Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона на підставі Договору дарування від 15 лютого 1996 року, є власницею квартири [ADDRESS] . Позивач зареєстрована і постійно проживає в наведені квартирі. Крім того, разом із нею зареєстровані, але не проживають з травня 2014 року відповідачі. З зазначеного часу відповідачі не проживають за вказаною адресою за своєю волею, без поважних причин, протягом тривалого часу не з`являлись до квартири і не мають бажання повертатись до м. Миколаївка Донецької області. Виїжджаючи із вказаної квартири відповідача забрали із собою все особисте майно. Позивач ніколи не чинила відповідачам перешкод в користуванні даним житловим приміщенням, не виганяла їх із квартири, не змінювала замки у вхідних дверях. Тому, просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, проте надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору дарування, посвідченого 15 лютого 1996 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченком А.В., [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла у дар двокімнатну квартиру номер [ADDRESS] . Таким чином, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Відповідачі по справі - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка про склад сім`ї № 11-11/08-01/503, видана 03 березня 2021 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Донецької області. Відповідачі у вказаній квартирі [ADDRESS] , - не проживають з травня 2014 року, що підтверджується Актом № 4087, складеним 05 березня 2021 року секретарем Миколаївської міської ради. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири, право користування якою просить позбавити відповідачів; відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved