Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 18.09.2018 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову позивач зазначила, що 08.02.1994 року Осичнянська сільська Рада Оратівського району Вінницької області зареєструвала шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спроби примирення позитивних результатів не дали, тому [PERSON] бажає офіційно розірвати шлюбні відносини з [PERSON] . Ухвалою суду від 19.10.2020 року провадження у справі № 141/1006/18 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали отримав 02.11.2020 року, відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.02.1994 року, виданого Осичнянською сільською Радою Оратівського району Вінницької області року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 1. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та бажання зберегти сімейні відносини, шлюбні відносини фактично припинені, спроби примирення позитивних результатів не дали, суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 704 грн 80 коп. сплаченого останньою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved