Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

До Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси звернулась\~з позовом\~ [PERSON] до [PERSON] ,\~в якому\~просила визнати\~дійсним\~договір\~позики,\~укладеного\~у\~простій усній\~формі\~між\~ [PERSON] \~та\~ [PERSON] \~19\~грудня\~2017\~року;\~стягнути\~з\~ [PERSON] \~на\~користь [PERSON] \~суму основної\~заборгованості,\~що\~виникла\~через неналежне\~виконання\~умов\~договору позики\~від\~19\~грудня\~2017\~року\~у\~розмірі 6933,07\~грн. та проценти\~за\~користування\~чужими грошовими\~коштами\~у\~розмірі 1531,71\~\~грн.,\~а\~також судові витрати по справі покласти на відповідача, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 19 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у простій усній формі. 19 грудня 2017 року позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 6933,07 гривень. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов`язання повернути готівкою у розмірі 6933,07 гривень шляхом передачі позикодавцю повної грошової суми позики не пізніше 19 червня 2018 року. Але, відповідач не повернув позивачу грошову суму позики. Факт передачі грошових коштів відповідачу та його обов`язок повернути їх підтверджується розпискою від 19 грудня 2017 року, без відмітки про повернення суми боргу. Згідно інтернет\~ ресурсу,\~що розміщено\~на офіційному\~сайті Національного\~Банку України,\~облікова ставка\~НБУ становила:з 20\~червня 2018\~року по\~12\~липня 2018\~року -\~17%\~(23\~дні);з 13\~липня 2018\~року по\~06\~вересня 2018\~року -\~17,5\~%\~(56\~дні);з 07\~вересня 2018\~року по\~25\~квітня 2019\~року -\~18%\~(231\~день);з 26\~квітня 2019\~року по\~18\~липня 2019\~року -\~17,5%\~(84\~дні);з 19\~липня 2019\~року по\~19\~вересня 2019\~року -\~17%\~(63\~дні).Заборгованість відповідача\~ складає\~6933,07\~грн.Відтак,\~розрахунок процентів\~розпочинається із\~дня наступного\~від наступного\~дня від\~граничного терміну\~повернення коштів\~за договором\~позики -\~від 20\~червня 2018\~року.Вище було\~зазначено розміри\~облікової ставки\~НБУ,\~що діяли\~у відповідний\~період.Тобто,\~за кожен\~день розмір\~процентів:- 17%\~=\~0,0465\~%\~на 1\~день;\~-\~17,5%\~=\~0,0479%\~на 1\~день;- 18% = 0,0493% на 1 день. Тому,\~за період\~заборгованості з\~20\~червня 2018\~року по\~19\~вересня 2019\~року позивач\~має право\~на стягнення\~з відповідача:1) 6933,07\~грн.*23\~дні *0,0465\~%\~=\~74,14\~грн.;\~2)\~6933,07\~грн.*56\~днів*\~0,0479%\~=\~185,97\~грн.;\~3)\~6933,07\~грн.*231\~день *0,0493%\~=789,55\~грн.;\~4)\~6933,07\~грн.*84\~дні *0,0479%\~=\~278,95\~грн.;5) 6933,07\~грн.*63\~дні *\~0,0465\~%\~=\~203,10\~грн.Таким чином, загальний розмір процентів, що мають бути стягнуті із відповідача за користування чужими грошовими коштами на підставі положень ч. 1 ст. 536 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України складає: 1531,71 грн. Загальна ж сума заборгованості відповідача перед позивачем становить суму: 6933,07 грн. + 1531,71 грн. = 8464,78 грн. У зв`язку з відмовою відповідача повернути повністю суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила, відзиву на позов не надала. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що 19 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. 19 грудня 2017 року позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 6933,07 гривень. Сторони при цьому домовились, що позичальник прийняв на себе зобов`язання повернути готівкою у розмірі 6933,07 гривень шляхом передачі позикодавцю повної грошової суми позики не пізніше 19 червня 2018 року. На теперішній час відповідач не повернув позивачу грошову суму позики. Факт передачі грошових коштів відповідачу та його обов`язок повернути їх підтверджується розпискою від 19 грудня 2017 року. Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом пред`явлення суду позивачем оригіналу розписки від 19 грудня 2017 року без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, а зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст.\~1048\~ЦК України,\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Договором позики від 19 грудня 2017 року не було визначено розмір процентів від суми позики. Відтак, на підставі положень ч. 1 ст. 536 ЦК України та ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позивач має право на нарахування процентів за договором позики. Розмір процентів, право на нарахування та стягнення з відповідача, надають вищезазначені норми ЦК України - на рівні облікової ставки НБУ. Згідно інтернет ресурсу, що розміщено на офіційному сайті Національного Банку України, облікова ставка НБУ становила: з 20 червня 2018 року по 12 липня 2018 року - 17% (23 дні); з 13 липня 2018 року по 06 вересня 2018 року - 17,5 % (56 дні); з 07 вересня 2018 року по 25 квітня 2019 року - 18% (231 день); з 26 квітня 2019 року по 18 липня 2019 року - 17,5% (84 дні); з 19 липня 2019 року по 19 вересня 2019 року - 17% (63 дні). Заборгованість відповідача складає 6933,07 гривень. Відтак, розрахунок процентів розпочинається із дня наступного від наступного дня від граничного терміну повернення коштів за договором позики - від 20 червня 2018 року. Вище було зазначено розміри облікової ставки НБУ, що діяли у відповідний період. Тобто, за кожен день розмір процентів: - 17% = 0,0465 % на 1 день; - 17,5% = 0,0479% на 1 день; - 18% = 0,0493% на 1 день. Тому, за період заборгованості з 20 червня 2018 року по 19 вересня 2019 року позивач має право на стягнення з відповідача: 1) 6933,07 грн.*23 дні *0,0465 % = 74,14 грн.; 2) 6933,07 грн.*56 днів* 0,0479% = 185,97 грн.; 3) 6933,07 грн.*231 день *0,0493% =789,55 грн.; 4) 6933,07 грн.*84 дні *0,0479% = 278,95 грн.; 5) 6933,07 грн.*63 дні * 0,0465 % = 203,10 грн. Таким чином, загальний розмір процентів, що мають бути стягнуті із відповідача за користування чужими грошовими коштами на підставі положень ч. 1 ст. 536 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України складає: 1531,71 грн. Загальна ж сума заборгованості відповідача перед позивачем становить суму: 6933,07 грн. + 1531,71 грн. = 8464,78 грн. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та визнати дійсним договір позики, укладений між [PERSON] і [PERSON] 19.12.2017 року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 19.12.2017 року на загальну суму 8464,78 грн., що складається з: - 6933,07 грн. сума основного боргу; - 1531,71 грн. відсотки за користування коштами. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 768,40 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved