Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ»), в якій банк просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 21551,52 грн. та . витрат зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між Публічним акціонерним товариства «Банк Ренесанс Капітал» (далі - ПАТ «Банк Ренесанс Капітал») та [PERSON] 26 грудня 2012 року укладений кредитний договір № 26250018656289, відповідно до умов якого [PERSON] виданий кредит у розмірі 10448,47 грн. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Кредит» припинило свою діяльність внаслідок приєднання до Публічного акціонерного товариства «ПУМБ», тому позивач у справі є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Ренесанс Кредит». Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, позивач направив письмову вимогу на адресу відповідача, однак відповідач не відреагувала на цю вимогу, таким чином у відповідача перед позивачем станом на 28 травня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 21551,52 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом -10827,41 грн.; заборгованості за процентами - 10714,11 грн.; заборгованості за комісією - 10 грн. Посилаючись на указані обставини та положення ст. ст. 104, 258, 259, 530, 549, 629, 1050 ЦК України, позивач просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 червня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 вересня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Представник позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Заяви про розгляд справи за її відсутністю або відзив суду не надала, про причини неявки не повідомила, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Відповідно до пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) [PERSON] 26 грудня 2012 року підписала заяву про приєднання до договору карткового рахунку в АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ПрАТ «Аска-життя», в рамках якого відкритий картковий рахунок на ім`я [PERSON] та на її ім`я випущена платіжна картка міжнародної платіжної системи «Master Card» із установленням кредитного ліміту «Овердрафт» та строк користування овердрафтом в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50 000 грн. Цією заявою [PERSON] підтвердила про ознайомлення у письмовій формі з Умовами, Правилами користування платіжними картками банку та Тарифами, що розміщуються банком на інформаційних стендах у відділеннях банку та на його офіційному сайті. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Кредит» припинило свою діяльність внаслідок приєднання до Публічного акціонерного товариства «ПУМБ», тому позивач у справі є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Ренесанс Кредит». [PERSON] не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, позивач направив письмову вимогу на адресу відповідача, таким чином у відповідача перед позивачем станом на 28 травня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 21551,52 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом -10827,41 грн.; заборгованості за процентами - 10714,11 грн.; заборгованості за комісією - 10 грн. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями статтей 634, 638 ЦК України, відповідач [PERSON] , підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію та приєдналася до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у вказаній анкеті-заяві. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та в установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. ч 3, 6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Відповідно до п. 5 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Овердрафт - це банківський кредит, який надається для оперативної оплати платіжних документів за відсутності або нестачі коштів на розрахунковому рахунку клієнта в заздалегідь встановленому банком розмірі. При користуванні овердрафтом немає необхідності подавати до банку заявку на видачу кредитних коштів. Відмінність овердрафту від звичайного кредиту полягає в тому, що на погашення заборгованості спрямовуються всі суми, які надходять на рахунок клієнта, і це відбувається автоматично. Остаточне погашення - в кінці терміну дії договору на овердрафт. Основними параметрами фінансування є: термін фінансування; ліміт; процентна ставка; забезпечення; комісія за організацію фінансування. Виписка банку (виписка з особового рахунку) - це банківський документ, який містить інформацію про всі операції клієнта за день (певний період). Операції в ній відображаються діаметрально протилежно тому, як їх відображає клієнт. Тобто у виписці банку за Дт вказано суму коштів, списану з поточного рахунку, а за Кт - зарахування коштів. Відповідно позитивний залишок на рахунку відображатиметься за Кт, а виникнення сальдо Дт свідчитиме про використання овердрафту. Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач не заперечувала фактів укладання кредитного договору, отримання кредитної картки та користування кредитними коштами, не спростовувала розрахунок та розмір заборгованості, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача, зокрема квитанції, чеки тощо на підтвердження обставин погашення наявної заборгованості. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. Щодо відсотків за овердрафтом. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з анкетою позичальника строк користування овердрафтом становить 36 місяців, процентна ставка за користування овердрафтом є змінною в залежності від розрахункових операцій, а саме: 0,0001 % при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-розважальній мережі за рахунок коштів овердрафту, 24 % річних при здійсненні інших дебетових операцій по картковому рахунку за рахунок коштів овердрафту. Отже, у межах строку з 26 грудня 2012 року по 26 грудня 2015 року банк наділений правом нараховувати відсотки за користування овердрафтом та після цієї дати таке право у кредитодавця припиняється. Проценти, нараховані банком за користування овердрафтом, для позичальника визнаються фінансовими витратами (п. 3 ПБО 31). Тому їх обліковують як і інші проценти за Кт та відображають бухгалтерським записом Дт 951 «Відсотки за кредит» Кт 684 «Розрахунки за нарахованими відсот\-ками». Нараховані проценти за користуванням овердрафтом належать до витрат звітного періоду (п. 6 ПБО 16). Сплату таких процентів позначають бухзаписом Дт 684 Кт 311 «Поточні рахунки в національній валюті», а списання витрат на фін результат - Дт 792 «Результат фінансових операцій» Кт 951. Банком до матеріалів справи долучена виписка з рахунку [PERSON] , в якій банк вказав, що розмір відсотків становить 10714,11 грн., у порядку, передбаченому ст. 81 ЦПК України банком надані відповідні виписки за рахунком [PERSON] для можливості встановлення, у тому числі і періоду нарахування відсотків. Банком представлені виписки за кредитом за формою № 281, в яких відображено сальдо саме за сумою овердрафту за період з 26 грудня 2012 року по 03 жовтня 2016 року, однак такі не містять жодних відомостей про період нарахування відсотків, суму, на яку нараховані відсотки, розмір їх нарахування (0,0001 % при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-розважальній мережі за рахунок коштів овердрафту, 24 % річних при здійсненні інших дебетових операцій по картковому рахунку за рахунок коштів овердрафту), їх добровільне погашення [PERSON] чи за рахунок оборотних коштів овердрафту, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання в цій частині банком вимог ст. 536 ЦК України та відповідно строків їх обрахування (у межах строку дії кредитного договору чи поза межами строків його дії). За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. У своєму позові банк вказує, що розмір відсотків станом на 28 травня 2020 року складає 10714,11 грн., однак позивачем не представлено доказів, які б свідчили про розрахунок цих відсотків (період нарахування, на яку суму вони нараховані, у якому процентному співвідношенні, чи не перейшов розмір процентів до оборотного сальдо та чи не відображено у цьому випадку банком їх у дебетній заборгованості тощо). Саме по собі посилання у позові на розмір відсотків, без їх доведеності перед судом у передбаченому порядку, не зазначення періоду їх обрахування, розміру за користування овердрафтом, вказує на невиконання банком вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, тому розцінюється судом як не доведення вимог в цій частині та відсутність підстав для стягнення заявленого банком розміру процентів. З розрахунку заборгованості вбачається, що банком до стягнення також заявлена сума комісії у розмірі 10 грн., яка врахована банком як частина не виконаного зобов`язання за надання банком послуг (п. 4.2 Загальних Умов, в редакції від 27 серпня 2012 року). У постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року (провадження № 61-37464св18) у вказаній справі зазначено, що умови кредитного договору про сплату комісії за управління кредитом є недійсними в силу закону (нікчемні) і у такому разі не потребують визнання їх недійсними. Оскільки встановлення банком будь-якої плати, яка пов`язана з обслуговуванням кредиту, є незаконним, а такі умови договору є нікчемними, то при визначенні дійсного розміру кредитної заборгованості виключенню з її розміру підлягає не існуюча заборгованість за комісією. На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON] неналежним чином виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 10827,41 грн. Розподіл судових витрат. За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 2102 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 10827,41 грн. х 100 % : 21551,52 грн. ціни позову = 50,24 %), тобто 50,24 % від ціни позову (50,24 % х 2102 грн. : 100% = 1056,04 грн.), що складає 1056,04 грн.

Outcome: partial