Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області звернувся представник ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовував тими обставинами, що 17 листопада 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПАТ Миронівський хлібопродукт був укладений договір добровільного страхування № 28-0101-14-00637, предметом якого є страхування транспортного засобу «ПАЗ 4234», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 20 серпня 2015 року о 17 годині 30 хвилин по вулиці Фрунзе в місті Миронівка Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Део Ланос», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ПАЗ 4234», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно постанови Миронівського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем ПДР України. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. На підставі чого позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 6900 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученням № 19178 від 20 жовтня 2015 року. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6\~900 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до положення ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із\~ст. 1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких повязана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, розяснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно із\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПАТ Миронівський хлібопродукт був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0101-14-00637, предметом якого є страхування транспортного засобу «ПАЗ 4234», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5). 20 серпня 2015 року о 17 годині 30 хвилин по вулиці Фрунзе в місті Миронівка Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Део Ланос», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ПАЗ 4234», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Миронівського районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року визнано винним [PERSON] у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 (сім) діб, та стягнуто судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок (а.с.6-7). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 21 серпня 2015 року до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся ПАТ Миронівський хлібопродукт із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи (а.с.8-12). Відповідно до страхового акту № ДККА - 46286 від 19 жовтня 2015 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 19 жовтня 2015 року, сума страхового відшкодування становить 6900 грн (а.с.55-56). На підставі вищевказаних документів ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснив виплату ПАТ Миронівський хлібопродук страхового відшкодування в розмірі 6900 (шість тисяч девятсот) гривень, що підтверджується платіжними дорученням № 19178 від 20 жовтня 2015 року (а.с. 57). Таким чином, у звязку з виплатою ПАТ Миронівський хлібопродук страхового відшкодування у звязку з пошкодженням належного йому автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної події, яка сталася з вини відповідача, до позивача у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке б мав ПАТ Миронівський хлібопродук до відповідача, у звязку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також суд,

Outcome: approved