Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона на підставі договору дарування є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач звернувся з проханням здати йому житло, та було укладено договір найму житлового приміщення, як власник житла погодилася на реєстраційний обік відповідача, однак жодного дня у вказаній квартирі не проживав, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали йому, немає. Саме ці підстави стали причиною звернення з позовом до суду, з вимогами про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 81 в будинку № 39 по вул. В. Терешкової в м. Одесі. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, слухати справу у її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином. Згідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці на підставі договору дарування від 26.10.2001 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 06.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про здачу житлового приміщення в найм строком до 15.04.2013 року. Згідно довідки про склад сімї та реєстрацію вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON].\~ Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей в квартирі немає, не цікавиться квартирою, як житловою площею. Вказане підтверджується письмовим актом, який складений мешканцями будинку № 39 по вул. В.Терешкової в м. Одесі, які є сусідами позивачки. Вказаний акт посвідчений начальником дільниці № 3 КП «ЖКС «Черьомушки». Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач більше року без поважних причин не проживає в квартирі, іншої домовленості між позивачем та відповідачем не має, відповідач повинен бути визнаним таким, що втратив право користування квартирою № 81 в будинку № 39 по вул. В.Терешкової в м. Одесі. Посилаючись на вищевикладене суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved