Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

До Ірпінського міського суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Донецької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку в якій зазначає, що працював в Донецькій міській раді з 12.08.1994 р. та звільнився 21.11.2014 р. за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з виходом на пенсію. В день звільнення з роботи йому не було виплачено заробітну плату за період з 01.07.2014 р. по 21.11.2014 р. в сумі 31 581,23 грн., внаслідок відсутності грошових коштів, що підтверджується довідкою № 244 від 21.11.2014 р. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день увільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. 03 березня 2017 р. до Донецької міської ради ним був направлений лист з вимогою сплатити заборгованість по заробітній платі. Лист був отриманий 10.03.2017 р. представником за довіреністю Божковою, але відповідь та будь-яких дій з боку відповідача здійснено не було. У зв'язку з тим, що в довідці щодо розміру заборгованості № 244 від 21.11.2014 р. не вказаний вересень, підтверджує, що його фактично виплатили та період затримки переривається на один місяць, вважає, що середній заробіток за весь час затримки можливо стягнути з 01.10.2014 р. по місяць в якому подано позовну заяву. На день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку складає 237 423,02 грн. Розрахунок середнього заробітку робився виходячи з сум заробітної плати за вересень та жовтень 2014 р. 6961,17+7004,89=13966,06/2 = 6983,03 гривень. Період з 01.10.2014 року по 31.07.2017 року - кількість місяців 34. 34*6983,03 = 237 423,02 грн. Просить стягнути з Донецької міської ради (код ЄДРПОУ 26502957) на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 31581,23 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 237 423,02 грн., а всього 269004,25 грн. Позивач в судове засідання не з'явився просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач - Донецька міська рада, в судове засідання не з'явилася. Заяву про слухання справи за її відсутності не надала, причини неявки суду не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи до документи додані до позовної заява вважаю, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розпорядження Донецького міського голови [PERSON] від 21.11.2014 року № 292/3к звільнено [PERSON], начальника управління культури і туризму міської ради 21.11.2014 року за власним бажанням в зв'язку із виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України. Управлінню культури і туризму міської ради виплатить [PERSON] грошову компенсацію за невикористані 69 календарні дні щорічної відпустки. Згідно довідки першого заступника міського голови [PERSON] № 244 від 21.11.2014 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з 01.07.2014 року по 21.11.2014 року складає 31581,23 грн. Згідно довідки Донецької міської ради від 21.11.2014 року № 01-1/325 заробітна плата [PERSON], яка враховується при обчисленні пенсії, складає 285133,15 грн. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.04.2016 року № [NUMBER] [PERSON] фактично проживає за адресою: 08200, [ADDRESS] Згідно запису № 15 трудової книжки [PERSON] 21.11.2014 року був звільнений за власним бажанням в зв'язку із виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України. Згідно листа від 03.03.2017 року [PERSON] звертався до Донецької міської ради з вимогою про виплату йому заборгованості по заробітній платі в розмірі 31581,23 грн. Даний лист був отриманий 10.03.2017 р. представником за довіреністю Божковою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Так, судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] 21.11.2014 р., Донецька міська рада не виплатила належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved