Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом, в якому просить: - позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] ; - позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] ; - стягувати щомісячно з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання онука - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позову і до повноліття дитини; - стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання онука - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позову і до повноліття дитини; - допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць (а.с.3-7). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, [PERSON] , є рідною матір`ю [PERSON] , яка, в свою чергу є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] має батька [PERSON] . Отже, позивач, є рідною бабусею [PERSON] . У серпні 2019 року [PERSON] залишила позивачу на виховання свою дитину [PERSON] . Дитина страждає на дитячий церебральний параліч, має статус дитини з інвалідністю, потребує постійного стороннього догляду та додаткової уваги. Відповідач [PERSON] знає про такий стан здоров`я дитини, але все ж таки залишила сина без належної уваги та турботи. Увесь час позивач намагалася достукатися до своєї дочки, неодноразово вказувала їй про необхідність належного виконання своїх батьківських обов`язків щодо її сина. Але Відповідач залишала усі прохання без уваги та не виходила на зв`язок. Весь час перебування онука у родині бабусі, Відповідач [PERSON] не приділяла до власної дитини ані належного батьківського догляду, ані належного харчування, ані забезпечення належного побуту. Неодноразові бесіди з відповідачем про необхідність належного виконання нею батьківських обов`язків щодо власної дитини не надали жодного результату. Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] і на протязі життя дитини жодним чином не цікавився його життям, не піклувався про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, жодного разу не забезпечував сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, в той час коли він хворів. Батьки не спілкуються з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ним дошкільної освіти. За вказаних підстав позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги (а.с.32). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.34). Також відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду нотаріально посвідчені заяви в яких надають згоду на позбавлення їх батьківських прав відносно їх сина [PERSON] , [INFO] , з позовними вимогами повністю погоджуються, справу просять розглянути без їх участі (а.с.35,36). Представник третьої особи надала заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, справу просила розглянути без її участі з урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування (а.с.33). Відповідно до положень ст.200 ЦПК України суд може ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2015 року та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження (а.с.10,12). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Батьки малолітнього [PERSON] самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Не приймають участі в житті дитини, не цікавляться його розвитком, не спілкуються з ним, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Малолітній [PERSON] є дитиною з особливими потребами, має інвалідність з дитинства, потребує постійного стороннього догляду та додаткової уваги (а.с.13). Мати [PERSON] та батько [PERSON] свідомо нехтують своїми обов`язками щодо дитини. З серпня 2019 року по теперішній час дитина мешкає в сім`ї бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Бабуся самостійно займається лікуванням дитини, вихованням та утриманням. За інформацією КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області [PERSON] , [INFO] знаходиться під наглядом лікаря педіатра з народження, перебуває на диспансерному обліку у лікаря невропатолога та лікаря ендокринолога. З 08.06.2017 на утримання дитини призначено соціальну допомогу як інваліду дитинства. З дитиною на прийомі у лікаря педіатра була бабуся [PERSON] , яка сумлінно виконує всі рекомендації лікаря (а.с.27). Мати [PERSON] та батько [PERSON] надали нотаріально засвідчені заяви, в яких зазначили, що надають згоду на позбавлення їх батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] (а.с.35,36). Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] щодо їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що надав суду відповідний висновок (а.с.25-26). Викладені обставини свідчать про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо виховання і утримання малолітньої дитини, так як вони не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на розвиток дитини, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ним загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Згідно ст.164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Враховуючи, що відповідачі ухиляються від виконання обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку своєї дитини, суд дійшов висновку, що вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Також задоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів оскільки у відповідності зі ст.ст.180, 181, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище і стан здоров`я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Ч.1 ст.191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що відповідачі ухиляються від виконання обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку своєї дитини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стаття 6 Закону України передбачає, що судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 07.04.2021 (а.с.1). Враховуючи, що позивача від сплати судового збору звільнено (в частині позовних вимог про стягнення аліментів), то з відповідачів слід стягнути судовий збір в розмірі по 908,00 грн. з кожного на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved