Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій незаконними та виплату недоотриманих коштів по спадщині. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 грудня 2019 року позивач є спадкоємцем померлого племінника [PERSON] з недоотриманої ним пенсії у розмірі 54230 грн. Вказує, що Маріупольським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Донецької області виплачена сума недоотриманої пенсії не в повному обсязі на суму 13064,43 грн. У зв`язку з чим, просила визнати дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області протиправними щодо невиплати в порядку спадкування за законом недоотриманої пенсії за життя [PERSON] ; стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на її користь грошові кошти у розмірі 13064,43 грн. недоотриманої суми пенсії, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , але не була отримана ним за життя, які набуті [PERSON] у порядку спадкування за законом відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 16 грудня 2019 року. Відповідач Маріупольське об`єднане УПФУ Донецької області надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що до спірних правовідносин застосовується положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому управлінням виплачено недоотриману пенсію за минулий час за три роки до дня звернення за отриманням пенсії у розмірі 41165,57 грн., залишок недоотриманої пенсії за період з 01 березня 2016 року по 05 лютого 2017 року становить 13064,43 грн., тому у задоволенні позовних вимог просили відмовити, розгляд справи провести без участі представника відповідача. Від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій останній, посилаючись на неправомірні дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати у повному обсязі недоотриманої пенсії, просила стягнути з відповідача різницю, яка складає 13064,43 грн. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2021 року зазначену позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам у справі їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача не з`явився, попередньо скористався своїм правом на позивачу відзиву, у якому просив розглянути справу за відсутності представника. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 грудня 2019 року, виданим приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області, спадкоємцем до зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його тітка - [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у розмірі 54230 грн. Оцінка доказів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. При цьому, обставини, що стосується перерахування та відповідно отримання суми пенсії за віком у розмірі 41165,57 грн. не заперечувалися жодною із сторін, тому вони відповідно до ст. 81 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають. Предметом спору (зміст позовних вимог) між сторонами є стягнення нарахованої, однак не виплаченої у повному обсязі пенсії за віком, яка входить до спадкової маси у розмірі 13064,43 грн., ці обставини стороною відповідача не спростовані. Мотиви суду. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми. Позивач наводить аргумент, що відповідачем сплачену недоотриману пенсію спадкодавця у розмірі 8902,32 грн., на його звернення відповідач повідомив, що ним виплачено недоотриману пенсію за минулий час за три роки до дня звернення за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень статті 46 Закону № України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується до вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. З огляду на викладене, суд вважає обмеження виплати недоотриманої пенсії строком три роки необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно з якими сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї у повному обсязі, тому позовні вимоги на суму 13064,43 грн. ґрунтуються на нормах ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягають задоволенню. При цьому обставини щодо недоплати указаної суми відповідачем не спростовані. Щодо вимог позивача про визнання дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області протиправними щодо несплати в порядку спадкування за законом недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. З огляду на те, що спірна сума уже нарахована відповідачем, але не сплачена, слід дійти висновку, що належним способом захисту прав буде саме стягнення суми в розмірі 13064,43 грн. з відповідача, з урахуванням приписів ст. 5 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При зверненні із позовом до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908 грн., тому з урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial