Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 09.10.2006. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини були остаточно припинені 02.09.2020. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її повному утриманні. Позивач є особою з 3-ю групою інвалідності, потребує систематичного лікування. Відповідач є працездатним та працевлаштованим, має задовільний стан здоров`я, та не має інших утриманців. З огляду на викладене позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов [PERSON] визнає частково. Так, відповідач визнає, що законодавством встановлено його обов`язок як батька, брати участь в утриманні дітей. [PERSON] згідний, що зобов`язаний піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток та надавати матеріальну допомогу. Проте відповідач не згоден з розміром аліментів, які просить стягнути позивач. Зазначає, що розмір його заробітної плати є недостатнім для сплати аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину. Ураховуючи, що відповідач не має іншого доходу крім заробітної плати, він згоден платити аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку на кожну дитину. У зв`язку з викладеним просить задовольнити позовну заяву частково. У судове засідання з`явилися позивач та її представник. Представник відповідача брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Сторона позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача підтримав позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву. Просив позов задовольнити частково, а саме стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку на кожну дитину. Заслухавши учасників та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Між [PERSON] та [PERSON] 09.10.2006 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Новоселицькою сільською радою Чигиринського району Черкаської області (а.с. 10). У шлюбі народилося двоє дітей. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Матір`ю дітей вказана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22.12.2020 по справі № 699/826/20 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 88-89). Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 21.12.2020 № 349 (а.с. 76). Дочка [PERSON] та син [PERSON] є учнями Корсунь-Шевченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1. Навчаються у 5 та 3 класах відповідно (а.с. 90, 91). З довідки від 22.03.2021 №01-14/38, виданої адміністрацією за місцем навчання дітей, вбачається. що діти харчуються в шкільній їдальні. Вартість харчування становить 9 грн. для учнів початкових класів та 18 грн. для учнів 5-11 класів (а.с.92). Таким чином, вартість одноразового харчування дітей у школі за місяць дорівнює біля 200,00 грн. та 400,00 грн. Представник відповідача наявність витрат на харчування дітей не спростовував. Крім харчування у школі, дітям потрібно забезпечити харчування вдома. Також купити одяг, взуття, канцелярське приладдя. Позивач сплачує комунальні платежі. Всі доходи позивача витрачаються на утримання сімї, до складу якої крім неї входять двоє дітей. У судовому засіданні позивач пояснила, що у робочі дні щодня діти добираються до школи та на позашкільні заняття автобусами. Вартість проїзду на час розгляду справи становить 7,00 грн. та планується збільшення вартості проїзду до 8,00 грн. (а.с. 93, 94-95) Отже у дні навчання кожна дитина витрачає мінімум 14 грн. на день на транспортні послуги. Таким чином, щотижня витрати на кожну дитину на транспортні послугу складають біля 100,00 грн, а за місяць складають біля 500,00 грн. Представник відповідача такі розрахунки не спростовував. Крім того, дочка [PERSON] навчається у Корсунь-Шевченківській дитячій школі мистецтв ім. К.Г.Стеценка у класі образотворчого мистецтва. Вартість навчання становить 1170,00 грн. на рік, що підтверджується договором про навчання/надання освітньої послуги в мистецькій школі від 02.09.2019 (а.с. 96-97). З довідки про доходи позивача [PERSON] вбачається, що за період січень-грудень 2020 року її дохід становить 117281,64 грн. (а.с. 77). Позивач має статус особи з інвалідністю (3 група), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №129046. З довідки вбачається, що позивач потребує лікування у фтизіатра, інфекціоніста, г/ентеролога, у т.ч. стаціонарне, СКЛ (а.с. 9). Проте позивач не може собі дозволити піклуватися про здоров`я, оскільки всі кошти витрачає на утримання сім`ї. У спільній власності сторін перебуває квартира, у якій проживає позивач з дітьми (а.с. 98). За підрахунками позивача щомісяця на кожну дитину лише для задоволення базових потреб (їжа, одяг, взуття навчання) вона витрачає біля 5000,00 грн. Зі слів позивача, відповідач утримання дітей не здійснює, матеріальну допомогу не надає, хоча інших осіб на утриманні не має. Сторона відповідача такі твердження не спростовувала. Сам факт звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, є доказом того, що відповідач належним чином не виконує свого обов`язку по утриманню дитини. На підтвердження рівня своїх доходів відповідач надав довідку з індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-7 (а.с. 102-103). З довідки вбачається, що дохід відповідача за 2019 рік складав 122964, 52 грн., дохід за 2020 рік складав 106795,03 грн. Порівнюючи інформацію з довідок про щомісячні доходи позивача і відповідача за 2020 рік (а.с. 77 та а.с. 102-103) суд дійшов висновку, що доход відповідача є несуттєво, проте бульшим. Натомість позивач витрачає всі свої кошти на утримання дітей, а відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі -СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на місяць. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Як встановлено судом неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та фактично знаходяться на її утриманні. Відповідач жодним чином не спростовував розрахунки позивача щодо розміру коштів, необхідних щомісяця на утримання дітей. В обґрунтування своєї позиції відповідач лише посилався, що після сплати аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину його матеріальний стан погіршиться. Крім того, сторона відповідача надавала пояснення, що інших джерел доходу відповідач не має. У своєму відзиві відповідач зазначає, що має посадовий оклад 8154,00 грн., а після сплати необхідних податків отримує заробітну плату у розмірі 6563,97 грн. Якщо він буде сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину (загалом 4790,00 грн.), то йому будуть залишатися грошові кошти у сумі 1773,97 грн., що є недостатнім доходом. Проте матеріалами справи не підтверджується, що позивач має самий такий рівень доходів. З довідки за формою ОК-7 (а.с. 103) вбачається, що дохід відповідача протягом 2020 року перевищував суму 8154,00 грн. Так, відповідач у травні отримав дохід у сумі 8858,44 грн.; у січні, лютому та липні - біля 9500,00 грн.; у червні та вересні - біля 10500,00 грн., у квітні та серпні - більше 11000,00 грн., у березні - 13192,86 грн. Таким чином, відповідач свідомо надавав суду недостовірну інформацію щодо рівня свого доходу. При цьому суд враховує, що у жовтні 2020 відповідач звільнився з роботи та влаштувався на іншу роботу лише у грудні 2020 року. Тобто тимчасово, у період листопад-частина грудня 2020 року відповідач був безробітним. Проте станом на дату розгляду справи відповідач знову працевлаштований. Документи на підтвердження того, що у 2021 році дохід відповідача є меншим, ніж його дохід у 2020 році відповідач не надав. І як було зазначено вище, розмір щомісячного доходу на рівні 8154,00 грн. не підтвердив Відповідач визнає позовні вимоги частково та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму. Позовна заява надійшла до суду 06.10.2020. Проте весь цей час (з жовтня 2020 по квітень 2021) відповідач не здійснював матеріальне утримання дітей навіть у тому розмірі, у якому погоджується сплачувати аліменти. Прожитковий мінімум на дитину 6-18 років у період 01.01.2021 - 30.06.2021 встановлено на рівні 2395,00 грн. Відповідач просить визначити аліменти на рівні 50% від вказаної суми, а саме у сумі 1197,50 грн. на кожну дитину. Такий розмір аліментів відповідач вважає достатнім для утримання дітей. У той же час відповідач у своїх розрахунках вказує, що грошові кошти у розмірі 1773,97 грн., які б йому залишалися (з непідтвердженої суми доходу 8154,00грн.), є недостатніми. Суд звертає увагу, що прожитковий мінімум для працездатних осіб є меншим, ніж прожитковий мінімум для дітей 6-18 років, оскільки діти потребують у такому віці більших матеріальних витрат, пов`язаних з купівлею одягу, взуття, оплатою освітніх послуг тощо. Враховуючи викладене, позиція відповідача не ґрунтується ні на правилах логіки, ні на нормах моралі. Що стосується норм права, то відповідач, посилаючись на недостатність його заробітку, просить стягувати аліменти у мінімальному гарантованому, а не у мінімальному рекомендованому розмірі. Ураховуючи наведену інформацію з довідки за формою ОК-7 суд вважає, що рівень доходу відповідача є достатнім. Крім того, суд звертає увагу відповідача, що він як повнолітня працездатна особа з задовільним станом здоров`я має можливість знайти додаткове джерело доходів (наприклад, знайти іншу чи додаткову роботу). Проте малолітні діти відповідача не мають можливості знайти інше джерело доходу. Висловлюючи свою позицію щодо часткового задоволення позовних вимог відповідач пропонує керуватися його власними інтересами, проте суд зазначає, що при ухваленні рішення має керуватися передусім інтересами дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ураховуючи викладений аналіз наданих доказів,

Outcome: approved