Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Комбі» до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.05.2021 року між ТОВ «ФК «Комбі» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено кредитний договір №2996223076-026055 у формі електронного документу відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 2500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк 14 днів, тобто до 27.05.2021 року. Однак, Відповідач не виконав умови взятого на себе зобов`язання, не погасив кредитну заборгованість та не сплачує проценти за користування кредитом, в зв`язку з чим, станом на 27 серпня 2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 630,43 грн., яка складається з: 2 500 грн. заборгованості за кредитом, 9 130,43 грн. відсотки за користування кредитом. Ухвалою суду від 22.09.2021 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Через неявку сторін, розгляд справи 11.10.2021 року був відкладений на 15.11.2021 року. У судове засідання 15.11.2021 року сторони не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про час, дату та місце судового засідання неодноразово сповіщався належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, наявні в матеріалах справи, однак до суду не з`явився; заяв по суті та будь-яких клопотань до суду не заявляв. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 1жовтня 2020року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст. 268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення суду є 19.11.2021 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що станом на 13.05.2021 року між ТОВ «ФК «Комбі» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено кредитний договір №2996223076-026055 у формі електронного документу відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 2500 грн., строком дії на 14 днів, тобто до 27.05.2021 року. 13.05.2021 року Відповідач отримав кредит шляхом перерахування коштів Позивачем на банківський картковий рахунок Відповідача за реквізитами його банківської картки відкритої у АТ «Креді Агріколь Банк», що підтверджується матеріалами справи. У подальшому, у зв`язку із порушенням Позичальником вимог договору про надання фінансового кредиту, зокрема щодо погашення заборгованості, кредитор ТОВ «ФК «Комбі» скористався правом, передбаченим умовами кредитного договору щодо стягнення грошових коштів в судовому порядку. Оскільки, Відповідачем порушувалось зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору, то згідно розрахунку заборгованості, наданому представником позивача, станом на 25 серпня 2021 р. за ним обраховується прострочена заборгованість за тілом кредиту на суму 2500,00 грн., 9130,43 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно дост.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зіст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що підписання договору про надання фінансового кредиту №2996223076-0260055 від 13.05.2021 року є прямою та безумовною згодою відповідача на умови договору про надання фінансового кредиту № 2996223076-0260055 від 13.05.2021 року, а тому позов щодо стягнення 2500 гривні 00 копійки, як заборгованості за договором - є обґрунтований і законний та підлягає задоволенню. Також суд визнає такими що відповідають умовам договору про надання фінансового кредиту вимоги щодо заборгованості 9 130 гривень 43 копійок- заборгованість за процентами, тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. Відповідно п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 гривень 00 копійок, сплачений згідно платіжного доручення №348 від 31.08.2021 року. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved