Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

До суду 18.02.2019 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено. Суперечок про поділ майна та місце проживання спільної дитини позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливі. Позивач зустрів іншу жінку, з якою має намір укласти шлюб. До суду 22.02.2019 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідачки. Ухвалою суду від 26.02.2019 року позовну заяву залишено без руху. 04.03.2019 року позивачем надано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 18.03.2019 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 10.06.2019 року підготовче засідання по зазначеній справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання 17.07.2019 року сторони не з`явились. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що 11.07.2019 року подав адресовану суду письмову заяву, яка приєднана до матеріалів справи. Відповідачка у судове засідання також не зявилась, однак в матеріалах справи міститься її відзив, яким вона зазначила, що з 2016 року їх з позивачем шлюб остаточно розпався, збереження їх сімї неможливе та на примирення вона категорично не згодна. При цьому відповідачка просила суд вирішити питання про поділ спільного майна подружжя. Також в матеріалах справи міститься заяви від [PERSON] про розгляд справи у її відсутність від 10.06.2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 грудня 2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільної стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. (актовий запис № 70). Свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Від даного шлюбу є дитина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає з відповідачкою. Однією сім`єю сторони не проживають з вересня 2014 року, про що зазначено у позові, у відзиві відповідачка зазначає, що їх шлюб з позивачем остаточно розпався у 2016 році. Спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені, дитина після розірвання шлюбу залишається на вихованні у матері. У відзиві відповідачка просить суд поділити спільне майно подружжя, однак суд зазначає, що на розгляді в суду знаходяться позовні вимоги тільки щодо розірвання шлюбу між подружжям та інших вимог суду не заявлено. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені, примирення між ними неможливе Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved