Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати недійсним державний акт серії ЯЕ № 030897, виданий на ім'я [PERSON], на право власності на земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2303 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Також просить визнати в порядку спадкування за законом за ним як за спадкоємцем майна померлої 29.11.2005 року [PERSON] право власності на земельну ділянку № 251 (рілля) площею 1,2303 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, та визнати право на земельну частку (пай) бабки розміром 2,12 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колишньому КСП «Калюс» на території [PERSON] сільської ради. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що після смерті [PERSON] спадщину ним прийнято відповідно до ч.1 ст. 1268 ч. 3 ЦК України (за спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем), що підтверджується довідкою № 485 сільської ради. На його звернення про прийняття спадщини за законом та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,2303 га, згідно Державного акту на право власності серії ЯЕ № 030897, нотаріус відмовив у видачі йому свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що вказаний Державний акт був виданий Віньковецькою РДА 14.08.2008 р. на імя [PERSON], яка померла 29.11.2005 р., тобто після смерті спадкодавця. Також відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0185420, виданого Віньковецькою РДА Віньковецького району 20.02.1997 р. на імя [PERSON], яка померла 17.09.2002 р., в звязку з втратою вищевказаного Сертифікату. Про втрату Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0185420, виданого Віньковецькою РДА 20.02.1997 р. на імя [PERSON], було подано оголошення в газету «Сільські новини» № 4 від 22.01.2016 року. Згідно інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі від 22.04.2016 року померлій [PERSON] належало право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Віньковецького району, загальною площею 1,2303 га. Загальна вартість ділянки складає 20151,88 грн. На імя [PERSON] виготовлено Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0185420 розміром 2,12 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала у колишньому КСП «Калюс» на території [PERSON] сільської ради. Вартість земельної частки (паю) становить 20\~996,89 грн. Зазначений вище державний акт на право власності на землю був виданий на імя спадкодавця, тобто після смерті спадкодавця, але його законність і юридична сила, як і право власності, є оспорюваним через допущену помилку в цьому документі. У звязку з цим, позивач не може реалізувати спадкові права в позасудовому порядку. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі - надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. Третя особа - Віньковецька РДА Хмельницької області в судове засідання представника не направила, були належно повідомлені про день, час та місце судового розгляду. Справа розглянута у відсутності сторін та третіх осіб відповідно до вимог ст. 169 ч.2, 158 ч.2, п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 29.11.2005 року (актовий запис про смерть № 42 від 01.12.2005 р.). Вона була власником земельної ділянки № 251 (рілля) площею 1,2303 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ЇЇ права власника посвідчуються державним актом серії ЯЕ № 030897 виданим 14 серпня 2008 року начальником Віньковецького районного відділу земельних ресурсів на підставі розпорядження Віньковецької РДА №117/08-р від 07 квітня 2008 року. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010874901006. [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його народження серії 1-АГ № 632511, виданого [PERSON] сільською радою 20 січня 1969 року, актовий запис № 3 та довідкою [PERSON] сільської ради від 23.02.2016 року. Нотаріусом спадкова справа не відкривалася. Нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку згідно державного акту серії ЯЕ № 030897 на імя [PERSON] тому, що даний державний акт було видано Віньковецькою райдержадміністрацією після смерті спадкодавця. Також законно відмовив у видачі аналогічного свідоцтва на право на земельну ділянку згідно сертифікату серії ХМ № 0185420, виданого Віньковецькою РДА Віньковецького району 20.02.1997 р. на імя [PERSON], яка померла 17.09.2002 р. через непідтвердження факту прийняття спадщини матірю позивача. Державний акт відповідно до вимог статті 215, 25 ч.4 ЦК України слід визнати недійсним, як такий, що виданий фізичній особі після її смерті. Позивач являється спадкоємцем за законом, але не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. До спадкового майна [PERSON] належить право на земельну частку (пай) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0185420 розміром 2,12 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала у колишньому КСП «Калюс» на території [PERSON] сільської ради. Вартість земельної частки (паю) становить 20\~996,89 грн. \~\~\~\~Згідно п. 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).\~\~\~\~ \~\~\~\~Відповідно до ч.1\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). \~\~\~\~Згідно ст. ст.\~1,\~2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). \~\~\~\~Оригінал вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) не зберігся, що підтверджується оголошенням про їх втрату, поданим в газеті «Сільські новини». Як вбачається з постанови державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори від 16.03.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки в звязку з відсутністю (втратою) правовстановлюючих документів на ці ділянки, що є перешкодою для реалізації нею права власності на спадкове майно. Згідно ст. ст.\~55,\~124 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів\~ст. 41 Конституції України\~та ст.ст.\~316,\~319,\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. З аналізу наведених правових норм державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 030897 виданий на ім'я [PERSON] 14 серпня 2008 року начальником Віньковецького районного відділу земельних ресурсів на підставі розпорядження Віньковецької РДА №117/08-р від 07 квітня 2008 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010874901006 слід визнати недійсним. Також за позивачем відповідно до ст. 1223 ч. 2 ЦК України слід визнати право на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради. Право на земельний сертифікат баби у позивача виникло в силу ст. 549 ЦК УРСР (його померла матір фактично прийняла спадщину) та в силу ст. 1261 ат ч.2 сю 1268 ЦК України (а.с.17).

Outcome: approved