Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся з позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, внаслідок отримання професійного захворювання, третя особа відділ виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Красноармійськ Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з відповідачем по справі він знаходився у трудових відносинах з 2007 року, працюючи з 03.10.2009 року горноробочим очисного забою 5 розряду підземним з повни робочим днем в шахті. Під час виконання трудових обов'язків, а саме 14 червня 2015 року о 08 год. 30 хв. з ним стався нещасний випадок, в результаті якого отримав травму, а саме: відкриту черепно мозкову травму, забій головного мозку зі стійкою цефалгією, вираженою вестибулопатією, забій м'яких тканин обличчя з наявністю садин, гематом. Нещасний випадок був пов'язаний з виробництвом, внаслідок чого, позивачу було видано акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1. Після отриманої травми позивач тривалий час знаходився на лікуванні, але відновити своє здоровя не зміг у зв'язку з чим, в 24 вересня 2015 року пройшов МСЕК та йому була встановлено 30% втрати працездатності і 3 групу інвалідності. Крім того, позивачу було протипоказана тяжка фізична праця, підземні умови праці, психо\-емоційні загрузки, праця на висоті, а також було рекомендовано «Д» нагляд та лікування у невролога, стаціонарне лікування, медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування. Після встановлення втрати працездатності, відділенням виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Красноармійськ були призначені страхові виплати: втрачений заробіток та одноразова допомога. У виплаті моральної шкоди Фондом було відмовлено. Вважає, що моральну шкоду, спричинену ушкодження здоров'я повинен відшкодувати відповідач за нижченаведених підстав: Спричинена позивачу моральна шкода полягає у завданні йому моральних та фізичних страждань з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя та порушенням звичайного способу життя. Після отриманих тілесних пошкоджень, позивач тривалий час відчував фізичний біль, а саме: в нього дуже боліла травмована голова та обличчя. Від відчуття сильної болі почалися безсоння, головокружіння, нудота, слабкість. Для того, щоб зменшити біль позивачу прийшлось приймати знеболююче. По сей день він не може жити повноцінним життям до якого звик, а саме: у період мого лікування не міг зустрічатися з друзями, повноцінно спілкуватися зі своєю сім'єю та родиною, тому що в нього були постійні болі та він з цього приводу був дуже дратівливий. Позивач тривалий час вимушений був знаходитися на лікуванні. Крім того, з моменту травми та по цей час постійно лікується та приймає ліки, так як без цих лік він відчуваю фізичний біль. Усе це доставляло позивачу значні моральні страждання та значно порушило його звичайний спосіб життя. Крім того, із-за того, що він постійно відчуває болі від отриманих травм, він став себе відчувати як чоловік у преклонному віці. Позивач не відчуває, що він ще молодий чоловік, так як щоб він не робив, йому постійно необхідно пам'ятати про медичні противопоказания, а у іншому випадку стан здоровя становиться гірше. Крім того, позивача ні як не залишають страхи стосовно того, що отримана ним травма у подальшому дуже негативно може сказатися на здоровї та в нього можуть бути негативні наслідки. Він дуже переживає за стан свого здоровя з цього приводу. Лікарі під час лікування сказали позиачу, шо у подальшому він може залишитися на все життя інвалідом. У звязку з отриманими травмами відчуває себе неповноцінним чоловіком, він молодий чоловік, у нього є сім'я, яку він повинен забезпечувати. Однак, тривалий час із-за лікування не мав можливість та і зараз не має можливості як раніше працювати та заробляти кошти на шахті для утримання своєї родини. З приводу реабілітації також ще нічого невідомо. Позивач молодий чоловік, а вже став інвалідом. Його родині вкрай необхідне матеріальне утримання з його боку, а він не знає, як буде жити родина надалі, якщо він більше не зможе працювати в шахті. Все це доставляє позивачу моральні страждання. За весь цей час відповідач по справі жодного разу не звернувся до позивача з пропозицією відшкодувати йому завдану моральну шкоду. Так як відповідач по справі у добровільному порядку не бажає відшкодувати завдану моральну шкоду, він вимушений замість того, щоб спокійно лікуватися та поправляти своє здоров'я збирати документи та звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, так як відповідач по справі у добровільному порядку не бажає цього робити. Усі ці дії викликають у нього обурення, так як із-за отриманих травм відчуває фізичний біль та моральні страждання, в нього було порушило звичайний уклад життя, із здорової людини в один міг став інвалідом на все життя. Думки про все це його дуже гнітять, розбудовують і доставляють моральні страждання. Все це порушило звичайний спосіб життя, відобразилося на стані здоровя та спричинило моральну шкоду, яку позвач оцінює у 60 000 гривень. Вважає, що ця сума лише частково компенсує ті переживання та страждання які він переніс та продовжує нести, а просить стягнути цю з відповідача на його користь. Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи буз його участі, за участю його представника. На позовних вимогах наполягає. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» надала клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача. На запереченнях наполягає у повному обсязі, якщо у разі прийняття рішення судом про стягнення моральної шкоди на користь позивача просять суд врахувати загальну практику судів з аналогічних справ (стягнути 300 гривень за 1 % втрати працездатності). В наданих суду запереченнях зазначили, що позивачу фондом професійних захворювань були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсували йому втрачений заробіток. Під час виконання своїх професійних обовязків позивачем були порушені нормативні акти з охорони праці та Закон України «Про охорону праці». Факт наявності моральної шкоди визначається медико-соціальною експертною комісією, згідно «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженому Наказом Міністерства охорони здоров'я від 22.11.1995р. №12 на основі висновків медичних закладів, в тому числі лікаря-психіатра, про перенесений стрес чи депресію потерпілим на виробництві. При встановленні факту моральної шкоди МСЕК враховує як характер каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, так і залишкову працездатність потерпілого. В п.4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що в позовній заяві має бути зазначено з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами підтверджується моральна шкода. Позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не представив медичні документи, які б підтверджували перенесення позивачем стресових, агресивних і других негативних проявів стану його здоров'я. Відсутність звернень позивача до лікаря-психіатра говорить про те, що психічний стан його здоров'я не має відхилень від норми і не потребує психічної корекції лікаря. Згідно ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань. На думку Відповідача при винесенні рішення визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен врахувати вимоги розумності та справедливості, про що зазначено в п. З ст. 23 ЦК України. На підставі викладеного, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Красноармійську до судового засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд розглянути та закінчити справу без участі представника відділення та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працював на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 03.09.2007 року по 02.11.2015р. (а.с.7-8). Згідно акту за формою Н-5 від 01.07.2015р. розслідування нещасного випадку, 14.06.2015р з [PERSON] стався нещасний випадок. Комісія прийшла до висновку, що відповідно до п.15, пп.1 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві, і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1 (а.с.3-4). Згідно акту за формою Н-1 від 1.07.2015р.про нещасний випадок, повязаний з виробництвом встановлено, о причиною нещасного випадку є особиста необережність потерпілого під час пересування по гірничим виробкам. Діагноз згідно з листком непрацездатності: ВЧМТ, забій головного мозку зі стійною цефалгією, вираженою вестибулопатією, забій мяких тканин обличчя з наявністю садин, гематом (а.с.5-6). [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 14.06.2015р. по 30.06.2015 року з діагнозом ЧМТ, забій головного мозку зі стійною цефалгією, вираженою вестибулопатією синдромом ВСД по змішаному типу (кризи 18.06.15, 26.06.2015) вираженим астеноневротичним синдромом, забій мяких тканин обличчя з наявністю садин, гематом (виробнича травма 14.06.2015) (а.с.9). [PERSON] оглянутий головним нейрохірургом Департамента охорони здоровя Донецької облдержадміністрації 14.08.2015р. (а.с.10). 24.09.2015 року згідно довідок Медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено 30 % первинно втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності строком до 01.10.2016 року, потребу в медикаментозному та санаторно - курортному лікуванні, протипоказана тяжка фізична праця, підземні умови праці, психо\-емоційні загрузки, праця на висоті, а також було рекомендовано «Д» нагляд та лікування у невролога, стаціонарне лікування (а.с.11, 12). Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно зі статтями\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасними випадками на виробництві, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Також є безпідставними доводи відповідача про ненадання позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, оскільки сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні. Відповідно до частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 30000 гривень. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, так як позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від їх сплати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial