Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

До суду 31.05.2016 року звернулась [PERSON] із заявою в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене Шостою Запорізькою держнотконторою та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.09.2003 року та технічний паспорт на квартиру 13 в б. 84 по вул.. Дослідна станція де її прізвище зазначене як [PERSON], що унеможливлює оформлення права власності, тому вона змушена звернутися до суду. В судове засідання заявниця не зявилася, надала заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав.. Заінтересовані особи: Комунарський районний відділ Управління державної міграційної служби в Запорізькій області та Шоста Запорізька державна нотаріальна контора в судове засідання не направили своїх представників, були сповіщений належним чином, надали письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали, суд прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.06.2003 р. спадкоємицею майна [PERSON], яка померла 11.12.1999 року є дочка [PERSON]. Спадкове майно на яке видане свідоцтво складається з квартири, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Дослідна станція, б. 84 кв. 13. Згідно довідки №2312/3-к від 27.05.2016 року Комунарського районного відділу Управління державної міграційної служби в Запорізькій області паспорт [PERSON] виданий 27.05.2015 року на підставі паспорта виданого Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області від 20.11.2001 року у звязку з уточненням прізвища українській мові з «Довгополова». Згідно п.5 ч.2 ст.234\~і ст.256 ЦПК України\~- суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст.256 цього Кодексу і роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в ч.1 п.1\~постанови від 31.03.95р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~- в порядку окремого провадження у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 п. 6\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з правовстановлюючого документу допущена помилка при написанні прізвища спадкоємця, замість [PERSON], вказано [PERSON], що унеможливлює оформлення права власності. Таким чином, невірне зазначення даних в правовстановлюючому документі породжує певні юридичні наслідки та має для заявника правове значення, яке слід встановити судовим рішенням, а саме необхідність встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 05 червня 2003 року, реєстр №3-1292. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для захисту\~\~права\~\~розпорядження\~\~належним їй\~\~майном, оскільки\~\~іншим чином встановити належність правовстановлюючого документу спадкоємцю неможливо. Крім того, встановлення даного юридичного факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Але, заявниця просить, крім того, встановити належність їй витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.09.2003 року та технічний паспорт на квартиру 13 в б. 84 по вул.. Дослідна станція де її прізвище зазначене як [PERSON]. В цій частині заява задоволенню не підлягає, оскільки витяг про реєстрацію права власності та технічний паспорт на квартиру не є правовстановлюючим документом. Правовстан?овлюючий докум?ент\~\~документ, який підтверджує права? суб'єкта пра?ва власності на\~майно\~та складений у порядку, передбаченому законодавством. В діючому законодавстві перелік правовстановлюючих документів для підтвердження права власності вказаний в п. 1.2 Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, який передбачає, що право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо. Правовстановлюючий документ - основний документ, необхідний для проходження процедури реєстрації прав.\~ Статтею 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає підстави для державної реєстрації прав. Так, ч.1 цієї статті передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Тобто, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є лише інформацією щодо підтвердження факту реєстрації права власності за певною особою. Для отримання нового витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачці необхідно перереєструвати своє право власності на нерухомість. Технічний паспорт на будинок не є документом, який підтверджує набуття права на нерухоме майно, тобто, він не є документом на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Технічний паспорт є лише документом, який складається в результаті технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: визначення їх фактичної площі та об'єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об'єктів; установлення вартості об'єктів, що передбачено наказом №127 від 24.05.2001 року «Про затвердження інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна». Тобто, він є документом, який лише фіксує певні фактичні обставини щодо розміщення будівель та споруд, їх розмірів тощо, а не породжує виникнення прав та обовязків у сторін щодо цих будівель та споруд. На підставі викладеного, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню відповідно до вимог\~ст. 256 ЦПК України в частині встановлення факту належності [PERSON]свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене Шостою Запорізькою держнотконторою, в іншій частині заява задоволенню не підлягає.

Outcome: partial