overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 29 вересня 2014 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення сином навчання. В позовній заяві позивач зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, та від шлюбу з відповідачем має сина, [PERSON], який на даний час навчається у Дніпропетровському університеті ім. А. Нобеля на контрактній основі, і у зв'язку з чим, потребує матеріальної допомоги. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву в якій підтримала позовні вимоги, та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій суд просив розглядати справу без його участі, позовну заяву та викладені в ній обставини визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Позивач та відповідач мають дитину: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, 30.01.1996 року). Згідно довідки № 118 від 11.09.2014 року, виданої проректором з науково-педагогічної роботи та організації навчального процесу Дніпропетровського університету ім. Альфреда Нобеля, [PERSON] навчається у Дніпропетровському університеті ім. Альфреда Нобеля за денною формою навчання на другому курсі за спеціальністю «Філологія». Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, з огляду на те, що дитина проживає разом з позивачем, навчається у Дніпропетровському університеті ім. Альфреда Нобеля, та приймаючи до уваги можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] При вирішення питання щодо розміру аліментів на дитину, суд враховує заяву як позивача, так і відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON], заінтересована особа: державний нотаріус Шостої дніпропетровської нотаріальної контори Драпата О.М. про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати, [PERSON]. Після смерті матері, відкрилася спадщина на належні їй грошові вклади в ПАТ «Державний ощадний банк України». Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2013 року, виданим державним нотаріусом Драпатою О.М., грошові кошти належать [PERSON] Зазначає, що представники ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовили у видачі грошових коштів у зв'язку з невідповідністю даних у документах. Просить суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2013 року, виданого державним нотаріусом Драпатою О.М. В судове засідання заявник не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені в заяві підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту, в тому числі про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 липня 2013 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., спадкова справа № 411/2012, зареєстрованого в реєстрі за №3-673 [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], є спадкоємцем грошових вкладів з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ПАТ «Державний ощадний банк України», що належали [PERSON]. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та його прізвище зазначено, як «[PERSON]», що узгоджується з довідкою начальника КП «ЖЕП» від 30.10.2014 року. Згідно картки платника податків на фізичну особу [PERSON], виданої Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], прізвище зазначено, як «[PERSON]». З огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 липня 2013 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., спадкова справа № 411/2012, зареєстрованого в реєстрі за №3-673 знайшов своє підтвердження, та заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON], заінтересована особа: управління Пенсійного фонду Індустріального району м. Дніпропетровська про встановлення належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що він звернувся до управління Пенсійного фонду Індустріального району м. Дніпропетровська для оформлення пенсії за віком. Представником управління пенсійного фонду Індустріального району м. Дніпропетровська відмовлено [PERSON] брати до уваги дублікат трудової книжки, оскількиу ім'ї по батькові заявника допущена помилка. Просить суд встановити факт належності [PERSON]дублікату трудової книжки [NUMBER], виданої 30 травня 1977 року. В судове засідання заявник з'явився, вимоги викладені в заяві підтримав в повному обсязі. Представник управління Пенсійного фонду Індустріального району м. Дніпропетровська в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту. Відповідно до дублікату трудової книжки [NUMBER], виданої 30 травня 1977 року на ім'я [PERSON], [INFO], ім'я по батькові заявника зазначено як «[PERSON]». Відповідно до копії трудової книжки [NUMBER], яка зі слів заявника загублена, виданої 28 червня 1976 року на ім'я [PERSON], [INFO], ім'я по батькові заявника зазначено як «[PERSON]». Згідно паспорту серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], [INFO], ім'я по батькові заявника зазначено як «[PERSON]», що узгоджується з карткою платника податків та з свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до диплому серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] ім'я по батькові заявника зазначено як «[PERSON]». З огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що факт належності [PERSON]дубліката трудової книжки [NUMBER], виданої 30 травня 1977 року на ім'я [PERSON], [INFO], знайшов своє підтвердження, та заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлення над ним опіки. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що [PERSON] тривалий час страждає на психічне захворювання. З 08.03.2014 року по 03.04.2014 рік він перебував на лікуванні у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня». 08.04.2014 року лікар-психіатр направив [PERSON] для госпіталізації у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» та 10.04.2014 року були зроблені висновки лікарів, відповідно до яких у [PERSON] було встановлено наявність психічного розладу внаслідок вживання алкоголю, тому його брат, внаслідок стійкого психічного розладу не може самостійно захищати свої права та виконувати свої обов'язки. В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та її підстави, просив суд її задовольнити. Зазначив, що вже тривалий час його брат [PERSON] хворіє та потребує стаціонарного лікування. Пояснив, що він має житлові та матеріальні умови, щоб бути опікуном свого брата, [PERSON] Представник заінтересованої особи - управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 27 від 05 червня 2013 року [PERSON] в теперішній час страждає хронічним стійким психічним розладом у формі деменції внаслідок вживання алкоголю. За своїм психічним станом в даний час не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 24.10.2014 року № 250, затвердженого рішенням виконавчого комітету Індустріального району м. Дніпропетровська від 24.10.2014 року № 250 відповідно до якого [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] може виконувати обов'язкі опікуна по відношенню до [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи те, що [PERSON] за своїм психічним станом в даний час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, приймаючи до уваги положення ст.ст. 65, 66 ЦК України, та встановлені обставини у судовому засіданні, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною та встановлення над нею опіки. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що [PERSON] є його матірю, яка є інвалідом, тривалий час страждає на психічне захворювання, перебуває під наглядом та на лікуванні у Дніпропетровській обласній лікарні. Зазначив, що [PERSON] не може самостійно захищати свої права та виконувати свої обовязки, просив суд визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку. В судове засідання заявник не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву та викладені в ній обставини підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. Суд, заслухавши осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 181 від \~02 вересня 2015 року [PERSON] в теперішній час страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїдної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом в даний час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи те, що [PERSON] за своїм психічним станом в даний час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2005 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на нього покладено обов'язок по сплаті аліментів на утримання дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частин всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей. У зв'язку із тим, що [PERSON], [INFO], набув повнолітнього віку просить суд зменшити розмір аліментів до 1/4 частини заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2005 року позовні вимоги [PERSON] задоволені та вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з 01 грудня 2005 року та до повноліття дітей. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], станом на 16 грудня 2014 року, набув повнолітнього віку, та враховуючи ст. 180 Сімейного кодексу України, частину 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, це є підставою для зміни розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Зазначив, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з 01.02.2016 року. В судове засідання призначене на 26.08.2016 року позивач [PERSON] зявився, позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Після надання строку для примирення в судове засідання призначене на 28.11.2016 року не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що під час наданого судом строку для примирення - примирення не відбулося. Просив розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] також з'являлась у судове засідання призначене 26.08.2016 року, проти задоволення позову заперечувала, просила суд надати строк для примирення. Після надання строку для примирення в судове засідання, призначене на 28.11.2016 року не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що під час наданого судом строку для примирення - примирення не відбулося, просила суд розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України\~\~суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони одружені з 22 серпня 2015 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 345972, виданого повторно Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 20 липня 2016 року, актовий запис № 1165. Малолітніх або неповнолітніх дітей сторони не мають. Разом з цим, в позасудовому порядку вирішити питання щодо розірвання шлюбу не вдалося. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та різні характери. Зазначив, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені та примирення не можливе. В судове засідання позивач не зявився. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив суд розірвати шлюб із [PERSON] Також зазначив, що сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з вересня 2015 року. Майновий спір між подружжям відсутній. Спільна дитина [PERSON] буде проживати з матірю. Відповідач [PERSON] також не зявилася в судове засідання, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву визнала в повному обсязі та просила суд розірвати шлюб з [PERSON] Зазначила, що сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з вересня 2015 року. Майновий спір між подружжям відсутній. Спільна дитина [PERSON] буде проживати з нею. Судом встановлено, що сторони одружені з 17.09.2011 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 203162, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 17.09.2011 року, актовий запис № 174. Позивач та відповідач мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії I-КИ № 404339, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпроптеровській області, 31.07.2012 року, актовий запис № 786. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з вересня 2015 року, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через відсутність спільних інтересів, втрату взаєморозуміння та почуття любові та поваги один до одного. Зазначив, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені у 2009 році, та примирення не можливе. В судове засідання позивач з'явився, позовну заяву та викладені в ній обставини підтримав в повному обсязі, просив розірвати шлюб з [PERSON] Зазначив, що вони не проживають разом з восени 2014 року та не ведуть спільного господарства з серпня 2014 року. Спільних дітей з відповідачкою в них не має. Відповідач також з'явилася в судове засідання, позовну заяву визнала в повному обсязі та просила суд розірвати шлюб з [PERSON] Зазначив, що вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з серпня 2014 року. Спільних дітей з позивачем в них не має. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 26 жовтня 2002 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 475. Позивач та відповідач від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved