Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №б/н від 20.11.2006 року в сумі 14 419,54 грн. В обґрунтування позову покликаються на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.11.2006 року [PERSON] 20 листопада 2006 року отримав кредит 17400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач в свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим у позивача виникло право на звернення до суду з вимогами про стягнення коштів за договором, яка становить 14 419,54 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові, просить суд їх задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, посилаючись на письмові заперечення, просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, оцінюючи долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.11.2006 року [PERSON] 20 листопада 2006 року отримав кредит 17400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У відповідності до положень ст.. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст.. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася , та сплати процентів, належних йому відповідно до вимог ст.. 1048 ЦК України. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час , протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору . Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином . Кредитним договором обумовлено, що договір діє з моменту його укладення до повного виконання зобов'язань сторонами , тобто термін дії договору обумовлений моментом повного виконання зобов'язань Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи , представник позивач надав суду копію судового наказу Рівненського міського суду від 22 липня 2008 року по справі № 2 н - 898/08, згідно якого з [PERSON] стягнуто 13215,46 грн. заборгованості. Позивачем надано відповідну заяву про видачу судового наказу на підставі якої виданий судовий наказ. Зі змісту заяви вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача 13215,46 грн.- заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 25.05.2008 року, яка складається з: 9291,63 грн. - заборгованості за кредитом; 3923,83 грн. - заборгованості за користування кредитом. Постановою державного виконавця ДВС Рівненського міського управління юстиції Іл’юк Н.В. від 23.04.2009 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 13296,54 грн. Постановою державного виконавця від 11.01.2012 року закінчено виконавче провадження, оскільки борг утримано повністю із заробітної плати боржника товариством ПАТ «Рівнеазот». Виконання грошового зобов'язання відповідача підтверджується копіями платіжних доручень: № 12318 від 06.12.2010 року; № 75 від 05.01.2011 року № 1113 від 04.02.2011 року; № 2212 від 04.03.2011 року, які оглянуті та досліджені в судовому засідання . Крім того , факт сплати заборгованості не заперечує представник позивача. Отже, в ході виконавчого провадження, відповідач виконав рішення суду сплативши 9291,63 грн. - заборгованості за кредитом; 3923,83 грн. - заборгованості за користування кредитом. Таким чином, станом на 04.03.2011 року (дата останньої проплати за заборгованістю, яка стягувалась у виконавчому провадженні з примусового виконання судового наказу), відповідач погасив суму 9291,63 грн - основного боргу за кредитним договором та 3923,83 грн. - заборгованості за користування кредитом. Відтак з 04.03.2011 року, будь - які нарахування позивачу грошових сум за кредитним договором від 20.11.2006 року є протиправними. У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов»язання припиняється виконанням , проведеним належним чином. У відповідності до ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Відповідно до роз»яснення наданих у п.17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав , передбачених договором або законом . Наявність судового рішення про задоволенні вимог кредитора , яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання , оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Суд оцінюючи докази враховує, що позивач мав право нарахувати відсотки за користування кредитом за період з дня звернення до суду за видачею судового наказу з 02.06.2008 року до дня погашення тіла кредиту 04.03.2011 року. Станом на 02.06.2008 року заборгованість по тілу кредиту становила 9291,63 грн. Як вже зазначалось вище, за судовим наказом від 22 липня 2008 року по справі № 2 н - 898/08 стягнуто 9291,63 грн. - заборгованості за кредитом;3923,83 грн. - заборгованості за користування кредитом. Водночас, відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу основна сума боргу. Отже, суми, що стягувались під час виконавчого провадження в першу чергу погашали відсотки за користування кредитом - 3923,83 грн. а потім тіло кредиту -9291,63 грн. (згідно судового наказу). 06 грудня 2010 року сплачено заборгованість в сумі 3701,47 грн. - за правилами ст.534 ЦК України, вказана сума зарахована на часткове погашення відсотків. Залишок по відсоткам - 222,36 грн. 05 січня 2011 року сплачено заборгованість в сумі 3808,39 грн. Вказаним платежем погашений залишок по відсоткам в розмірі 222,36 грн., різниця (3586,03 грн.) зарахована на часткове погашення тіла кредиту. Подальші платежі від 04.02.2011 року в сумі 2937,01 грн. та від 04.03.2011 року в сумі 2768,59 грн. зараховувались на оплату основного боргу кредиту. Відповідно до умов кредитного договору, базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 3 відсотка на місяць із розрахунку 360 днів в році (тобто 36 % річних). Судом здійснено розрахунок відсотків за користування кредитом з 02.06.2008 року по 04.03.2011 року з урахуванням оплат, здійснених відповідачем: з 02.06.2008 року по 05.01.2011 року - 9291,63 х 36%: 360 днів / 100% х 948 днів =8808,46 грн. З 06.01.2011 року по 04.02.2011 року - 5705,60 х 36%: 360 днів / 100% х 30 днів = 171, 17 грн.; З 05.02.2011 року по 04.03.2011 року - 2768,59 х 36%: 360 днів / 100% х 29 днів = 80,30 грн. Крім того суд враховує, що при винесені рішення про стягнення заборгованості необхідно застосувати строки позовної давності до вимог позивача. Суд вважає за необхідне задовольнити заяву про застосування наслідків спливу позовної з урахуванням наступного. Позивач звернувся до суду з позовом в 12 лютому 2014 року, з пропуском 3 - річного строку позовної давності за стягненням відсотків за користування кредитом. А тому, заборгованість відповідача у вигляді відсотків за кредитом, яка може бути стягнута в межах строку позовної давності становить 80,30 грн. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, п.1ч.2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За умовами кредитного договору, а саме п. 5.4 Правил користування платіжною карткою, Позичальник щомісячно погашає відсотки за користування кредитом за попередній місяць. Таким чином, вказаним пунктом договору деталізовані окремі зобов'язання Відповідача по поверненню відсотків частинами (щомісячно). Отже, строк позовної давності слід обчислювати по кожному (щомісячному нарахуванню відсотків окремо). Отже, на момент звернення позивача до суду сплив строк позовної давності: загальний (3 роки) - за позовними вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 02.06.2008 року по 04.02.2011 року в сумі 8 979,63 грн. та нарахованій комісії в сумі; спеціальний (один рік) - за позовними вимогами про сплату штрафу. Відповідно до норм ст. 267 ЦК України,позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. А тому, заборгованість відповідача у вигляді відсотків за кредитом, яка може бути стягнута в межах строку позовної давності становить 80,30 грн., яка підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, ст.ст.526, 527, 530, 553,554, 610, 611,1054 ЦК України

Outcome: partial