Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 08.10.2020 року. В даній квартирі зареєстровані колишні власники вищезазначеної квартири відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які відповідно до п. 11 Договору купівлі-продажу зобов`язувалися знятися з реєстраційного обліку до 12.10.2020 року, однак до теперішнього часу не знялися з реєстраційного обліку в спірній квартирі. Оскільки відповідачі зареєстровані в квартири, яка належить позивачу, але не проживають в ній з травня 2014 року, порушуються права позивача, як власника квартири. Просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Штагер О.В. не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 08.10.2020 року позивачу належить квартира [ADDRESS] . Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом № 227332292 від 08.10.2020 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, право користування якою просить позбавити відповідачів, інші власники на теперішній час відсутні. Згідно з Довідкою Центру надання адміністративних послуг м. Словенська № 81990 від 08.10.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідачі в даній квартирі не проживають з 2014 року, що підтверджується Актом про не проживання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ідилія» м. Слов`янська від 13.10.2020 року. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, право користування якою просить позбавити відповідачів; відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживаю в квартирі без поважних причин з 2014 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved