Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 02 вересня 2015 року звернулося ПАТ «Дельта Банк» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 28.12.2006 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі банк)) та фізична особа [PERSON] уклали кредитний договір №30ДС/304/К12/2006-ИВ, згідно з умовами якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі17300,00 доларів США, а позивальник зобовязався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит та проценти за використання кредитних коштів. Відповідач станом на 28.07.2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 261073,05 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 261073,05 гривень, всі витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У позові міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача, з якої вбачається, що представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Оскільки суду невідоме зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача, останній у судове засідання викликався в суд через оголошення у пресі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 28 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], був укладений кредитний договір №30ДС/304/К12/2006-ИВ, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 17300 доларів США з кінцевим терміном повернення 27 грудня 2026 року із сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 13,50 % річних в іноземній валюті (а.с. 4). Відповідно до п.п. 4.1.1 п. 4.1 кредитного договору відповідач зобовязаний щомісяця в строки, визначні договором здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом (а.с. 5). 27 липня 2011 року між сторонами було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору (а.с. 10-12). Відповідач порушив вимоги кредитного договору та додаткового договору №1, а саме належним чином не виконав в обумовлені строки зобовязання, передбачене кредитним договором та додатковим договором №1. Станом на 28 липня 2015 р. у відповідача мається заборгованість за кредитним договором в сумі 261073 ,05 гривень, що складається з: - тіла кредиту 227614,35 грн.; - заборгованості за відсотками 33458,70 грн. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклала кредитний договір з позивачем, чим взяла на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконала, чим прострочила зобовязання, а тому повинна нести відповідальність, встановлену законом. Позов доказано: копією кредитного договору №30ДС/304/К12/2006-ИВ (а.с. 4-9), копією додаткового договору (а.с 10-12), довідкою щодо суми заборгованості за кредитним договором станом на 28.07.2015 року (а.с. 13). Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки суд задовольняє позов ПАТ «Дельта Банк», яке було звільнене від сплати судових витрат при поданні позову, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави в розмірі 2610 грн. 73 коп. згідно із Законом України «Про судовий збір». Крім того, позивачем понесені витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420,00 гривень, які відповідно до статті 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved