Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «Трансформаторщик-12», третя особа: [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , права власності на яку померлий набув шляхом виплати всіх пайових внесків. За своє життя [PERSON] не оформив правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру. Позивач за вищезазначеною адресою зареєстрований та проживає з 08.10.1996 року по теперішній час. Як спадкоємець за законом першої черги, позивач звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори, проте нотаріус відмовив в оформленні спадщини у зв`язку відсутності правовстановлюючих документів. На теперішній час оформити спадщину і отримати свідоцтво про право на спадщину у позасудовому порядку позивач не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на вказану квартиру. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа просить у заяві розглядати позовну справу за її відсутності, заперечень щодо задоволення позовних вимог не має. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до положень ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про смерть, зареєстрована Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 2172, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження, зареєстроване Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 526, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 21 серпня 2007 року Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 42973393, номер у нотаріуса № 676, в якому спадкодавцем є [PERSON] Спадкова справа № 676 (2007) відкрита за заявою [PERSON] від 21 серпня 2007 року за № 1256, відповідно до якої останній приймає спадкове майно спадкодавця за законом. В заяві зазначено, що інших спадкоємців немає. До складу спадкового майна за законом належить квартира [ADDRESS] , гараж № [ADDRESS] що [ADDRESS] , грошові вклади, що зберігаються в Ощадному банку, в банку «Металург», в «Імексбанку» м. Запоріжжя, та автомобіль марки ГАЗ-21 Р,1970 року випуску, за номерним знаком 14-323 [NUMBER] . Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02 листопада 2007 року, серія та номер [NUMBER] , виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину на права на грошові вклади [PERSON] , який помер [INFO] , з процентами, компенсаціями і з усіма відсотками, які будуть нараховані на день видачі вкладів, що зберігаються в АКБ «Імексбанк» м. Запоріжжя та АБ «Металург» м. Запоріжжя, відомості про що зареєстровано в реєстрі за № 1-2323. Постановою державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори Федченко О.О. від 20.07.2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно. 21 липня 1989 року виконавчим комітетом Ленінської районної Радин народних депутатів видано ордер на житлове приміщення у будинку ЖБК «Трансформаторщик-12» члену ЖБК [PERSON] з родиною, яка складається з його дружини [PERSON] та сина [PERSON] , на право зайняття житлового приміщення квартири [ADDRESS] . Згідно довідки ЖБК «Трансформаторщик-12» за № 29 від 23 липня 2018 року, видана [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується факт того, що з грудня 1972 року по березень 2007 року [PERSON] був членом вказаного ЖБК, та проживав за своїм місцем реєстрації у вказаний період. Пай по квартирі в розмірі 4569 руб. 58 коп. був виплачений у повному обсязі, проте право власності оформлено не було. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі сукупності вищевказаних письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] станом на час своєї смерті мав право власності на квартиру [ADDRESS] . Отже, [PERSON] має право на спадкування за законом квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ,, яка належала [PERSON] станом на час його смерті. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. За ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевказані обставини справи, думку сторін, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved