Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

До суду 14 грудня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], діючого в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO], треті особи: Служба у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби в Харківської області, про усунення перешкод у користуванні власністю квартирою № 121 в будинку № 20 по вул. Уборевича в м. Харкові; визнання [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобовязання Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби в Харківської області зняти відповідачів з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених (а.с.67-69), позивач посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1993 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. У спірній квартирі зареєстровані: вона, [PERSON], її онук [PERSON] та його син, її правнук [PERSON] З 2006 року на прохання [PERSON] та з її згоди відповідач був зареєстрований у належній їй квартирі та став постійно жити разом з нею. Після одруження з [PERSON] відповідач став проживати у належній їй квартирі разом з дружиною, 26.09.2011 року у [PERSON] народився син [PERSON], якого [PERSON] також зареєстрував у її квартирі без її на те згоди, про існування реєстрації [PERSON] у належній їй квартирі вона дізналась лише у теперішній час. У березні 2015 року [PERSON] разом зі своєю сімєю дружиною та сином уїхали в Росію, 08.04.2015 року [PERSON] вїхав на територію Росії в м. Рязань Рязанської області, що підтверджується міграційною картою, та з квітня 2015 року він та його сімя постійно проживають в [INFO], строк тимчасового перебування відповідачів на території м. Рязань подовжений до 01.07.2016 року. Як їй стало відомо зі слів відповідача, він та його сімя мають намір отримати російське громадянство. Особисті речі відповідача та його сімї у належній їй квартирі відсутні, за комунальні послуги вони не сплачують, квартирою не інтересуються, добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляються, більше року не проживають у належній їй квартирі. Реєстрація відповідачів у належній їй квартирі порушує її права як власника квартири, оскільки вона змушена сплачувати за комунальні послуги за відповідачів, та позбавлена можливості розпоряджатися квартирою у повному обсязі. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.39), та [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.53-55), позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] як свідки показали, що більше року відповідач [PERSON] разом зі своєю сімєю у належній позивачу квартирі не проживає, його речі та речі його сімї у квартирі позивача відсутні, за комунальні послуги не сплачує, не допомагає позивачу. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу без його участі, на підставі наявних в ній доказів. Третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просила розглянути справу без участі її представника, прийняти рішення на розсуд суду з врахуванням інтересів дитини, про що виклав у письмовій заяві (а.с.46). Третя особа Московський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області просив розглядати справу за відсутністю його представника та прийняти рішення на розсуд суду, про що виклав у письмовій заяві (а.с.36). Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] загальною площею 46,5 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 05.11.1993 року (а.с.7,8). Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник [PERSON], онук [PERSON], [INFO] з 22.11.2006 р., правнук [PERSON], [INFO] з 06.03.2012 р. (а.с.9). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] (а.с.11). Згідно ксерокопії міграційної картки серії 6014 № 1979185 [PERSON], [INFO] вїхав в Російську Федерацію 08.04.2015 року, та згідно відмітки відділення міграційного обліку відділу УФМС Росії по Рязанській області в м. Рязані строк тимчасового перебування його подовжений до 01.07.2016 року (а.с.12). Позивач [PERSON] самостійно сплачує за комунальні послуги по спірній квартирі, що підтверджується ксерокопіями квитанцій (а.с.13-20). Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. Згідно ст. 7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність відповідача [PERSON] та його сина [PERSON], [INFO] за місцем їх реєстрації за адресою: [ADDRESS] понад один рік підтверджується зібраними по справі доказами та показами свідків. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі створює позивачу перешкоду у здійсненні нею права власності, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved