Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради Донецької області про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем однією сімєю на момент смерті та визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру, яка мотивована тим, що 25.02.2017 року померла мати позивача, [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшла квартира [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за законом, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, оскільки пропустила строк звернення до суду. Вважає, що спадщину прийняла у визначений законом строк, оскільки на день смерті матері вона проживала разом з нею за адресою: м. Харків, вїзд Армійський[ADDRESS]. Просить встановити факт свого постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за собою право власності за законом за квартиру №34, розташовану в м. Словянську по вул. Університетській, буд. 53. В судове засідання позивач, [PERSON], не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, в судове засідання 10.10.2017 року не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідач Словянська міська рада, відповідно до наданої заяви просив розглянути справу без участі свого представника, рішення просив ухвалити на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач є її зведеною сестрою, її батько сумісно проживав з матірю позивача, в 2011 році вона забрала батька до себе, а позивач забрала до себе в Харків свою матір, вони мешкали однією сімєю, після смерті матері похованням займалась позивач. Допитана як свідок [PERSON] повідомила, що з 1984 року по 2010 рік [PERSON] мешкав разом з [PERSON] у м. Словянську, в 2010-2011 році дочка [PERSON] забрала його до себе, а позивач забрала до себе у Харків свою матір [PERSON], де остання через деякий час померла. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з Свідоцтвом про народження серії І-ЯР №577478 від 03.04.1957 року, [PERSON] народилась 22.03.1957 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 22.04.1977 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.08.2012 року. Таким чином, позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 з наступними змінами та доповненнями суд може встановлювати інші факти, що мають юридичне значення, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини тощо. Встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини потрібно позивачеві для оформлення спадщини на квартиру. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02.07.1999 року є співвласником квартири №9, вїзд Армійський, 6-А, м. Харків. Згідно з довідкою КП «Жилкомсервіс» дільниця №10 від 01.09.2017 року [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: м. Харків, вїзд Армійський[ADDRESS]. Відповідно до акту, складеного КП «Жилкомсервіс» дільниця №10, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири №9, розташованої в м. Харкові, вїзд Армійський, буд. 6А. З 01.02.2011 року по 25.02.2017 року в даній квартирі однією сімєю зі співвласниками проживала мати позивача, [PERSON] Позивач здійснювала постійний догляд за матірю, оскільки вона страждала рядом хронічних захворювань та потребувала постійного догляду. Згідно з довідкою КЗ «Харківська міська поліклініка №8» від 06.09.2017 року [PERSON] знаходилась на диспансерному обліку у фахівців даного закладу з 02.03.2011 року по 25.02.2017 рік з діагнозом: Ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія ІІ функціонального класу, атеросклеротичного кардіосклерозу, серцевої недостатності 2А ступеня, гіпертонічної хвороби ІІІ ступеня, фібриляція передсердь постійна форма, гіпертонічна та атеросклеротична дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ступеня з лікворно-венозною дистензією, підкорковий синдром, мнестичними порушеннями, хронічне порушення мозкового кровообігу, церебральний атеросклероз. В останній період свого життя хвора пересувалась в межах кімнати, потребувала стороннього нагляду. Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем. Згідно абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом достеменно встановлено, що станом на 25.02.2017 року [PERSON] постійно проживала зі своєю матірю [PERSON] у своїй квартирі в м. Харкові, розташованій за адресою: м. Харків, вїзд Армійський[ADDRESS], тому суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 25.02.2017 року в м. Харкові померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 580653, видане Харківським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області від 02.03.2017 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої увійшла квартира, розташована в [ADDRESS]. Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON], яка є дочкою спадкодавця [PERSON] є спадкоємцем за законом, що врегульовано нормами ст. 1261 ЦК України. Згідно з Інформаційною довідкою від 26.09.2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2017 року [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про видачу спадщини після померлої [PERSON] в звязку з пропущенням шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на квартиру за позивачем, суд виходить з наступного. Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5\~(зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до повідомлення КП «БТІ» м. Словянська від 21.09.2017 року право власності на однокімнатну квартиру №34, розташовану в м. Словянську по вул. Університетській в буд. №53 зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 09.12.1991 року р/№ 3-3549, дата реєстрації -23.12.1991 рік. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved