Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 21 грудня 2018\~року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 26 серпня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] З 01\~жовтня 2018\~року шлюбні відносини між ними фактично припинені. Збереження шлюбу з відповідачем та примирення вважає неможливим, спільне господарство не ведуть, тому позивач просить суд розірвати укладений між ними шлюб.. Відповідач не скористалася своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направила. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовчі судові засідання. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив (а. с. 17). Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява від 12 березня 2019 року про розгляд справи за його відсутності, в якій він наполягав на задоволенні позовної заяви, судові витрати не стягувати з відповідача (а. с. 23). Від відповідача [PERSON] надійшла заява від 12 березня 2019 року про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги вона визнала у повному обсязі, після розірвання шлюбу прізвище «Гонтарева» просила залишити без змін (а. с. 24). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що з 26 серпня 2016 року [PERSON], [INFO], перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (дошлюбне прізвище Товпига) [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №\~510782, виданим Жовтневим районним у м. Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повторно 07 грудня 2018 року, актовий запис № 660 (а. с. 9). Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сімї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,8 грн., який пов'язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Разом із тим, позивач у своїй заяві просив не стягувати з відповідача сплачений ним судовий збір, тому суд не стягує такий із відповідача. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved