Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямприміщенням, посилаючись на те, що він є власним житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , оскільки отримав даний будинок у спадок після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з позивачем за вказаною адресою зареєстровані його дружина [PERSON] та їх син - відповідач по справі [PERSON] . Однак, відповідач не проживає у даному будинку з січня 2010 року, не користується будинком, не бере участь в оплаті вартості комунальних послуг та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , оскільки даний житловий будинок [ADDRESS] належить відповідачу та його дружині [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності в рівних частках. Вказані обставини порушують права позивача як власника нерухомого майна, оскільки позивач не має можливості скористатися належним чином своїм правом на оформлення субсидії для оплати вартості комунальних послуг. Позивач та його дружина є пенсіонерами, окрім пенсії, інших джерел доходу не мають, та враховуючи вартість комунальних послуг у співвідношенні до пенсії, відсутність участі відповідача в оплаті комунальних платежів, а також враховуючи той факт, що відповідач житловим будинком, належним позивачу, не користується, не проживає в ньому протягом тривалого часу, не бажає добровільно знятися з реєстрації місця проживання у вказаному будинку, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. У зв`язку з викладеним, посилаючись на ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Бондаренко Д.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання поштовою кореспонденцією на адресу місця реєстрації та місця фактичного проживання відповідача судових викликів, однак, як вбачається з поштових конвертів, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання, відповідач до поштового відділення для отримання судових викликів не з`явився, своїм правом на надання відзиву відповідач не скористався, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використав, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 05.09.2019 року (а. с. 4), за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , відповідач [PERSON] , позивач [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5020 (а. с. 12), [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина складається з житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з витягом про реєстрації в Спадковому реєстрі № 57581714 від 17.09.2019 року, наданим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В., спадкоємцем нерухомого майна, а саме - житлового будинку [ADDRESS] , яке залишилось після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є син спадкодавця - [PERSON] (а. с. 13) Власником житлового будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 5020 від 17.09.2019 року, виданим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В. (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 181292344 від 17.09.2019 року, а. с. 14) Позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] є пенсіонерами за віком. (пенсійні посвідчення серії [NUMBER] , [NUMBER], а. с. 15) Як вбачається з акту № 378 від 20.09.2019 року, виданого керівником комітету мікрорайону «Северний» (а. с. 19), [PERSON] дійсно не мешкає у житловому будинку [ADDRESS] з січня 2010 року по теперішній час, його особисті речі за даною адресою відсутні. [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач в зазначеному будинку [ADDRESS] не мешкає з 2010 року, має власне житло, де мешкає разом з дружиною. За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Згідно з ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, судом було встановлено, що відповідач є рідним сином власника будинку [PERSON] , однак з 2010 року не мешкає в житловому будинку [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визнавши відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved