Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В позовній заяві позивачка зазначає, що 12.12.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був розірваний згідно рішення суду від 19.10.2017 року. Від даного шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина є повнолітньою і навчається в Немішаївському агротехнічному коледжі Національного університету біоресурсів і природокористування України на денній формі навчання відділення «Ветеринарна медицина». Донька проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її повному утриманні. Донька не в змозі мати самостійних заробіток, через постійну зайнятість в навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги. Вона змушена самостійно утримувати доньку, харчувати її, купувати одяг та взуття, давати кишенькові гроші. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що має змогу надавати матеріальну допомогу, оскільки є дорослою людиною, працює, не є хворим чи інвалідом, однак безпідставно ухиляється від свого обов`язку надавати матеріальну допомогу по утриманню дитини, яка навчається. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , 1500,00грн щомісячно, починаючи з 26.06.2019 року до закінчення дочкою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явились, через канцелярію суду подали заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав. Через канцелярію суду 01.03.2021 року подана заява про те, що [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , 1940 року народження, за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Матір перебуває на його утриманні . Він тимчасово не працює. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Згідно довідки № 416 від 10.06.2019 року [PERSON] є студенткою 3 курсу В-33 групи денної форми навчання відділення «Ветеринарна медицина» ВП НУБіП УКРАЇНИ « Немішаївський агротехнічний коледж»; поступила 01.09.2016 року закінчує 30.06.2020 року. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, слід керуватися нормами ст. 199 СК України, відповідно до якої обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину настає за умов: 1) продовження навчання; 2) у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги; 3) вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка чи син. У випадку, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно ч.1. ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте відповідачем не надано жодного доказу на обґрунтування своїх заперечень, а саме що донька не проживає з позивачкою та працює, твердження відповідача що він тимчасово не працює, не є причиною не виконувати батьківського обов`язку щодо утримання своєї дитини, а тому вони не заслуговують на увагу. Щодо даних відповідача, про те, що на його утриманні перебуває матір, 1940 року народження, суд теж не бере до уваги, оскільки, поданий відповідачем акт депутата від 24.02.2021 року обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї власника житла (заявника) не є доказом того, що [PERSON] , [INFO] , потребує опіки та утримання та перебуває на повному матеріальному утриманні [PERSON] . При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, виходячи із принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, стану здоров`я відповідача та можливості його працювати, суд вважає за необхідне стягнути аліменти із відповідача на користь позивача на утримання доньки яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00грн. щомісячно, починаючи з 27.06.2019 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved