Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до комунальної установи «Центральна районна лікарня», комунальної установи «Лікувально-профілактична установа міська лікарня № 5» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 400000,00грн., завданої працівниками відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] неналежним виконанням своїх посадових обовязків. В позовній заяві посилався на те, що 03.07.2011 року водій [PERSON] в стані алкогольного спяніння спричинив ДТП, в наслідок якого помер син позивачів [PERSON] Проте через порушення вказаними лікарями своїх посадових обовязків було складено з недоліками медичні документи щодо стану спяніння [PERSON], в звязку з чим судом, що розглядав кримінальну справу стосовно [PERSON]В, вказаний документ було визнано недопустимим доказом, що дало можливість застосувати до [PERSON] амністію та звільнити від кримінальної відповідальності. 31.05.2016 року постановою слідчого була визнана вина медичних працівників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та причинний зв'язок їх халатних дій із звільненням [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі акту амністії. Більше ніж шість з половиною років позивачі відчувають моральні страждання, спричиненні їм неправомірними діями медичних робітників, які проявляються в душевних стражданнях та по життєвими негативними наслідками, які повязані із не притягненням до кримінальної відповідальності винуватця смерті їх сина. Враховуючи те, що вказані лікарі є працівниками медичних установ відповідачів по справі, вважали, що КУ «ЛПУ міська лікарня № 5» та КУ «ЦРЛ» мають відшкодувати позивачам моральну шкоду, яку вони оцінили в 400 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнив, вказавши, що з відповідачів на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам, слід стягнути по 200000 грн. для кожного позивача, та пояснив, що водій [PERSON], який винний у смерті їх сина, не поніс справедливого покарання через те, що внаслідок халатних дій лікарів, у кримінальній справі було втрачено важливий для потерпілих доказ щодо наявності в крові обвинуваченого етилового спирту, що, в свою чергу, було б поставлено йому у провину та позбавило би можливості застосувати до [PERSON] амністію. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на те, що між діями вказаних лікарів та не притягненням до відповідальності [PERSON] відсутній причино-наслідковий звязок, та позивачами не надані докази щодо їх вини, а також щодо спричинення позивачам моральної шкоди, а також його розміру. В матеріалах справи також наявне заперечення на позовні вимоги, підписані головним лікарем КУ «ЛПУ міська лікарня №5» та датовані 12.09.2017 року, в яких зазначено, що позивачі не надали доказів до позовної заяви, які б підтверджували заподіяння їм моральної шкоди діями медичних працівників. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та їх представник [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В тому числі вказані треті особи отримували судові повістки за місцем їх роботи, а їх представник повідомлялася про час та місце розгляду справи особисто в приміщенні суду, а також шляхом надсилання за адресою проживання судових повісток. В судовому засіданні, що відбулось 31.10.2017 року, 04.12.2017 року, 11.12.2017 року, 20.12.2017 року представник третіх осіб [PERSON] надала пояснення щодо відсутності вини вказаних лікарів у спричиненні позивачам моральної шкоди. Розгляд справи неодноразово відкладався через необхідність витребувати додаткові докази по справі та через невчасне їх надходження до суду. Також розгляд справи відкладався у звязку із неявкою представника відповідача та неодноразову неявку в судове засідання третіх осіб та їх представника. Крім того, у звязку із значною кількістю письмових доказів, що досліджувались в судовому засіданні, по справі неодноразово оголошувалась перерва. Під час розгляду справи відбулось процесуальне правонаступництво відповідача комунальної установи «Лікувально-профілактична установа міська лікарня № 5» до комунальної установи «Центральна районна лікарня». Так відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань комунальна установа «Центральна районна лікарня» є правонаступником юридичної особи - комунальної установи «Лікувально-профілактична установа міська лікарня № 5». Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 107 ЦК України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов'язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що в Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області розглядалась кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Серед інших потерпілими по справі були визнані батьки померлого [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2013 року, яка була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.01.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2014 року, та яка набрала законної сили, провина підсудного [PERSON] в обсязі, встановленому у вказаній постанові, була повністю доведена, а саме: [PERSON] 03.07.2011 року, біля 15.30 годин, в світлу пору доби, діючи в порушення вимог п. 12.4 и п. 12.9б Правил дорожнього руху, керуючи на підставі тимчасового реєстраційного талону належному йому технічно справним автомобілем марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер Б5501ДО, з перевищенням максимально допустимої швидкості руху в населеному пункті, зі швидкістю не менше 99,1 км/год. здійснював на ньому рух по проїзній частині вул. Мирошниченка в м. Костянтинівка Донецької області, зі сторони м. Артемівська в напрямку м. Донецька. Проїжджаючи ділянку проїзної частині вул. Мирошниченка в районі опори лінії електропередач № 94, водій [PERSON], діючи з необережності, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху, маючи обєктивну можливість своєчасно виявити стоячій попереду в попутному йому напрямку у правого краю проїзної частини вул. Мирошниченка автомобіль DAEWOO Lanos, реєстраційний номер [NUMBER], з водієм [PERSON], проявляючи злочинну самовпевненість, будучи неуважним, не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду, в результаті чого скоїв зіткнення із задньою частиною вказаного стоячого автомобіля DAEWOO Lanos, реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] від отриманих поранень помер. Крім того, у вказаній постанові зазначено, що в матеріалах вказаної кримінальної справи був наявний Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану спяніння від 03 липня 2011 року, в якому відсутні висновки огляду. Висновок про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння водіїв транспортних засобів не було оформлено виключно у відповідності із вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого спяніння або перебування під дією лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/666, із чого випливає, що факт знаходження [PERSON] у стані алкогольного спяніння в момент скоєння злочину в установленому законом порядку не встановлено, і вказану обставину було виключено з обсягу звинувачення, що предявлено [PERSON] Відповідно до ст. 7 ч. 1 п. «з» ЗУ «Про амністію у 2011 році» виключалась можливість застосування амністії до осіб, які порушили правила безпеки дорожнього руху у стані алкогольного спяніння (ч. 2 ст. 286 КК України 2001 р.). Вказаною постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2013 року було звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України на підставі ст.ст. 1 п. в, 6 Закону України Про амністію в 2011 році від 08.07.2011 року, провадження по справі за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст. 286 УК України закрито. З наведеного випливає, що Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану спяніння від 03 липня 2011 року щодо [PERSON] був суттєвим доказом по справі та іншими доказами обставини щодо стану алкогольного спяніння водія [PERSON] встановити було не можливо. Проте через невідповідність вказаного документу вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого спяніння або перебування під дією лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/666, вказаний доказ була визнано судом недопустимим. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім'ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім'ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Згідно із ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право, окрім іншого, подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. А отже, для позивачів по справі такий доказ, як Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану спяніння від 03 липня 2011 року був важливим та вони, будучі потерпілими в кримінальному провадженні мали право на встановлення істини по справі щодо наявності або відсутності стану спяніння у винної в смерті їх сина особи [PERSON], в тому числі для призначення йому більш суворого покарання. Під час розгляду вказаного кримінального провадження за заявою [PERSON] від 21.05.2013 року було розпочато кримінальне провадження за ч. 1 ст. 367 КК України щодо завідуючої лабораторії КУ «ЦРЛ м. Костянтинівка» [PERSON], та заступника головного лікаря КУ «Міська лікарня №5 м. Костянтинівка» [PERSON], в результаті недбалих дій яких не були належним чином оформлені медичні документи. Постановою слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції [PERSON] від 31 травня 2016 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку із встановленням відсутності в діях службових осіб КУ «ЛПУ міська лікарня № 5» м. Костянтинівки та КУ « ЦРЛ» м. Костянтинівки складу кримінального правопорушення, передбаченої о ч.1 ст.367 КК України, оскільки допущені порушення вимог посадових інструкцій та галузевих наказів МОЗ України в частині правильності ведення медичної документації лікарем травматологом КУ «ЛПУ Міська лікарня № 5» м. Костянтинівка [PERSON], завідуючим травматологічного відділення КУ «ЛПУ Міська лікарня № 5» м. Костянтинівка [PERSON], заступником головного лікаря КУ «ЛПУ Міська лікарня № 5» м. Костянтинівка [PERSON], завідуючим лабораторією КУ «ЦРЛ» м. Костянтинівка [PERSON], не спричинили істотної шкоди, а отже в діях службових осіб КУ «ЛПУ міська лікарня № 5» м. Костянтинівки та КУ «ЦРЛ» м. Костянтинівки відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України. Ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22.06.2016 року у задоволені скарги [PERSON] на постанову слідчого СВ Костянтинівського ВП ГУНП в Донецькій області [PERSON] від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження №12013050380001613 від 21.05.2013 року відмовлено. Ухвалою від 12.07.2016 року Апеляційним судом Донецької області вказана ухвала слідчого судді були залишена без змін. На подане доручення директора Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної адміністрації від 01.02.2016 №1454/204/06-16, направленого на адресу департаменту охорони здоров'я Донецької обласної адміністрації з ініціативи слідчого СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ст. лейтенанта [PERSON] стосовно встановлення правильності заповнення медичної документації в КУ «Міська лікарня №5» м. Костянтинівки Головним позаштатним наркологом Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної адміністрації встановлені наступні порушення працівниками КУ «Міська лікарня №5» м. Костянтинівки. Лікарем-ортопедом [PERSON] допущені порушення правила заповнення акту огляду громадян на встановлення стану сп'яніння, підпис акта повинен бути після винесення остаточного діагнозу з урахуванням лабораторного обстеження; забір біосередовищ проведено не на час госпіталізації, а на наступний день. Зав. відділенням [PERSON] не здійснено належний контроль своєчасності забору біосередовищ пацієнтів, не було контролю своєчасності заповнення акту огляду, та не було проконтрольовано своєчасність отримання результатів лабораторного обстеження крові [PERSON], про що не було докладено заст. головного лікаря та головному лікарю безпосередньо. Головний лікар КУ «міська лікарня № 5» м. Костянтинівка [PERSON] не виконав наказ головного управління охорони здоров'я облдержадміністрації № 490 від 28.12.2009 «Про організацію виконання «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», п.2.3 не направив на навчання лікар-ортопеда [PERSON], до обласного наркологічного диспансеру з метою проходження курсу навчання щодо огляду водіїв на стан сп'яніння; згідно переліку закладів охорони здоров'я, яким надано право оглядів громадян на стан сп'яніння КУ «Міська лікарня № 5» м. Костянтинівки не мала такого права; не здійснено належного контролю вихідної документації закладу (акт обстеження пацієнта на стан сп'яніння не може бути наданий правоохоронним органам без заповнення і висновку огляду). Акт обстеження залишається в закладі охорони здоров'я, а висновки огляду, з встановленим діагнозом, видаються працівникові міліції та пацієнту безпосередньо; не здійснено заходів щодо дубляжу результатів лабораторного обстеження гр. [PERSON] до обласного наркологічного диспансеру у встановлений законом термін та не проконтрольовано своєчасність заповнення медичної документації,що засвідчує стан сп'яніння. Наказом КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» від 23.04.2012 року №01-01-5/6 за недбале відношення до виконання своїх посадових обовязків лікарю ортопеду травматологу травматологічного пункту травматологічного відділення [PERSON] було оголошено догану. В наказі зазначено, що 03 липня 2011року під час чергування лікаря ортопеда-травматолога [PERSON], у травматологічному відділенні КУ « ЛПУ міська лікарня № 5», було доставлено потерпілих внаслідок ДТП [PERSON] та [PERSON], що знаходився у тяжкому стані. Лікарем [PERSON] було проведено медичний огляд [PERSON] У протоколі медичного огляду для встановлення факту вживання психоактнвної речовини та стан сп'яніння не була заповнена графа 14 «висновок огляду». Не дозаповнивши протокол медичного огляду, не дочекавшись результатів лабораторних досліджень, не встановивши чи знаходився [PERSON] у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, [PERSON] було підписано даний протокол медичного огляду. Не було складено висновків медичного огляду згідно Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.09.2009р. № 400/666. Таким чином, протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння від 03.07.2011 року стосовно [PERSON] на судовому засіданні було визнано недійсним, а це є порушенням пп. 3.20, 3.22 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.09.2009№ 400/666, а також пп. 7, 27 посадової інструкції лікаря-ортопеда пункту травматологічного відділення. Наказом КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» від 28.04.2011 року №02-10/79 покладена відповідальність за своєчасний відбір крові на алкоголь у осіб, які надійшли до травмпункту та травматологічного відділення КУ «ЛПУ міська лікарня №5» у нетверезому стані, збереження та транспортування ємкості з біологічним середовищем до клініко-діагностичної лабораторії ЦРЛ на завідуючого травматологічним відділенням [PERSON] Призначено відповідальними за своєчасним та якісним забором крові на медсестер травматологічного відділення. Контроль за виконанням цього наказу покладено на заступника головного лікаря з ЕТН [PERSON] Посадовою інструкцією головного лікаря ЕТН [PERSON], затвердженої головним лікарем міської лікарні №5 від 26.02.2008 року в п. 2.14 серед інших є обовязок контролювати якість та правильність ведення медичної документації. Посадовою інструкцією завідуючої клініко-діагностичної лабораторії [PERSON], затвердженої головним лікарем КУ «ЦРЛ» 01.01.2011 року, в пп. 2.6, 2.11, 2.23 передбачено серед інших обовязок забезпечити чітке, правильне та своєчасне заповнення лікарями та середніми медичними працівниками медичної облікової документації; планування роботи відділення та забезпечення його виконання; контроль за якістю ведення медичної документації відділення. Наказом №256 від 27.06.2011 року по КУ «ЦРЛ» м. Костянтинівка зобовязано зав. лабораторією ЦРЛ [PERSON] організовувати приймання, зберігання та видачу результатів експертизи; вести відповідну документацію. З журналу реєстрації аналізів на наявність етилового алкоголю в крові та сечі за методом Карандаєва вбачається, що результати аналізу крові [PERSON], яка була надіслана для виконання аналізів в м. Донецьк, була видана лише 05.09.2011 року лейтенанту [PERSON] З листа КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» від 06.10.2014 року вбачається, що результати лабораторного дослідження обласного наркологічного диспансеру на наявність етилового алкоголю в крові [PERSON] були отримані КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» 23.08.2012 року після запиту в обласний наркодиспансер від 30.07.2012 року та лише 03.09.2012 року було дозаповнено протокол медичного огляду [PERSON] Хоча до цього часу [PERSON] та його представник зверталися до КУ «ЛПУ міська лікарня № 5», КУ «ЦРЛ» із заявами щодо наявності медичних документів, які б підтверджували б стан спяніння [PERSON], про що свідчать письмові відповіді вказаних установ від 25.06.2012 року та 24.07.2012 року відповідно, копії яких долучені до матеріалів справи. Посадові інструкції лікаря-ортопеда-травматолога травматологічного відділення [PERSON], завідуючого травматологічним відділенням лікаря ортопеда травматолога [PERSON], затверджені 05.01.2012 року є неналежними доказами, оскільки складені пізніше за час, коли вказаними лікарями вчинялися дії, що є предметом позову. З наведеного вбачається, що Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану спяніння від 03 липня 2011 року щодо [PERSON] був недозаповнений внаслідок відсутності злагодженої організації дій між лікарем ортопедом травматологом травматологічного пункту травматологічного відділення КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» [PERSON], завідуючим травматологічним відділенням КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» [PERSON], заступником головного лікаря ЕТН КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» [PERSON] та завідуючою клініко-діагностичної лабораторії КУ «Центральна районна лікарня» м. Костянтинівка [PERSON] та порушення ними своїх посадових обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Зважаючи на те, що позивачі по справі були визнані потерпілими в кримінальному провадженні щодо загибелі їх сина та з вини лікаря ортопеда травматолога травматологічного пункту травматологічного відділення КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» [PERSON], завідуючого травматологічного відділення КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» [PERSON], заступника головного лікаря ЕТН КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» [PERSON], завідуючої клініко-діагностичної лабораторії КУ «Центральна районна лікарня» м. Костянтинівка [PERSON] вони втратили важливий та унікальний в своєму роді доказ по кримінальній справі - протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану спяніння від 03 липня 2011 року щодо винної особи та були змушені неодноразово звертатися до вказаних медичних установ з вимогами усунути вказані порушення, суд дійшов до висновку про те, що винні дії вказаних осіб викликали у позивачів моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв'язків і вимагало від них додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер правопорушень, глибину душевних страждань позивачів, ступень вини відповідача, а також вимоги розумності і справедливості, беручи до уваги те, що лише 03.09.2012 року зі спливом більше ніж один рік було дозаповнено протокол медичного огляду [PERSON], суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. кожному позивачу. Відповідно до виписок із медичної карти стаціонарного хворого №2446, №2747, №229, долучених до позовної заяви [PERSON] перебував на лікуванні у стаціонарі КУ «ЦРЛ» м. Костянтинівки з 06.09.2013 р. по 13.09.2013 року з діагнозом ішемічний інсульт 06.09.2013 року в ВБС з вираженим вестибулоатактичним синдромом, як наслідок артеріальної гіпертензії 3 ст., на фоні перенесеного ОНМК в 2007 р.; з 23.08.2016 року по 02.09.2016 року з діагнозом наслідки ішемічних інсультів в ВБС 2007 р. та 2013 р. з цефалгією, помірною вестібулярною дисфункцією, як наслідок артеріальної гіпертензії 3 ст., церебрального атеросклерозу 3ст.; з 24.04.2017 року по 10.05.2017 року з аналогічним діагнозом. Суд не бере до уваги вказані докази щодо стану здоровя позивача [PERSON], оскільки позивачем залишився не доведеним причино-наслідковий зв'язок між погіршенням у 2013, 2016, 2017 року його станом здоровя та діями медичних працівників відповідача. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] до комунальної установи «Центральна районна лікарня», в звязку з чим з комунальної установи «Центральна районна лікарня» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути 10 000 грн.; з комунальної установи «Центральна районна лікарня» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути 10 000 грн., а в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що кожним позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 000 грн., а сплату іншої частини судового збору в розмірі 1 000 грн. для кожного позивача було відстрочено, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивачів слід стягнути по 100 грн., а з позивачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1000 грн. з кожного.

Outcome: partial