Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 29.12.2020 року надійшла позовна заява органу опіки і піклування Оратівської районної державної адміністрації до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] не розлучені, але разом не проживають, мають чотирьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] має ще малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають біля бабусі [PERSON] в с. Чагів Оратівського району Вінницької області. Батьки не виконують свої батьківські обов`язки, не беруть участі у вихованні своїх дітей, не займаються їх фізичним та духовним розвитком. Зі слів бабусі [PERSON] малолітній [PERSON] проживає біля свого батька [PERSON] . 07 лютого 2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Оратівської райдержадміністрації розглядалось питання про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та було прийнято рішення визначити місце проживання дітей біля батька [PERSON] в с. Володимирівка Іллінецького району Вінницької області. Проте до цього часу батько дітей не забрав і вони так і проживають біля бабусі. Орган опіки і піклування вважає, що зазначені факти можна розцінювати як свідоме нехтування батьками [PERSON] та [PERSON] своїми батьківськими обов`язками відносно своїх дітей, тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та прийняти рішення про стягнення аліментів на дітей. Ухвалою суду від 21.01.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом органу опіки і піклування Оратівської районної державної адміністрації до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначено підготовче судове засідання на 16.02.2021 року. Підготовче судове засідання, призначене на 16.02.2021 року, відкладено у зв`язку з неявкою позивача та відповідача на 23.03.2021 року. Ухвалою суду від 23.03.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 13.04.2021 року. В судове засідання, призначене на 13.04.2021 року, позивач не з`явився, повноважного представника не направив. При цьому, 13.04.2021 року представник позивача Кучерява Н.В. яка діє на підставі довіреності № 01-43/327 від 23.02.2021 року, надала суду заяву (Вх. № 1199/21-Вх від 13.04.2021 року), згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути без її участі. В судове засідання, призначене на 13.04.2021 року, відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився. При цьому, 16.02.2021 року [PERSON] надав суду заяву (Вх.№ 521/21-Вх) про розгляд справи без його участі. Проти позбавлення його батьківських прав не заперечує. В судове засідання, призначене на 13.04.2021 року, відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилась. Заяв та клопотань суду не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] ; батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] народилась [INFO] ; батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] народився [INFO] ; батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] народилась [INFO] ; батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] народився [INFO] ; батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно характеристики № 358 від 09.11.2020 року, виданої Чагівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, [PERSON] за період проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони; вихованням та доглядом за дітьми не займається. Як вбачається з рішення комісії з питань захисту прав дитини при районній державній адміністрації Оратівського району Вінницької області № 4 від 07.02.2019 року, визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В довідці № 668 від 09.11.2020 року, виданій Чагівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, вказано, що [PERSON] на території сільської ради не зареєстрований. Відповідно до довідки № 667 від 09.11.2020 року, виконавчого комітету Чагівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають біля баби - [PERSON] по [ADDRESS] з 24.04.2015 року. Відповідно до висновку Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області № 01-51/2548 від 29.12.2020 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] відносно його дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є доцільним та відповідає інтересам дітей. Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, оскільки підтверджено ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, тому існують підстави для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Крім того, згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі 1/2 частина всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, до досягнення старшою дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей, відкриті у банківській установі; з [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, до досягнення старшою дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей, відкриті у банківській установі. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дитини, суд дійшов висновку про існування правових підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі ст.ст. 150,155, 164-166, 180-183 СК України,

Outcome: approved