Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В позовній заяві позивач вказує, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач не проживає з дитиною, приймає не активну участь у її житті, матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно надає нерегулярно, починаючи з грудня 2017 року гроші на утримання та виховання взагалі не надає. Відповідач є матеріально забезпеченою людиною, у 2016 році отримав заробітну плату в розмірі 542136,72 грн., а перші три місяці 2017 року отримав заробітну плату в розмірі 255455,47 грн. також у 2017 році відповідно до декларації відповідача поданої до НАЗК 31.03.2018 року, він отримав 128162,00 грн. у якості заробітної плати від ТОВ «Холдинг НТІ». Вказує, що на даний момент їй відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований та не отримує заробітної плати на постійній основі, тому просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Щодо витрат на дитину зазначила наступне. Згідно довідки №225 від 21.03.2018 року дитина навчається у старшій групі Міжнародної французької школи Оболонського району міста Києва, вартість освітніх послуг за друге півріччя 2017 року становила - 85134,28 грн., за перше півріччя 2018 року - 109469,00 грн., які сплатив відповідач. 26.09.2017 року та 25.01.2018 року самостійно здійснила оплату додаткових занять дитини у школі у розмірі 19000,00 грн. Дитина відвідує дитячу секцію художньої гімнастики спортивного клубу «Імперія Грації», вартість річного внеску відвідування становить 700,00 грн., дитина відвідує 12 занять на місяць, які коштують 500,00 грн. на місяць, які вона оплачує самостійно. Окрім цього, дитина відвідує приватні музичні заняття 12 разів на місяць, які коштують 100,00 грн. за одне заняття, які вона оплачує самостійно. Також, для допомоги по догляду за дитиною винайняла двох нянь, послуги яких коштують 20000,00 грн. на місяць. Загалом сума шомісячних затрат на дитину складає 90000,00 грн., з яких: 17800,27 грн. вартість навчання в школі, враховуючи додаткові заняття; 558,33 грн. - вартість відвідування спортивного клубу «Імперія Грації»; 71641,40 грн. - вартість витрат на одяг, харчування, заняття з музики, послуги нянь, медичний огляд, організація дозвілля та інше. Оскільки відповідач зобов`язаний утримувати доньку у рівній частині разом з матір`ю, просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 45000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що відповідач забезпечував постійне утримання дитини з моменту народження доньки, оскільки протягом усього часу перебування сторін у шлюбі позивач не працювала. Після припинення спільного проживання сторонами відповідач продовжував утримувати та виховувати дитину. Зокрема, надавав на постійній основі грошові кошти позивачу, шляхом перерахування на її банківський рахунок у ПАТ «КБ «Приватбанк» або на рахунки безпосередньо найманих ним осіб, що забезпечували потреби та догляд за дитиною (водія, нянь). Крім того, відповідач здійснював повне фінансування подорожей з дитиною (як спільних із позивачем, так і окремо позивача з дитиною, або окремо своїх подорожей з донькою), навчання дитини, тощо. З листа ТОВ «Загор`є» №1 від 27/7/18 вбачається, що в період з 2013 по 2016 рік позивач, відповідач та дитина здійснювали подорожі до Франції, Словенії, Фінляндії, Швейцарії, Італії, Маврикій, при цьому оплату туристичних послуг здійснював відповідач. Із листа ТОВ «Загор`є»№3 від 27/7/18 вбачається, що у період з 09.07.2016 року по 14.07.2016 року, а також з 05.09.2016 року по 10.09.2016 року позивач разом із дитиною подорожували до Франції та Італії, грошові кошти на вказані подорожі надавалися також відповідачем. Крім того, із листа ТОВ «Лакшері тревел солюшенс» №01-07/2018 від 26.07.2018 року вбачається, що відповідач разом із дитиною подорожували до Турції та Об`єднаних Арабських Еміратів, оплату туристичних послуг здійснював відповідач. В свою чергу, наведені вище подорожі дитини, які завжди фінансово забезпечувалися батьком, не відображають усіх фактично здійснених подорожей дитини. Згідно із копій квитанцій ПАТ КБ «Приватбанк» за 2016 рік за дорученням відповідача [PERSON] здійснювалося перерахування грошових коштів на утримання дитини, проте ці перерахування не є вичерпними. Також зазначає, що у грудні 2017 року відповідачем було запропоновано позивачу укласти договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до якого відповідач пропонував надавати на утримання дитини щомісячно 10000,00 доларів США у гривневому еквіваленті, забезпечувати участь батька у додаткових витратах на дитину (у частині оплати послуг няні, вихователя, водія, тощо, оздоровлення, відпочинку, навчання, фізичного, духовного, культурного розвитку дитини, у тому числі, але не виключно, участю дитини у освітніх, спортивних, розвиваючих секціях, оплату повного медичного страхування дитини). Проте позивач наполягала на збільшенні розміру аліментів, наполягала на встановленні обов`язку відповідача здійснити придбання на її ім`я комерційної нерухомості, відчуження на ім`я дитини 25% корпоративних прав відповідача. Зважаючи на те, що зустрічні пропозиції позивач відмовилася обговорювати у частині зміни на умовах паритетності інтересів позивача та відповідача, забезпечення першочергово інтересів дитини, а не матері, переговорний процес припинився. Також, відповідач вважає безпідставним включенням витрат за навчання дитини до суми аліментів, оскільки відповідач бере участь в утриманні дитини у частині оплати навчання доньки, а тому спір між сторонами щодо оплати навчання відсутній. Щодо витрат на дитячу секцію художньої гімнастики, приватні заняття з музики, це є додатковими витратами на дитину, а не аліментами. Щодо витрат на послуги нянь, то оплата даних послуг здійснювалася відповідачем. Крім того, позовні вимоги в частині витрат на дитину, пов`язаних із залученням третіх осіб для виховання дитини є безпідставними, оскільки відповідачем здійснюється добровільно оплата праці нянь, а тому спір у цій частині відсутній. Також зазначає, що у відповідача на утриманні перебуває двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки між позивачем та відповідачем відсутній спір, так як відповідач здійснює добровільне утримання дитини. Представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив у якому зазначив, що відповідачем не спростовано те, що з 2017 року відповідач гроші на утримання дитини не надає, натомість надав копії квитанції за 2016 рік про перерахування коштів, які були перераховані на утримання дитини на рахунки найманих осіб. Відповідач зазначає, що в період з 2013 року по 2016 рік вони разом із позивачем та дитиною здійснювали подорожі за кордон, які фінансово забезпечувались батьком, проте в цей період сторони перебували в шлюбних відносинах, а тому кошти, які були направлені на оплату даних подорожей є спільною сумісною власністю подружжя. Щодо укладання договору про участь у вихованні та утриманні дитини зазначила, що відповідач відмовився від укладання даного договору, оскільки такий договір буде направлено не на утримання дитини, а на забезпечення інтересів позивача. Також вказує, що позивачем було направлено на адресу відповідача підписаний проект мирової угоди, проте відповіді від відповідача не надходило. Крім того, позивач має крім заробітної плати в розмірі 10000,00 грн., дохід від оренди нежитлового приміщення в розмірі 49215,00 грн. на місяць. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтвердила обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки №132 від 04.04.2018 року Виконавчого комітету Ворзельської селищної ради Київської області [PERSON] , [INFO] зареєстрована із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчається у старшій групі Міжнародної французької школи Оболонського району м. Києва, що підтверджується довідкою №225 від 21.03.2018 року. Згідно довідки про вартість навчання на 2017/2018 навчальний рік, річна сума становить 5600 доларів США та 950 доларів США за харчування. Відповідно до довідки №231 від 28.03.2018 року [PERSON] здійснила оплату за додаткові заняття своєї дитини [PERSON] за 2017/2018 навчальний рік у розмірі 19000,00 грн. Згідно довідки від 28.03.2018 року ГО «Спортивний клуб «Імперія Грації» [PERSON] , [INFO] займається в секції художньої гімнастики з 12 місяця 2016 року по даний час. Відповідно до трудового договору від 12.03.2018 року, укладеного між приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвин О.С. та [PERSON] , остання прийнята на посаду архіваріуса, заробітна плата складає 10000,00 грн. на місяць. Згідно договору оренди №1/18 нежитлового приміщення, укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] , загальний розмір орендної плати за один календарний місяць становить 49215,00 грн. Згідно відповіді на адвокатський запит Голова Ради директорів Корпорації «Сварог Вест Груп» повідомив про те, що протягом 2014-2017 років [PERSON] перебував на посаді Голови правління Корпорації «Сварог Вест Груп», за 2016 рік заробітна плата становила 399002,31 грн., за період з січня по березень 2017 року - 242091,74 грн. Згідно декларації [PERSON] поданої до НАЗК за 2016 рік, його дохід складає 549671,00 грн., дохід [PERSON] - 79975,00 грн. Згідно декларації [PERSON] поданої до НАЗК за 2017 рік, його дохід складає 395857,00 грн., дохід [PERSON] - 750045 грн. Згідно листа ТОВ «Загор`є» №1 від 27/7/18 вбачається, що в період з 2013 по 2016 рік позивач, відповідач та дитина здійснювали подорожі до Франції, Словенії, Фінляндії, Швейцарії, Італії, Маврикій, особою, що здійснювала оплату туристичних послуг є [PERSON] . Згідно листа ТОВ «Загор`є» №3 від 27/7/18 вбачається, що у період з 09.07.2016 року по 14.07.2016 року, а також з 05.09.2016 року по 10.09.2016 року позивач разом із дитиною подорожували до Франції та Італії. Відповідно до листа ТОВ «Лакшері тревел солюшенс» №01-07/2018 від 26.07.2018 року вбачається, що відповідач разом із дитиною подорожували до Турції та Об`єднаних Арабських Еміратів, оплату туристичних послуг здійснював відповідач. На утриманні відповідача перебуває двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК Украни визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 гривень щомісячно, починаючи з 02.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . При цьому, суд не бере до уваги посилання представника відповідача щодо відсутності спору між позивачем та відповідачем, так як останній надає матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки між сторонами існує спір стосовно розміру матеріального забезпечення дитини. Крім цього, суд не враховує посилання позивача на щомісячні витрати на відвідування секції з художньої гімнастики, приватні музичні заняття, медичний огляд, організація дозвілля, оскільки такі витрати є додатковими витратами на дитину відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України, а позивачем не заявлялось вимог про стягнення із відповідача додаткових витрат на дитину. Також, суд зауважує, що розмір аліментів на якому наполягала позивач є необґрунтовано завищеним, оскільки, як встановлено судом, відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини, має на утриманні двох дітей, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 155, 180, 181-182, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: partial