Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, та просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 6880 грн. та понесені судові витрати в розмірі 640 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 09.09.2016р. відповідач взяв у нього в борг грошові кошти у розмірі 7880 грн. на строк до 13.09.2016р. На підтвердження виконання зазначеного зобовязання було складено та підписано розписку. 06.10.2016р. відповідач частково погасив заборгованість в розмірі 1000 грн., про що було зроблено запис в розписці, однак на теперішній час відповідач ухиляється від повернення іншої частини боргу в розмірі 6880 грн., чим порушив взяті на себе зобовязання. Дані обставини стали причиною звернення до суду з заявленими вимогами. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщений за вказаною в матеріалах справи адресою. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.09.2016 р. позивач надав відповідачеві грошові кошти в розмірі 7800 грн. з терміном повернення 13.09.2016р., про що було укладено розписку. (а.с. 4) 06.10.2016р. [PERSON] повернув [PERSON] 1000 грн., про що було зроблено було відповідну відмітку в складеній розписці. Однак відповідачем повну суму боргу не повернув, сума боргу становить 6800 грн. У відповідності до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 625 ЦК України, божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved