Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування заподіяного матеріального збитку та моральної шкоди, завданих пошкодженням автомобіля та здоровя. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 21.09.2009р. об 15.05 годині відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем GEELY JL7162, державний номер [NUMBER], яким керував позивач на підставі довіреності від 21.04.2009р.. В результаті зіткнення автомобіль позивача одержав механічні пошкодження, позивачу спричинено матеріальний збиток та пошкоджено його моральне здоровя і спричинена моральна шкода. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2009р. відповідача визнано винним у порушенні правил дорожнього руху. Як зазначив позивач, внаслідок цього зіткнення автомобіль позивача отримав технічні пошкодження, які відповідач пообіцяв компенсувати, але обіцянку не виконав. Крім того, позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв»язку з переживанням та нервуванням, пережитих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відмовою відповідача надати гроші на ремонт автомобіля. Як вказував позивач, він неодноразово звертався до відповідача з проханням відшкодувати йому заподіяну моральну та матеріальну шкоду, але відповідач відповів відмовою. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заподіяний матеріальний збиток 31300 грн. внаслідок пошкодження автомобіля, судові витрати: держмито та плату за інформаційно-технічне забезпечення та витрати на правову допомогу, а також моральну шкоду на суму 10000 грн., загальною сумою 44100 грн. 25 коп. 29.10.2010р. в судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача матеріальний збиток в розмірі 31300 грн., який складається з розміру завданих матеріальних збитків, згідно висновку експерта та плати за експертизу, моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2700 грн., витрати на сплату держмита 441,03 грн. та витрати на ІТЗ 120,00 грн. Позивач в судове засідання не зявився, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, справу слухати в його відсутності, не заперечує проти постановлення заочного рішення, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлений належним чином, причину неявку до суду не повідомив. За таких обставин суд, зі згоди позивачки ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.09.2009р. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], на а/ш Одеса-Іллічівськ, перед початком руху, виїжджаючи з обочини, не надав перевагу в русі автомобілю GEELY JL7162, державний номер [NUMBER], під керуванням позивача, який рухався в попутному напрямку, в наслідок чого скоїв з ним зіткнення, від якого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив ст. 124 КпАП України. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2009 року, яка набрала законної сили, відповідача визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль GEELY JL7162, державний номер [NUMBER], яким керував позивач, отримав механічні пошкодження, при цьому розмір завданих матеріальних збитків, згідно висновку експерта № 10524 від 04 листопада 2009 року, складеного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, складає 30683 грн. 15 коп. За проведення експертизи позивач сплатив 579 грн. 34 коп., що підтверджується квитанцією № 52 від 09.10.2009р. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст.1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER], 21.09.2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода, а отже він повинен відшкодувати матеріальні збитки, заподіяні позивачу в сумі 31300 грн., яка складається з матеріальних збитків згідно висновку експертизи та оплати експертного дослідження. На підставі ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки, між неправомірними діями відповідача у вигляді порушення вимог правил дорожнього руху та наслідками, що наступили - заподіяною шкодою позивачу існує прямий причинний зв'язок, вина відповідача встановлена та підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2009 року. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки вина відповідача знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачки підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню на користь позивача в розмірі 2000 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу та ін. Що стосується оплати послуг на правову допомогу, то суд відмовляє в задоволенні цих вимог по слідуючим підставам. До судових витрат відносяться витрати за послуги, наданні адвокатом. Як вбачається з матеріалів справи, у справі є довіреність від 29.09.2009р., видана позивачем на ім.»я [PERSON]. В матеріалах справи є також квитанція про сплату позивачем 2700грн. за послуги адвоката. Ордер на участь у справі адвоката [PERSON]. відсутній. Крім того, представник особи, яка бере участь у справі, за дорученням має процесуальний статус саме представника цієї особи, що передбачено ст.ст.26,42 ЦПК України і не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу. ЦПК не відносить до судових витрат витрати на послуги представника у суді. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, підлягають частковому відшкодуванню судові витрати, а саме сплата судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки це передбачено ст.ст.79, 88 ЦПК України, згідно до яких стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відносяться витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судового збору. Додані до позовної заяви квитанції про сплату ІТЗ в сумі 120 грн. та судового збору в сумі 441,03 грн. підтверджують понесені позивачем судові витрати. Однак, суд стягує судовий збір в сумі 321,50грн. (1% від 31300грн. = 313грн + 8,50грн.(моральна шкода) = 321грн.50коп.), що пропорційно задоволеної частини позовних вимог. За таких підстав суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити в частково.

Outcome: partial