Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у сумі 80 162 грн., та 15000 грн. моральної шкоди, витрат по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала наступним. 25.07.2013року, приблизно о 20 годині, [PERSON], перебуваючив стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем «Мерседес» д/н [NUMBER], рухався в м. Одесі по вул. Житомирська, на повороті праворуч не впорався з керуванням, не вибрав безпечну швидкість, не оцінив дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керувала [PERSON], рухаючись у зустрічному напрямку, внаслідок чого її автомобілю [NUMBER], були нанесені значні механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2013 року [PERSON], [INFO], визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України та позбавлено права керування, строком на 1 рік. Позивач просить стягнути завдану майнову шкоду у розмірі 80162 грн., з яких: витрати на експертну оцінку матеріального збитку складають 900грн. та вартість відновлювальних робіт автомобіля у розмірі 79262 грн. 00 коп. Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 15000 грн., а також, сплачений ним судовий збір, у сумі 1195,6 гривень. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заявив про те, що дійсно з його вини була скоєна ДТП, але з зазначеною позивачем сумою коштів про стягнення з нього, він не погоджується. Суд, оцінивши доводи позивача, встановивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовано ці правовідносини, приходить до наступного. Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/15750/13-ц, 25.07.2013року, приблизно о 20 годині, [PERSON], перебуваючив стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем «Мерседес» д/н [NUMBER], рухався в м. Одесі по вул. Житомирська, на повороті праворуч не впорався з керуванням, не вибрав безпечну швидкість, не оцінив дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керувала [PERSON], рухаючись у зустрічному напрямку. Зазначеними діями відповідача, автомобілю [NUMBER], були нанесені значні механічні пошкодження. Вказаною Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2013 року, [PERSON], було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України та позбавлено права керування, строком на 1 (один) рік. (а.с. 6) Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно наданого до суду позивачем Висновку № 281/2013 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу - автомобілю марки «Тоyоtа Раsео» д/н [NUMBER], матеріальна шкода, спричинена власнику автомобілю марки «Тоyоtа Раsео» д/н [NUMBER], в результаті ДТП, складає - 36593,10 грн.(а.с.11-22). Відповідно до Рахунку №281/2011, вартість експертного дослідження складає - 900,00 грн. (а.с.9). Проте, позивач просить про стягнення з відповідача шкоди у сумі 80 162 грн. та посилається на калькуляцію висновку № 02/12 від 10.12.2012 року, в якій вказана вартість ремонту 79261,33 грн. Виходячи з викладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати діяльність пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи , підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна, враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 3142/5/2092. Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175, відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Згідно вимог ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року за №1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно Висновку № 281/2013 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу - автомобілю марки «Тоyоtа Раsео» д/н [NUMBER], риночка вартість автомобілю на час дослідження - 36593,10 грн., а вартість відновлювального ремонту цього автомобілю складає -79261,33 грн., виходячи з викладеного матеріальна шкода, спричинена власнику автомобілю марки «Тоyоtа Раsео» д/н [NUMBER], в результаті ДТП, складає - 36593,10 грн.(а.с.20). Відповідно до пункту 8.3 Методики,вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Системний аналіз наведених вимог закону та обставин, досліджених в судовому засіданні, свідчить про те, що відповідач має виплатити позивачу реальні збитки, які складають суму 36593,10 грн., виходячи з того, що визначена виконавцем робіт сума 79261,33 грн. нарахована без урахування коефіцієнта зносу транспортного засобу і без підтвердження про сплату ПДВ. (а.с.26-27). Відповідачем не надано до суду доказів, що він добровільно виплатив позивачу зазначену суму, згідно визначеного розміру завданої майнової шкоди. Отже, враховуючи наведене, зібрані по справі докази та вищевказані норми цивільного законодавства дозволяють задовольнити позов щодо стягнення завданої матеріальної шкоди частково, а саме у розмірі 36593,10 грн. Також підлягає стягненню з відповідача, вартість експертного дослідження, яка складає - 900,00 грн.. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача суми збитку, завданого потерпілому у розмірі 37493,10 грн., відповідає фактичним обставинам справи. Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, у розмірі 15 000 грн., суд зазначає наступне. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 3 ч.2 ст.23 зазначеного Кодексу передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 2 частини 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілому лише у разі ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди. Суд враховує, що позивач належними та достатніми доказами не довів ні самого факту заподіяння йому моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг. Не зазначив позивач і того, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 15000 грн. та якими доказами це підтверджується. Враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд позовні вимоги в цій частині визнає безпідставними необґрунтованими та недоведеними. Оскільки позивач не надав жодних доказів на підтвердження наявності моральної шкоди, вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000 грн., задоволенню не підлягають. Щодо вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача сплаченого ним судового збору, суд зазначає наступне. Позивачем за подання позову було сплачено судовий збір. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з викладеного, вимога позивача стосовно стягнення з відповідача сплаченого ним судового збору, підлягає частковому задоволенню та стягненню на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial