Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

До Московського районного суду м. Харкова надійшла заява Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» про примусову госпіталізацію [PERSON] в психіатричний стаціонар. У судовому засіданні лікар-психіатр, що діє на підставі доручення, підтримав заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] в психіатричний стаціонар, зазначивши, що останній був оглянутий комісією лікарів та відповідно до висновку зазначеної комісії хворий страждає на важке психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдної форми з безперервним типом течії, в результаті чого представляє небезпеку для себе та оточуючих. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву. Законний представник [PERSON] - адвокат Сілко В.В. щодо застосування примусової госпіталізації відносно [PERSON] в психіатричний стаціонар не заперечував. [PERSON] щодо застосування примусової госпіталізації відносно нього остаточно свою думку не висловив. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] був госпіталізований 14.09.2020 року до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3». Направлення на госпіталізацію видане лікарем МШД № 104, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації стали відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від лікаря МШД №104 [PERSON] . На підставі цих відомостей, 14.09.2020 року о 14год.40хв. [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] у прийомному відділенні КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», яка підтвердила висновок про необхідність його госпіталізації. 15.09.2020року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3». Комісія прийшла до висновку про застосування до [PERSON] примусової госпіталізації, згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до висновків зазначеної комісії від 15.09.2020року, [PERSON] страждає на важке психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдної форми з безперервним типом течії, внаслідок якої нині є стійка, виражена параноїдна і афективна симптоматика яка обумовлює неврегульовану поведінку хворого, його агресію і ворожість спрямовану на оточенні, злісно-напружений афект, імпульсивність, відсутність критики до свого стану, внаслідок чого представляє безпосередню небезпеку для себе і оточення (неупорядкована поведінка, агресія до близьких і таких, що оточують, погрожує їм фізичною розправою, руйнівні дії, суїцідальні тенденції, залив сусідів, розгромив квартиру, створив в ній антисанітарні умови). Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про психіатричну допомогу» дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Встановлені факти свідчать про наявність у громадянина [PERSON] психічного захворювання, а також про те, що хворий являє небезпеку для себе та оточуючих, та має потребу в примусовій госпіталізації. Матеріали справи не містять інших протилежних за змістом медичних чи експертних висновків з цього питання. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільним застосувати у відношенні [PERSON] примусову стаціонарну психіатричну допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved