Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

До суду 07.11.2019 року надійшов позов Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до [PERSON] , [PERSON] стягнення заборгованості в розмірі 89883,69 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.04.2019 року між Публічним акціонерним товариством «МТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №00180R10 з терміном погашення по 07.04.2020 року включно, у сумі 70000,00 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,0%, яка є фіксованою процентною ставкою. Банк повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо видачі кредитних коштів позичальнику на суму 70000,00 гривень шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника. У забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 08.04.2019 року був укладений договір поруки №00180R10. Поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором солідарно, у повному обсязі. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором виконує неналежно, порушує строки по сплаті платежів в рахунок погашення кредиту, нарахованих за користування кредитом відсотків. Станом на 04.11.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 89883,69 грн. За таких умов, у відповідності до Договору про споживчий кредит та в зв`язку з істотним порушенням умов договору відповідачем, позивач змушений в судовому порядку вимагати виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а саме вимагати дострокового повернення банку суми кредиту у повному обсязі, сплати відсотків та комісії за фактичний термін користування кредитними коштами. Ухвалою суду від 04.12.2019 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на 18.12.2019 року. Розгляд справи 18.12.2019 року відкладений на 17.01.2020 року у зв`язку з неявкою учасників по справі для належного сповіщення відповідачів. Сторони в судове засідання 17.01.2020 року не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином у встановленому порядку, причини неявки суду відповідачі не повідомили. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 20.01.2020 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством «МТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №00180R10 з терміном погашення по 07.04.2020 року включно, у сумі 70000,00 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,0%, яка є фіксованою процентною ставкою. У забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 08.04.2019 року був укладений договір поруки №00180R10. Поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором солідарно, у повному обсязі. Банк виконав свої зобов`язання та надав позичальнику грошові кошти у кредит, у свою чергу позичальник своєчасне погашення кредиту не здійснював, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованості, що і стало підставою для звернення до суду. Згідно розрахунку банку, наданого до суду, заборгованість [PERSON] станом на 04.11.2019 року за кредитним договором №00180R10 становить 89883,69 грн., з яких: - 69999,96 грн. - поточна заборгованість за наданим Кредитом (основний борг); - 4513,06 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; - 4472,06 грн. - заборгованість за пенею; - 10920,00 грн. - заборгованість за комісією. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що позичальник, який підписав договір кредиту, погодився на його умови, повинен належним чином його виконувати. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, зважаючи на невиконання Позичальником зобов`язань стосовно повернення кредиту, у позивача виникло право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до правил статей 546, 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відносини, пов`язані з порукою, врегульовано нормами § 3 глави 49 розділу І книги 5 ЦК України. Так, за даним у частині першій статті 553 ЦК України визначенням, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачені статтю 554 ЦК України, відповідно до частин першої та другої якої у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука як традиційний інститут цивільного права - це акцесорне зобов`язання, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором третьої особи (боржника) за виконання останнім його зобов`язання частково або в повному обсязі, а у разі його невиконання чи неналежного виконання - зобов`язується виконати зобов`язання боржника в натурі та/або нести цивільно-правову відповідальність за порушення боржником зобов`язання. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України) Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та вважає за можливе їх задовольнити. Відповідно до змісту ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок невиконання умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером №9081439 від 05.11.2019 року, на зазначену суму, тому дані витрати також підлягають стягненню із відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved