Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він працював на посаді гірничомонтажника підземного ПАТ «Шахтоуправління «Покровське». У звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на ПАТ «ШУ «Покровське», обумовленим впливом шкідливого фактора пил переважно фібро генної дії, фізичне перенавантаження, робоча поза та нахили, шум, у нього виникло професійне захворювання. Згідно з «Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженої наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014р. умови праці [PERSON]: - по пилу - 3 клас 3 ступінь; по шуму - 3 клас 1 ступінь; по важкості праці - 3 клас 2 ступінь; по напруженості праці - 3 клас 2 ступінь; по мікроклімату - 2 (допустимий) клас. Стаж роботи: загальний - 26 років 11 місяців 13 днів; за професією - 17 років 08 місяців 21 день; стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів - 24 роки 08 днів. Найменування основного діагнозу та його код згідно з класифікатором МХК-10: хронічний бронхіт II ст., в фазі затихаючого загострення. Прикореневий та базальний пневмосклероз. ЛН I- II (першої - другої) ст. (J 41.8); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкої (II) ст., за класифікацією [PERSON] та [PERSON] (Н 90.3); хронічна радикулопатія L5,S1 праворуч в ст. неповної ремісії з помірними статико - динамічними порушеннями та больовим синдромом (М54.1.7). Найменування супутнього діагнозу, який визначено у повідомленні про професійне захворювання та його код з класифікатором МХК-10): ампутація нігтьової фаланги IV пальця лівої кисті. ЗЧМТ в анамнезі (побутова 1990 p.) (S 0.60). Причиною професійного захворювання, згідно лабораторно-інструментальних досліджень, є пил переважно фібро генної дії, вугільно-породний при вмісті вільного діоксиду кремнію від 5 до 10% - фактична величини - 20,7 мг/м3, при нормативному значенні 4 мг/м3. Тривалість дії впродовж зміни - 80,3%. Показники мікроклімату: температура повітря +22,2-22,3°С, при нормативному значенні &l/;26°С; відносна вологість повітря - 79-80,0%; швидкість руху повітря - 1,98-2,0 м/с, при нормативних значеннях &?м;2м/с. тривалість дії впродовж зміни - 81,0%. Рівень еквівалентного шуму на робочому місці складає 87дБА при нормативному значенні 80дБА. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю мязів нижніх кінцівок та тулубу) - фактична величина 139,9-161,1 Вт при нормативному значенні 90Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю мязів плечового поясу) - фактична величина 64,0-113,6 Вт, при нормативному значенні 45Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 25 кг, при нормативному значенні 30кг. Робоча поза: перебування у фіксованій позі до 30 град. - фактичне значення 35% зміни при нормативному значенні 25%; нахили корпусу (кількість за зміну) - фактична величина - 125 при нормативному значенні 100; переміщення у просторі (переходи) - фактичне значення 3,0 км при нормативному значенні 10 км. За результатами проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання складено відповідний акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затверджений першим заступником начальника головного управління Держпраці у Донецькій області [PERSON] 23 червня 2017 року. У подальшому, комісією МСЕК позивачу було встановлено III група інвалідності та 65% стійкої втрати професійної працездатності. Відповідачем не було забезпечено належні, безпечні і здорові умови праці, що призвело до виникнення професійного захворювання, прямим наслідком чого є моральні страждання. Так, внаслідок отримання професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, він став інвалідом. Через постійний кашель та задишку відчуває дискомфорт та сором при спілкуванні оточуючими людьми. Регулярно відчуває гостру біль у спині, що посилюється при русі, що іррадіірує у н/кінцівки. Турбує нездужання, підвищена стомлюваність, посилене потовиділення. Йому протипоказана робота в умовах впливу шуму, пилу, токсичних речовин, несприятливого мікроклімату, фізичних навантажень, вібрації. Потребує постійне медикаментозне та санаторно-курортне лікування. Все це разом вплинуло на його спосіб життя, на сімейний бюджет. Через невідповідність виконуваній роботі в наслідок стану здоров'я, він був вимушений звільнитися з роботи, втратив нормальні життєві зв'язки і йому доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він постійно відчуває душевні страждання та переживання, зявилося почуття тривоги, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманого професійного захворювання, неможливості відновлення стану здоровя. З огляду на ці обставини, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду оскільки він не забезпечив безпечних і нешкідливих умов праці. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 65000 гривень та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на його користь вказану суму у якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому професійними захворюваннями. Ухвалою суду від 27 квітня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач визнає позов частково в розмірі 26000грн. (із умовного розрахунку 400грн. за кожний відсоток втрати працездатності). Вказував, що позивач порушив ст.14 Закону України «Про охорону праці», в якій зазначено, що працівник зобовязаний дбати про особисту безпеку і здоровя, та порушив п.2.11 «Колективного договору підприємства на 2015-2017р.р.» згідно з яким працівник повинен дотримуватися заходів особистої безпеки. Якщо внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоровя у позивача під час медичних оглядів не було виявлено ознак професійних захворювань і якщо з цих причин зазначена вище особа не була своєчасно усунута ПАТ «ШУ «Покровське» від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є також іншими обставинами, про які йдеться в статті 23 ЦК України і які повинен врахувати суд при визначенні розміру моральної шкоди. Крім того, позивачу виплачуються значні страхові виплати від Фонду соціального страхування та пенсія за віком. Справу просили розглянути без присутності представника. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 15.03.1995 року по 06.10.2016 року, працював на посадах гірничоробочого підземного, гірничомонтажника підземного з повним робочим днем в шахті. 06.10.2016 року був звільнений за ст.40 п.2 КЗпП України у звязку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя (а.с.5-7). Згідно акту по формі П-4 від 22.06.2017 року, затвердженого першим заступником начальника головного управління Держпраці у Донецькій області [PERSON], комісія провела розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON]: 1) Хронічний бронхіт II ст., в фазі затихаючого загострення. Прикореневий та базальний пневмосклероз. ЛН I- II (першої - другої) ст. 2) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкої (II) ст., за класифікацією [PERSON] та [PERSON] 3) Хронічна радикулопатія L5,S1 праворуч в ст. неповної ремісії з помірними статико - динамічними порушеннями та больовим синдромом. В пунктах 16, 17 вказаного акту зазначено, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовлених впливом шкідливого фактора пил переважно фіброгенної дії, фізичне перенавантаження, робоча поза та нахили, шум. Причина професійного захворювання, згідно лабораторно-інструментальних досліджень, є: пил переважно фіброгенної дії, вугільно-породний при вмісті вільного діоксиду кремнію від 5 до 10% - фактична величини - 20,7 мг/м3, при нормативному значенні 4 мг/м3. Тривалість дії впродовж зміни - 80,3%. Показники мікроклімату: температура повітря +22,2-22,3°С, при нормативному значенні &?н;26°С; відносна вологість повітря - 79-80,0%; швидкість руху повітря - 1,98-2,0 м/с, при нормативних значеннях &lv;2м/с. тривалість дії впродовж зміни - 81,0%. Рівень еквівалентного шуму на робочому місці складає 87дБА при нормативному значенні 80дБА. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю мязів нижніх кінцівок та тулубу) - фактична величина 139,9-161,1 Вт при нормативному значенні 90Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю мязів плечового поясу) - фактична величина 64,0-113,6 Вт, при нормативному значенні 45Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 25 кг, при нормативному значенні 30кг. Робоча поза: перебування у фіксованій позі до 30 град. - фактичне значення 35% зміни при нормативному значенні 25%; нахили корпусу (кількість за зміну) - фактична величина - 125 при нормативному значенні 100; переміщення у просторі (переходи) - фактичне значення 3,0 км при нормативному значенні 10 км (а.с.8-9). В період з 06.10.2017 року по 17.10.2017 року [PERSON] перебував на лікуванні в МЦМЛ з діагнозом: загострення хронічної п/к радикулопатії з вираженим больовим, корінцевим, мязово-тонічним синдромом з помірними статико-динамічними порушеннями. Супутний діагноз: Хронічний бронхіт ІІст. в фазі затухаючого загострення. Пневмосклероз. ЛНІ-ІІ. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкого ступеня (а.с.14). Згідно довідки Обласної профпатологічної МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 11.04.2018 року [PERSON] встановлена третя група інвалідності строком до 01.05.2020 року, причина інвалідності професійне захворювання, огляд проведено вперше. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 65%. Потребує в медикаментозному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні (а.с.12,13). Відповідно до ст.ст.1, 3\~ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України\~Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. \~ \~ \~ \~В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. \~ \~ \~ \~Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. \~ \~ \~ \~До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об'єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів. Жоден\~доказ не\~має для\~суду заздалегідь\~встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоровя позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Частина 6\~ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial