Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати виконавчий напис від 26.02.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 54, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 26.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь гр. [PERSON] [PERSON] грошових коштів. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Генічеського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області від 27.05.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису. Вважає, що виконавчий напис був вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчого напису, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що виконавчий напис вчинено у відсутність документів, що підтверджують безспірність вимоги. Більш того вважає, що про наявність спору між ним та відповідачем стосовно договору позики, щодо якого вчинено виконавчий напис, свідчить ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2016 року, якою відкрито провадження у справі за його позовом про визнання договору позики недійсним. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги. Просив суд задовольнити позовні вимоги, виходячи із підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні був відсутнім, ним були надані письмові заперечення, в яких просить суд відмовити у задоволенні позові, з огляду на те, що позивач не може знати інформації щодо переліку документів, які були подані відповідачем для вчинення виконавчого напису, а прострочення виконання зобовязань підтверджується ненаданням позивачем доказів повернення позики, договором позики, яким передбачена дата повернення позики 01.04.2015 року та датою протоколу судового засідання, яка свідчить про прострочення повернення позики. Отже посилання позивача на відсутність таких документів є необґрунтованим. Третя особа в судовому засіданні була відсутня. Причини неявки суду невідомі. Про час, місце, мету розгляду справи була повідомлена належним чином. Так судом встановлено, що 01.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 427. Згідно п. 2 договору, [PERSON] (позичальник) позичив у [PERSON] (позикодавець) строком з 01.04.2013 року по 01.04.2015 року включно, без сплати відсотків за користування, грошові кошти в сумі 156000,00 грн. В пункті 3 сторони погодили, що повернення боргу буде здійснено у м. Києві до строку зазначеного в пункті 2 даного договору, та грошова сума зазначена в п.2 цього договору еквівалентна 19300 доларів США станом на день повернення боргу. 26.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 54. Згідно виконавчого напису з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню невиплачений в строк на підставі договору позики грошові кошти у розмірі 525318,98 грн., строк повернення якої настав 01.04.2015 року, а також пеня та витрати повязані з вчиненням виконавчого напису. На підставі цього виконавчого напису, 27.05.2016 року старшим державним виконавцем Азаренко А.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Пунктом 6 договору позики передбачено право позикодавця предявити цей договір до стягнення в строки і в порядку, що передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, з урахування індексі інфляції на весь час прострочення. Реалізуючи передбачене договором право [PERSON] (позикодавець) звернувся до нотаріуса. Пунктом 3.1 глави 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~22.02.2012 № 296/5 , нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. В п. 3.2 Інструкції зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 Відповідно до п. 1 Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди і документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь - яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами, передбаченими в\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Пункт 6.3. Інструкції вказує, що вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог статті 1050\~Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050\~ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами, а з вимогами\~ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 18 ЦК України\~передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Доводи позивача про те, що нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не відповідають діючому законодавству, оскільки про наявність заборгованості, зокрема свідчить кінцевий термін повернення позики, що становить собою дату «01» квітня 2015 року, включно. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених\~статтею 61 цього Кодексу\~. Посилання позивача, про те, що про наявність спору між ним та відповідачем свідчить ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2016 року, якою відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики недійсним є необґрунтованим з огляду на те, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений 26.02.2016 року, тобто за два місяці до відкриття провадження у справі, на яку посилається позивач, що не може свідчити про наявність спору під час вчинення виконавчого напису нотаріусом. Оцінюючи встановлені у справі обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд не знаходить доведеним факт того, що нотаріусом не було перевірено безспірність боргу. Жодних доказів про спір, окрім наявності ухвали про відкриття провадження за позовом про визнання договору позики недійсним, датованим на два місяці пізніше, ніж вчинення виконавчого напису, суду не надано, також як і доказів, що на момент винесення виконавчого напису умови договору були виконані, чи такий договір був розірваний, інше. Наявні докази дають підстави лише вважати, що строк зобовязання закінчився та відповідач звернувся до нотаріуса для захисту своїх прав через невиконання позивачем зобовязання, що також передбачено укладеним договором. Інших обставин, які б свідчили про порушення вимог законодавства під час вчинення виконавчого напису, позивачем не наведено та не доведено, отже у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 6\~ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. У звязку із викладеними нормами законодавства, суд вважає, що слід скасувати заходи забезпечення позову, накладені за ухвалою суду, оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed