Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 1298000,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.10.2008 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки згідно якого [PERSON] надала в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 50000,00 доларів США, які остання зобов`язалась повернути до 20.10.2016 року. Свої зобов`язання [PERSON] у встановлений в розписці строк не виконала. 01.12.2016 року позивачу стало відомо, що [INFO] [PERSON] померла. 19.05.2017 року представником позивача була подана претензія кредитора до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори. Вказана претензія була перенаправлена Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої І.І., яка листом №242/02-14 від 14.06.2017 року повідомила позивача про видачу після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] . Посилаючись на ст.1282 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що у спадкоємця [PERSON] виник обов`язок задовольнити вимоги позивача, як кредитора спадкодавця. Представник позивача в судовому засіданні - адвокат Зуєв В.Б. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Подчаха О.В. позовні вимоги не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов, посилаючись, зокрема на те, що спадкодавець [PERSON] не укладала з позивачем договір позики, а підпис у розписці від 20.10.2008 року належить не [PERSON] , а іншій особі. Дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, а також докази, якими вони підтверджуються, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , 1932 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 24.11.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (т.1 а.с.164) Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] на підставі ст.1281 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) звернуласяь до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, у якій вона зазначила, що є кредитором померлої [PERSON] на підставі розписки від 20.10.2008 року на загальну суму 50000,00 доларів США. В подальшому, вказана претензія була спрямована Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою на адресу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої І.І., якою було заведено спадкову справу №58/2016 після смерті [PERSON] (т.1 а.с.157.) Спадкоємцем майна померлої [PERSON] є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 14.06.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., зареєстрованим в реєстрі під номером 1591, спадкова справа №58/2016 (т.1 а.с.192). За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 08.11.2018 року були призначені судово-почеркознавча експертиза та судово-технічна експертиза документів. Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документу №18-5270/5714, складеного 05.02.2019 року судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Мамай М.Г.: «рукописний запис прізвища у строчці «Подпись» 20 октября 2008 г.» в наданій на експертизу розписці від 20.10.2008 року, яку складено від імені [PERSON] , виконано рукописним способом пишучими приладами із стержнем, заправленим пастою для кулькових ручок синьо-фіолетового кольору без використання технічних засобів (комп`ютерної копіювально - розмножувальної техніки)» (т.1 а.с.241-242) Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №18-5265, складеного 11.04.2019 року судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Факторовичем В.Ю.: «підпис від імені [PERSON] у розписці від 20.10.2008 року, складеній від імені [PERSON] , розташований в середній частині документу, під текстом, між друкованими записами «Подпись» та «20 октября 2008г.» виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням її підпису (т.2 а.с.2-7). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 14.11.2019р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача - Зуєва В.Б. про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З викладеного вбачається, що позивач заявляючи позовні вимоги про стягнення боргу в розмірі 50000,00 доларів США за договором позики до спадкоємця померлої [PERSON] повинен довести факт укладення такого договору з [PERSON] та передачі їй, як позичальнику, грошових коштів у вказаному розмірі. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В якості доказу укладення договору позики з померлою [PERSON] та передачі їй грошових коштів позивач посилається виключно на розписку від 20.10.2008 року. (т.1 а.с.14). Однак враховуючи вищенаведені висновки судово - почеркознавчої експертизи, надана позивачем розписка не є доказом укладення договору позики, оскільки [PERSON] її не підписувала. Інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем суду не надано. Таким чином, в даній справі з боку позивача не доведено факт укладення договору позики між ним та [PERSON] а також факт передання останній коштів у зазначеному позивачем розмірі. Також судом враховано, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08.10.2012 року по справі №2/1519/6431/11, яке набрало законної сили, встановлено, що [PERSON] 21.10.2008 року, зловживаючи довірою [PERSON] , оформила на своє ім`я нотаріально посвідчену довіреність, на підставі якої 14.11.2008 року здійснила відчуження належного [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] . Зазначеним рішенням суду довіреність від 21.10.2008 року та договір купівлі - продажу від 14.11.2008 року були визнані недійсними (т.1 а.с.70-74). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. У відповідності до ст.ст.133, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. Оскільки в позові відмовлено, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 6864 гривень та судово-технічної експертизи документів в розмірі 4633,20 гривень.

Outcome: approved