Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 09.08.2013р. приблизно о 17 год. 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Газ-330210» д/н [NUMBER], що належить [PERSON], на 29 км + 400м. автодороги Одеса - Б.Дністровський, перед виконанням розвороту не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мітсубісі» д/з [NUMBER], яким керував та належить [PERSON] Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського райсуду м.Одеси. Згідно висновку експертизи №212/13 від 21.08.2013р. вартість матеріальної шкоди, заподіяної власникові внаслідок ДТП, складає 177 984,02 грн. Вартість послуг експертного дослідження автомобіля «Мітсубісі» склала 900 грн. Позивач зазначив, що сума матеріальної шкоди у розмірі 50 000 грн. була погашена страховою компанією в якості страхового відшкодування. Таким чином, сума матеріальної шкоди, що підлягає відшкодування складає 128 884,02 грн. (177 984,02 грн. + 900,00 грн. - 50 000,00 грн.) Позивач вважає, що [PERSON], як особа, яка є винною у скоєнні ДТП та [PERSON], як власник джерела підвищеної небезпеки, за допомогою якого було скоєно зазначене ДТП автомобіля «Газ-3302010», повинні відшкодувати завдану шкоду. Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з відповідачів солідарно 128 884 грн. 02 коп. у якості відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди, та судові витрати. Позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутності в заочному порядку, про що надав письмову заяву. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, сповіщені належним чином. Згідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2013р. о 17 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Газ - 330210» д/н [NUMBER] на 29 км + 400 м. автодороги Одеса - Б.Дністровський, перед виконанням маневру розворот, не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мітсубісі» д/з [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2013 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, у суду є всі підстави вважати винним [PERSON] у скоєнні порушення правил дорожнього руху, що підтверджує факт завдання шкоди автомобілю позивача. Згідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завданої майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль «Мітсубісі» д/з [NUMBER], який належить позивачу, отримав механічні пошкодження, при цьому згідно Звіту № 212/13 експертного автотоварознавчого дослідження про встановлення вартості матеріального збитку, спричиненого транспортному засобу позивача від 21.08.2013р. вартість матеріального збитку складає 177984,02 грн. В судовому засіданні встановлено, що власником транспортного засобу «Газ-330210» д/н [NUMBER] є [PERSON], відповідно до результату пошуку по БД згідно до баз даних РІІС та НАІС «Автомобіль» центру №2 з ГУ ДАІ ГУМВС України в Одеській області. Під час ДТП вказаним автомобілем керував [PERSON], якого визнано винним у вказаному ДТП. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, норма визначає, що відшкодовувати збитки має володілець транспортного засобу, який спричинив ДТП. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України п. 4 Постанови від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт наявності яких-небудь трудових відносин між володільцем транспортного засобу «Газ-330210» [PERSON] та винуватим у ДТП [PERSON] З позовної заяви вбачається, що страховою компанією «Просто страхування», яка застрахувала цивільно-правову відповідальність відповідача, було виплачено позивачу 50 000грн. в якості страхового відшкодування, про що свідчить копія переказу, який є в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.1194 Цивільного кодексу особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином сума залишку матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, складає 128 884,02 грн. (177 984,02 грн. + 900,00 грн. - 50 000,00 грн.). На підставі ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як зазначив позивач, моральна шкода виразилася у тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, він зазнав душевних страждань, , які виразилися у психічних переживаннях, що спричинили наслідки, які полягають в наступному: нервове потрясіння (стрес), постійні головні болі, безсоння, страх в управлінні автомобілем і участі в дорожньому русі в якості пасажира і пішохода. у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивача, йому доводиться самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він не може вночі спокійно спати. Це все спричинило виникнення пригніченого стану позивача, внаслідок чого він має дуже нервовий стан. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки вина відповідача знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачки підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Оскільки суд прийшов до висновку про те, що вини відповідача [PERSON] у спричиненні матеріальної шкоди, завданої позивачу у зв»язку з пошкодженням його автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди, немає, тому позовні вимоги про стягнення з нього матеріальної шкоди та моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Між неправомірними діями відповідача [PERSON] у вигляді порушення вимог правил дорожнього руху та наслідками, що наступили - заподіяною шкодою позивачу існує прямий причинний зв'язок, вина відповідача встановлена та підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2013р. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, стягненню з відповідача [PERSON] підлягає матеріальна шкода в сумі 128 884,02 грн. а також моральна шкода в сумі 1000грн. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1389грн., що підтверджується квитанцією від 19.11.2013р., яка є в матеріалах справи. Рішенням суду позовні вимоги позивача задоволено частково: завдана матеріальна шкода задоволена на загальну суму 128 884 грн. 02 коп., а моральна - частково, в розмірі 1000 грн., таким чином судові витрати складають 1298 грн. 40 коп. (1288 грн. 40 коп. + 10,00 грн. = 1298,40 грн.) Таким чином, посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: partial