Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16 серпня 2014 року між ним та відповідачкою по справі [PERSON] Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Однак, після народження дитини сімейні відносини почали поступово погіршуватися через зловживання відповідачкою спиртними напоями, небажанням останньої займатися вихованням та доглядом дитини. Внаслідок цього в сім`ї почалися сварки, [PERSON] почала систематично уходити з дому. Так, 13 жовтня 2016 року відповідачка, залишивши дитину, остаточно пішла з дому та до теперішнього часу її місце знаходження позивачу невідомо. При цьому, [PERSON] повністю ухилилася від покладених на неї батьківських обов`язків, дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає. На сьогоднішній день дитина проживає разом з позивачем та його батьками за адресою: [ADDRESS] , матеріально забезпечена, має належні умови для проживання та розвитку. Враховуючи викладене, просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 18 січня 2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 березня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не подавала, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпрі ради проти задоволення позову не заперечувала, вважала за можливим позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з підстав невиконання останньою своїх батьківських обов`язків. Заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Як посилається позивач у позові та у судовому засіданні мати дитини самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, веде аморальний спосіб життя, з жовтня 2016 року пішла з дому та до теперішнього часу її місце знаходження невідомо. 11 березня 2019 року виконавчим комітетом Індустріальної районної у місті Дніпрі ради прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини [PERSON] його матір`ю підтверджено в ході судового розгляду, тому суд, враховуючи наявні докази, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved