Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та просить суд усунути йому перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення до квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається, на те, що йому на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 07.02.2012р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування та визнання недійсним договору дарування, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним заповіту, визнання права власності на праві власності належить 5/12 частин квартири [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] належить кожній по 7/24 частин вказаної квартири. У зв`язку з тим, що з дня набуття права власності відповідачі не пускають його до цієї квартири, не надають ключі від неї, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. В останнє судове засідання позивач та його представник не з`явилися, сповіщені належним чином. Надали заяву, в якій підтримали позовні вимог та просили слухати справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , та її представник, який сповіщений належним чином, в судове засідання не з`явилися, надали відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивач з дня набуття права власності не мав наміру користуватися спірною квартирою, не здійснював ремонтних робіт, не сплачував комунальні платежі. До того ж зазначали, що позивач характеризується як аморальна, агресивна людина, вживає алкогольні напої та є зовсім сторонньою особою для відповідачів. Крім того, зазначали, що житлова площа спірної квартири становить 31,1кв.м. і у разі вселення позивача у квартиру будуть порушені норми жилої площі, які визначені житловим законодавством на одну особу. Залучений до участі у спритові протокольною ухвалою суду від 30.10.2019р. представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог - виходячи з наступного. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 07.02.2012р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним заповіту, визнання права власності [PERSON] на праві власності зокрема належить 5/12 частин квартири [ADDRESS] . (а.с.6-7) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.05.2018р. 7/24 частин квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2863, виданого 03.07.2017р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. після смерті [PERSON] , 7/24 частин цієї квартири належать [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2865, виданого 03.07.2017р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. після смерті [PERSON] , інші 5/12 частин - [PERSON] (а.с.8-9) Дійсно [PERSON] звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на частину спірної квартири 26.07.2016р., однак це на думку суду не позбавляє його вільно володіти своїм майном. 21.11.2019р. позивачу на його звернення до Малиновського відділу поліції в м.Одесі з приводу перешкоджання у користуванні власністю повідомлено, що неодноразово відвідувалася вказана адреса, однак двері квартири ніхто не відчинив, у зв`язку з чим опитати [PERSON] та [PERSON] не було можливості та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 316 Цивільного кодексу України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. В разі відсутності такої згоди спір може вирішуватися судом. На підставі вище викладеного, позивач, як власник частини житла, набув законного права щодо власного проживання у квартирі [ADDRESS] , однак не маючи ключів від квартири та не бажанням відповідача [PERSON] мирно вирішити спір, що було встановлено в судовому засіданні, не має можливості іншим способом захистити своє порушене право. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що спірна квартира не поділена в натурі, порядок користування нею не встановлювався, оскільки таких позовних вимог не заявлялося, вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення до квартири є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved