Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач,\~\~[PERSON],\~ із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те що вона є опікуном малолітньої дитини, яка знаходиться на її утриманні. Мати дитини відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У звязку з наведеним, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивач - [PERSON], через канцелярію суду надав заяву про\~ розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач - [PERSON], через начальника державної установи «Чорноморська виправна колонія (№74)» надала заяву про\~ визнання позовних вимог, та зазначила, що на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Розглянувши відомості про належне повідомлення учасників процесу про час, дату та місце розгляду справи,\~враховуючи заяву позивача\~ та те, що відповідач перебуває у місцях позбавлення волі та визнання нею позовних вимог, суд вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЕД №281996 від 08 жовтня 2013 року, виданого виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, [PERSON] народився 02 жовтня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 42. Батьком записаний [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 32 від 20.01.2017 року, [PERSON], [INFO], призначена опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] (а.с. 6). Згідно копії вироку Лисичанського міського суду 1-КП/415/266/16 від 21.03.2016 року [PERSON] призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць. Згідно з довідкою від 02.02.2017 року, виданої головою вуличного комітету, та узгодженої Відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради, [PERSON] мешкає з чоловіком [PERSON] та разом з [PERSON]. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, отже, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved