Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 05.01.2016 року звернулась позивач [PERSON] із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що [ADDRESS] належала її чоловіку [PERSON], який помер [INFO] року. Вказана квартира знаходиться в будинку, збудованому ЖБК «Вимпел», та за яку [PERSON] виплатив пайовий внесок, паєнагромадження в сумі 3825,69 рублів в 1986 році. Спадкова квартира складається з двох жилих кімнат, загальна площа квартири 45,4 кв. м., житлова площа - 28,2 кв.м. Позивач вказує, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 15.12.1962 року, заповіту чоловік не складав, тому крім неї, спадкоємцями першої черги є лише їхні діти: [PERSON] та [PERSON] Як зазначає позивач у вказаній квартирі вона була зареєстрована та проживала однією сім'єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, проживає у спадковій квартирі з 06.05.1970 року по теперішній час, несе витрати по утриманню та ремонту житла, тому фактично прийняла спадщину, але у оформленні спадщини їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру. Однак чоловік позивача - [PERSON], через незнання законодавства, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], за яку повністю вніс пайовий внесок, не отримував, реєстрацію свого права власності не проводив. В зв'язку з наведеним, позивач просить суд, визнати за [PERSON], [INFO] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], яка має загальну площу 45,4 кв.м., житлову площу 28,2 кв.м., в порядку спадкування за законом майна [PERSON], який помер [INFO] року. Представник позивача за договором про надання юридичних послуг - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, про що подав до суду відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 02.03.2016 року подали до суду заяву, у якій визнали позов повністю та просили розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 p., до вказаних правовідносин належить застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року, оскільки його норми регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення. Пунктом 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ч. ч. 1.2 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно положення п. 1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки ЖБК «Вимпел» №4 від 21.07.2015 року виданої [PERSON], в 1986 році [PERSON] виплатив пайовий внесок, паєнагромадження в сумі 3825,69 рублів за квартиру [ADDRESS], яка складається з двох жилих кімнат, загальна проща квартири 45,4 кв. м. Відповідно до технічного паспорту квартири [ADDRESS], виданої КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 30.07.2014 року, зазначена квартира складається з двох жилих кімнат, загальна площа квартири 45,4 кв. м., житлова площа - 28,2 кв.м. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого міським ЗАГС м. Одеси, 15.12.1962 року, вбачається, що [PERSON], зареєстрував шлюб із [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», про що зроблено запис №3861. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 29.05.1966 року, міським ЗАГС м. Одеси, вбачається, що [PERSON] та [PERSON], є батьками [PERSON], [INFO], запис №1207 Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія, виданого міським ЗАГС м. Одеси, 05.07.1985 року, зазначено, що [PERSON], зареєстрував шлюб із [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 07.05.1969 року, міським ЗАГС м. Одеси, вбачається, що [PERSON] та [PERSON], є батьками [PERSON], [INFO], запис №885. Згідно з довідкою (випискою з домової книги про склад сім'ї та прописку) №144 від 10.12.2015 року, виданої ЖБК «Вимпел», в [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] з 06.05.1970 року, а також проживав та був зареєстрований [PERSON], з 06.05.1970 року по день смерті ([INFO] року). Згідно ст. 549 ЦК УРСР (який був чинний на час відкриття спадщини), діями, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З матеріалів справи вбачається, що дружина померлого [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті чоловіка була зареєстрована та проживала у квартирі. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР в редакції від 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 561 ЦК УРСР в редакції від 1963 року, строк для отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину в часі не обмежувався. [INFO] року, помер [PERSON], чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Жовтневим ЗАГС м. Одеси, 30.12.1991 року, запис № 10681. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно спадкової справи №321/1992 до майна померлого [INFO] року [PERSON], наданої Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою, встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась позивач [PERSON], інші особи за прийняттям спадщини не звертались. З спадкової справи вбачається, що позивач [PERSON] 02.07.1992 року отримала свідоцтво про право власності на грошової вклади в ощадбанку, що належали [PERSON], реєстраційний номер №2-5744. Позивач [PERSON] 02.07.1992 року звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори також із заявою про прийняття спадщини у вигляді квартири після [PERSON], померлого [INFO] року, та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посвідченою печаткою Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS]. у зв'язку з тим, що вона не надала до нотаріальної контори документ, що посвідчує право власності на вказану квартиру, який підтверджував би належність вищевказаної квартири спадкодавцеві. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який належним чином прийняв спадщину, є його дружина - позивач [PERSON] Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖСК, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. З досліджених доказів судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: [ADDRESS] за яку він при житті повністю сплатив пайовий внесок. Визначаючи обсяг спадкової маси після смерті [PERSON] суд вважає, що спадкодавець за життя в установленому законом порядку набув право власності на [ADDRESS] однак, не зареєстрував свій правовстановлюючий документ в органі реєстрації речових прав, тому суд вважає, що нерухоме майно, у вигляді квартири [ADDRESS], що за життя належала спадкодавцю [PERSON] - є об'єктом спадкування. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом оскільки проживала з [PERSON] з 06.05.1970 року однією сім'єю, по день його смерті, тобто по [INFO] року, та проживає там по теперішній час, суд задовольняє позов, та визнає за [PERSON] право власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved