Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов від АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі заяви б/н від 21.06.2016 [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 28.02.2021 виникла заборгованість у розмірі 11067,19 грн., яка складається з наступного: 10890,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 176,21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Про дату, час і місце слухання справи учасники були повідомлені належним чином. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання з`явився та надав пояснення, відповідно до яких позовні вимоги не визнає. Зазначав, що кредитними коштами користувався, проте всю заборгованість погасив. Відповідач пояснив, що позивач в односторонньому порядку протягом біля півроку здійснював списання всіх пенсійних виплат відповідача, які надходили на іншу банківську картку відповідача, видану тим самим банком. Відповідач вважає, що позивачем було списано суму, яка перевищує розмір заборгованості за кредитним договором. На підтвердження своїх слів документи не подав. За клопотанням відповідача йому був наданий час для надання суду письмових доказів на підтвердження своєї позиції, у зв`язку з чим у судовому засіданні була оголошена перерва. Після перерви відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, докази не подав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідач 21.06.2016 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківський послуг (далі Анкета-заява) в ПриватБанку, тобто фактично вчинив дії з метою укладення договору з позивачем. Проте у Анкеті-заявці не зазначено вид банківської картки, відсутні дані про номер кредитної картки, строк її дії, розмір кредитного ліміту, відсоткову ставку, розмір пені та штрафних санкцій (а.с. 16). Вказана Анкета-заява містить підпис [PERSON] на підтвердження того, що він був ознайомлений з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами банківських послуг, а також Тарифами банку та зобов`язується в подальшому регулярно ознайомлюватися на сайті позивача зі змінами у вказаних документах. На підтвердження факту видачі відповідачу картки позивач надає довідку (а.с. 14), з якої вбачається, що відповідачу вперше була видана кредитна картка 21.06.2016. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитну картку з встановленим кредитним лімітом. Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, що призвело до виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з позовом до суду. Із долучених до позовної заяви розрахунків вбачається, що станом на 28.02.2021 позивач визначив заборгованість [PERSON] за кредитним договором у розмірі 11067,19 грн., яка складається з наступного: 10890,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 176,21 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. На обґрунтування позовних вимог Банк вказує, що при укладанні договору сторони керувалися саме вказаними нормами законодавства, при цьому, формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно з якими обслуговується відповідач. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Таким чином суд дійшов висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.06.2016 шляхом підписання Анкети-заяви. Даний висновок суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019, а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази встановлення та погодження сторонами умов укладеного між сторонами кредитного договору. Також відсутні докази того, що сторони узгодили умови, зокрема, й щодо зміни кредитного ліміту, сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), у тому числі у зазначеному банком розмірі. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на це суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками у сумі 176,21 грн. Разом з тим, позивач на підтвердження своїх вимог надає розрахунок заборгованості відповідача за договором від 21.06.2016 станом на 30.06.2019 (а.с. 9-11), а також розрахунок заборгованості за період 01.07.2019 - 28.02.2021 (а.с. 12-13). Відповідно до розрахунку станом на 28.02.2021 з відповідача стягнуто заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 0,50 грн., а також заборгованість за простроченими відсотками у сумі 3158,50 грн. Оскільки суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача пені та нарахування процентів є безпідставним, суд вважає, що позивачем безпідставно стягнуто з відповідача заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками на загальну суму 3159,00 грн. (0,50 грн. + 3158,50 грн.). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту суд зазначає наступне. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частин першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.06.2016, заборгованість відповідача за простроченим тілом кредиту становить 10890,98 грн. Оскільки суд дійшов висновку, що позивачем було безпідставно стягнуто з відповідача нараховану пеню та відсотки на загальну суму 3159,00 грн., суд вважає за необхідне зменшити заборгованість за тілом кредиту на вказану суму. У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.06.2016 на загальну суму 7731,98 грн. (10890,98 грн. - 3159,00 грн.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 11067,19 грн., з яких судом задоволено вимоги на загальну суму 7731,98 грн., що складає 69,86% від загальної суми позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1585,82 грн., що дорівнює 69,86 % від сплаченого судового збору. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial