Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON], в якому просив суд постановити рішення в силу якого, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмір 41\~504,32 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору від 27.09.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 21\~138,27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір. Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 21.09.2015 року становить 123\~216,99 грн. При цьому представник позивача зазначив, що заборгованість у розмірі 84\~165,26 грн. вже була стягнута рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року. У зв'язку з викладеним, представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 24.10.2014 року, в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] №DNH4KS70900781 від 27.09.2005 року, відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у розмірі 21\~138,28 грн., на строк 42 місяці по 26.03.2009 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. (а.с. 8) [PERSON] погодився, що заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, а також Тарифами складають між ним та банком кредитно-заставний договір. Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав, перерахувавши кредитні кошти на рахунок ФОП [PERSON] Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 3.2.1-3.2.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, позичальник зобовязався використати кредит, погашати кредит у порядку та строках відповідно до Заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви, а також сплатити банку винагороду у строки ат розмірі згідно Тарифів. Погашення заборгованості має відбуватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати з 21 по 28 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 765,03 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача в тексті позову вказує, що відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, чим порушує умови договору та закону. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно п. 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Пунктом 5.1 вказаних Умов передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пунктом 5.3 Умов встановлено, що у разі порушення строків платежів, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 21.09.2015 року відповідач має прострочену заборгованість, яка становить 123\~216,99, з яких: заборгованість за кредитом 2\~777,70 грн., заборгованість за відсотками 29\~639,19 грн., пеня 90\~800,10 грн. (а.с. 6-7) Разом з тим, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2013 року з ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] та [PERSON] стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KS70900781 від 27.09.2005 року у сумі 84\~165,26 грн. (а.с. 5) Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Представник позивача вказує, що до теперішнього часу сума боргу відповідачем не сплачена, рішення суду не виконано, та продовжується порушення умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (стаття 599 ЦК України) Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Так, судом встановлено, що відповідач, після ухвалення судом рішення про стягнення з нього заборгованості, продовжує порушувати свої зобов'язання за кредитним договором, та не виконує рішення суду. Отже, з врахуванням суми, стягнутої за рішенням суду від 23.04.2013 року, сума заборгованості [PERSON] становить 123\~216,99-84\~165,26=39\~051,73 грн. На вказану суму позивачем по справі було нараховані штрафи, передбачені п. 5.3 кредитного договору, а саме: штраф (фіксований) 500 грн., штраф (відсотки) 1\~952,59 грн. (а.с. 7) Відтак, сума заборгованості [PERSON] станом на 21.09.2015 року становить 39\~051,73+500+1\~952,59=41\~504,32 грн., яка підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Крім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення від 23.09.2015 року у сумі 1 218 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved