Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом\~ до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на підставі договору дарування від 25.11.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8829, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. 11.03.2006 року він уклав шлюб з [PERSON], та за його згоди 24.04.2008р. її було зареєстровано в вище зазначеній квартирі. За рішення Малиновського районного суду від 06.03.2014р. шлюб між ними було розірвано, та у жовтні 2014 року відповідачка виїхала з квартири, забравши всі свої речі та речі дітей. Відповідач в даній квартирі не проживає жодних оплат за житлово-комунальні послуги не сплачує, відповідач добровільно виїхала з квартири, особистих речей не має. За даних обставин позивач змушений нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Саме ці підстави стали причиною звернення з позовом до суду, з вимогами про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 96 в будинку № 1 по вул. Радісна в м. Одесі. Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, сповіщена належним чином. Згідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на підставі Договору дарування від 25.11.2002р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8829, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. (а.с. 9) Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській обл. від 16.05.2016р. вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [INFO]. (а.с. 13).\~ Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі немає, не цікавляться квартирою, як житловою площею. Вказане підтверджується актом про не проживання [PERSON], який складений [PERSON] та [PERSON] підписи яких засвідчено головою правління ЖКС «Центральний-9» [PERSON] (а.с. 12) Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач більше року без поважних причин не проживає в квартирі, іншої домовленості між позивачем та відповідачем не має, відповідач повинна бути визнана такою, що втратила право користування квартирою № 96 в будинку № 1 по вул. Радісна в м. Одесі. Посилаючись на вищевикладене суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved