Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася позивач з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, з відповідачем вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах і [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . Народження доньки зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 141 від 07 лютого 2009 року, в якому батьком дитини записаний - [PERSON] . У вересні 2010 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, та останній переїхав на інше постійне місце проживання, а донька залишилась з позивачем. Відповідач не виконував своїх обов`язків по утриманню дитини і вона змушена була звернутись до суду із позовом про стягнення з нього аліментів а утримання доньки. Рішенням суду від 23 травня 2011 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти в розмірі ј частки його доходів на утримання доньки до досягнення дитиною повнолітня. Проте, відповідач належним чином не виконував рішення суду, ухилявся від сплати аліментів у встановленому розмірі і станом на 01 жовтня 2018 року має заборгованість в розмірі 38290,44 грн. Просить суд, позбавити позивача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляд справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій заявлені нею вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, наполягала на їх задоволенні. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. 29.06.2019 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якій просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог останньою з наступних підстав. В своєму позові позивачем зазначено, що він ухиляється від сплати на її користь аліментів на утримання їх спільної доньки. Дійсно, він має заборгованість по сплаті наведених аліментів, проте ним вживаються усі можливі заходи для погашення виниклої заборгованості. Оскільки він не має постійної роботи, то сплачує аліменти від тих доходів, які має від тимчасової роботи. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України заборгованість по сплаті аліментів не є підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, позивач сама порушує права їх спільної дитини, оскільки не дає йому можливості спілкуватись з донькою. Він неодноразово вів бесіди з нею з цього приводу, але [PERSON] ухиляється від його спілкування з дитиною. Про наведені обставини він доповідав на засіданні Органу опіки та піклування. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимоги. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив суду заяву про розгляд справи без представника третьої особи, в якій просив суд врахувати під час ухвалення рішення - висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] . 07 лютого 2009 року. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2011 року у цивільній справі № 2-1569-2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, позовні вимоги задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку4, починаючи з 12 травня 2011 року до повноліття дитини. Вказаним рішенням встановлено, що з вересня 2010 року сумісне проживання позивача та відповідача закінчилось та [PERSON] , переїхав до нового місця проживання. До березня 2011 року відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, а з травня 2011 року припинив надавати таку допомогу. Згідно з Довідкою про заборгованість по аліментам від 10 вересня 2018 року АСВП № 27474713/29376, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , станом на 01 вересня 2018 року становить 34981,00 грн. Відповідно до Довідки-розрахунку про отримання аліментів від 19 червня 2019 року № АСВП-27474713/31991, станом на 01 червня 2019 року наведена вище заборгованість відповідача складає 52193,75 грн. Згідно листа Комунального закладу дошкільного навчального закладу № 33 «Червоне сонечко», дитина [PERSON] , 2009 року народження, відвідувала наведений дошкільний заклад в період з 2011 року про 2015 рік та за вказаний час батько дитини [PERSON] в дитячому садку не з`являвся, дитиною не цікавився, батьківські збори не відвідував, на святкових заходах за участю дитини присутній не був. Вихованням доньки повністю займалась мати дитини - [PERSON] . Крім того, з листа Слов`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 Слов`янської міської ради № 02-39-246 від 05 вересня 2018 року встановлено, що відповідач [PERSON] , який є батьком учениці 4-А класу [PERSON] , яка навчається в школі з 2015 року, за весь час батьківські збори не відвідував, участі в заходах класу та школи не приймав, зв`язок з класним керівником дитини не підтримував. Відповідно до Акту № 34 від 10 вересня 2018 року, складеного комісією мікрорайону «Центр-2» м. Слов`янська, [PERSON] проживає спільно з неповнолітньою донькою [PERSON] , 2009 року народження за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] повністю знаходиться на утриманні матері. Батько дитини - [PERSON] за вказаною адресою не проживає, дитину не відвідує, жодної участі в вихованні доньки не приймає. Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував батьківських обов`язків щодо своєї доньки - [PERSON] . Однак, виходячи з обставин справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. При цьому суд виходить з наступного. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та говорить про те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав № 29/03-1149 від 03 липня 2019 року, малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , яка займається її вихованням та утриманням, захищає права та інтереси дитини. Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, у вихованні дитини участі не приймає, не турбується про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 червня 2019 року в розмірі 52193,75 грн. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини до уваги приймались факти само ухилення від виконання батьківських обов`язків громадянином [PERSON] щодо виховання та утримання малолітньої дитини - [PERSON] , 2009 року народження. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи наведене, а також рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26 червня 2019 року, орган опіки та піклування Слов`янської міської ради дійшов до висновку, що [PERSON] , [INFO] , доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Проте, з таким висновком органу опіки та піклування Слов`янської міської ради погодитись не можна, за наступних підстав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з рахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Пунктом 15 наведеної Постанови визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, не дбав належним чином про [PERSON] , не забезпечував належний матеріальний рівень. Судом приймається до уваги посилання відповідача на відсутність у нього постійного працевлаштування та неповну зайнятість на тимчасовій роботі. Відповідно до Довідки-розрахунку про отримання аліментів, вказаної вище, відповідач все ж таки вживав заходів з погашення заборгованості по оплаті аліментів, що стягуються з нього на користь позивача за рішення суду. Тому суд, з урахуванням роз`яснень викладених в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов`язків. Отже, суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовної вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed