Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова звернувся представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13202,34 грн., з яких: 12214,61 грн.- сума невиконаних зобов`язань по договору, 362,45 грн.- 3% річних та 625,28 грн.-інфляційні витрати, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824. З 14 травня 2019 року ПАТ «Харківміськгаз» іменується як Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи Харківміськгаз». Відповідач [PERSON] користується житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок за вищевказаною адресою обладнано газовими приладами та на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 22.11.2018 року між [PERSON] та АТ «Харківміськгаз» укладено Договір про реструктуризацію заборгованості №19/119д. Відповідно до умов договору відповідач визнав наявну заборгованість у вигляді вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 14 682,96 грн. та зобов`язався оплатити її в повному обсязі до 31.05.2021 року. За час дії Договору відповідач погасив заборгованість частково. Станом на 01.03.2021 року боржник сплатив 1000 грн., таким чином залишок суми невиконаних відповідачем зобов`язань станом на 01.03.2021 року за договором складає 12214,61 грн. Відповідно до п.4 Договору оплата повинна була здійснюватись щомісячно по 489,03 грн., проте відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату в повному обсязі. У зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання відповідачу були нараховані 3% річних у розмірі 362,45 грн. та інфляційні витрати в розмірі 625,28 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом і просить його задовольнити. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.05.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання повторно не з`явились, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права. Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов`язана поведінки відповідача, спираючись на справу «Писатюк проти України», в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що «розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника». Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами п.п. 17 п. 1ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Статтею 1 ЗУ «Про ринок природного газу» визначено, що споживач це - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пп.37 цієї статті); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п.п. 23 цієї статті);суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач (п.п. 39 цієї статті). У відповідності до статті 38 ЗУ «Про ринок природного газу» права та обов`язки оператора ГРМ, визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу. Суд, вивчивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що АТ «Оператор газорозподільної системи Харківміськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824. З 14 травня 2019 року ПАТ «Харківміськгаз» іменується як Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи Харківміськгаз». Тип Товариства змінений з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство. [PERSON] та [PERSON] користуються житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Будинок за вищевказаною адресою обладнано газовими приладами. 08.06.2016 року житловий будинок було відключено від системи газопостачання, про що було складено відповідний акт про припинення газопостачання. Відповідач [PERSON] користується житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок за вищевказаною адресою обладнано газовими приладами та на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2018 року між [PERSON] та АТ «Харківміськгаз» укладено Договір про реструктуризацію заборгованості №19/119д. Відповідно до умов договору відповідач визнав наявну заборгованість у вигляді вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 14 682,96 грн. та зобов`язався оплатити її в повному обсязі до 31.05.2021 року. За час дії Договору відповідач погасив заборгованість частково. Станом на 01.03.2021 року боржник сплатив 1000 грн., таким чином залишок суми невиконаних відповідачем зобов`язань станом на 01.03.2021 року за договором складає 12214,61 грн. Відповідно до п.4 Договору оплата повинна була здійснюватись щомісячно по 489,03 грн., проте відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату в повному обсязі. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання відповідачу були нараховані 3% річних у розмірі 362,45 грн. та інфляційні витрати в розмірі 625,28 грн. Відповідно ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. В порушення вказаних вимог закону відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що вона не користувалась газом, більш того, згідно наданого позивачем Договору про реструктуризацію заборгованості №19/119д від 22.11.2018 року вбачається, що відповідач визнала наявну заборгованість та зобов`язалась її погасити, проте належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved