Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2005р. до дня смерті [PERSON] . Свою позовну заяву позивач обґрунтував тим, що з 2005 року позивач [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] , вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, сплачували комунальні послуги, купували побутову техніку, їжу. За трагічних обставин у [PERSON] не залишилося прямих родичів та людей, котрі могли б піклуватися про неї. Через хвороби, які спричинили неможливість забезпечити власне існування, вона потребувала допомоги заявника. Позивач взяв на себе відповідальність по догляду за [PERSON] . Забезпечував її усім необхідним, у тому числі ліками, здійснював платежі пов`язані з побутом, до самої її смерті, взяв на себе також всі витрати по похованню. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина що складається з квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач [PERSON] , він будучи спадкоємцем 4-ї черги, прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем однією сім`єю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, спадкодавців інших черг не має. Позивач [PERSON] звернувся за до приватного нотаріуса, однак йому було роз`яснено про його звернення до суду з позовом про захист своїх прав. Крім того, під час оформлення спадщини позивачу [PERSON] стало відомо про те, що громадянка [PERSON] незаконно заволоділа вищевказаною квартирою, та 22.03.2016 р. стала власником майна [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвоката Маляр В.Ю. не з`явилися, про час та місце розгляду справи, які були повідомлені судом належним чином. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Маляр В.Ю. надійшли до суду письмової заяви в яких позовні вимоги підтримав, в повному обсязі, просив позов задовольнити, у зв`язку з введенням нокдауну та карантинними обмеженнями провести розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача [PERSON] .. Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 9646 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , яке видано Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 31.01.2005р. (а.с.18). та зареєстровано в Державному реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості» № 6997164 від 13.04.2005р. (а.с.17). Судом встановлено про те, що 25.07.1975 р. між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, який було розірвано 29.05.1979р., актовий запис № 375, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00028471103 від 10.11.2020р. (а.с.63-64) та підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 00028473342 від 10.11.2020р. (а.с.65-66). Також, судом встановлено про те, що 22.11.1955 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00028475301 від 10.11.2020р. (а.с.67-68). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 01.07.1972р., що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 00028473957 від 10.11.2020р. (а.с.69-70). В судовому засіданні та з матеріалів справи вбачається про те, що з 2005 року позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, за час спільного проживання спільно ним користувалися, витрачаючи кошти на харчування, придбання одягу, до смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що також підтвердили в письмових поясненнях [PERSON] та [PERSON] , які містяться в матеріалах справи. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Отже, позивач має право на спадкування майна померлого у четверту чергу, якщо доведе факт проживання з ним однією сім`єю. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриттяспадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Також Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно із чч.1, 2 ст.21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Європейський суд з прав людини при розгляді справи Кичана зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом. Частиною 1,2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до чч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими,речовими іелектронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 2 цієї статті встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved