Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , 2003 року народження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що перебуваючи з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, у них народився син [PERSON] [INFO] . 24.11.2005 р. шлюб між ними було розірвано, їх син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться його долею, життям, не відвідує його, жодної участі у вихованні сина не бере. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. З урахуванням викладеного, позивачка звернулася з наведеним позовом до суду та просить позбавити батьківських прав відповідача у відношенні сина. Ухвалою суду від 02.08.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 07.10.2019 року закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала позивач. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с. 7) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.11.2005 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Згідно довідки ( виписки з домової книги про сім`ї та прописку) малолітній [PERSON] [INFO] , зареєстрований за місцем проживання матері за адресою [ADDRESS] ( а.с.14). Згідно з довідкою державного виконавця І.Ю.Удовіченко заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] становить 87933,5 грн. ( а.с. 10-11). Згідно довідки комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 19 Полтавської міської ради Полтавської області від 10.06.2019 року № 01-33/309, видана [PERSON] в тім, що батько учня 10-В класу [PERSON] [INFO] , [PERSON] , не бере участі у шкільному життя дитини ( не спілкується з класним керівником, не відвідує батьківські збори, не бере участі у класних заходах, організованих батьками) і не цікавиться життям сина ( а.с 21). Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Зібрані матеріали у сукупності вказують, що громадянин [PERSON] свідомо не бажає приймати участь у вихованні сина, ухиляється від виконання своїх обов`язків відносно малолітнього [PERSON] [INFO] , що згідно із ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідача до своєї дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах малолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно до його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved