Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

До Пологівського районного суду Запорізької області за підсудністю зі Свалявського районного суду Закарпатської області надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він та відповідач були подружжям. Від даного шлюбу у них народилось троє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його повному утриманні. Позивач зазначає, що належний рівень життя дітям сам він забезпечити не може, тому просить щомісячно з відповідача стягувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття. 22 березня 2021 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, згодна сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх трьох дітей у розмірі 1200,00 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зазначила, що діти проживають разом з позивачем з травня 2018 року. Відповідач не відмовляється від утримання дітей і ніколи не ухилялась від цього обов`язку. Проте, вважає, що в позові не обґрунтовано, чому позивач просить стягнути з неї саме 1500,00 грн. щомісяця на кожну дитину і які саме витрати і в якому розмірі несе позивач у зв`язку із утриманням дітей. До того ж він, в свою чергу, також повинен витрачати на кожну дитину таку ж саму суму. Також [PERSON] зазначила, що не має постійного місця роботи та постійного заробітку, існує за рахунок випадкових заробітків, з яких інколи частину отримує у натуральній формі (продукти харчування, зерно). Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, але вони до суду не з`явилися і уповноважених представників не направили. У той же час, позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила справу розглянути без її участі та без технічної фіксації, позовні вимоги визнала частково, а саме: у розмірі, вказаному нею у відзиві на позовну заяву. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, часткове визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Так, судом у судовому засіданні із копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 03 вересня 2003 року, серії [NUMBER] від 20 березня 2007 року, серії [NUMBER] від 05 вересня 2011 року, виданих виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З копії рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 27 грудня 2018 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] повернуто дошлюбне прізвище « [PERSON] ». З копії довідки №357, виданої виконавчим комітетом Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області 27 січня 2021 року, встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім?ї: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] . При цьому, дана довідка не містить відомостей про те, що відповідач проживає разом із ними і входить до складу їх сім`ї. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що діти перебувають на утриманні батька, відповідач у справі працездатна, за віком і станом здоров`я може сплачувати аліменти на утримання дітей, позовні вимоги визнала частково, згодна сплачувати аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1200,00 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В свою чергу, позивач [PERSON] не надав суду відомостей про доходи, які він отримує, які витрати несе щомісяця на утримання дітей, жодним чином не обґрунтував, чому він просить стягувати аліменти з відповідача саме в розмірі 1500,00 грн. на утримання кожної дитини. У той же час, відповідач зазначила, що вона не має постійного місця роботи і постійного заробітку, а за роботу, яку вона виконує час від часу, з нею іноді розраховуються у натуральній формі. У зв`язку з цим, зважаючи на викладені відповідачем відомості про її доходи, стягнення з неї щомісяця 4500,00 грн. на утримання трьох дітей може поставити її у вкрай скрутне матеріальне становище. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача і про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1200,00 грн. на утримання кожної дитини, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 жовтня 2020 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 840,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial