Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

до суду звернувся[PERSON] із позовом до територіальної громади Сарівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві позивач вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка проживала разом з ним, невісткою [PERSON] та онуком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,49 га, що належали [PERSON] . Правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння відсутні. Державний акт на земельну ділянку втрачений. Він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , так як вступив в управління та володіння спадковим майном. При зверненні до Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області з метою оформлення документів на спадкове майно виявилося, що на вказане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, тому нотаріус відмовив йому в оформленні прав на спадкове майно, порекомендувавши звернутись до суду. Позивач [PERSON] направив заяву про проведення підготовчого засідання та розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади Сарівської сільської ради, а також представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори направили заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог позивача заперечень не мають. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги[PERSON] до територіальної громади Сарівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Зі змісту виписки з погосподарської книги № 04 Сарівської сільської ради за 1986 - 1990 роки вбачається, що згідно особового рахунку № 293 [ADDRESS] , станом на 01.07.1990, дане домоволодіння відноситься до колгоспного типу двору, членами колгоспного типу двору в рівних долях були: голова двору [PERSON] , 1907 року народження, син [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, [PERSON] та [PERSON] наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме їм фактично належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] по Ѕ частині кожному. Відповідно до довідки Відділу у Гадяцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 28.05.2020 № 31-16-0.22-215/103-20, на ім`я [PERSON] (померла [INFO] ) дійсно отримано державний акт на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення підсобного господарства - 0,24 га, серії ПЛ, б/н, який видавався на підставі рішення виконавчого комітету Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 93 від 28.12.1993. Загальна площа земельної ділянки становить 0,49 га. Державний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1488 від 23.11.1998 по Сарівській сільській раді. Відповідно до свідоцтва про народження, померла [PERSON] була матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 219 від 02.03.2020, померла [PERSON] , 1907 року народження, була зареєстрована та проживала станом на дату смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , невісткою [PERSON] , онуком [PERSON] . Інших зареєстрованих осіб станом на 02.10.2002 за вказаною адресою не значилось. У технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 88,4 кв.м, житловою площею 31,6 кв.м, позначений літ. А-1,а, з господарськими будівлями: літня кухня Б, сарай В, погріб Г, сарай Д, сарай Е,е, сарай Ж, гараж З,з,з, вбиральня, К, огорожа № 1, колодязь № 2. Відповідно до повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори № 31/01-16 від 20.05.2020, після померлої [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа заведена на підставі фактичного прийняття. 20 вересня 2005 року, видавались свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] на земельний та майновий паї. Відомостей про інших спадкоємців немає. Постановою Гадяцької державної нотаріальної контори від 20 травня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на право на будинок та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] та належали померлій [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно вимог ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Пунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Аналізуючи досліджені матеріали справи, судом встановлено, що нотаріально оформити спадкове майно, позивач не має можливості, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість, у відповідності до ст. 182 ЦК України, підлягає державній реєстрації. Суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved