Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати частково недійсним Державний акт серії ЯБ № 594810 від 27.02.2007 року, виданий на імя [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0,69 га, кадастровий номер 6820682500:02:001:1086. Також визнати в порядку спадкування за заповітом за ним, як за спадкоємцем майна померлого [PERSON], право власності на цю ж земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], спадщину ним прийнято відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особою, яка на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. На частину спадкового майна позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (земельні ділянки). Проте, отримати свідоцтво на право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну частку він не має можливості, у звязку з тим, що кадастровий номер 6820682500:02:001:1086 не вірний. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивача надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без участі сторони позивача. Представник відповідача [PERSON] сільської ради надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі - надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. Ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер 03.10.2013 року (свідоцтво про смерть 1-БВ № 219071 від 07.10.2013 р.) актовий запис № 20. Він був власником земельної ділянки площею 1,31 га, яка складається з: земельної ділянки № 218 площею 0,14 га кадастровий номер 6820682500:05:002:2218, земельної ділянки № 710 площею 0,48 га кадастровий номер 6820682500:03:011:0710, земельної ділянки № 86 площею 0,69 га кадастровий номер 6820682500:02:001:1086, розташованої на території [PERSON] сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Його права власника посвідчуються державним актом серії ЯБ № 594810 виданим на імя [PERSON] 27.02.2007 року Віньковецькою районною державною адміністрацією. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті батька, що підтверджено свідоцтвом про його народження серії ІІІ-ЯР № 987163 від 03.07.1959 року, актовий запис № 27. Спадщина ним прийнята відповідно до вимог ст. 1268 ч.3 ЦК України як особою, яка спільно проживала до дня смерті із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 466 від 19.05.2016 року. На частину спадкового майна позивач отримав свідоцтва про спадщину за заповітом від 11.03.2016 року, зареєстровані в реєстрі за № 241 та № 242 (земельні ділянки). Проте постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори № 38/02-31 від 21.01.2016 року відмовлено у видачі позивачу свідоцтва на право власності за законом через те, що кадастровий номер земельної ділянки невірний. Згідно інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі № 690/54-15 від 21.12.2015 року кадастровий номер 6820684000:02:001:1086 земельної ділянки, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 594810 не вірний, а саме кадастрова зона 02, кадастровий квартал 001. Зазначений державний акт відповідно до вимог статті 215, 25 ч.4 ЦК України слід визнати частково недійсним, в частині земельної ділянки № 86 площею 0,69 га кадастровий номер 6820682500:02:001:1086. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, але не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Як\~вбачається з розяснень постанови Пленуму Верховного Cуду України від 16.04.2004 року за № 7 (з відповідними змінами) «Про практику застосування судами земельного законодавства», при розгляді цивільних справ захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). З аналізу наведених правових норм державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 594810 виданим на імя [PERSON] 27.02.2007 року Віньковецькою районною державною адміністрацією слід визнати частково недійсним, в частині місця розташування ділянки землі за кадстровим номером - 6820682500:02:001:1086 в якому невірна кадастрова зона 02 і невірний кадастровий квартал 001 ділянки площею 0,69 га., а за [PERSON] слід визнати право на цю земельну ділянку на підставі ст. 1223 ЦК України як за спадкоємцем нерухомого майна за заповітом.

Outcome: approved