Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням. Позивач просив визнати за ним право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що з 2011 року орендує у відповідачки квартиру [ADDRESS]. Однак він не може зареєструвати своє місце проживання у вказаній квартирі, оскільки [PERSON] не зареєструвала своє право власності на зазначену квартиру у передбаченому законом порядку. Таким чином, порушується його право як наймача зареєструвати своє місце проживання, а тому воно підлягає судовому захисту. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмову заяву про підтримання позову, з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного Як встановлено судом і вбачається з копії договору найму (оренди) квартири від 12 січня 2015 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір оренди нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Як зазначив позивач в позові з 12 січня 2011 року і до теперішнього часу він постійно проживає у спірній квартирі, сплачує орендну плату та усі необхідні комунальні платежі, проводить поточний ремонт. Відповідно до довідки Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за вих. № 226-04.0817 від 29.05.2017 року за даними погосподарської книги № 6 сторінки 142-143 [PERSON] є головою домогосподарства [ADDRESS]. Статтею 158 Житлового кодексу України передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі. Відповідно до статті 159 Житлового кодексу України предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.). Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку. З аналізу вказаних норм вбачається, що наймач має право користуватися житловим приміщенням, а також зареєструвати своє місце проживання в цьому приміщенні у встановленому законом порядку. Разом з тим, на даний момент позивач не може зареєструвати своє місце проживання у квартирі [ADDRESS], оскільки відповідачка [PERSON] не зареєструвала своє право власності на зазначену квартиру у передбаченому законом порядку. Таким чином, порушується право позивача на реєстрацію свого місця проживання як наймача, а тому воно підлягає судовому захисту. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб. З огляду на викладене, суд приймає до уваги наявні докази і приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved