Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 10.09.2003 року було укладено договір про отримання кредиту у розмірі 22 725 доларів США. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 15.04.2016 року за кредитним договором від 10.09.2003 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та [PERSON], рахується заборгованість на загальну суму 63 002, 04 доларів США, яку представник позивача просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», назву змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 10.09.2003 року було укладено договір № DNREA000110707 про відкриття карткового рахунку і встановлення кредитного ліміту. Відповідно до п. 6.2. договору № DNREA000110707 про відкриття карткового рахунку і встановлення кредитного ліміту банк надає кредитний ліміт на картковий рахунок клієнта в сумі 22 725 доларів США на термін 60 місяців по 09.09.2008 року включно. Згідно п. 6.6. договору № DNREA000110707 про відкриття карткового рахунку і встановлення кредитного ліміту за фактично витрачені в рахунок кредитного ліміту кошти банк розраховує проценти, виходячи з 1, 08 % місячних. Розрахунок процентів здійснюється за кожний календарний день від дня списання суми з карткового рахунку до першого дня наступного періоду сплати, і надалі за період, що починається з першого дня попереднього періоду сплати до першого дня поточного періоду сплати, виходячи з 360 днів у році. Відповідно до п. 7.1. договору № DNREA000110707 про відкриття карткового рахунку і встановлення кредитного ліміту у разі порушення термінів погашення процентів за платежі, здійснені в рахунок кредитного ліміту, сплачувати банку пеню в розмірі 0, 30 % від суми непогашеної заборгованості по процентах за кожний день прострочення платежу. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором від 10.09.2003 року, згідно з якими заборгованість [PERSON] становить 63 002, 04 доларів США, що еквівалентно 1 615 372, 31 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає: 9 852, 15 доларів США, що еквівалентно 252 609, 13 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає: 11 659, 95 доларів США, що еквівалентно 298 961, 12 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором складає: 41 489, 94 доларів США, що еквівалентно 1 063 802, 06 грн. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобовязання за договором, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved