Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у якій просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №38 у будинку №9 по вул. Заводська у м. Запоріжжя. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], проте останні не проживають за вказаною адресою. Також позивачем було зазначено, що однією з умов договору купівлі-продажу, було те, що продавці зобовязались до 25.05.2016 року звільнити квартиру та зняти з реєстрації усіх зареєстрованих осіб. Колишні власники квартири звільнили нерухоме майно від речей, виїхали з квартири, передали позивачу ключі та технічну документацію, проте не виконали умови договору в частині зняття з реєстраційного обліку а ні себе, а ні інших зареєстрованих осіб. В судове засідання позивач не зявилась, проте її представник надала до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позовну заяву не надали. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в тому числі і визнання таким у порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без проведення фіксації судового процесу. Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 24.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 4,5). Відповідно до інформації наданої Адресно-довідковим бюро УДМС України в Запорізькій області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 25-28). Відповідно до п.6 Договору купівлі-продажу квартири від 24.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], сторони домовились, що продавці повинні звільнити квартиру для вільного користування і безперешкодного володіння нею до 25.05.2016 року у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень. При цьому продавці зобовязались у тому числі знятися з реєстрації та зняти з реєстрації всіх, кого там було зареєстровано. Власник, відповідно до ст.319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Зняття з реєстрації місця проживання особи відповідно до ст.7 цього Закону здійснюється в тому числі і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування вказаною квартирою, передбачених ст.71 ЖК України немає, особисті речі відповідачів у вказаній квартирі відсутні, участі в оплаті комунальних послуг останні не приймають. Оскільки відповідачі жодним чином не претендують на користування квартирою позивача, з викладених підстав їх необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При розгляді справи судом не встановлено інших обставин, які б зобовязували допустити до користування майном позивача сторонніх осіб. Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Outcome: approved