Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

До Синельниківського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та володінні житловим будинком, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок належить їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 29 жовтня 1988 року державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Лівійським О. С. в реєстрі за № 2010, зареєстрованого Синель\-никівським бюро технічної інвентаризації 01.11.1988 року в книзі Д-3 стор.223 за № 195. У вищезазначеному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які багато років проживали в спірному будинку, як члени сім`ї позивача, але у 2015 році виїхали з даного будинку у добровільному порядку, у невідомому напрямку. На теперішній час місце проживання відповідачів позивачу невідомо. Реєстрація і фактичне не проживання у спірному будинку відповідачів порушує право позивача на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг, що суттєво погіршує матеріальний стан і обмежує її право власності та володіння своїм майном. Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, усунути їй, [PERSON] , [INFO] , перешкоди у здійсненні права користування та володіння будинком, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . До початку проведення судового засідання позивачка надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися , належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідачів, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 29 жовтня 1988 року державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Лівійським О. С. в реєстрі за № 2010, зареєстрованого Синель\-никівським бюро технічної інвентаризації 01.11.1988 року в книзі Д-3 стор.223 за № 195 - [PERSON] належить 3/5 частки житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою № 184 від 21.09.2021 року виданою КП «Синельниківське МБТІ» ( а.с.4,5,45). Відповідно до копії домової книги, щодо зареєстрованих осіб у спірному житловому будинку [ADDRESS] , окрім позивача зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 6-11). З довідки № 2 від 09.03.2021 року виданої головою квартального комітету № 2 Синельниківської міської ради, Дніпропетровської області, вбачається, що в житловому будинку за адресою: : [ADDRESS] , окрім позивача зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] однак фактично за даною адресою з 2015 року не проживають ( а.с.12). У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв`язку з тим, що зазначений Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи з того, що позивач є власником зазначеного вище будинку, а реєстрація відповідачів в ньому, створює позивачу перешкоди у володінні ним, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати з відповідачів у вигляді судового збору у сумі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved