Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 18 грудня 2018 року надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 29 кв. м. Вимоги [PERSON] мотивує тим, що її батько - [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] на підставі біржового контракту № 25903 від 12 жовтня 1999 року, який зареєстрований у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 20 жовтня 1999 року, записаний у реєстровій книзі за № 34868. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області договір купівлі-продажу квартири за біржовим контрактом № 25903 визнаний дійсним. [INFO] батько позивача помер. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України відкралась спадщина, яка складається з указаної квартири. 17 травня 2018 року [PERSON] подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлений законом строк, відповідно до вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України. Дружина померлого, мати позивача - [PERSON] та син померлого - брат - [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 1273 ЦК України, тому єдиним спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України є позивач. Після закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, позивач звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак з`ясувалося, що правовстановлюючі документи на квартиру, які перебували у спадкодавця, втрачені і ця обставина у подальшому стала підставою для винесення приватним нотаріусом 14 листопада 2018 року постанови № 642/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та унеможливило отримання документів на квартиру у порядку спадкування за законом. Посилаючись на указані обставини, положення ст. ст. 182, 210, 328, 334, 392, 1216, 1218, 1277 ЦК України, позивач поросила позовні вимоги задовольнити. Маріупольська міська рада своїм правом не скористалася та відзив на позов в адресу суду не направила. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Лисов В.Л. до судового засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали. Представник Маріупольської міської ради - Каргін Є .С. до судового засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, наданий позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначені у справі підготовчі судові засідання, про що повідомлено сторін у справі, роз`яснено сторонам у справі їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив, письмових заперечень. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2019 року клопотання представників сторін задоволені, витребувано у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційну справу на указану квартиру; у приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Рябоконь Ю.С. копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; у Жовтневого районного суду м. Маріуполя належним чином завірену копію рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2005 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 247 ЦПК України не здійснювалося, у зв`язку із розглядом справи за відсутності сторін. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, а також матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , витребуваних судом з метою встановлення кола спадкоємців та відповідно можливих відповідачів у справі, а також інвентарну справу на спірний будинок та рішення суду, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть від 02 травня 2018 року серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що вчинений актовий запис № 1066. Згідно із свідоцтвом про народження від 16 грудня 1966 року серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , батьками є: [PERSON] , [PERSON] , про що вчинений актовий запис № 1888. Відповідно до довідки-підтвердження Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, [PERSON] до реєстрації шлюбу мала прізвище [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10 вересня 1990 року серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] 10 вересня 1990 року розірваний шлюб, про що вчинений актовий запис № 683. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 28 грудня 1995 року серії [NUMBER] , [PERSON] цього дня уклала шлюб із [PERSON] , про що вчинений актовий запис № 1841, після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище - [PERSON] . Згідно з біржовим контрактом від 12 жовтня 1999 року № 25903, укладеного між брокером [PERSON] , який діє від імені продавця [PERSON] , та брокером [PERSON] , який діє від імені покупця [PERSON] , квартира [ADDRESS] за ціною 13 370 грн. придбана [PERSON] . На підставі указаного біржового контракту [PERSON] Маріупольським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення від 20 жовтня 1999 року № 31868. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2005 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною задоволено, угоду купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладену між [PERSON] та [PERSON] 12 жовтня 1999 року на Маріупольській універсальній товарній біржі за біржовим контрактом № 25903 - визнано дійсною. Відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Рябоконь Ю.С. після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою про прийняття спадщини після його смерті 17 травня 2018 року звернулася дочка - [PERSON] , цього ж дня дружина спадкодавця - [PERSON] подала нотаріусу заяву, в якій відмовилася від частки у спадщині після смерті [PERSON] , а також 01 серпня 2018 року аналогічного змісту заяву про відмову від частки у спадщині подав син спадкодавця - [PERSON] Інші спадкоємці відповідно до спадкового реєстру відсутні. За життя, а саме - 06 листопада 1999 року [PERSON] склав заповіт відповідно до якого указану квартиру заповів [PERSON] 14 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на указану квартиру. Постановою від 14 листопада 2018 року № 642/02-31 приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Рябоконь Ю.С. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька - [PERSON] , правовою підставою для відмови зазначено те, що документи, які посвідчують право власності щодо вказаної квартири спадкоємцем - [PERSON] не надані. У той же час, на запит приватного нотаріуса Міське бюро технічної інвентаризації міського відділу комунального майна 18 травня 2018 року повідомило, що за [PERSON] зареєстрована квартира [ADDRESS] на підставі біржового контракту від 12 жовтня 1999 року № 25903. Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів. Враховуючи наведене, досліджуючи представлені суду докази, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а саме, що позивачу на момент смерті належала спірна квартира. Спір між сторонами стосується права на спадкове майно. Мотиви суду. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку, що позивачем дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину. Однак своє право вона не в змозі реалізувати, у зв`язку з чим дане право підлягає захисту в судовому порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, це Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності (далі - Положення) визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, активізації інвестиційної діяльності. Положення діє на всій території України і є обов`язковим для виконання громадянами, міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами й організаціями незалежно від форм власності. Реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації. Подання документів на реєстрацію права врегульовано у 2 розділі Положення, прийняття рішення реєстратором врегульовано у розділі 3 Положення. Додатком 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно визначено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Отже указаним Положенням врегульовувалося питання проведення державної реєстрації права власності у разі відчуження об`єкта нерухомості. Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 19 січня 1996 року за № 31/1056, передбачено, що реєстраційне посвідчення видається, якщо на правовстановлюючому документі не має місця для реєстраційного напису, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документу (додаток 6). У справі установлено, що на підставі біржового контракту Бюро технічної інвентаризації у відповідності до вимог Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 19 січня 1996 року за № 31/1056, який у подальшому рішенням суду визнаний дійсним, спадкодавцю [PERSON] видано реєстраційне освідчення на спірну квартирну і ці обставини підтверджуються дослідженими матеріалами справи, що дає підставі для висновку, що його право на це майно підтверджене у достатньому обсязі, доказів, які б ці обставини спростовували матеріали справи не містять та жодною із сторін про них не вказувалося. Оскільки [PERSON] указане майно належить на підставі договору купівлі-продажу, який за своїм змістом є правовстановлюючим документом, який рішенням суду визнаний дійсним, а також на підставі виданого реєстраційного посвідчення, слід дійти висновку, що указана квартира належить спадкодавцю на підставі права власності та може бути успадкована спадкоємцем. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки спадкоємець [PERSON] не може оформити належне їй право власності на указану квартиру у порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру, яка у передбаченому законом порядку була зареєстрована за спадкодавцем [PERSON] , інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом від спадщини відмовилися у встановленому законом порядку, слід дійти висновку про наявність правових підстав для визнання за спадкоємцем [PERSON] права власності на указану квартиру у порядку спадкування за законом. Визнання такого права на спадкове майно відповідає загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, суд наголошує, що у цьому випадку рішення суду є правовстановлюючим документом, на підставі якого повинна бути проведена державна реєстрація прав спадкоємця. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 347 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому, з урахуванням висновку суду про задоволення позову, такий підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved