Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

До Енергодарського міського суду Запорізької області 15.11.2017 року звернулась [PERSON] (надалі позивач)з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач), в якій зазначає, що 23.11.2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Енергодар Запорізької області, про що зроблено актовий запис №463 (а.с.4), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідач не бажає розривати шлюб через відділ РАЦС, у звязку з чим позивач звернулась до суду. Зауважуючи, на те, що спільне життя неможливе із-за постійних сварок, між ними втрачено почуття любові та поваги, зберігати сім`ю не бажає, примирення вважає неможливим, просить суд: шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Пелепець», стягнути з відповідача на її користь суму сплачених судових витрат. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені редакцією ЦПК України від 15.12.2017 р.. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надав до суду письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.9) У судове засідання відповідач не зявився більше двох разів, про причини неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, заяв про зміну місця проживання, відзиву або заперечень на позовну заяву до суду не надав. На адресу суду повернулися судові повістки, які направлялись судом на адресу відповідача рекомендованою поштою, з відміткою пошти, яка свідчить про неотримання їх відповідачем (а.с.13, 18). Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, відповідно до ст.131 ЦПК України, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та вимоги ст.223, 280 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних чи доказів, в порядку заочного провадження, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку: Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності зі ч.2 ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За змістом ст.51 Конституції України, ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем та скористався наданим законодавством правом звернутися до суду з даним позовом. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згоден на примирення то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї за сторін позивача по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо розірвання шлюбу з відповідачем підлягають задоволенню. Відповідачу, при державній реєстрації шлюбу, було змінено прізвище з «Пархоменко» на «Пелепець», позивач просить залишити прізвище набуте під час реєстрації шлюбу. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резулятивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь розмір сплаченого судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в їх основній частині, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача розмір сплаченого судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок Згідно ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved