Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: 09.07.1994 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Актовий запис № 245. Він неодноразово пропонував відповідачці розірвати їх шлюб у Верхньодніпровському районному відділі реєстрації актів цивільного стану, але відповідач відмовляється від розірвання шлюбу, мотивуючи свою відмову наявністю майнового спору З 01.01.2014 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, хоч проживають сумісно. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що через різність характерів вони не розуміють один одного, через що у них часто виникають сварки по різним побутовим питанням, та відсутнє взаємопорозуміння, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 09.07.1994 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Актовий запис № 245 що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Неповнолітніх дітей сторони не мають. В судовому засіданні сторони пояснили, що вони припинили шлюбні відносини з серпня 2016 року. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили взаємопорозуміння та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з серпня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, та згідно реєстрації, проживають за різними адресами. Строку для примирення сторони просили не надавати. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання відповідачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов'язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану та витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на сторони в рівних частинах, так як поведінка обох сторін свідчить про їх небажання продовжувати шлюбні відносини, тобто у розірванні шлюбу суд вбачає вину обох сторін. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved