Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 29.07.2015 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що захищаючи інтереси і права мешканців будинку №25 по вул. Третій в м. Одесі, а також захищаючи свої права від шахрайських дій з боку [PERSON], йому довелось зіткнутись з неправомірними діями з боку ряду телекомпаній та сайтів, які поширили недостовірну та не перевірену інформацію стосовно позивача. Зокрема, ТОВ «ТРК «Круг» під час трансляції телепередачі «КПП» та «Резонанс», телеканал «Думська», сайт «Бессарабія Inform» поширили ряд інформації, яка, зі слів позивача, є недостовірною та порушує його честь, гідність та ділову репутацію, що зумовило його звернення до суду. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.12.2016 року позивач просить: зобов'язати ТОВ «Телерадіокомпанію «[PERSON]», що має ліцензію на кабельне мовлення НР №-00023-м від 16.10.2008 року, телеканали «Круг», «Думська» та сайт «Бессарабія - Inform» розмістити інформацію про спростування недостовірної інформації, яка поширювалась відносно [PERSON] впродовж 2012, 2013, 2014 років вказаними засобами масової інформації, а саме: програма «Резонанс» від 08.02.2014 року, телеканал «Круг»; програма «КПП» від 16.12.2013 року, телеканал «Круг»; програма «Резонанс» від 28.12.2013 року, телеканал «Круг»; програма «КПП» від 18.11.2013 року, телеканал «Круг»; стаття Погляд з [PERSON] від 23.09.2014 року «Євромайдан, [PERSON] про [PERSON]»; стаття Погляд з [PERSON] від 24.09.2014 року «Замах на депутата-регіонала або дешевий спектакль»; сайт «Думська» «Слід «[PERSON]» від 30.09.2014 року; сайт Odessit.ua «Головні причини нападу на [PERSON] - політика і бізнес» від 20.09.2014; сайт «Бессарабія» «Одеський депутат перевертень [PERSON] залишив «криваві сліди» в США» від 11.11.2013 року; сайт «Бессарабія» «Одеський депутат - перевертень прикривається секретарем СНБО Клюєвим і губернатором Матвійчуком!» від 04.11.2013 року; сайт «Бессарабія» «Одеським депутатом - перевертнем займається МВС, РНБО і ГПУ (документи)» від 07.11.2013 року; сайт «Бессарабія» «Одеський депутат - перевертень [PERSON]: хронологія «кар'єри» (відео, документи); сайт «Бессарабія» «Скандал: черговий депутат-перевертень в Одеській області?» (документи) від 25.10.2013 року; сайт «Бессарабія» «Одеського депутата - перевертня співробітники СБУ вивели на «чисту воду» (документи) від 28.11.2013 року; погляд з [PERSON] «Одеський карний злочинець, що замаскувався під депутата, вирішив покритикувати майдан» (Фото) від 19.12.2013 року; погляд з [PERSON]: приватне ім'я громадського діяча порочать на догоду одеському шахраєві (Відео) від 23.09.2014 року; погляд з [PERSON] «[PERSON]: замах на депутата-регіонала або дешевий спектакль?» від 24.09.2014 року; стаття «Слід «[PERSON]» на Думській від 30.09.2014 року; Таймер «Одеського депутата звинувачують в скритті судимості від 16.10.2013 року 15:55; Таймер «Депутат, що приховує судимість, йде у [PERSON]» від 24.09.2014 року 17:59; Таймер «Одеський депутат-регіонал [PERSON] дійсно виявився злочинцем [PERSON]» від 29.11.2013 року 9:20; Хоробро «Депутати відкрито продавлюють свої інтереси за рахунок міста» від 03.06.2014 року; Хоробро «Депутат [PERSON] відомий в США по угону автомобілів» від 09.11.2013 року; Хоробро «Карне минуле депутата [PERSON]» від 26.10.2013 року; сайт Odessit.ua «Головні причини нападу на [PERSON] - політика і бізнес» (відео) від 20.09.2014 року. Також позивач просить зобовязати ТОВ «Телерадіокомпанія «[PERSON]», телеканали «Круг», «Думська» та сайт «Бессарабія - Inform» надати можливість [PERSON] протягом 1 (одного) місяця з дня винесення рішення суду, виступити в прямому ефірі з питаннями відносно спростування недостовірної інформації, яка поширювалася телеканалами «Круг», «Думська» та сайт «Бессарабія - Inform», стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. У звязку з неявкою відповідачів, зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.11.2013 року на телеканалі «Круг» під час трансляції телепередачі «КПП», ведучий, розповідаючи зміст листа, що надійшов на адресу редакції, зазначив наступне: «[PERSON] судимый [PERSON], двадцать седьмого февраля тысяча девятьсот шестьдесят четвертого года рождения, вступил в избирательную компанию, выдав себя за совсем другого человека, изменив не только фамилию, но и дату рождения. Он теперь не [PERSON], рожденный двадцать седьмого февраля тысяча девятьсот шестьдесят четвертого года, ранее судимый и прочее, прочее, прочее. Теперь он [PERSON], член постоянной депутатской комиссии горсовета по планированию, застройке территории и архитектуре». Далі, 16.12.2013 року на телеканалі «Круг» під час трансляції авторської програми [PERSON] «КПП», піднімаючи тему стосовно зміни позивачем прізвища, автором випуску було зазначено наступне: «Что там, как там с ним? Что происходит? И очень многих интересует, а не признался вот этот вот, ранее судимый, [PERSON], что он подделал документы и сейчас стал депутатом под фамилией [PERSON] уже не судимый. Еще раз говорю и это подтверждено документом, полученным мною из СБУ, что депутат городского совета, [PERSON], он же [PERSON], изменил дату рождения, изменил фамилию и, обманув всех, стал депутатом городского совета от Партии регионов». 28.12.2013 року на телеканалі «Круг» під час трансляції телепередачі «Резонанс» було зазначено наступне: «Кое-кто утверждает, что он вовсе не [PERSON], а член бандитской группировки, судимый, отсидевший, поменявший фамилию [PERSON] на [PERSON]. Сайт «Бессарабия Информ» сообщает: За океаном, то есть в США, [PERSON] снова всплыл в ходе расследовния деятельности «бандоугонщиков-убийц. [PERSON] возобновил преступную деятельность по простой схеме: угон дорогих автомобилей и пересылка их частями в Европу под видом благотворительной помощи. Когда на кону стоял лакомый кусок в виде дорогого лимузина, преступники действовали по отработанным еще в «томалевской» группировке принципам «Свидетелей не оставлять». 08.02.2014 року на телеканалі «Круг» під час трансляції телепередачі «Резонанс» ведучим було зазначено наступне: «Вот давеча, наблюдая за горисполкомом, среди депутатов господин [PERSON]. Регионал приходит в горсовет в шубе до пят, как у сутенера. В общем почему, как? Мимикрирует под государственного чиновника. В горсовете, в депутатах от Партии регионов сидит человек [PERSON], которого не существует на свете. Есть [PERSON], поменявший фамилию и скрывший свою судимость. Как бы этот [PERSON] не сдержался и не включил свои профессиональные навыки. И потому как остануться господа без порток!». Зазначену інформацію було поширено ТОВ «Телерадіокомпанія «Круг», яка здійснює кабельне мовлення відповідно до ліцензії НР №00549-м від 18.07.2012 року (логотип: Телеканал «Круг») в ефірі під час трансляції телепередачі, а також в мережі інтернет, внаслідок чого вона стала відома широкому колу осіб, тож факт поширення інформації є доведеним. Далі, 30.09.2014 року веб-сайт з назвою (англ.): «http:dumskaya.net/», на якому декілька веб-сторінок, доступних у мережі Інтернет, об'єднаних за змістом, за логотипом (рос.): «ДУМСКАЯ» за посиланням http://dumskaya.net/news/sled-gofman-000000-039485/ було опубліковано статтю та викладено відеоматеріал, в якому поширено інформацію наступного змісту: «..В автомобиле остается только водитель, которого потом [PERSON] и задержал. Им оказался общественный деятель [PERSON], борющийся за права людей, которых обманул [PERSON]». В подальшому невідомий чоловік під час інтервю з диктором зазначив наступне: «Сказал, что заявил следущее: что он знает о планах нашей организации, вкурсе кто будет это исполнять, когда будет исполнять. Но он заставил действовать нас угрозами: моей семье, моей жизни, что бы план по его сценарию развивался, а не по плану нашого организатора», після чого диктор зазначив наступне: «[PERSON] был вынужден согласится на условия [PERSON]. Маски, муляж автомата и все действия перед камерами наблюдения». Далі невідомий чоловік зазначив: «Ну вот так потолкался. Типа чтобы зафиксировали это видеокамеры, которые находятся на гостинице и выскочили его сотрудники, и как бы помогли нас скрутить. Значит, что он обещал, - что нам ничего за это не будет. Мы не будем привлечены ни к какой уголовной ответственности и он оставит нас в покое. Его цель только [PERSON]». Далі диктор зазначив наступне: «В этот раз [PERSON] не нашел рычагов влияния для решения своей проблемы в лице [PERSON]». Після слів диктора вставлено уривок з інтервю [PERSON], який зазначив: [PERSON] все знаем, это мошенник, говорит убедительно, потому имеет сколько денег. И удается уходить на самом деле от правосудия. И дальше будем продолжать доказывать, что [PERSON] это [PERSON], что все, что у него есть - это все украдено. Украдено у Штейсель. Здесь я ее видел. Украдено у Глущенко и у многих других людей». Далі голос диктора: «Как говорят пострадавшие, депутат судимый, в свое время находился за решеткой. Как выяснилось, [PERSON] сменил свою фамилию, ранее он был [PERSON]. И именно этот [PERSON], ныне [PERSON], отбывал наказание в исправительных заведениях по ряду уголовных статей. И это подтверждают официальные документы. В документе четко указано, что [PERSON] поменял фамилию и при этом на всякий случай изменил и дату рождения. [PERSON] нарушал законы не только нашей страны. Он успел засветиться и в Соединённых Штатах Америки. Там он в составе русской банды занимался угоном ВИП-автомобилей и под прикрытием благотворительности отправлял их в разобранном виде в бывшие страны СНГ. Об этом свидетельствуют публикации в местных газетах. В результате его депортировали обратно в Украину с пожизненным запретом на въезд в США». Далі диктор зробив наступні висловлення: «К слову, это здание, возле которого было устроено «шоу-похищение. Как видим, [PERSON] «наследил» болем чем достаточно. Но, по-моему, вместо справедливого наказания он стал депутатом городского совета». Так, відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Крім того, суд зазначає, що частина 3 вказаної статті в редакції до 27.03.2014 року містила положення про те, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Таким чином, ці правовідносини передбачали презумпцію добропорядності. Проте, Законом України № 1170-VII від 27.03.2014 частину третю статті 277 ЦК України було виключено. Таким чином, обовязок доведення недостовірності негативної інформації покладений законом саме на позивача, який відповідно до ст. 60 ЦПК України зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Так, судом встановлено, що дійсно в засобах масової інформації та мережі інтернет поширено інформацію стосовно зміни позивачем прізвища з «Черба» на «Гофман» та дати народження, а також висвітлено інформацію щодо кримінального минулого [PERSON]. Так, аналізуючи висловлення ведучого, зроблене під час трансляції телепередачі «КПП» 18.11.2013 року на телеканалі «Круг», розповідаючи зміст листа, що надійшов на адресу редакції: «[PERSON] судимый [PERSON], двадцать седьмого февраля тысяча девятьсот шестьдесят четвертого года рождения, вступил в избирательную компанию, выдав себя за совсем другого человека, изменив не только фамилию, но и дату рождения. Он теперь не [PERSON], рожденный двадцать седьмого февраля тысяча девятьсот шестьдесят четвертого года, ранее судимый и прочее, прочее, прочее. Теперь он [PERSON], член постоянной депутатской комиссии горсовета по планированию, застройке территории и архитектуре» слід зазначити, що вказана інформація є фактичним твердженням, на спростування якої позивачем надано ряд доказів. Дійсно, вироком Судової колегії з кримінальних справ Одеського обласного суду від 15.01.1990 року у справі №2-29 [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина СРСР було визнано винним за вчинення ряду кримінальних правопорушень та на підставі ст. 42 КК УРСР визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна без заслання до ВТК посиленого режиму. В мережі інтернет, зокрема на сайті «Бессарабія Inform» було розміщено лист Голови Служби Безпеки України від 20.11.2013 року, адресований народному депутату України [PERSON], в якому повідомлено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], був зареєстрований за адресою: [INFO]. Київським РВ ОМУ ГУ МВС 01.08.2000 року йому було видано паспорт громадянина України серії КК №520721. 01.12.2000 року [PERSON] у звязку із зміною прізвища та місця реєстрації Суворовським РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області видано паспорт громадянина України серії КК №565195 на імя [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], б. 71, кв. 7. У зазначених діях вбачаються окремі ознаки підроблення та використання підробленого документу. Однак, зазначена інформація спростовується наданими позивачем доказами. Так, Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було проведено досудове розслідування в кримінальному провадженні №12013170490007267 від 14.11.2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Постановою від 17.09.2014 року кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення та зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON], 27.04.1965 .н., та [PERSON], [INFO], - різні люди. Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів судом не встановлено підстав для ототожнення особи [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В свою чергу відповідачами не надано доказів, які б підтверджували факт зміни позивачем прізвища та дати народження. Останнє речення висловлювання також є фактичним твердженням, оскільки позивач дійсно був депутатом Одеської міської ради VI скликання, та займав посаду заступника голови постійної комісії по плануванню забудови територій та архітектури. Однак, аналізуючи останнє речення в контексті всього висловлювання, суд зазначає, що відповідач ототожнив особу позивача та [PERSON], що не відповідає дійсності та містить негативний інформативний посил стосовно особи позивача. Аналізуючи перше речення висловлювання, зробленого 16.12.2013 року на телеканалі «Круг» під час трансляції авторської програми [PERSON] «КПП», під час обговорення теми стосовно зміни позивачем прізвища, автором випуску було зазначено наступне: «Что там, как там с ним? Что происходит? И очень многих интересует, а не признался вот этот вот, ранее судимый, [PERSON], что он подделал документы и сейчас стал депутатом под фамилией [PERSON] уже не судимый», суд зазначає, що факт недостовірності поширеної інформації стосовно зміни позивачем прізвища встановлено вище та не потребує повторного аналізу, а твердження про відсутність судимості [PERSON] відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи наявна копія довідки, що була розміщена на сайті «Бессарабія Inform», згідно якої громадянин України [PERSON], 27.04.1965 року станом на 22.09.2010 року засудженим (за кримінальними справами) не значиться та в розшуку не перебуває. Далі ведучим було сказано наступне: «Еще раз говорю и это подтверждено документом, полученным мною из СБУ, что депутат городского совета, [PERSON], он же [PERSON], изменил дату рождения, изменил фамилию и, обманув всех, стал депутатом городского совета от Партии регионов». Однак, повідомивши інформацію такого змісту, диктором не доведено ні до відома громадськості ні в судовому засіданні документу, який би засвідчував відповідність дійсності його слів та підтверджував факт обману виборців та порушення вимог законодавства, що зважаючи на встановлені вище обставини є підставою для визнання зазначеної інформації недостовірною. Інформація, що міститься в першому реченні, висловленому 28.12.2013 року на телеканалі «Круг» під час трансляції телепередачі «Резонанс», наступного змісту: «Кое-кто утверждает, что он вовсе не [PERSON], а член бандитской группировки, судимый, отсидевший, поменявший фамилию [PERSON] на [PERSON]» - була досліджена вище. В наступному реченні диктор зазначив: «Сайт «Бессарабия Информ» сообщает: За океаном, то есть в США, [PERSON] снова всплыл в ходе расследовния деятельности «бандоугонщиков-убийц». Зазначене висловлювання містить негативну інформацію стосовно [PERSON] з посиланням на джерело її отримання, яке необхідно розглядати у взаємозвязку з наступним реченням, де диктор зазначив: «[PERSON] возобновил преступную деятельность по простой схеме: угон дорогих автомобилей и пересылка их частями в Европу под видом благотворительной помощи. Когда на кону стоял лакомый кусок в виде дорогого лимузина, преступники действовали по отработанным еще в «томалевской» группировке принципам «Свидетелей не оставлять». Зазначене висловлювання є фактичним твердженням та містить негативну інформацію про протиправну поведінку [PERSON] з одночасним ототожненням його з особою позивача, що є порушенням прав позивача, оскільки той факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, залишився недоведеним. Аналізуючи перше речення, висловлене 08.02.2014 року на телеканалі «Круг» під час трансляції телепередачі «Резонанс» такого змісту: «Вот давече, наблюдая за горисполкомом, среди депутатов господин [PERSON]», слід зазначити, що воно є фактичним твердженням, не містить жодної негативної інформації, а лише повідомляє про статус позивача. Друге речення «Регионал приходит в горсовет в шубе до пят, как у сутенера. В общем почему, как?» не містить фактичних тверджень, натомість містить оціночні судження, які не можуть бути предметом спростування. Відповідно ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до розяснень, наданих в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Наступне речення «Мимикрирует под государственного человека» виражає субєктивну думку телеведучого, не містить жодного негативного навантаження та не підлягає спростуванню. Аналізуючи висловлювання: «В горсовете, в депутатах от Партии регионов сидит человек [PERSON], которого не существует на свете. Есть [PERSON], поменявший фамилию и скрывший свою судимость» є фактичним твердженням, яке не відповідає дійсності та досліджувалось судом раніше. Висловлювання: «Как бы этот [PERSON] не сдержался и не включил свои профессиональные навыки и потому как остануться господа без порток!» є субєктивною думкою диктора спрямованою на майбутнє, яку не можна перевірити на предмет відповідності дійсності, у звязку з чим дане висловлювання не може бути предметом судового розгляду. В подальшому, 30.09.2014 року веб-сайт з назвою (англ.): «http:dumskaya.net/», на якому декілька веб-сторінок, доступних у мережі Інтернет, об'єднаних за змістом, за логотипом (рос.): «ДУМСКАЯ» за посиланням http://dumskaya.net/news/sled-gofman-000000-039485/, інформуючи про подію, яка сталась 20.09.2014 року стосовно нападу та спроби викрадення позивача, було опубліковано статтю під назвою «След «[PERSON]» та викладено відеоматеріал «След «[PERSON]». На ухвалу суду про витребування доказів від 12.09.2016 року Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення повідомила, що логотип «Думская.TV» належить ТОВ «Телерадіокомпанія «[PERSON]» відповідно до ліцензії на кабельне мовлення НР №00023-м від 16.10.2008 року. Аналізуючи перше речення з відеоматеріалу: «В автомобиле остается только водитель, которого потом [PERSON] и задержал. Им оказался общественный деятель [PERSON], борющийся за права людей, которых обманул [PERSON]», суд зазначає, що воно є фактичним твердженням, містить негативну інформацію в частині звинувачення позивача в обмані, однак жодних доказів, які б підтверджували зазначені обставини, суду не надано, у звязку з чим суд погоджується з посиланням позивача щодо поширення недостовірної інформації стосовно нього. В подальшому невідомий чоловік під час інтервю з диктором, розповідаючи про обставини нападу на позивача, зазначив наступне: «Сказал, что заявил следущее: что он знает о планах нашей организации, в курсе кто будет это исполнять, когда будет исполнять. Но он заставил действовать нас угрозами: моей семье, моей жизни, что бы план по его сценарию развивался, а не по плану нашого организатора», після чого диктор зазначив наступне: «[PERSON] был вынужден согласится на условия [PERSON]. Маски, муляж автомата и все действия перед камерами наблюдения». Далі невідомий чоловік зазначив: «Ну вот так потолкался. Типа чтобы зафиксировали это видеокамеры, которые находятся на гостинице и выскочили его сотрудники, и как бы помогли нас скрутить. Значит, что он обещал, - что нам ничего за это не будет. Мы не будем привлечены ни к какой уголовной ответственности и он оставит нас в покое. Его цель только [PERSON]». Зазначена інформація містить відомості про ніби-то сплановане викрадення позивача самим же позивачем, однак останнім надано докази, які спростовують такі висновки. Насамперед суд зазначає, що з матеріалів справи встановлено наявність конфлікту та неприязних стосунків між позивачем та [PERSON]. Так, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 27 ч. 3, 353 ч. 2, 25 ч. 3, 146 ч. 2 КК України. Судом встановлено наступні обставини: у невстановлену слідством дату та час, [PERSON], вступив з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, в злочинну змову направлену на незаконне викрадення [PERSON] З метою уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, [PERSON] використав громадське формування з охорони громадського порядку, державного кордону та ліквідації наслідків надзвичайних ситуації «Козацька Безпека», у якому він згідно загальних зборів від 22.08.2014 року обраний головою правління та розраховуючи на те, що викрадення людини в подальшому буде розцінюватись як законна діяльність громадської організації, він як керівник ГФ «Козацька Безпека» склав наказ датований від 10.08.2014 про затримання та арешт [PERSON] 20.09.2014 року, [PERSON] спільно із особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, прибули до будинку № 71 по вул. М. Арнаутській в м. Одесі на автомобілі «Subaru». Приблизно о 08 годині 30 хвилин, у той час як [PERSON], знаходячись за кермом вищевказаного автомобіля біля готелю «Зеніт», що розташований за адресою: вул. М. Арнаутська, № 71 в м. Одесі, особи, матеріали відносно яких виділені у окреме провадження, що діяли спільно з ним, та були одягненні в спеціальні костюми чорного кольору, з написом на спині білого кольору «СБУ», а також маски для обличчя чорного кольору, підійшли до [PERSON] та нанесли йому удари автоматом та пістолетом по голові та тулубу, чим спричинили йому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 2606 від 24.10.2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Знаходячись за вказаною адресою, [PERSON] діяв у змові із особами, матеріали відносно яких виділені у окреме провадження, які застосовуючи фізичну силу, направлену на подолання опору потерпілого [PERSON], нанесли йому удари кулаками в область голови, а також грудної клітини, і намагались заштовхнути останнього до автомобіля «Subaru» та відкрито ним заволодіти, проте не змогли скоїти усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, у зв'язку з чим були змушені з місця вчинення злочину втекти. В судовому засіданні [PERSON] провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи доказів щодо цих обставин, наданих органами досудового слідства, у вчиненому розкаявся. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.04.2015 року апеляційну скаргу прокурора Приморського району м. Одеси [PERSON] та заступника прокурора Одеської області Горностаєвої Т. задоволено частково, вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2015 року відносно [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 353, ч.2 ст. 146 КК України скасовано і направлено справу на новий розгляд. Однак підставою скасування стало не оскарження [PERSON] обставин, встановлених судом, навпаки, останній свою вину визнав повністю, тож враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що досліджене висловлювання дійсно містить неправдиву інформацію стосовно позивача та подій, які стались 20.09.2014 року. Аналізуючи висловлення диктора: «В этот раз [PERSON] не нашел рычагов влияния для решения своей проблемы в лице [PERSON]», суд зазначає, що воно не є фактичним твердженням, а лише містить субєктивну думку диктора стосовно ситуації, що склалась, а тому не підлягає дослідженню на предмет його достовірності та спростуванню. Після слів диктора вставлено уривок з інтервю [PERSON], який зазначив: [PERSON] все знаем, это мошенник, говорит убедительно, потому имеет сколько денег. И удается уходить на самом деле от правосудия. И дальше будем продолжать доказывать, что [PERSON] это [PERSON], что все, что у него есть - это все украдено. Украдено у Штейсель. Здесь я ее видел. Украдено у Глущенко и у многих других людей». Зазначене висловлення є фактичним твердженням та дійсно містить негативну інформацію стосовно особи позивача, яка не підтверджена жодними доказами, а тому суд погоджується з доводами позивача щодо її недостовірності. До того ж, відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували такі висновки суду. Аналізуючи наступне висловлення диктора такого змісту: «Как говорят пострадавшие, депутат судимый, в свое время находился за решеткой. Как выяснилось, [PERSON] сменил свою фамилию, ранее он был [PERSON]. И именно этот [PERSON], ныне [PERSON], отбывал наказание в исправительных заведениях по ряду уголовных статей. И это подтверждают официальные документы. В документе четко указано, что [PERSON] поменял фамилию и при этом на всякий случай изменил и дату рождения. [PERSON] нарушал законы не только нашей страны. Он успел засветиться и в Соединённых Штатах Америки. Там он в составе русской банды занимался угоном ВИП-автомобилей и под прикрытием благотворительности отправлял их в разобранном виде в бывшие страны СНГ. Об этом свидетельствуют публикации в местных газетах. В результате его депортировали обратно в Украину с пожизненным запретом на въезд в США», суд зазначає, що повідомлені обставини вже досліджувались судом в контексті аналогічних висловлювань. Речення диктора: «К слову, это здание, возле которого было устроено «шоу-похищение» лише містить інформацію стосовно локації події викрадення, яка сталась 20.09.2014 року, а прикладка «шоу-похищение» виражає особисте сприйняття субєктом події, яка склалась, а тому не підлягає спростуванню. Аналізуючи наступне висловлювання диктора: «Как видим, [PERSON] «наследил» болем чем достаточно. Но, по-моему, вместо справедливого наказания он стал депутатом городского совета», суд зазначає, що даний вислів є критичним оціночним судженням поведінки позивача, що не може бути предметом судового захисту та не підлягає спростуванню. Вирішуючи питання по суті, суд враховує положення статтей 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, від 12.02.2004 року, де вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Згідно Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи, публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Суд зазначає, що з огляду на положення вищезазначених міжнародно-правових актів межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, однак не безмежною. Наявність статусу публічної особи дійсно передбачає значно ширшу межу критики зі сторони суспільства та інших політичних діячів, однак як кожна особа, позивач має право на судовий захист в разі поширення недостовірної інформації стосовно нього. Згідно п. 15 Постанови юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Проаналізувавши поширену відповідачами інформацію, суд погоджується з доводами позивача, що її поширення зумовлює формування негативної думки в суспільстві, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. За таких обставин суд доходить висновку, що висловлювання відповідачів дійсно містять недостовірну інформації негативного характеру відносно позивача, а отже, підлягають спростуванню. Разом з тим, позивач зазначає, що негативна інформація стосовно нього поширювалась також на сайті «Взгляд из [PERSON]», «Таймер», «Храбро», «Odessit.ua», однак жодних доказів стосовно поширення зазначеної інформації відповідачами позивачем не надано, тож суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Судом встановлено, що інформація аналогічного змісту поширювалась і на сайті «Бессарабія - Inform». На виконання ухвали суду про витребування доказів від 12.09.2016 року Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення повідомила, що сайт «Бессарабія - Inform», м. Ізмаїл, ліцензій Національної ради не отримував та не внесений до реєстру субєктів інформаційної діяльності у сфері телебачення та радіомовлення. Разом з тим, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Таким чином, суд приходить до висновку, що належним відповідачем в частині позовних вимог, предявлених до сайту «Бессарабія - Inform» має бути саме власник цього сайту. Однак позивач не скористався правом залучення співвідповідача чи заміни неналежного відповідача, тож суд відмовляє в задоволенні позовних вимог стосовно сайту Бессарабія - Inform». Вирішуючи питання стосовно стягнення з відповідачів судових витрат, суд враховує положення ст. 88 ЦПК та зазначає, що сплачений відповідачем судовий збір в розмірі 243, 60 грн. згідно квитанції від 13.05.2015 року підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в рівних частинах по 81.20 грн. з кожного.

Outcome: partial