Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

До Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська 22\~жовтня 2019\~року надійшла\~позовна заява\~ТОВ «Теро\~ЛТД» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 5004,80 грн., інфляційних втрат в розмірі 461,77 грн., трьох відсотків річних в розмірі 238,15 грн. Ухвалою судді від 04.11.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 28). В обґрунтування\~своїх вимог\~представник позивача\~у позовній\~заяві посилався\~на те,\~що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами наявні договірні відносини з приводу надання послуг з теплопостачання, однак відповідачка за надані послуги не сплачує, у зв`язку із чим за період 01.11.2017р. по 21.10.2019р. утворилася заборгованість у розмірі 5 004,80 грн. З урахуванням\~викладеного,\~посилаючись на\~норми ст.ст.\~526,\~530,\~625\~ЦК України,положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача Недоступ К.К. (діє на підставі довіреності від 14.08.2019р. а.с. 24) надала до суду заяву, у якій зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 31). Відповідачка в судові засідання, призначені на 03.12.2019р. і на 17.01.2020р., не з`явилася, про дату та час слухання повідомлялася шляхом направлення судових повісток за адресою наданою Відділом обліку та моніторингу інформації ГУДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 27).\~Конверти,\~якими були\~направлені судові\~повістки повернуті\~до \~суду з\~ відміткою\~«за закінченням\~терміну зберігання» (а.с. 35 - 38). Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,\~стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що з 22.05.2006р. [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] (а.с. 22 23). 02.11.2017р. між ТОВ «Теро ЛТД» та [PERSON] укладено типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 2179, відповідно до п. 1 якого виконавець (ТОВ «Теро ЛТД») зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умови, що передбачені договором (а.с. 19 21). Суб`єктами користування послугами (власник та члени його сім`ї) є 2 особи. Опалювальна площа квартири 65 кв. метрів (п.п. 2, 3 договору). Тариф на послугу з централізованого опалення становить 37,96 грн. за кв. метр (п. 5 договору). Відповідно до п. 6 договору розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення цього договору становить 2467,40 грн. Згідно з п. 9 договору розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не визначено договором. Оплата послуг здійснюється не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений законом строк (п.п. 1 п. 17 договору). Відповідно до п. 31 договору цей договір укладається на 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Отже, ТОВ «Теро ЛТД» є виконавцем послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . При цьому, позивач надає житлові комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими тарифами для населення, що встановлюється рішеннями Дніпропетровської міської ради відповідно до норм діючого законодавства (а.с. 8). У зв`язку із несплатою відповідачкою оплати за надані послуги відповідно до розрахунку позивача заборгованість за період 01.11.2017р. по 21.10.2019р. становить 5004,80 грн. (а.с. 6). Згідно зі ст.ст. 13, 14\~ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 598\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до\~ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~житлово-комунальні послуги\~результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст.\~19\~Закону України\~«Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.\~67\~ЖК УРСР плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. У пункті 10 Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 630\~від 21\~липня 2005\~року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»\~визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів. Відповідно до пунктів 1, 5 частини 3\~статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Однак, відсутність такого договору не позбавляє споживачів зобов`язання сплачувати за спожиті послуги, оскільки такі зобов`язання у них виникають на підставі статей\~11,\~509,\~526 ЦК України,\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та «Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», внаслідок фактичного споживання цих послуг, і є обов`язковими для виконання. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України (справа № 6-59цс13) від 30 жовтня 2013 року споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Проте за надані послуги відповідачка не розрахувалася з позивачем, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 5 004,80 грн. Оскільки правовідносини між сторонами за юридичною природою є грошовим зобов`язанням, на них поширюється дія положень ч. 2\~ст. 625 ЦК, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком, наданим стороною позивача, з яким суд погоджується, за період з листопада 2017 року по жовтень 2019 року інфляційні втрати складають 461,77 грн., 3% річних 238,15 грн. (а.с. 7). З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Теро ЛТД» підлягають задоволенню і з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання, що складає 5004,80 грн., інфляційні втрати в розмірі 461,77 грн., три відсотки річних в розмірі 238,15 грн. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст.\~141\~ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved