укладено попередній договір. (а.с.7-8) Згідно з п. 1 указаного договору сторони зобов'язалися до 10 червня 2013 року укласти договори купівлі-продажу будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки 0, 0880 га. Державний акт серії ДН № 003553. Також установлено, що у визначений попереднім договором строк, основний договір купівлі-продажу укладено не було. Пунктами 3, 4 попереднього договору від 10.04.2013 року, визначено, що на підтвердження своїх зобов»язань укласти договір купівлі-продажу об»єкту нерухомості, покупець [PERSON] передав, а продавець [PERSON] прийняв суму коштів, яка є гарантійною у розміру - 8 100 грн. Вказана сума коштів є гарантійною та зараховується в рахунок сплати при продажі даного об»єкту нерухомості. В разі відмови не укладання договору купівлі-продажу в встановлений строк по причині, яка залежить від [PERSON] , вона ([PERSON]) повертає двійну гарантійну суми у розміру 16200 грн. У випадку не укладання договору купівлі-продажу об»єкту нерухомості в встановлений термін, з причин залежних від покупця - [PERSON], сума грошових коштів залишається у продавця, тобто [PERSON] ( відповідно до вимого ст.571 ЦК України). Згідно із чч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Оскільки договір купівлі-продажу будинку й земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем [PERSON] відповідачці - [PERSON] грошова сума в розмірі 8 100 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу. При винесенні вищевказаного висновку суд також керувався правовими позиціями постанови Верховного Суду України від 13 лютого 2013року по цивільній справі за № 6-176 цс12, які відповідно до вимог ст.360-7 ЦК України є обов'язковими для всіх судів України.

Outcome: approved