Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчук Григорій Іванович, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, КП КОР «Північне БТІ» Київської області про виділ 1/3 частини будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні спільною частковою власністю та відшкодування моральної шкоди в якій зазначив, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18.06.2014 року був частково задоволений його позов до відповідачки [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Вказним рішенням суду постановлено: «Визнати будинок [ADDRESS] спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частин будинку [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 3 654 грн. В решті позову відмовити». Рішенням апеляційного суду Київської області від 05.11.2014 року його апеляційна скарга була відхилена, а апеляційна скарга відповідачки [PERSON] - задоволена. Рішенням апеляційного суду Київської області постановлено: «Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року в частині визнання за [PERSON] права власності на 2/3 частини будинку [ADDRESS] та за [PERSON] права власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS] , визнання будинку спільним майном подружжя, а також в частині стягнення з [PERSON] судового збору скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. [PERSON] в позові до [PERSON] про визнання будинку [ADDRESS] спільним майном подружжя, поділ майна відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2015 року його касаційна скарга була залишене без задоволення, рішення Апеляційного суду Київської області від 18.06.2014 року залишено без змін. Але постановою Верховного Суду України від 23.09.2015 року рішення Апеляційного суду Київської області від 05.11.2014 року та ухвала Вищого спеціалізованого суду України від 12.02.2015 року були скасовані, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18.06.2014 року було залишене без зміни. Таким чином, відповідно до вище названих судових рішень йому на даний час на праві власності належить 1/3 (одна третя) частина будинку [ADDRESS] . Але коли він звернувся до Реєстраційної служби у м. Ірпінь Київської області щоб зареєструвати своє право власності на даний будинок, йому стало відомо, що відповідачка [PERSON] 06.04.2015 року належний йому та їй будинок на праві спільної сумісної власності подарувала відповідачці [PERSON] , своїй дочці. Оскільки названий договір дарування порушує його права та оформлений з порушенням вимог закону, то він змушений в судовому порядку ставити питання про визнання його частково недійсним. Із вище названих судових рішень вбачається, що будинок [ADDRESS] був побудований ним та його колишньою дружиною [PERSON] в період їх шлюбу, а тому був визнаний в судовому порядку спільною сумісною власністю подружжя з визначенням за кожним із них різних часток. Дана обставина підтверджена вище названими судовими рішеннями. До 18.06.2014 року будинок [ADDRESS] був його та відповідачки [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя, а у зв`язку з прийняттям судом рішення про поділ спільного майна подружжя, то даний будинок став їх спільною частковою власністю. Відповідачка [PERSON] знаючи що між ним та нею в суді розглядається спір про розподіл спільно нажитого майна, а саме будинку [ADDRESS] , 06.04.2015 року оформила договір дарування належного йому та [PERSON] будинку на ім`я [PERSON] Договір дарування даного будинку в частині 1/3 частини повинен бути визнаний недійсним, так як [PERSON] могла розпорядитися лише 2/3 частинами даного будинку, тобто належною їй часткою. Що ж стосується його частки, то він згоди на її відчуження на ім`я [PERSON] не давав і не знав навіть про це. Як вбачається із технічного паспорту на належний йому та відповідачці [PERSON] будинок [ADDRESS] має загальну площу 419,2 кв. метри із якої 119,8 кв.м являється житловою. Будинок має 2 (два) відокремлені входи, два гаража і з врахуванням його частки йому може бути виділена 1/3 частина даного будинку, оскільки корисна площа на 1/3 частину даного будинку становить 139,73 кв.м. (419,2 кв.м х 1/3). Для виготовлення можливих варіантів виділу 1/3 частини будинку та 1/3 частини земельної ділянки біля неї необхідно призначити судову будівельно-технічну експертизу. Після проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи вимоги будуть уточнені. Вказує, що із доданих до справи судових рішень вбачається, що з 2011 року він не має доступу до будинку [ADDRESS] який був його та відповідачки [PERSON] спільною сумісною власністю, так як був побудований ними в період зареєстрованого шлюбу. Зазначає, що відповідачі не допускають його до будинку. Оскільки, на протязі тривалого часу відповідачки чинять йому перешкоди в користуванні будинком [ADDRESS] , не може користуватися своєю власністю, а вони без його згоди користуються і його часткою, то в судовому порядку змушений ставити питання як про усунення перешкод в користуванні цим будинком, так і для відшкодування йому моральної шкоди. Просив виділити 1/3 частину будинку [ADDRESS] , визначити порядок користування земельною ділянкою площею 1500 кв.м. біля будинку [ADDRESS] , виділивши йому у відокремлене користування 500 кв.м. земельної ділянки біля частини будинку, яка буде виділена йому у відокремлене користування; для визначення можливих варіантів виділу 1/3 частини будинку та 1/3 частини земельної ділянки біля неї призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу; зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні будинком та видати ключ від вхідних дверей та підсобних приміщень будинку [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на його користь для відшкодування моральної шкоди 91250 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати та витрати за надання правової допомоги. 11.01.2017 року позивачем було подано уточнену позовну заяву в якій позивач просив виділити йому 1/3 частину будинку [ADDRESS] по 4-му (четвертому) варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-1-1-431.16 від 17.10.2016 року, виділивши: приміщення підвалу: І - гараж площею 16,50 кв.м., вартістю 24547 грн., ІІ - басейн площею 14,40 кв.м. вартістю 21423 грн., ІІІ - кімнату відпочинку площею 19,10 кв.м. вартістю 28415 грн.; ХІХ - комору площею 8,40 кв. вартістю 12497 кв.м.; приміщення 1-го поверху: 1-1 - передпокій площею 17,40 кв.м. вартістю 40011 грн., 1-2 - кухню площею 17,0 кв.м. вартістю 39091 грн., XIІI - коридор площею 2,60 кв.м. вартістю 5978 грн.; приміщення 2-го поверху: 1-7 - житловою площею 32,80 кв.м. вартістю 86036 грн., 1-8 - ванна площею 11,60 кв.м. вартістю 30483 грн., - ганок площею 60,20 кв.м. вартістю 29483 грн.; з господарських будівель та споруд: каналізаційну яму № 2 вартістю 3332 грн., та свердловину № 3 вартістю 13281 грн., а всього на 334521 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 11822 грн. за перевищення часток в праві власності на будинок; покласти на [PERSON] обов`язок виконати у виділеній йому частині будинку переобладнання, передбачені у висновку судової будівельно-технічної експертизи: влаштувати дверні прорізи, замурувати існуючі дверні прорізи, влаштувати сходи між виділеними йому поверхами, організувати водопостачання, газопостачання, опалення та електропостачання; зобов`язати [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні виділеної йому частини будинку та звільнити виділену йому частину будинку від свого майна в будинку [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на його користь солідарно для відшкодування моральної шкоди 91250 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати та витрати за надання правової допомоги. Позивач - [PERSON] та його представник адвокат - Жабен Л.І. в судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду надали спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Заяву про слухання справи за її відсутності не надали, причини неявки суду не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Третя особа - Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області - Макарчук Григорій Іванович в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа - Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа - КП КОР «Північне БТІ» Київської області в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду від в.о. генерального директора КП КОР «Північне БТІ» Костиліної О.Я. надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року по справі № 1013/8851/2012 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано будинок [ADDRESS] спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частину будинку [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 3 654 грн. В решті позову відмовлено. Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 05 листопада 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року в частині визнання за [PERSON] право власності на 2/3 частин будинку [ADDRESS] та за [PERSON] права власності на 1/3 частини будинку [ADDRESS] спільним майном подружжя, а також в частині стягнення з [PERSON] судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. [PERSON] в позові до [PERSON] про визнання будинку [ADDRESS] спільним майном подружжя, поділ майна відмовлено. Рішення суду в частині відмови в задоволенні інших позовних вимог, а саме визнання домоволодіння [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права користування земельною ділянкою, залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 1827 грн. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 12 лютого 2015 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року в частині, яка не скасована апеляційним судом та рішення апеляційного суду Київської області від 05 листопада 2014 року залишено без змін. 06 квітня 2015 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарована) було укладеного договір дарування житлового будинку від 06.04.2015 року, який посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчук Г.І. Відповідно до п. 1 вказаного договору дарувальник передає у власність обдарованій, а обдарована приймає у власність належний дарувальнику житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки № 47015019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 06.04.2015 року є [PERSON] . Відповідно до постанови Верховного суду України від 23 вересня 2015 року заяву [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 05 листопада 2014 року скасовано, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2014 року залишено в силі. Відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/8058/15 від 24.09.2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області - Макарчук Григорій Іванович, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, КП КОР «Північне БТІ» Київської області про визнання договору дарування будинку частково недійсним задоволено. Визнано договір дарування будинку [ADDRESS] , укладений 06 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , який був укладений у приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчука Григорія Івановича недійсним в частині 1/3 даного будинку. Відповідно до висновку судового експерта Кріві К.В. № СЕ-1-1-431.16 від 17.10.2016 року запропоновано четвертий варіант виділу житлового будинку та другий варіант виділу господарських будівель і споруд згідно якого співвласнику з часткою 1/3 пропонується виділити наступні приміщення житлового будинку та господарські будівлі і споруди: у житловому будинку, в тому числі приміщення підвалу: І - гараж площею 16,50 кв.м., вартістю 24547 грн., ІІ - басейн площею 14,40 кв.м. вартістю 21423 грн., ІІІ - кімнату відпочинку площею 19,10 кв.м. вартістю 28415 грн.; ХІХ - комору площею 8,40 кв. вартістю 12497 кв.м.; приміщення 1-го поверху: 1-1 - передпокій площею 17,40 кв.м. вартістю 40011 грн., 1-2 - кухню площею 17,0 кв.м. вартістю 39091 грн., XIІI - коридор площею 2,60 кв.м. вартістю 5978 грн.; приміщення 2-го поверху: 1-7 - житловою площею 32,80 кв.м. вартістю 86036 грн., 1-8 - ванна площею 11,60 кв.м. вартістю 30427 грн., - ганок площею 60,20 кв.м. вартістю 29483 грн.; з господарських будівель та споруд: каналізаційну яму № 2 вартістю 3332 грн., та свердловину № 3 вартістю 13281 грн. Загальна вартість приміщень житлового будинку та господарських будівель і споруд запропонованих до виділу співвласнику з часткою 1/3 частина при четвертому варіанті виділу будинку (четвертому варіанті виділу житлового будинку та другому варіанті виділу господарських будівель і споруд), складає 334521., що на 11822 грн., (334521 грн. - 322699 грн.) більше за його ідеальну частку та становить 334521 грн./968097 грн. = 0,35 або 35/100 частин будинку в цілому. Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Конституцією України у ст. 41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника, місце його реєстрації та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо виділення [PERSON] 1/3 частину будинку [ADDRESS] по 4-му (четвертому) варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-1-1-431.16 від 17.10.2016 року, приміщення підвалу: І - гараж площею 16,50 кв.м., вартістю 24547 грн., ІІ - басейн площею 14,40 кв.м. вартістю 21423 грн., ІІІ - кімнату відпочинку площею 19,10 кв.м. вартістю 28415 грн.; ХІХ - комору площею 8,40 кв. вартістю 12497 кв.м.; приміщення 1-го поверху: 1-1 - передпокій площею 17,40 кв.м. вартістю 40011 грн., 1-2 - кухню площею 17,0 кв.м. вартістю 39091 грн., XIІI - коридор площею 2,60 кв.м. вартістю 5978 грн.; приміщення 2-го поверху: 1-7 - житловою площею 32,80 кв.м. вартістю 86036 грн., 1-8 - ванна площею 11,60 кв.м. вартістю 30427 грн., - ганок площею 60,20 кв.м. вартістю 29483 грн.; з господарських будівель та споруд: каналізаційну яму № 2 вартістю 3332 грн., та свердловину № 3 вартістю 13281 грн., а всього на 334521 грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 11822 грн. за перевищення часток в праві власності на будинок; покласти на [PERSON] обов`язок виконати у виділеній йому частині будинку переобладнання, передбачені у висновку судової будівельно-технічної експертизи: влаштувати дверні прорізи, замурувати існуючі дверні прорізи, влаштувати сходи між виділеними йому поверхами, організувати водопостачання, газопостачання, опалення та електропостачання; зобов`язати [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні виділеної йому частини будинку та звільнити виділену йому частину будинку від свого майна в будинку [ADDRESS] . Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від обставин, передбачених ч.3 ст.23 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними 25.05.2001 р.) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються якщо право на її відшкодування безпосередньо передбачено законами України. Однак, позивач не обґрунтував розмір моральної шкоди та причино наслідковий зв`язок з вказаними у позові діями відповідачів, оскільки, наведені ним обставини лише підтверджують неприязні відносини між власниками будинку. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення.

Outcome: partial