Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний завод» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, третя особа [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.04.2005 року позивачка працює у відповідача на різних посадах. З 14.11.2014 року вона призначена головним метрологом - начальником відділу метрології філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] . [INFO] позивачка народила дитину [PERSON] і перебувала у відпустці для догляду за дитиною до трьох років. [INFO] позивачка народила дитину [PERSON] . У зв`язку з народженням другої дитини 10.07.2020 року на адресу відповідача позивачка надіслала заяву про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 17.08.2020 року позивачка отримала лист відповідача № 01/06-67 від 22.07.2020 року у якому вказано, що вона не перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод». 17.08.2020 року на адресу відповідача позивачка направила лист з проханням письмово повідомити з яких підстав здійснено її звільнення та надіслати на її адресу копію наказу про звільнення, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти від 18.08.2020 року. Вказаний лист відповідач отримав 25.08.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 25.08.2020 року. Відповіді на лист позивачка не отримала. В провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знаходиться справа №235/3839/20 за позовом [PERSON] до відповідача, третя особа приватне акціонерне товариство «Донецький металургійний завод» про зобов`язання вчинити певні дії. 15.09.2020 року позивачка отримала відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що її вимоги ґрунтуються на наявності між сторонами трудових правовідносин, проте такі правовідносини між сторонами відсутні, що внаслідок ліквідації філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» її працівників було звільнено відповідно до наказу №2 від 30.06.2017. До відзиву на позовну заяву відповідач долучив копію наказу про звільнення працівників підприємства №2 від 30.06.2017 року. Наказ про звільнення підписав третя особа - голова ліквідаційної комісії [PERSON] . Наказ відповідача про звільнення працівників підприємства №2 від 30.06.2017 року позивачка вважає незаконним за наступними підставами: Згідно наказу відповідача працівники філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» звільнені за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України). Звільнення за угодою сторін передбачає, в тому числі, згоду позивачки. Вона своєї згоди на звільнення не давала, більше того, про звільнення за угодою сторін з 30.06.2017 року дізналася лише 15.09.2020 року. У мотивувальній частині наказу про звільнення вказано, що на підставі наказу №1 від 27.06.2017р. працівники підприємства повинні були з`явитися 30.06.2017 року для оформлення трудових відносин з філією «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» за адресою: 85300, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Торговельна, 106А. Однак, відповідно до акту №1 «Про невиконання наказу №1 від 27.06.2017р. «Про припинення трудових відносин з працівниками за угодою сторін і у зв`язку з ліквідацією філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» 30 червня 2017 року з ранку і протягом усього робочого дня не з`явилися для припинення трудових відносин і на підставі цього всі працівники були звільнені в зв`язку з угодою сторін. На думку позивачки, зазначена процедура звільнення за угодою сторін всіх працівників є знущанням не лише над трудовим законодавством України, а й над конституційними правами громадян на працю. Позивачка своєї згоди на звільнення не давала, про наказ №1 від 27.06.2017 року не знала, з`явитися за вказаною в наказі адресою не мала можливості в зв`язку тим, що з 28.04.2017 року по 14.09.2017 року у зв`язку з пологами дитини [PERSON] вона знаходилась на лікарняному. Наказ про звільнення є індивідуальним правовим актом (індивідуальним правовим приписом, що виступає способом реалізації нормативних актів уповноваженими органами у випадках конкретних індивідуальних правовідносин). Тому в наказі про звільнення як мінімум повинно бути вказане прізвище, ім`я та по батькові позивачки. Відповідно до абз.1 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Тобто для припинення трудового договору за угодою сторін потрібна не тільки домовленість між позивачкою і відповідачем, але і визначення строку припинення договору. Між сторонами не було ні домовленості, ні визначення строку припинення договору. Відповідач сам вирішив, що припиняє трудові відносини з 30.06.2017 року. Відповідач в день звільнення не видав належно оформлену трудову книжку і не провів з позивачкою розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, не видав копію наказу про звільнення. Позивачка вважає, що звільнення відбулося без законної підстави, тому звертається з даним позовом до суду про поновлення на попередній роботі. Копію наказу про звільнення відповідач не вручив, копію наказу про звільнення позивачка отримала 15.09.2020 року з відзивом на позовну заяву по іншій справі, трудова книжка знаходиться у неї в зв`язку з тим, що відповідач віддав її у грудні 2016 року в місті Донецьку, щоб вона не пропала на тимчасово окупованій території, запис про звільнення в ній відсутній, тому строк на звернення з даним позовом, на думку позивачки вона не порушила. Позивачка просить суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про звільнення працівників підприємства №2 від 30.06.2017 року; поновити її на посаді головного метролога - начальника відділу метрології з 30.06.2017 року; стягнути з відповідача на її користь сплачені судові витрати у розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження, призначено судове засідання. Ухвалою суду 18.11.2020 року клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - залишено без задоволення. Клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено. Зобов`язано [PERSON] направити до суду оригінал трудової книжки [NUMBER] , для огляду в судовому засіданні. Витребувати від Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради інформацію про те, які виплати та на підставі яких документів призначались [PERSON] з серпня по грудень 2017 року. Витребувати від Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради інформацію про те, які виплати та на підставі яких документів було призначено [PERSON] протягом 2018-2019 років. Ухвалою суду від 18.12.2020 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено. Витребувано від Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації копію особової справи [PERSON] , що містить інформацію про соціальні виплати, які їй призначалися з 2017 по 2019 роки. У відзиві на позовну заяву представник відповідача щодо строків звернення до суду зазначила, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у 2019 році перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» № 235/4969/19 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів. Зазначений спір є аналогічним тому спору, який наразі перебуває в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області № 235/3839/20. Позиція відповідача у справі № 235/4969/19 є аналогічною позиції відповідача у справі № 235/3839/20, тож про ліквідацію Філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» та відповідне звільнення робітників, позивач була проінформована, значно раніше. Одночасно, зазначають, що оголошення про ліквідацію філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» було розміщено у ЗМІ, а саме у № 26 від 29.06.2017 року у газеті «МАЯК», а відповідний наказ «Про припинення трудових відносин з робітниками за угодою сторін у зв`язку з ліквідацією філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» від 27.06.2017 р. №1 було розміщено на сайті підприємства http://dmz.donetsksteel.com/ Тому, на думку представника відповідача, навіть якщо допустити, що порушення прав позивачки і мали місце, довідалася позивачка про це могла значно раніше, однак звернутися з відповідною позовною заявою чомусь вирішила саме зараз. Відповідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Верховний суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.09.2019 р. у справі № 760/7793/16-ц (провадження № 61-4415св19) зазначив, що для встановлення початку перебігу такого строку визначальним є момент, коли працівник дізнався або за всіма обставинами повинен був дізнатися про порушення свого права. Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки (стаття 234КЗпП України). Вирішуючи питання про поновлення строку, суд дає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого спеціальним законом строку звернення до суду із позовом до дати подання такого позову. Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк подання позову. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарж ення рішення роботодавця про звільнення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі з поважних причин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.01.2018 р. у справі № 490/9707/14-ц (провадження № 61-256св17) зроблено висновок, що «у статті 234 КЗпП не передбачається переліку поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Вочевидь, що як поважні причини пропущенння строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами». Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (РОNOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Таким чином, позивачка, дізнавшись в іншому судовому провадженні про те, що її було звільнено у зв`язку з ліквідацією філії, з якою вона перебувала в трудових відносинах не доклала жодних зусиль, щоб дізнатися підстави звільнення та отримання копії відповідних документів. Також, просить суд звернути увагу, що до позовної заяви додано копію трудової книжки позивача, при цьому позивач зазначила, що оригінали документів доданих до позовної заяви знаходяться у неї. Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301 трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідно п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Враховуючи викладене, зазначена обставина додатково вказує: 1)на факт відсутності трудових відносин між [PERSON] та ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод»; 2)на те, що позивачу давно відомо про припинення трудових відносин. Зазначають, що трудова книжка перебуває у позивача довший строк, ніж строк, встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України для звернення до суду. Це підтверджується заявами позивача в інших судових спорах та під час судових засідань, зокрема і заявою від 26.05.2020. Таким чином, на думку представника відповідача, позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Позивачем подано позов про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення працівників підприємства в цілому, а не в частині звільнення виключно позивача. При цьому, зазначеним наказом було звільнено не лише позивача, а й інших працівників філії, в тому числі і з внесенням відповідного запису до трудових книжок. Позивач не вповноважений на представництво інтересів інших осіб, які були звільнені відповідно до оспорюваного наказу. При цьому, припинення трудових відносин між відповідачем та іншими особами не порушує прав, свобод чи законних інтересів позивача. Таким чином, у позивача відсутнє право на звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення працівників підприємства в цілому. До позову також не додано документів, що підтверджували б надання позивачу права на представництво інтересів усіх осіб, звільнених відповідно до оспорюваного наказу. Таким чином, пред`явлення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення працівників підприємства виходить за межі прав позивача та зачіпає взаємовідносини між відповідачем та третіми особами. ПРАТ «Донецьксталь-металургійний завод», зареєстровано як самостійну юридичну особу 09.08.2002 р., з цього періоду часу підприємство здійснювало свою виробничу діяльність у суворій відповідності до діючого законодавства. Свою діяльність підприємство здійснювало за адресою: [ADDRESS] . Наказом від 15.01.2007 р. № 12/1 було створено відокремлений підрозділ філія «Металургійний комплекс» з якою перебувала у трудових відносинах позивач. Однак, 17.03.2017 р. невідомими озброєними особами захоплено всі промислові та адміністративні будівлі ПРАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД», що знаходяться м. Донецьк. Діяльність підприємства було повністю паралізовано, відсутній будь-який контроль за додержанням трудових прав і соціальних гарантій працівників. У зв`язку із вказаними обставинами відповідач не міг продовжувати нормальну господарську діяльність, виробничі потужності, майно та первинна документація підприємства перебуває у незаконному володінні та гід контролем невстановлених осіб. Факт захоплення приміщень відповідача підтверджується витягом з кримінального провадження № 12017050410000777. Указом Президента України №62/2017 від 15.03.2017 р. припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення в межах Донецької та Луганської областей до повернення захоплених підприємств до функціонування відповідно до законодавства України. Таким чином, рішенням РНБО, затвердженим указом Президента України, офіційно визнано факт захоплення підприємств, які знаходяться на території проведення АТО. Зазначене має важливе значення для розгляду справи, оскільки відповідно до ч.1 ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. За таких умов учасниками підприємства (відповідача) було прийнято рішення та здійснено перереєстрацію відповідача у м. Покровськ Донецької області, де органи державної влади України повною мірою здійснюють свої повноваження. Внаслідок протиправних дій третіх осіб, у зв`язку із неможливістю здійснювати виробничу діяльність у місті Донецьку та забезпечити безпечні умови праці працівникам підприємства рішенням Наглядової ради від 17.03.2017 р. прийнято рішення про ліквідацію ФІЛІЇ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМПЛЕКС» ПРАТ «ДМЗ», де і працювала позивач (зі змісту позовних вимог). Внаслідок ліквідації філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» її працівників було звільнено відповідно до наказу від 30.06.2017 № 2. 3 копії трудової книжки позивача видно, що з 01.02.2007 р. позивач перебувала у трудових відносинах саме з відокремленим підрозділом філією «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» (код ЄДРПОУ 34850132), яку було ліквідовано рішенням Наглядової ради від 17.03.2017 р., про що 12.04.2017 р. за № 12711040062002119 до ЄДР внесені відповідні відомості. Філія «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» була самостійним платником ЄСВ, вела самостійний бухгалтерський та податковий облік. Відповідач не володіє будь-якою інформацією щодо діяльності ліквідованої філії, в тому числі щодо розміру заробітної плати позивача. Вважають, що зазначене також має значення для розгляду цієї справи, оскільки з відомостей з Пенсійного фонду форми ОК-5, ОК-7, наданих позивачкою у справі №235/3839/20 видно, що до березня 2017 р. нарахування заробітної плати позивачці здійснювалося саме Філією «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод». Також, з відомостей з Пенсійного фонду України, форми ОК-5, ОК-7, наданих позивачкою у справі № 235/3839/20, вбачається, що у звітному 2017 р. позивач перебувала в трудових відносинах з філією «Металургійний комплекс» приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» (код ЄДРПОУ 34850132). Зокрема з зазначених відомостей видно, що березня 2017 р. філією «Металургійний комплекс «Донецьксталь» - Металургійний завод» припинено подачу звітності з єдиного внеску та відповідні відрахування. Внаслідок ліквідації філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» металургійний завод» її працівників було звільнено відповідно до наказу від 30.06.2017 № 2. Також, зазначають, що відповідно ст. 179 КЗпП України, ст. 17 ЗУ «Про відпустки» на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів - 70) календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів. За бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства (ст. 18 ЗУ «Про відпустки»), З аналізу вищенаведених норм законодавства, вбачається, що відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років - це соціальна відпустка. За бажанням жінки вона може бути надана їй повністю або частково в межах установленого періоду. Працівниця може неодноразово переривати цю відпустку, приступати до роботи, а потім знову оформляти відпустку, якщо виникла така необхідність. Представник відповідача звертає увагу суду, що позивачкою не надано жодного документа, на підтвердження того, що вона зверталася до підприємства відповідача із заявою про надання відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та відповідного наказу про те, що вона дійсно перебуває у зазначеній відпустці саме на підприємстві відповідача. Позивач зазначає, що [INFO] народила дитину [PERSON] і перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Однак, жодних відомостей, стосовно перебування позивачки у відповідній відпустці позовна заява не містить. Тож відповідач навіть не розуміє чи взагалі оформлювала позивач зазначену відпустку, відповідно до вимог діючого законодавства чи ні, та на який період. Крім того, звертає увагу суду, що філію «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» було ліквідовано 17.03.2017 р., а відповідний запис до єдиного державного реєстру внесено 12.04.2017 р. Тож оформити соціальну відпустку, після народження першої дитини позивач не мала змоги, оскільки на той період часу, підрозділ, на якому працювала позивачка було ліквідовано. Також, необхідно зазначити, що на підприємстві відповідача відсутня посада «головного метролога - начальника відділу метрології філії і головного метролога заводу», або «головного метролога», або «начальника відділу метрології філії», або «начальника відділу метрології», або головного метролога заводу». Таким чином, наполягають, що позивач не перебуває у трудових відносинах з відповідачем. За весь час після перереєстрації підприємства на підконтрольну територію України у м. Покровськ [PERSON] не зверталась до відповідача з метою виходу на роботу, а також не надавала заяв про надання будь-яких відпусток. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що позивач мешкає у м. Києві, а відповідач зареєстрований та здійснює свою діяльність у м. Покровськ Донецької області. Зазначене підтверджує як факт відсутності самих трудових відносин (не здійснення позивачем трудових функцій метролога), так і відсутність у позивача мети поновлення таких відносин та виконання своїх трудових функцій. Відповідно ч. З ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Однак, позивач, вже тривалий час намагається «нав`язати» введення до штатного розпису підприємства відповідача нової посади, що є втручанням в господарську діяльність підприємства. Щодо судових витрат, зазначають, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Така позиція закріплена і у п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Зокрема, п. 48 вищезазначеної постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження своїх вимог позивачка надала договір про надання правової допомоги від 16 вересня 2020 року №16-09-1 та акт здачі-прийняття правової допомоги за договором від 18.09.2020 року, в якому зазначено лише назву робіт, однак відсутній час, який потрачений на виконання правових послуг та детальна вартість оплати за виконану роботу. Представник відповідача просить у задоволенні позову [PERSON] до ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», третя особа - [PERSON] , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі - відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив позивачка зазначила, що вважає зазначені у відзиві на позовну заяву аргументи проти задоволення позову не законні з таких підстав: Встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом вона не пропустила. Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішенім трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. [INFO] позивачка народила дитину і перебувала у відпустці для догляду за дитиною до трьох років. [INFO] позивачка народила дитину. У зв`язку з народженням другої дитини 10.07.2020 року на адресу відповідача позивачка надіслала заяву про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 17.08.2020 року отримала лист відповідача № 01 /06-67 від 22.07.2020 року у якому вказано, що вона не перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «Донецьксталь»-металургійний завод». 17.08.2020 року на адресу відповідача направила лист з проханням письмово повідомити з яких підстав здійснено її звільнення та надіслати копію наказу про звільнення. Вказаний лист відповідач отримав 25.08.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 25.08.2020 року. Відповіді на лист позивачка не отримала. В провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знаходиться справа №235/3839/20 за позовом [PERSON] до відповідача, третя особа приватне акціонерне товариство «ДОНЕЦЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» про зобов`язання вчинити певні дії. 15.09.2020року позивачка отримала відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що її вимоги ґрунтуються на наявності між сторонами трудових правовідносин, проте такі правовідносини між сторонами відсутні, що внаслідок ліквідації філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» її працівників було звільнено відповідно до наказу №2 від 30.06.2017. До відзиву на позовну заяву відповідач долучив копію наказу про звільнення працівників підприємства №2 від 30.06.2017 року. Трудову книжку видали задовго до звільнення, щоб вона не пропала в результаті захоплення підприємства невідомими озброєними особами (як це вказує відповідач), в ній немає відмітки, що позивачка звільнена, ксерокопію наказу про звільнення вона отримала 15.09.2020 року, позов подала 18.09.2020 року, тому встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом не пропустила. Позивачкою подано позов про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення в цілому, а не в частині звільнення виключно її тому, що в наказі не зазначені її прізвище, ім`я, по батькові, Тому вона не просила суд визнавати наказ незаконним в частині звільнення конкретно її. Крім того, це не підстава для відмови в позові в повному обсязі, суд може задовольнити позов і визнати наказ незаконним в частині, яка стосується її прав. Що стосується ліквідації філії: Ліквідація філії не є ліквідацією підприємства. Відповідач ліквідував свій структурний підрозділ, що не тягне для позивачки ніяких негативних наслідків. Крім того, в разі ліквідації філії працівників необхідно звільняти в зв`язку зі скороченням штату, а не за угодою сторін, як це зробив відповідач. Що стосується того, що позивачка не зверталася до підприємства із заявою про надання відпуски у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років; на підприємстві відповідача відсутня посада головного метролога-начальника відділу метрології філії і головного метролога заводу; за весь час перереєстрації підприємства на підконтрольну територію України вона не зверталась до відповідача з метою виходу на роботу, а також не надавала заяв про надання будь-яких відпусток, пояснює, всі ці аргументи не стосуються предмета позову, хоча і на них у неї є заперечення. Чинним законодавством не передбачено перебування у двох соціальних відпустках одночасно. Тому у зв`язку з тим, що вона перебувала у відпустці для догляду за дитиною [PERSON] до 3 років, не оформляла відпуску у зв`язку з вагітністю та пологами дитини [PERSON] . Позивачка дійсно проживає в місті Києві та перебуває у відпустці по догляду за дітьми. Коли відпустка закінчиться, вона вийду на роботу. Що стосується витрат на правову допомогу, а саме, що документально не доведені час, який витрачено на виконання правових послуг та детальна вартість оплати за виконану роботу пояснює наступне: Ст. 137 ЦПК України не передбачає надання документу, в якому мають бути вказані «час, який потрачено на виконання правових послуг» та «детальна вартість оплати за виконану роботу». Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Позивачка надала суду договір про надання правової допомоги, акт здачі-прийняття правової допомоги за договором в яких вказано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а саме, адвокат: вивчив подані документи і вислухав усні пояснення клієнта; розробив з клієнтом правову позицію у справі; надав правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань. Підготував наступні документи: договір про надання правової допомоги, акт здачі-прийняття правової допомоги за договором, підготував позовну заяву. Забезпечив такі умови зберігання документів, переданих йому клієнтом, і інших матеріалів, які розумно виключають доступ до них сторонніх осіб. За договором про надання правової допомоги не передбачена погодинна оплата, тому в акт здачі-прийняття правової допомоги не вказано час, який потрачений на виконання правових послуг. Крім того адвокат підготував дану відповідь на відзив. Позивачка просить її позов до приватного акціонерного товариства «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ»- МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД», третя особа [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі по справі №235/6092/20 задовольнити. Представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача зазначила щодо строків звернення до суду, у відзиві на позовну заяву вже зазначалося, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у 2019 році перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» № 235/4969/19 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів. Зазначений спір є аналогічним тому спору, який наразі перебуває в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області № 235/3839/20. Позиція відповідача у справі № 235/4969/19 є аналогічною позиції відповідача у справі № 235/3839/20, тож про ліквідацію Філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» та відповідне звільнення робітників, позивач була проінформована, значно раніше. Позивач в процесі розгляду інших судових справ мала можливість отримати копію наказу про звільнення, зокрема шляхом подання до суду відповідного клопотання про витребування доказів, Крім того, позивач зазначає, що трудову книжку їй було «видано задовго до звільнення, щоб вона не пропала в результаті захоплення підприємства невідомими озброєними особами (як на це вказує відповідач)». Захоплення підприємства дійсно мало місце у 2017 році, однак заздалегідь про захоплення підприємства невідомими озброєними особами відповідач не знав та не міг знати. Трудова книжка є бланком суворої звітності, тож просто «видати» її комусь неможливо, оскільки відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. В свою чергу, якщо трудова книжка була дійсно «видана» позивачці, мав бути складений акт передачі трудової книжки на зберігання позивачці, однак матеріали справи такого документа не містять. На підставі вищевикладеного, наполягає на тому, що позивачем пропущений строк встановлений законом на звернення до суду. Щодо перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Вважає, що ці аргументи стосуються предмета позову, оскільки додатково підтверджують факт відсутності трудових відносин між сторонами. Крім того, у своїх позовах, відповідях на відзиви вона посилається на те. що перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення трьох років, не підтверджуючи ці обставини жодним документом. На початку своєї відповіді на відзив у цій справі позивач зазначає, що «у зв`язку з народженням другої дитини 10.07.2020 р. на адресу відповідача вона надіслала заяву про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку». При цьому жодних відомостей про направлення нею на адресу підприємства відповідної заяви про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку після народження першої дитини матеріали жодної зі справ не містять. Такої заяви на адресу підприємства не надходило. Лікарняний у зв`язку з пологами не є підставою для оформлення відпустки по догляду за дитиною до 3-х років без заяви працівника, в тому числі і тому, що працівник може не виявляти бажання скористатися таким правом на відпустку або така відпустка може бути оформлений іншим членом сім`ї. Щодо ліквідації філії. У відзиві на позовну заяву, відповідач вже наводив обставини ліквідації філії з якою позивач перебувала у трудових відносинах, однак у відповіді на відзив позивач зазначає, що у разі ліквідації філії працівників необхідно звільняти у зв`язку зі скороченням штату, а не за угодою сторін. Тож відповідачу не зрозуміло, в чому полягає цей спір. Спочатку позивач наполягає, що вона працювала саме на ІІРАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод», оспорює наказ про звільнення з філії «Металургійний комплекс» ІІРАТ Донецьксталь» - Металургійний завод» (код ЄДРПОУ 34850132), при цьому з відповіді на відзив можна зробити висновок, що позивач погодилася із звільненням, однак не погоджується з формулюванням причини звільнення у наказі. Зважаючи на викладеш позивачем обставини для відповідача досі є незрозумілим в чому полягають права нібито порушені відповідачем. Адже жодної інформації про перебування [PERSON] у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами у 2017 р. та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на момент ліквідації філії та звільнення працівників у відповідача не було. При цьому позивач, знаючи про обставини, які відбулися у м. Донецьку, пов`язані із захопленням підприємства (зазначені обставини є загальновідомими, оскільки неодноразово висвітлювалися у ЗМІ) не проявила жодного інтересу з метою дізнатися про можливість подальшої роботи підприємства. Щодо формулювання причини звільнення. Передбачена п. 1 ст. 36 КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника і ініціативи власника підприємства тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк. Наказом № 1 від 27.06.2017 року відповідач зробив пропозицію невизначеному колу працівників на звільнення за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), а наказом № 2 від 30.06.2017 року було звільнено весь колектив без зазначення персональних даних працівників підприємства. При цьому, повертаючись до питання пропуску строку звернення до суду з відповідною позовною заявою, слід зазначити, що після публікації на сайті підприємства та у місцевій газеті інформації стосовно ліквідації філії та пропозиції з`явитися у відділ кадрів для належного оформлення припинення трудових відносин, позивач, також не виявила жодного бажання дізнатися чи було її звільнено та на підставі якого документу. Щодо судових витрат, позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна плата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. В акті здачі-приймання правової допомоги від 18.09.2020 р. не наведено обґрунтованого розрахунку послуг адвоката, також, в акті здачі-прийняття правової допомоги за договором зазначені послуги, які необґрунтовано завищують витрати на надання правової допомоги та щодо яких не зазначено ані часу, витраченого адвокатом, ані наведено розрахунку вартості цих послуг, тому вважає, що судові витрати позивача необґрунтовано завищені та фактично не понесені. Представник відповідача просить у задоволенні позову [PERSON] до ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», третя особа - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДОНЕЦЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі - відмовити в повному обсязі. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням думки представника відповідача, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності позивачки та третьої особи. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Наказом від 30.06.2017 року за № 2 «Про звільнення працівників підприємства», який видано головою ліквідаційної комісії ПАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» філія «Металургійний комплекс», звільнено працівників філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України). Обґрунтування даного наказу полягає в тому, що на підставі Наказу № 1 від 27.06.2017 року працівники підприємства повинні були з`явитися 30.06.2017р. для оформлення припинення трудових відносин з філією «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» за адресою: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, 106А. Проте, у відповідності до акту № 1 від 30.06.2017р. «Про виконання наказу № 1 від 27.06.2017 року «Про припинення трудових відносин з працівниками за згодою сторін у зв`язку з ліквідацією філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», працівники філії 30 червня 2017р. з 8 ранку та протягом всього робочого дня не з`явились для припинення трудових відносин» (а.с.8). [PERSON] народилась [INFO] , у свідоцтві про народження матір`ю дитини вказана [PERSON] (а.с.9). [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про народження матір`ю дитини вказана [PERSON] (а.с.10). До позовної заяви позивачкою додано копію трудової книжки, оригінал направлено на вимогу суду для огляду в судовому засіданні. Відповідно до даної трудової книжки [PERSON] 14.11.2014 року призначена головним метрологом філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» начальником відділу метрології, 14.11.2014 року прийнята головним метрологом ПАТ «Донецький металургійний завод» за суміщенням. Запис у трудовій книжці під номером «16» останній (а.с.11-13). Таким чином з трудової книжки вбачається, що філія «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» є основним місцем роботи позивача. Заява [PERSON] про надання їй відпустки для догляду за дитиною з 22.07.2020 року до досягнення нею трирічного віку датована 10.07.2020 року (а.с.14). ПРАТ «Донецьксталь»- металургійний завод» листом від 22.07.2020 року повідомило [PERSON] про те, що вона не перебуває у трудових відносинах з даним підприємством (а.с.15). [PERSON] листом від 17.08.2020 року звернулась до генерального директора - голови правління ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» з проханням повідомити з яких підстав здійснено її звільнення та надіслати на її адресу копію наказу про звільнення (а.с.16). Даний лист отримано адресатом 25.08.2020 року (а.с.17). В межах розгляду цивільної справи 235/3839/20 [PERSON] 15.09.2020 року отримано відзив на її позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод»(а.с.18-22) У додатку до даного відзиву наявний наказ по філії «Металургійний комплекс» ПРАТ ДМЗ» від 30.06.2017 р. № 2. Таким чином, наказ про звільнення працівників, що є предметом оскарження, отримано позивачкою 15.09.2020 року. Позовну заяву про визнання незаконним та скасування даного наказу направлено до суду 18.09.2020 року (а.с.18). Частиною 1 статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Враховуючи те, що позивачка 15.09.2020 року отримала копію наказу про звільнення, а позов до суду направила 18.09.2020 року, строк встановлений статтею 233 КЗпП України, нею не пропущений. Інших відомостей про отриманні копії наказу про звільнення матеріали справи не містять. Згідно з витягом з кримінального провадження № 12017050410000777 до ЄРДР 22.03.2017 року внесено відомості за правовою кваліфікацією ст. 341 КК України про те, що група невідомих осіб незаконно захопили будівлі структурного підрозділу групи «Донецьксталь» - ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», що розташовані за адресою: м. Донецьк, вул. Челюскінців, 174 (а.с.62). Оголошення про необхідність з`явитися 30.06.2017 року для оформлення припинення трудових відносин 30.06.2017 року було розміщено у газеті «Маяк» за №с 26 від 29.06.2017 року (а.с.64-65). Філію «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» ліквідовано (а.с.66-71). Відповідно до відомостей з Пенсійного фонду за формою ОК-5, ОК-7 нарахування заробітної плати [PERSON] здійснювалося Філією «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» до березня 2017 року включно. З цих відомостей також вбачається, що у звітному 2017 р. позивачка перебувала в трудових відносинах з філією «Металургійний комплекс» приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» (код ЄДРПОУ 34850132). З березня 2017 р. філією «Металургійний комплекс «Донецьксталь» - Металургійний завод» припинено подачу звітності з єдиного внеску та відповідні відрахування (а.с.72-75). За інформацією Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської рада від 03.12.2020 року, [PERSON] перебувала на обліку в департаменті як отримувач державної допомоги при народженні дитини з 02.01.2018 по 31.03.2020 на дитину [PERSON] (а.с.116). На виконання ухвали суду від 18.12.2020 року Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації надано до суду копії двох особових справ [PERSON] , які містять інформацію про соціальні виплати. Дані матеріали містять відомості про призначення [PERSON] соціальних допомог, будь-які відомості щодо її місця роботи або звільнення не містять (а.с.134-212). Відповідно до статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами. У випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України «Про очищення влади». Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Аналізуючи вищенаведену норму закону про припинення трудового договору, суд дійшов висновку про те, що підприємство обрало єдину в умовах, що склалися, можливу законну підставу для звільнення працівника - за угодою сторін, перед цим запропонувавши йому виконати певні дії для підтвердження наміру продовжити трудові відносини з підприємством. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 роз`яснено, що в разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди. Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою. Також роз`яснено, що пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП можуть бути в письмовій або в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 статті 36 КЗпП і раніше домовлена дата звільнення. З матеріалів справи вбачається, що у встановлений наказом від 27.06.2017 року № 1 строки за юридичною адресою філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод»: 85300, Донецька область, місто Покровськ, вул. Торгівельна, 106А, позивачка не з`явилася та жодним іншим чином зацікавленості у продовженні трудових відносин із відповідачем не виразила. Частиною третьою статті 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Так, мовчання (не виявлення позивачем відсутності згоди на припинення трудових відносин) визнається виявом волі укласти/змінити угоду у випадках, передбачених законодавством. Аналізуючи зазначене та виходячи з того, що законодавством України допускається прийняття у якості підстав для укладення/зміни правовідносин конклюдентні дії та мовчазна згода, суд дійшов висновку про те, що підприємство отримало з боку позивача мовчазну згоду (конклюдентних дій) на звільнення останньої з займаної посади через відмову у подальшому продовженні трудових відносин, що було виражене у нез`явленні за юридичною адресою відповідача та не виявлення бажання щодо переводу до інших структурних підрозділів відповідача, що розміщені на підконтрольній території України. Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року у справі № 6-383цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-948цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк визнано тимчасово окупованою територією України. Встановлено, що згідно з витягом з кримінального провадження № 12017050410000777, порушеного за статтею 341 КК України «Захоплення державних або громадських будівель чи споруд» 22.03.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що група невідомих осіб незаконно захопили будівлі структурного підрозділу групи «Донецьксталь» - ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», що розташовані за адресою: м. Донецьк, вул. Челюскінців, 174. Орган досудового розслідування - Покровський відділ поліції Головного управління Національної поліції України в Донецькій області. Відповідно до сертифікату (висновку) № 651 про настання обставин непереробної сили від 26.09.2014 року Торгово-промислової палати України, засвідчено настання обставин непереробної сили з 01 серпня 2014 року Приватному акціонерному товариству «Донецьксталь» - металургійний завод» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. Но момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереробної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Обставини, які стали підставою для видачі сертифікату, діяли як станом на момент звільнення позивачки, так і діють до теперішнього часу Таким чином суд, встановивши, що у трудових правовідносинах між відповідачем та його працівниками, зокрема позивачкою [PERSON] , з березня 2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, які на ньому працювали, враховуючи те, що припинилося провадження господарської діяльності відповідача та він втратив доступ до документації, з огляду на що, уповноважена особа відповідача з березня 2017 року не має можливості здійснити записи щодо прийому чи звільнення працівників, а також будь-які інші юридично значимі правові дії, на підставі яких могли б виникати чи припиняти свою дію певні правовідносини, підприємство, на якому працювала [PERSON] ліквідовано, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed