Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту. Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовував наступним. 11 квітня 2011 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 680 гривень. На підставі постанови Малиновського районного суду м.Одеси державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження та накладений арешт на автомобіль марки DAIHATSU CHARADE, державний номер [NUMBER], 1988 року випуску, що належить позивачці . На данний час всі зобов'язання по сплаті штрафу позивачем були виконані. Позивачка звернулась до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо зняття арешту з автомобіля, однак строк зберігання виконавчого провадження скінчився і воно було знищено, а тому стосовно зняття арешту з автомобіля треба звертатися до суду. У зв'язку з цим, позивач змушена звертатися до суду та просити зняти арешт зі автомобіля марки DAIHATSU CHARADE, державний номер [NUMBER], 1988 року випуску, накладений постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. Представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що 11 квітня 2011 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 680 гривень на користь держави. Державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції , відкрито виконавче провадження №В -8/616, та накладено арешт на майно що належить їй а саме автомобіля марки DAIHATSU CHARADE, державний номер [NUMBER], 1988 року випуску. 31.10.2012 року позивачка сплатила накладений штраф про що свідчить копія квітанції. Згідно відповіді Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції виконавче провадження №В -8/616, закінчено та знищено. Згідно ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, та, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Проте, при вирішенні питання про фактичне закінчення вищезазначеного виконавчого провадження, на підставі якого і накладався арешт на майно боржника, питання зняття арешту та заборони на відчуження майна, державним виконавцем вирішено не було. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення.

Outcome: approved