Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON], в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на домоволодіння, яке знаходиться на земельній ділянці площею 331,0 кв. м. за адрсею: м. Одеса, 5-й Деревообробний провулок, 31, після смерті [PERSON], яка померла 19 листопада 2014 року, посилаючись на таке. 26 січня 2010 року помер дідусь позивачки [PERSON], у звязку із чим відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, яке знаходиться на земельній ділянці площею 331 кв. м. за адрсею: м. Одеса, 5-й Деревообробний провулок, 31. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно не отримала, так як дідусь позивачки не зареєстрував своє право власності на спірне спадкове майно. 19 листопада 2014 року померла бабуся позивачки [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] - дочка [PERSON] та мати позивачки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно не отримала, так як бабуся позивачки не зареєструвала своє право власності на спірне спадкове майно. Позивач фактично прийняла спадщину на вищезазначене домоволодіння, так як вона постійно мешкає в ньому, сплачує комунальні послуги та систематично проводить поточний ремонт. За викладених обставин позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх прав. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких обставин. В судовому засіданні встановлено, що з 01 червня 1957 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстированому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про одруження серії ІІ-ЯР №479808 від 01 червня 1957 року, запис №740. Від цього шлюбу народилась дочка - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (повторно) серії І-ЖД №431237 від 11 червня 1974 року, запис №1201, де батьками зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. 07 червня 1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Добичина», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 07 червня 1986 року, запис 3364. Від цього шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO], яка 09 листопада 2013 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Коломійченко», про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №201663 від 09 листопада 2013 року, запис №2193. 26 січня 2010 року помер [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №215314 від 28 січня 2010 року, запис №550, у звязку із чим відкрилась спадщина. Спадкове майно складається з житлового будинку під літ. «А» (веранди - 6,5 кв. м.; коридору - 5,5 кв. м.; коридору 11,1 кв. м.; житлових кімнат площею 20,8 кв. м., 16,0 кв. м., 11,4 кв. м.; кухні - 9,2 кв. м.), сараїв під літ. «Г», «Е», котельної під літ. «Д», «Ж» - убиральні, № 1-3 огорожі, І - мостіння, загальною площею 168,0 кв. м., що знаходиться на земельній ділянці площею 331,0 кв. м. за адресою: м. Одеса, 5-й Деревообробний провулок, 31, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 17 вересня 2015 року. Згідно рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради депутатів трудящих № 839 від 05 серпня 1965 року «Про розгляд заяви громадянина [PERSON] про видачу домової книги та прописку» [PERSON] було дозволено видати домову книгу та прописку членів його родини у складі трьох чоловік. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно не отримала, так як [PERSON] не зареєстрував своє право власності на спірне спадкове майно. Фактом прийняття спадщини відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 19 листопада 2014 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №398697 від 20 листопада 2014 року, запис №11703, у звязку із чим відкрилась спадщина. Згідно із довідок від 06 лютого 2015 року, вбачається, що за адресою: м. Одеса, 5-й Деревообробний провулок, 31 проживали та були зареєстровані: [PERSON] [PERSON] [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] - дочка [PERSON] та мати позивачки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно не отримала, так як бабуся позивачки не зареєструвала своє право власності на спірне спадкове майно. Відповідно до спадкової справи 51/2015 до майна померлої 19 листопада 2014 року [PERSON], вбачається, що до Пятої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлої [PERSON]. Позивач фактично прийняла спадщину на вищезазначене домоволодіння, так як вона постійно мешкає в ньому, сплачує комунальні послуги та систематично проводить поточний ремонт. У зв'язку з тим, що будівлі: житловий будинок та надвірні споруди побудовані до 05.08.1992 р., відповідно до пункту 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001р. №127, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за №582/5773 (із змінами та доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України також підкреслює, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~1268\~Цивільного кодексу\~України незалежно\~від часу\~прийняття спадщини\~вона належить\~спадкоємцеві з\~часу відкриття\~спадщини. Частина\~2\~статті 1220 Цивільного\~кодексу України встановлює, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, у звязку зі смертю [PERSON], відкрилась спадщина, враховуючи, що позивач заявила у судовому засіданні про прийняття спадщини, за правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, суд вважає доведеним, що позивач вступила у спадщину, набувши на неї право. Позивач прийняли цю спадщину, суд вважає за необхідне визнати право позивача таким, що підлягає захисту, визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом. На сьогоднішній момент позивач позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки померла за час свого життя не зареєструвала в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житловий будинок, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, яке належало їй. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації. В Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). В п. 6 цього ж Пленуму зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна». При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому суд виходить з того, що [PERSON], підтримавши позовні вимоги позивача шляхом визнання позову, фактично відмовилася від своєї частки в спадщині на користь позивача, як спадкоємця пятої черги. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов у повному обсязі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved