Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 01.12.2014 залучено до участі у справі правонаступника позивача, його сина - [PERSON] у зв'язку із смертю позивача [PERSON]. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON]. На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з належними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та грошових вкладів з усіма належними процентами та компенсаціями що знаходяться у Барському ТВБВ Ощадного банку № 10001\\056 на рахунках № [NUMBER] на суму 7306,12 грн. та № [NUMBER] на суму 7737,25 грн. При зверненні до нотаріальної контори позивач дізнався про існування заповіту на ім'я відповідача. Вважаючи заповіт недійсним позивач просив суд визнати заповіт, посвідчений 19.07.2012 за реєстром № 1301 приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Мельником О.М. та визнати за ним право власності на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні. Відповідач по справі [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON]. Останнім місцем проживання, місцем смерті спадкодавця та місцем відкриття спадщини відповідно до вимог ст.1221 ЦК України є м. Бар Вінницької області. На день його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з належними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та грошових вкладів з усіма належними процентами та компенсаціями що знаходяться у Барському ТВБВ Ощадного банку № 10001\\056 на рахунках № [NUMBER] на суму 7306,12 грн. та № [NUMBER] на суму 7737,25 грн. Власність спадкодавця на житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.02.1989 року № 137. Згідно заповіту від 19.07.2012 за реєстром № 1301 [PERSON] усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і нащо матиме право за законом заповів [PERSON] (а.с.150). Відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1ст. 255 цього ж Кодексу правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №2 від 30.01.2017 року встановлено, що на час складання заповіту 19.07.2012 року [PERSON] страждав на хронічне душевне захворювання у вигляді судинної деменції. На час складання заповіту від 19.07.2012 року [PERSON] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.172). Цей висновок експертизи, проведений у прядку і відповідності до вимог ст. 143 ЦПК України, Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, є науково обґрунтованим, узгоджується з доказами у справі, тому суд вважає його належними доказом. Хоча висновок експертизи є лише одним із доказів у справі і йому слід давати оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.02.2012 року № 6-9 цс 12, яка відповідно до ч. 1ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Будь - якими доказами висновок експертизи не спростований. Враховуючи викладене та те, що складання заповіту від 19.07.2012 року не відповідало волі заповідача, оскільки на час складання спірного заповіту він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що встановлено висновком посмертної судово-психіатричної експертизи, суд вважає що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, а тому залишався єдиним спадкоємцем першої черги за законом. На підставі ст. ст. 203, 215, 255, 1216, 1233, 1257 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», ст. 1261 ЦК України,

Outcome: approved