Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності (квартири), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник позивача посилався на те, що [PERSON] [INFO] фактично позбавлена права користування і розпорядження своєю власністю, угоди між сторонами про спосіб виділення її частки із загального майна або матеріальної компенсації щодо нього досягнуто не було. В судовому засіданні представник позивача нада заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгду справи у заочному порядку. Відповідачі у засідання неодноразово не з'являлись, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причин своєї неявки суду не повідомляли, клопотань щодо розгляду справи у їх відсутность або про відкладення судового засідання не подавали. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачаєтья з матеріалів справи , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відповідно з розпорядженням № 217636 департаменту міського господарства Одеської міської ради від 10 травня 2012 року, посвідчено, що 80/1000 квартири у секції гуртожитку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] - належить на правах спільної часткової власності : [PERSON], [PERSON], та [PERSON] в рівних частках 80/1000 частин складає 44,70кв.м загальної площі житлових приміщень (кімнат): 2, 158, 159, 1, 1а, 2а, 3,4, 5, 162, 163, 164, 165,166,167,168,169,170,171,172,173,174а,175,176а,176, 177, 179, 180, 187, 189. Згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду, «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», житлові приміщення(кімнати) у секції гуртожитку приватизовані реальна частка [PERSON] [INFO] складає 14,90кв.м., про що є відмітка у свідоцтві про її народження. Відповідно до технічного паспорту виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 02.08.2012 року на квартиру(секцію): 2, 158, 159, 1, 1а, 2а, 3,4, 5, 162, 163, 164, 165,166,167,168,169,170,171,172,173, 174а,175,176а, 176, 177, 179, 180, 187, 189, гуртожитку [ADDRESS]. Користувачам - [PERSON], [PERSON], [PERSON] належать на праві спільної часткової власності квартира №2, яка складається із 2 житлових кімнат площею 25,1кв.м.(1 кімната 13,7кв.м., 2 кімната 11,4кв.м) кухні - 5,9 кв.м, санвузла - 4,2 кв.м, коридору - 4,6кв.м., коридору -2,7кв.м. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що можливе виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - [PERSON], реальний розмір якої складає 14,9кв.м. А саме,виділу однієї кімнати площею 13,7кв.м., і частини прохідного коридору площею 1,2кв.м.(загальна площа якого 4,6кв.м) розташованих за адресою: [ADDRESS], що є спільною часковою власностю [PERSON], [PERSON], [PERSON], з присвоєнням окремої адреси. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, яке знаходиться у спільній власності може бути виділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 367 ЦК України, у випадку поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За приписами п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і взаємозв'язку на належність, допустимість, достовірність і достатність, суд вважає, що позивачем під час судового розгляду справи надано достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що частка, яку позивач просить виділити є відокремленою, тому заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved