Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вищевказаним позовом звернувся [PERSON], який просив суд стягнути із громадянки [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 9000 гривень та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок пожежі, яка сталася з вини відповідача було пошкоджено 120 саджанців плодових дерев, які росли у його саду розташованому по [ADDRESS] В судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували у зв'язку із їх необґрунтованістю. Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Позивач проживає в домоволодінні по [ADDRESS] За вказаною адресою за ним рахується земельна ділянка загальною площею 0,47 гектари, якою позивач користується з 2008 року (а. с. 9). На зазначеній земельній ділянці знаходиться сад, у якому містяться саджанці молодих дерев (а. с. 10). В судовому засіданні встановлено, що внаслідок пожежі, яка сталася 11 березня 2015 року було пошкоджено вищевказані саджанці, але позивач у судовому засіданні під час надання пояснень не зміг назвати точну кількість саджанців, які були пошкоджені, а які були знищенні вогнем цієї пожежі. Тобто позивач не зміг підтвердити їх знищення, а лише повідомив, що вони були у вогні (36 хвилина судового засідання 30.06.2015). Крім того, як зазначив відповідач та визнав позивач, за кілька років до пожежі, що сталася 11 березня 2015 року, в саду позивача уже була пожежа, під час якої деякі саджанці дерев були знищені вогнем. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином в супереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивач не довів суду належними та допустимими доказами, що під час пожежі 11 березня 2015 року були саме знищені а не пошкоджені вогнем, 120 саджанців молодих плодових дерев. Суд не бере до уваги акт обстеження земельної ділянки виконавчого комітету Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області від 22 квітня 2015 року за № 02-33/138, оскільки цей акт складений через 42 дня після пожежі, у ньому відсутні відомості про кількість саме знищених під час пожежі дерев. Акт містить лише інформацію про 120 «знешкоджених молодих саджанців». Під словом «знешкоджено 120 штук молодих саджанців» суд розуміє усунення шкідливості цих саджанців. За таких обставин суд приходить до висновку про не компетентність комісії, що склала цей акт. Як видно з пояснення в. о. сільського голови [PERSON], про вартість саджанців комісія зробила висновок зі слів позивача, тобто цей висновок не ґрунтується на об'єктивних неупереджених даних (а.с. 32). Як визнали сторони, 11 березня 2015 року для тушіння пожежі та визначення обсягу збитків, завданих пожежею, Державна служба з надзвичайних ситуацій не викликалася, а тому суд позбавлений можливості витребування та залучення до справи доказів, які об'єктивно та неупереджено могли підтвердити обсяг шкоди заподіяної пожежею, причини виникнення пожежі і особу з вини якої вона виникла. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, а є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. (Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення (п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2). Тобто під час судового засідання за позовом про відшкодування матеріальної шкоди позивач повинен довести існування шкоди, її розмір (у даному випадку грошовий розмір), те, що шкода заподіяна саме неправомірною, винною дією чи бездіяльністю відповідача, та між цією дією чи бездіяльністю і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Під час судового засідання позивачем не доведено, що 11 березня 2015 року пожежа у його саду була спричинена діями чи бездіяльністю відповідача. Висновок дільничного інспектора міліції Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON] від 16 березня 2015 року, на який посилається позивач, не містить відомостей, які вказують, що пожежа у саду позивача 11 березня 2015 року виникла внаслідок дій чи бездіяльності відповідача. Відповідно до пояснень [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідач разом з ними намагалася загасити пожежу, яка ішла від ґрунтової дороги її огороду, в той час як позивач пасивно спостерігав за цим і допомоги в гасінні пожежі не надавав (а.с. 33-35). Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що пожежа у його саду сталася з вини відповідача, суд приходить до висновку, що позов у цій частині є безпідставним та задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тобто для задоволення позову про стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач повинен довести суду, що він зазнав її внаслідок неправомірних, винних дій чи бездіяльності відповідача. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що пожежа 11 березня 2015 року виникла внаслідок неправомірних дій чи бездіяльності відповідача, суд не може погодитись з твердженням позивача, що відмова [PERSON] відшкодувати йому збитки заподіяні в наслідок пошкодження пожежею саджанців, є неправомірною, а тому суд вважає, що позов у цій частині є безпідставним та задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 22, 23, 1167, 1166 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed