Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 28.04.2016 року звернулась [PERSON] із позовом до[PERSON] про стягнення аліментів та участі в додаткових витратах на дітей, зазначаючи, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матірю. Батько дитини мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитині не надає, в звязку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів та просить стягувати на утримання дітей аліменти у розмірі ? частини від усіх доходів відповідача на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, та додаткові витрати на дітей у розмірі 2000 грн., щорічно до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, у звязку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 899 від 26.11.2002 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2010 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, прізвище позивачки змінено на дівоче «Муратова». В силу статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розяснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи встановлений законом обовязок батьків утримання неповнолітних дитей, відсутність даних щодо наявності у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, суд вважає за можливим визначити розмір належних до сплати аліментів у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в місяць, на кожну дитину починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 06.09.2020 року та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 30.03.2024 року. В силу ч.1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Дослідивши позовну заяву в частині стягнення додаткових витрат на утримання дітей, суд зазначає, що у звязку з ненаданням доказів необхідності понесення вказаних витрат, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цієї частині. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: partial