Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.02.1980 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей, які на даний час є повнолітніми. Сімейні відносини припинені з липня 2014 року. Її особистим інтересам суперечить надходження з відповідачем в юридичному шлюбі. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Шеховцова», а також просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що він згоден на розірвання шлюбу, але за умови, що позивачка змінить прізвище на дошлюбне, оскільки вона йому причинила багато неприємностей, ганьбить його прізвище. Крім того, вважає, що вони припинили спільне життя з вересня 2017 року. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 16.02.1980 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 154, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого повторно 26.09.2017 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки як встановлено в судовому засіданні, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Заперечення відповідача щодо зміни прізвища позивачкою на дошлюбне не ґрунтується на діючому законодавстві, бо це право особи на зміну або залишення прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп. Відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії ААБ № 015694 (а.с.13), а тому він звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved