Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

До Коростишівського районного суду звернувся позивач з даним позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики, в обґрунтування якого зазначив, що 15.11.2013 надав відповідачу у позику 5000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 01.01.2014, про що була складена відповідна розписка. Сума позики в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день передачі грошей, тобто 15.11.2013, складала 39965 грн. Оскільки відповідач відмовляється добровільно повернути позичені кошти, ухиляючись від пояснення причин, позивач просить винести рішення, яким стягнути суму заборгованості. В судове засідання позивач, представник позивача не зявились, через канцелярію суду представником позивача надано заяву, просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного порядку розгляду справи. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення відділення звязку, про поважність причини неявки суд не сповістив, з будь-якими заявами, клопотаннями не звертався, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача. Враховуючи незаперечення позивача, суд ухвалив проводити по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики на суму 5000 доларів США, що підтверджується оригіналом розписки [PERSON] від 15.11.2013, в якій останній вказав, що взяв у [PERSON] у позику вказану суму коштів та зобовязався повернути її до 01.01.2014. За змістом ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і якості. За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року в справі №6-79цс14. Відповідно до ст.545 ЦК України на позикодавця, як кредитора, покладається обовязок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку тощо), або ж зробити відмітку на борговому документі про виконання. Знаходження боргового документу у боржника посвідчує припинення зобовязання, поки не доведено інше. \~\~\~\~Боргова розписка знаходиться у позикодавця, надана суду як письмовий доказ про невиконання боржником зобовязання за договором позики. Розмір заборгованості за договором позики становить 5000 грн., що у національній валюті становить 39969 грн. за курсом НБУ станом на 15.11.2013-01.01.2014: 7,99300 грн. за один долар США. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Дану правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі 6-79цс14. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі основного боргу в розмірі 39965 грн., що еквівалентно 5000 доларів США, за курсом НБУ станом на 15.11.2013-01.01.2014. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд стягує з відповідача також судові витрати понесені позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved