Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернулась позивачка з позовом до відповідача про поділ спільного сумісного майна подружжя, який обґрунтовує тим, що 26 вересня 1986 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Краматорського міського суду від 11 березня 2014 року шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі вони придбали жилий будинок [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.1991 року. У 2003 році вони з відповідачем самочинно переобладнали даний жилий будинок, та право власності було зареєстроване за відповідачем. Просить визнати вказаний жилий будинок спільною сумісною власністю подружжя, визнати за позивачкою право власності на 1/2 частку жилого будинку. Представник позивачки в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, також просить стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати в розмірі 1453,95 грн., проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності відповідача не надано. Згідно зі ст. 224 ЦПК України суд на підставі наявних в справі доказів вважає за можливе заочно розглянути справу. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 26 вересня 1986 року сторони уклали шлюб, який рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 березня 2014 року розірвано (а.с.6,8) Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на жилий будинок [ADDRESS], на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14.08.2007 року. Згідно копії довідки КП «БТІ» попередня реєстрація права власності на даний жилий будинок була проведена 17.01.1992 року за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.10. 1991 року. року (а.с.9,10,14). Правовідносини між сторонами регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 70 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумістної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Враховуючи, що спірний будинок придбаний сторонами під час шлюбу, суд вважає за необхідним визнати спільною сумісною власністю подружжя жилий будинок [ADDRESS] та провести розподіл, визнавши за позивачкою та відповідачем право власності на 1/2 частку спірного жилого будинку за кожним. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1453,95 грн.

Outcome: approved