Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить: визнати за [PERSON] право власності на автомобіль MERSEDES-BENS S 550, легковий седан В, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) WDDNG86X48A187985, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, обєм двигуна 5462, з 28.08.2016; зняти арешт (заборону відчужувати) з автомобіля MERSEDES-BENS S 550, легковий седан В, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) WDDNG86X48A187985, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, обєм двигуна 5462, який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №49131113 від 12.08.2016 Словянським міськрайонним відділом виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 28.08.2016 на автомобільному ринку в місті Києві ним за договором купівлі-продажу було придбано автомобіль Мерседес-Бенц S500 та оформлено у встановленому порядку. Того ж дня автомобіль було зареєстровано, отримано свідоцтво про реєстрацію та державний номерний знак. У лютому 2017 року позивач звернувся до регіонального сервісного центру в Житомирській області з метою зняття автомобіля з реєстрації, однак виявилося, що на належний йому автомобіль накладено арешт Словянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби. У відповідь на заяву позивача з вимогою зняти арешт йому надійшло повідомлення, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження №49131113 про стягнення заборгованості з [PERSON], за яким було накладено арешт на автомобіль Мерседес-Бенц, знаходиться на примусовому виконання у Словянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] та його представник подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, вважає позовні вимоги необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні позову. У письмових запереченнях, надісланих на адресу суду, вказує, що у третьої особи на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження №51933493 від 12.08.2016 відносно [PERSON] Згідно відповіді від 10.08.2016 за [PERSON] зареєстрований автомобіль Mercedes-Benz s550, у звязку з чим 12.08.2018 було винесено постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та внесені відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Оскільки [PERSON] придбав автомобіль 28.08.2016, тобто після накладення арешту, то у задоволенні позову просить відмовити. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин, а відповідач не подав відзив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Порядок реєстрації за новим власником транспортних засобів передбачений пунктами 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Зазначеними Правилами встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, яка передбачає особливий порядок відчуження транспортних засобів, визначений цими Правилами, і які є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Автомобіль Mercedes-Benz S 550, кузов WDDNG86X48A187985, знятий з обліку 27.07.2016, був зареєстрований за [PERSON] 28.08.2016 з видачею свідоцтва про реєстрацію СХО557478 та державних номерних знаків АМ4554ВО /а.с.8/. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 23.03.2017 на автомобіль легковий MERCEDES-BENZ S550, AH5255IA, накладено арешт на підстав постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.08.2016 /а.с.6/. Постановою державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON] від 12.08.2016 у виконавчому провадженні №49131113 було накладено арешт на вказаний автомобіль, що належить боржнику [PERSON]. Згідно частини 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Відповідно до облікової картки №96751031 від 27.07.2016 [PERSON] автомобіль Mercedes-Benz, номер кузова [NUMBER], був знятий з обліку для реалізації. Відповідальним працівником територіального сервісного центру було здійснено перевірку з підсистеми НАІС ДДАІ МВС України, відповідно до якого арештів та/або заборони відчуження не знайдено. Отже, 28.08.2016 між [PERSON] (далі покупець) та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] (далі продавець), було укладено договір купівлі-продажу 8046/2016/036290, відповідно до якого продавець зобовязується передати у власність покупцеві вищевказаний транспортний засіб. Покупець зобовязаний був сплатити ціну транспортного засобу та прийняти його, право власності переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Поряд із цим слід ураховувати й те, що згідно пункту 43 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200, від громадян на комісію приймаються транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, зареєстровані або зняті з обліку в ДАІ, за наявності, зокрема, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Водночас на комісію не приймаються транспортні засоби, щодо яких в установленому законом порядку повідомлено про накладення арешту або заборону зняття їх з обліку (пункт 44 Порядку). Відповідно до викладеного, після оформлення і отримання необхідних документів та передачі автомобіля у позивача на законних підставах виникло право власності на нього. Згідно положень частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 10, 11 та 60 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В порушення вказаних норм позивачем не надано до суду доказів, які підтверджують, що у відповідача виникають сумніви щодо належності йому автомобіля, чи неможливість позивача реалізувати право власності через наявність таких сумнівів. Відповідно до листа Словянського міськрайонного ВДВС на заяву позивача про зняття арешту, то [PERSON] повідомлено, що він не є стороною виконавчого провадження, тобто вказаний лист не є підтвердженням невизнання належності позивачу автомобіля. Передумовою для застосування положень статті 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Транспортний засіб Mercedes-Benz S550, номер кузова [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХО №557478. Отже, позовні вимоги в частині визнання права власності на спірний автомобіль не є обґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до розяснень, які викладені у Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, яка придбала це майно за відплатним договором, вважається, як зазначено у ч. 1 ст. 10 Закону, його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право на таке рухоме майно без обтяжень. У свою чергу обтяжувач, права якого порушені внаслідок таких дій боржника, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків (ч. 3 ст. 10 Закону). Крім того, частинами 1 і 2 статті 12 Закону визначено, що взаємні права та обовязки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим законом. З огляду на перелічені норми Закону позивач є добросовісним набувачем автомобіля, а тому [PERSON] слід вважати таким, що набув право власності на спірне майно без обтяжень. Також згідно з частинами 1 та 2 статті 60 Закону «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Тому, вимогу позивача, який є власником спірного майна, про зняття арешту з автомобіля слід задовольнити.

Outcome: partial