overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін є спільна дитина [PERSON], 09.04.1998 р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.05.201998р. [PERSON], 09.04.1998 р. н., є студенткою 1 курсу Одеського Національного університету імені [PERSON], що підтверджується довідкою від 25.03.2016р. Згідно до ч.1 ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи, а саме виписного епікризу №4498, вбачається, що відповідач має ряд захворювань, а саме: нестабільна стенокардія, постінфарктний та атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу та церебральний атеросклероз. Враховуючи матеріальний стан відповідача,його стан здоровя та можливість надання ним матеріальної допомоги, cуд вважає, що з нього слід стягувати грошові кошти у розмірі 500 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON], до досягнення нею 23 років.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До Словянського міськарйонного суду Донецької області звернулося ПАТ «Укрсоцбанк» з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] з 08.04.2014 року. відповідачка по справі є його матір'ю, з березня 2006 року мати у квартирі мешкала лише періодично, а у липні 2014 року взагалі вибула з квартири та більше не поверталася, речей не зберігає. Тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач, [PERSON] не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії договору дарування квартири від 08.04.2014 року, вбачається, що [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS]. [PERSON]. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області №2-544/-2010 від 29.01.2010 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON], стягнуто аліменти на його утримання, призначено [PERSON] опікуном над онуком [PERSON] З копії довідки № 22 від 03.06.2016 року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], однак з липня 2014 року в квартирі не проживає, особистих речей не зберігає. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] в квартирі не проживає, не є власником квартири, та на даний час не є членом сім'ї позивача, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а тому [PERSON], до шлюбу [PERSON], необхідно визнати такою, що втратила право користуватися квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2016 року. Між позивачем та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про розподіл спільного сумісного майна подружжя немає. Дітей від шлюбу не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 03 березня 2016 року у виконкомі Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області (актовий запис № 1 від 03.03.2016 року). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON]в судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, дала згоду на розірвання шлюбу з позивачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 03 березня 2016 року у виконкомі Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (актовий запис № 1 від 03.03.2016 року). (а. с. 19) Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна немає. Спільних дітей подружжя не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, позивач та відповідач тривалий час мешкають окремо один від одного, шлюбні стосунки не підтримують, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з заявою, про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтували тим, що 31 липня 1999 року помер [PERSON], який 22.07.1998 року заповідав йому усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось складалось, який посвідчено приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу [PERSON] за № 2520. Вважає, що шестимісячний строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, оскільки не має юридичної освіти та не мав достатньо коштів для оформлення спадщини. Тому, просить суд ухвалити рішення, яким визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у її відсутності, рішення просить винести на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог, та вважає за належне задовольнити їх в повному обсязі, з наступних підстав. З достовірністю встановлено, що 15 березня 2015 року померла [PERSON] у м. Дружківка, смт. Новогродівка, Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-НО № 818668 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 227. Як вбачається з копії Свідоцтва про народження позивача серії ГД № 268940, виданого 17 квітня 1944 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії заповіту від 22.07.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Горлівскього міського нотаріального округу [PERSON], за № 2520 [PERSON] зробила розпорядження: усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповідала [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємців, які пропустили строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їм додатковий строк, достатній для подання ними заяв про прийняття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 131, 213, 215, 221 ЦПК України, Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності, на підставі договору дарування від 01.09.2008 року, належить квартира за адресою: [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі зареєстрована її сестра [PERSON] та племінниця [PERSON]. З 20 жовтня 2012 року відповідачі виїхали за кордон до Росії де і проживають до теперішнього часу. З того часу відповідачі не приймають участі по утриманню квартири та сплати податків, особистих їх речей в будинку не має. Тому просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач та її представник не зявились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, проте надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач є власником квартири № 18, в будинку № 58, розташованого по вул. Університетська у місті Словянськ Донецької області, на підставі договору дарування від 01.09.2008 року. Відповідно до акту виданої Головою ОСМД «Леніна 58» - [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], однак з 20.10. 2012 року не проживають у вищевказаному домоволодінні. Таким чином, відповідачі набули право на користування житловим приміщенням, як члени сімї позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другої наведеної статті передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON], [PERSON] не мешкають в квартирі [ADDRESS] більше трьох років, мешкають в іншому місці та добровільно відмовляються знятись з реєстрації, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2003 року, належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. У вищевказаному володінні зареєстрована його донька - [PERSON] В січні 2006 року відповідач виїхала за кордон - до Росії де і проживає по нині. З того часу відповідач не приймає участі по утриманню домоволодіння та сплати податків, особистих її речей в будинку не має. Тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2003 року. Відповідно до Довідки про склад сім'ї виданої комітетом мікрорайону «Центр-1» [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак з 01.01. 2006 року не проживає у вищевказаному домоволодінні. Таким чином, відповідач набув право на користування житловим приміщенням, як член сім'ї позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другої наведеної статті передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не мешкає в будинку [ADDRESS] більше десяти років, мешкає в іншому місці та добровільно відмовляється знятись з реєстрації, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач отримав у користування житлове приміщення у гуртожитку, розташованому за адресою: м. Словянськ, вул.. Фрунзе 4, к.321, що належить ПАТ «Словважмаш» на праві приватної власності. [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою 29.04.1998 року, але фактично з травня 2014 року за цією адресою не проживає, про що було складено акт обстеження. [PERSON], [INFO] було зареєстровано як неповнолітню дитину відповідачки за заявою останньої. У займаних житлових приміщеннях відсутнє майно відповідачів, їх місцезнаходження не відоме. Оскільки відповідачі зареєстровані у кімнаті гуртожитку, позивач не має можливості вільно розпоряджатися своїм майном і заселити в кімнату інших осіб. Тому, просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. У судове засідання представник позивача не зявилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, відомостей про неявку не надали. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи з достовірністю встановлено, що позивач є власником гуртожитку, розташованого по вул.. Фрунзе, 4 у місті Слов»янськ Донецької області, на підставі рішення Господарського суду Донецької області від 26.01.2004 року. Відповідно до акту обстеження, в складі начальника СБС [PERSON], швейцара гуртожитку [PERSON] встановлено, що [PERSON] та її неповнолітня дитина [PERSON] [INFO], в гуртожитку по вул.. Фрунзе , буд. 4, к. 318 зареєстровані, але фактично не проживають з травня 2014 року, їх особисті речі в кімнаті відсутні. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, якщо ця особа відсутня понад встановлені строки. В частині стягнення судового збору, суд вирішує дане питання у відповідності до ст. 88 ЦПК України, та стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з позовом до [PERSON] про зняття з реєстрації трудового договору, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював у відповідача продавцем непродовольчих товарів з 05.05.2010 року про що укладено трудовий договір, який зареєстровано за №05371000372 від 05.05.2010 у Слов'янському міському центрі зайнятості. З 14.04.2014 року відповідач припинив свою трудову діяльність, перестав виплачувати йому заробітну плату, місцезнаходження відповідача не відомо. Оскільки позивач не може розірвати трудовий договір та працевлаштуватися на іншу роботу, тому, після уточнення позовних вимог, просить суд розірвати трудовий договір укладений між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON], який зареєстровано за №05371000372 від 05.05.2010 у Слов'янському міському центрі зайнятості. В судове засідання позивач не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було призначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або трудового договору та у випадках, передбачених частиною статті 38 цього кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. Відповідно до п.3 трудового договору фізична особа зобов'язується оплачувати працю працівника у розмірі 1220 грн. на місяць. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з квітня 2014 року відповідач порушив умови виконання трудового договору, що виразилося у несплаті заробітної плати з квітня 2014 року, ненадання робочого місця позивачеві, оскільки відповідач не здійснює підприємницьку діяльність, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а трудовий договір підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином , відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивача від сплати судового збору звільнено. На підставі викладеного та

Outcome: approved