overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 25.03.2014 року звернулась заявник [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її матір'ю - [PERSON]. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] послалась на те, що при вивченні документів нею було виявлено, що прізвище її матері у належному їй паспорті, записано як «[PERSON]», що не співпадає з записом зробленим у свідоцтві про її народження, де прізвище матері записано як «[PERSON]». На думку [PERSON] в майбутньому від цього може залежати виникнення, зміна чи припинення її особистих чи майнових прав. У зв'язку з цим заявник просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що вона є рідною донькою [PERSON], яка у свідоцтві про її народження вказана - [PERSON]. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила суд їх задовольнити та встановити відповідний факт. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні визнала, що [PERSON] є її рідною донькою, просила задовольнити подану заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO], згідно свідоцтва про народження, виданого 09.06.1960 року Маринівською сільською радою, Доманівського району, Миколаївської області, актовий запис №47. Судом встановлено, що у зв'язку із укладенням шлюбу заявником було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», а згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 09.06.2000 року Кіровським райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та залишено заявнику прізвище «[PERSON]». Матір'ю [PERSON] є [PERSON], однак, в свідоцтві про народження заявника в графі «мати» вказано на російській мові «[PERSON]». Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Доманівським РВГУМВС України в Миколаївській області 10.01.1997 року, прізвищем матері заявника є [PERSON]. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні визнала, що [PERSON] є її рідною донькою. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. На підставі викладеного, суд вважає, що розбіжності в написанні прізвищі матері заявника: у свідоцтві про народження [PERSON], мати зазначена - [PERSON]; в паспорті громадянина України матері заявника - [PERSON], - виникли в результаті перекладу прізвища з російської на українську мову. Суд вважає, що такі розбіжності в майбутньому можуть спричинити труднощі для заявника при реалізації нею свої особистих чи майнових прав. Враховуючи такі обставини, як наявність у заявника оригіналів зазначених документів, збіг імені і по-батькові [PERSON] у наданих документах, суд встановлює факт родинних відносин, а саме що: заявник [PERSON] є донькою [PERSON], що передбачено п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 25.04.2016 року звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що 28.09.2008 року уклала з відповідачем шлюб, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1407. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та перебуває на утриманні матері. Позивач зазначає, причинами розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя, що зумовило втрату почуття взаємної довіри, любові та поваги. Як вказує [PERSON], останні шість місяців вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, збереження сімї вважає неможливим та просить суд не надавати строк на примирення. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, про що надала суду відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, про що надав суду відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши подану позовну заяву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 28.09.2008 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Смульська», шлюб зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1407 про що видано Свідоцтво про шлюб серія І-ЖД № 093833. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖД №358247, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 08.07.2013 року, актовий запис № 5934. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. \~ В судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін не склалось. Подальше сумісне життя та збереження сімї неможливе, між сторонами відсутня довіра та взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 25.06.2015 року звернувся [PERSON]із позовом до [PERSON]\~про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 12.09.2003 року уклав з відповідачем шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадського стану Артемівського районного управління юстиції м. Луганська, актовий запис № 452. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з не проживає разом з відповідачем більше чотирьох років, не веде з нею спільного господарства та фактично припинив з нею шлюбні стосунки. Збереження сімї є неможливим. Спільна дитина - [PERSON], [INFO], постійно проживає з матірю - [PERSON]. Спору про поділ майна не має. Між сторонами досягнуто угоди про утримання дитини. \~ Позивач [PERSON]позовні вимоги підтримав, про що надав суду відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON]\~в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. У звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про причини такої неявки, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подану позовну заяву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 12.09.2003 року [PERSON] уклав з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадського стану Артемівського районного управління юстиції м. Луганська, актовий запис № 452. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом більше чотирьох років, не ведуть спільного господарства та фактично припинили шлюбні стосунки.. Подальше збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивача. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. \~ Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 25.06.2015 року звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що 01.08.2008 року уклала з відповідачем шлюб, який зареєстровано, Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис №229. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що причинами розпаду сім'ї стали значене погіршення відносин, відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя, та на сімю. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе, оскільки між ними відсутня довіра та взаєморозуміння, втрачено відчуття любові та поваги один до одного. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, про що надала суду відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився про час, дату та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подану позовну заяву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 01.08.2008 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Заблудова», шлюб зареєстровано Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис №229. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 06.03.2009 року, Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №414. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. \~ В судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін не склалось. Подальше сумісне життя та збереження сімї неможливе, між сторонами відсутня довіра та взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 25.11.2013 року звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 22.12.2011 року уклав з відповідачем шлюб, який зареєстровано Генеральним консульством Республіки Афганістан у м. Мюнхен (Німеччина). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, з квітня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе, між сторонами відсутня довіра та взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач позовні вимоги підтримав, про що надав суду відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила. У зв'язку з неявкою відповідача суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подану позовну заяву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 22.12.2011 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», шлюб зареєстровано Генеральним консульством Республіки Афганістан в Німеччині (Мюнхен) у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Консульським відділом Республіки Афганістан в Німеччині (Мюнхен). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін не склалось, з квітня 2013 року шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе, між сторонами відсутня довіра та взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 26.01.2017 року звернулась позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що з 03.10.2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2590. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з листопада 2016 року не підтримує шлюбні стосунки з відповідачем, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні характери, різні погляди на життя, подальше спільне життя та збереження сімї неможливе та суперечить їх інтересам. Як вказує позивач, шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, відповідач добровільно ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, про що надала суду відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. У звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про причини такої неявки, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подану позовну заяву, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2015 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Барабаш», шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2590. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим 14.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2598. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін не склалось. Подальше сумісне життя та збереження сімї неможливе, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 26.04.2010 року звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 08.07.2008 року надав [PERSON] в якості боргу, грошову суму у розмірі 151 500 грн., яку [PERSON] зобов'язалась повернути у строк до 08.07.2009 року, про що була складена відповідна розписка. Оскільки відповідачка обумовлену в розписці грошову суму не повернула, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу - у розмірі 151 500 грн., а також судові витрати у розмірі 1820 гривень. Представник позивача [PERSON] у попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, враховуючи визнання позову відповідачем, в порядку ст.ст. 130, 174 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з розписки від 08.07.2008 року, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 151500 грн., яку зобов'язалась повернути в повному обсязі у строк до 08.07.2009 року. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Факт складення розписки та отримання відповідачкою грошової суми у розмірі 151500 грн. визнано в судовому засіданні представником відповідача. З пояснень учасників процесу, наявної в оригіналі розписки, судом встановлено що відповідачка, обмовлену в розписці суму грошей позивачу не повернула, що не заперечувалось сторонами по справі. Також [PERSON] просив суд стягнути понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та витрати інформаційно-технічному забезпеченню у розмірі 120 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 1, якої встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач оплатив витрати за подачу позову до суду - сплатив судовий збір та витрати по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи, що підтверджується доданими квитанціями від 26.04.2010 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 26.04.2010 року звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що 21.03.2007 року надала [PERSON] в борг, грошову суму у розмірі 378750 грн., яку [PERSON] зобов'язалась повернути у строк до 21.03.2009 року, про що була складена відповідна розписка. Оскільки відповідачка обумовлену в розписці грошову суму не повернула, позивачка просить суд стягнути з відповідачки суму боргу - у розмірі 378 750 грн., а також судові витрати у розмірі 1820 гривень. Представник позивачки [PERSON] у попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, враховуючи визнання позову відповідачем, в порядку ст.ст. 130, 174 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з розписки від 21.03.2007 року, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 378 750 (триста сімдесят вісім тисяч сімсот п'ятдесят) гривень, яку зобов'язалась повернути в повному обсязі у строк до 21.03.2009 року. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Факт складення розписки та отримання відповідачкою грошової суми у розмірі 378 750 (триста сімдесят вісім тисяч сімсот п'ятдесят) гривень визнано в судовому засіданні представником відповідача. З пояснень учасників процесу, наявної в оригіналі розписки, судом встановлено що відповідачка, обмовлену в розписці суму грошей позивачці не повернула, що не заперечувалось сторонами по справі. Також [PERSON] просила суд стягнути понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та витрати інформаційно-технічному забезпеченню у розмірі 120 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 1, якої встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка оплатила судові витрати за подачу позову до суду - сплатила судовий збір та витрати по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи, що підтверджується доданими квитанціями від 26.04.2010 року.

Outcome: approved