Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18 жовтня 2019 року надійшла позовна заява позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського управління юстиції, Фаст Л.Д. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та скасування запису про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав, яка була уточнена позивачем 18.11.2019. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень посилався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину ВКЕ № 562672 реєстровий № 3-534, виданого 07.03.2008 Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, йому належить квартира [ADDRESS] . Дану квартиру він отримав в спадок після смерті матері - [PERSON] . В ній він зареєстрований та постійно проживає протягом тривалого часу, більше 15 років. Правовстановлюючі документи на квартиру віг зберігає в своїй квартирі і нікому їх не передавав. У жовтні 2019 року позивачу стало відомо про те, що 17.08.2018 чоловік на прізвище [PERSON] , діючи по довіреності від його імені, продав належну йому квартиру відповідачу [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину. Даний правочин був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д., номер запису про право власності 27545958. Як стало відомо після витребування копії довіреності від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М., під час оформлення довіреності був використаний паспорт серії [NUMBER] , виданий Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 08.10.2008, в той час як відповідно до відповіді Соборного РВ у м. Дніпро ГУДМС України в Дніпропетровській області від 15.11.2019 за № 1212-41 [PERSON] [INFO] 15 12.1997 був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області. Вищевказаний паспорт недійсним або втраченим не визнавався. Отже, це свідчить про те, що довіреність на розпорядження належною позивачу квартирою він не видавав, Відповідача [PERSON] на вчинення дій, направлених на продаж квартири не уповноважував. Крім того, після ознайомлення представника позивача з копією даної довіреності та документами на підставі яких вона була видана, було встановлено, що в паспорт, на підставі якого була встановлена особа, яка звернулася до приватного нотаріуса Гармашова Г.М. за вчиненням даної нотаріальної дії, була вклеєна фотокартка іншої людини, не позивача. Отже даний паспорт є підробленим, якимось механічним способом в паспорт який йому не належить, були внесені анкетні дані позивача з фотокарткою іншої людини. У зв`язку з тим, що правочини щодо «видачі» довіреності та договір купівлі-продажу квартири були вчинені за відсутності вільного волевиявлення позивача щодо надання права третім особам на реалізацію його майна, тому довіреність від імені - [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 13.08.2018 №2464, підлягає визнанню недійсною з моменту її видачі та посвідчення, а договір купівлі-продажу моєї квартири, який 17.08.2018 р. посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. за реєстровим № 1151підлягає визнанню недійсним у зв`язку з вибуттям вказаного майна з володіння позивача поза його волі та з урахуванням того, що сторонами в момент вчинення правочину не було додержано вимог, встановлених ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України. Посилаючись на вимоги ч.1 ст.202, ч.2 ст. 207, 237, 244, 245, ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України просив визнати недійсною довіреність, видану від імені [PERSON] , [INFO] , посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. 13.08.2018 за реєстровим № 2464. Визнати недійсним з моменту укладання договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 17.08.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. за реєстровим № 1151, укладений між [PERSON] та [PERSON] , від імені якого діяв на підставі довіреності [PERSON] . Скасувати запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. 17.08.2018 номер 27545958, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1624954712101 за [PERSON] . Позивач до судового засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву, в якій просив позові вимоги задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надали, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, за адресою вказаною позивачем, про причини неявки суду не повідомили. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відомі. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину ВКЕ № 562672 реєстровий № 3-534, виданого 07.03.2008 Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, належить квартира [ADDRESS] . Дану квартиру він отримав в спадок після смерті матері - [PERSON] . В жовтні 2019 року йому стало відомо, що 17.08.2018 від його імені, діючий по довіреності чоловік на прізвище [PERSON] , продав належну позивачу квартиру відповідачу [PERSON] . Даний правочин був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д., номер запису про право власності 27545958. Оскільки позивач жодну особу не уповноважував на продаж квартири та оригінали документів на квартиру зберігав дома, він звернувся за правовою допомогою, в ході якої дізнався, що квартира вибула з його володіння на підставі шахрайських дій. Після чого він звернувся до суду з позовом. В ході розгляду справи, були витребувані копія довіреності від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М., з яких встановлено, що під час оформлення довіреності, був використаний паспорт серії [NUMBER] , виданий Комунарським РВ УМВС України в запорізькій області 08.10.2008, в той час як відповідно до відповіді Соборного РВ у м. Дніпро ГУДМС України в Дніпропетровській області від 15.11.2019 за № 1212-41 [PERSON] [INFO] . 15.12.1997 був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області. Вищевказаний паспорт недійсним або втраченим не визнавався. Заява про видачу паспорта громадянина України (Ф-1) передана на централізоване зберігання до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київської області . Отже, це свідчить про те, що довіреність на розпорядження належною позивачу квартирою позивач не видавав, відповідача [PERSON] на вчинення дій, направлених на продаж моєї квартири не уповноважував. Крім того, було встановлено, що в паспорт, на підставі якого була встановлена особа, яка звернулася до приватного нотаріуса Гармашова Г.М. за вчиненням даної нотаріальної дії, була вклеєна фотокартка іншої людини, не позивача. Отже в паспорт, який позивачу не належить, були внесені його анкетні дані та фотокартка іншої невідомої особи. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2019 з 17.08.2018 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . Також, судом встановлено, що оспорюваний правочин щодо продажу спірної квартири відбувся на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.03.2008 за реєстром № 3-534, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, дублікат якого був виданий 17.08.2018 за реєстром № 2-175 Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, яке було отримано на підставі довіреності від позивача. Оскільки договір купівлі-продажу квартири укладався на підставі не оригіналу, а дублікату правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину, який був отриманий 17.08.2018 в день укладання договору купівлі-продажу, то даний дублікат свідоцтва про право на спадщину підлягав реєстрації в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що не було проведено, а тому даний правочин ще і з даної підстави слід визнати недійсним, тому як він вчинений на підставі правовстановлюючого документа, який не пройшов державну реєстрації в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ч.ч.1,3 ст.237, ч.1 ст.238 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Статтями 244, 245 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. У відповідності до ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною другою статті 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, які не є виключними, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення його прав і законних інтересів. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент прийняття судом рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Зважаючи на встановлені обставини про те, що при посвідченні довіреності, яку позивач просить визнати недійсною, відповідачем [PERSON] було використано документ - паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] , в який було вклеєне фото невстановленої особи, суд приходить до висновку, що оскільки довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами, згідно ч. 3 ст. 244 ЦКУ та за своєю юридичною сутністю видача довіреності є одностороннім правочином який повинен відповідати загальним вимогам передбаченими в ст. 203 ЦКУ, то такий правочин слід визнати недійсним, оскільки при його вчиненні не були дотримані вимоги до його належного оформлення. Вирішуючи позов в частині вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна, суд виходить з наступних норм права. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За положеннями ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. Таким чином, наявність вільного волевиявлення учасників правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність волі учасника правочину при його укладенні є підставою для визнання такого недійсним. Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно норми статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Отже, форма довіреності може бути звичайною письмовою або письмовою нотаріальною. Нотаріально посвідчена довіреність вимагається на вчинення правочину, який потребує нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом або домовленістю сторін. Відтак слід дійти висновку, що позивач [PERSON] не підписував довіреність на ім`я відповідача [PERSON] , позивач своїми наступними діями не схвалив укладені від його імені договори, а тому суд приходить до висновку про відсутність волевиявлення позивача при укладанні договорів купівлі-продажу та відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності у особи, яка їх фактично уклала, внаслідок чого оспорювані договори повинні бути визнані недійсними. Таким чином, враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача суму сплаченого при пред`явленні позову судового збору в розмірі 768,40 грн. по 384,20 з кожного.

Outcome: approved