Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю. Просить визнати за нею право власності на житлову квартиру [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що у 2002 році вона отримала від колишньої Камківської сільської Корюківського району Чернігівської області у користування житлову квартиру [ADDRESS] . Саме з того часу вона постійно користувалася вищевказаним майном. Отримати правовстановлюючі документи на зазначене майно вона не змогла, оскільки право власності на житлову квартиру [ADDRESS] , не було належним чином оформлено відповідно до законодавства. За таких обставин, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позову. Представник третьої особи належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З доданих до позовної заяви та досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наступне. У 2002 році позивач отримала від колишньої Камківської сільської Корюківського району Чернігівської області у користування житлову квартиру [ADDRESS] . Саме з того часу вона постійно користувалася вищевказаним майном. Отримати правовстановлюючі документи на зазначене майно вона не змогла, оскільки право власності на житлову квартиру [ADDRESS] , не було належним чином оформлено відповідно до законодавства. За таких обставин, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння;добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Таким чином, після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. З огляду на викладене підстав для задоволення позову суд не вбачає. Сплачений судовий збір у розмірі 871 грн. 50 коп. залишити за позивачем.

Outcome: dismissed