Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулося Комунальне підприємство «Управління міського господарства» до [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що 02.11.2016 року між сторонами укладено договір №122 про поставку світлотехнічного обладнання, а також, про підготовку основи і монтування вказаного обладнання. 20 грудня 2016 року відповідач поставив позивачу вказане в договорі світлотехнічне обладнання. 28 грудня 2016 року позивач повністю розрахувався із відповідачем шляхом перерахування на його банківський рахунок коштів у сумі 78900,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 294. Таким чином договірні зобов'язання з боку позивача повністю виконані. Відповідно до п. 7.3.3 договору № 122 від 02.11.2016 року постачальник в особі відповідача взяв на себе зобов'язання: «Доставити товар від місця знаходження до місця встановлення, підготувати основу та монтувати обладнання». Це своє зобов'язання відповідач не виконав. Тобто обладнання до цього часу знаходиться на зберіганні у позивача, до місця встановлення не доставлене і не змонтоване, основа для монтування не підготовлена. 25 квітня 2017 року за вих.. № 216 на ім'я відповідача було направлено претензію про виконання зобов'язань, передбачених п.7.3.3 вказаного вище договору № 122. Відповіді на цю претензію позивач не отримав. Позивач просить суд зобов'язати відповідача - фізичну особу підприємця [PERSON] виконати в повному обсязі в натурі умови пункту № 7.3.3 договору № 122 від 02 листопада 2016 року, укладеного між Комунальним підприємством «Управління міського господарства» і фізичною - особою-підприємцем [PERSON]. Позивач - представник КП «Управління міського господарства» до судового засідання не з'явивсь, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом направлення на його адресу судових повісток. Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. 02.11.2016 року між сторонами укладено договір №122 про поставку світлотехнічного обладнання, а також, про підготовку основи і монтування вказаного обладнання (а.с.6-7). На виконання зазначеного договору відповідач поставив позивачу світлотехнічне обладнання, що підтверджено накладною № 122 від 20 грудня 2016 року (а.с.9). 28 грудня 2016 року позивач повністю розрахувався із відповідачем шляхом перерахування на його банківський рахунок коштів у сумі 78900,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 294 (а.с.10). 25 квітня 2017 року за вих. № 216 на ім'я відповідача було направлено претензію про виконання зобов'язань, передбачених п.7.3.3 вказаного вище договору, а саме: постачальник зобов'язаний доставити товар від місця знаходження до місця встановлення, підготувати основу та монтувати обладнання, які на момент направлення претензії відповідачем так і не були виконані (а.с.11). Відповіді на цю претензію позивач не отримав. Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 626 ч.1 ЦК України - Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК України вказує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, тобто договір № 122 від 02 листопада 2016 року укладений згідно до вимог законодавства України з урахуванням інтересів всіх сторін, під час складання та підписання якого кожна сторона брала на себе відповідні зобов'язання, які повинна виконати в повному обсязі. Стаття 509 ЦК України вказує, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.530 ч.2 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене відповідач не виконав своїх зобов'язань, вказаних в пункті 7.3.3 договору № 122 від 02.11.2016 року, укладеного між Комунальним підприємством «Управління міського господарства» і фізичною особою - підприємцем [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Управління міського господарства» обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. Згідно із статтею 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 640,00 гривень, згідно платіжного доручення №728 від 04.08.2017 року, та в сумі 960,00 гривень, згідно платіжного доручення №962 від 11.10.2017 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню повернення витрат по сплаті судового збору у розмірі 1600,00гривень.

Outcome: approved