Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітніми дітьми та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради, [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є рідним дідом малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Малолітні діти, [PERSON] і [PERSON], народилися під час шлюбу укладеного між відповідачами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрованому п'ятнадцятого березня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 52. Після укладення шлюбу відповідачі - подружжя [PERSON] мешкало в його, [PERSON], будинку за адресою: [ADDRESS], до часу припинення ними спільного проживання, за цією ж адресою після народження і дотепер разом з позивачем і його дружиною, [PERSON], мешкають онуки [PERSON] і [PERSON]. Вказане житлове приміщення складається з трьох житлових кімнат, для [PERSON] і [PERSON] відведена окрема кімната, в якій є все необхідне для утримання, навчання та виховання малолітніх дітей, про що складено акт обстеження умов проживання. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між [PERSON] й [PERSON] були припинені у серпні 2012 року, юридичний шлюб між ними було розірвано за рішенням Красноармійського міськрайонного суду. Саме з зазначеного часу відповідач, [PERSON], взагалі зникла із життя своїх синів. Відповідач, [PERSON], не зважаючи на те, що зареєстрований за місцем проживання своїх синів, жодним чином не піклується про своїх дітей. Після народження онуків, відповідачі жодного разу не надавали матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, вони взагалі не цікавляться долею свої дітей, їхнім станом здоров'я й не приймають участі у їх вихованні. Малолітніми дітьми, [PERSON] і [PERSON], опікуються тільки позивач та його дружина - їх бабуся, [PERSON]. Саме з серпня 2012 року і до теперішнього часу малолітні діти, [PERSON] і [PERSON], постійно мешкають окремо від своєї біологічної матері, [PERSON], а вона відповідно мешкала і до тепер мешкає окремо від своїх синів. [PERSON], хоча і зареєстрований за тією ж адресою, що і його малолітні діти, постійно за місцем реєстрації не проживає, а навіть коли і проживає у житловому будинку одночасно із своїми дітьми їх долею не переймається, та жодним чином не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до власних синів. Малолітні діти, [PERSON] і [PERSON], навчаються у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2, закінчили 1-А клас. За весь час навчання, [PERSON] і [PERSON], у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2. Відповідачі жодного разу не навідували синів під час навчання, ніколи не відвідували батьківських зборів. За інформацією, наданою директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 м. Красноармійська Донецької області, дідусь [PERSON] і [PERSON] відвідує батьківські збори, часто приходить до школи, цікавиться навчанням та поведінкою своїх онуків, чим підтверджується невиконання відповідачами їх батьківських обов'язків по відношенню до власних дітей. Про те що, відповідачі не займалися вихованням хлопчиків і не цікавилися долею своїх дітей, свідчать відомості, які містяться в характеристиці на [PERSON] і [PERSON]. Безпосередньо відповідачі ніколи не вважали за необхідне надавати грошові кошти на утримання власних синів. Малолітні діти фактично від народження були позбавлені батьківського піклування через те, що їх мати і батько займалися тільки влаштування особистого життя, вживали як спиртні напої так і наркотичні засоби. [PERSON] мала інвалідність внаслідок загального захворювання та отримувала пенсію в Управлінні пенсійного фонду України міста Красноармійська Донецької області до першого січня 2015 року та перебувала на «Д» обліку у лікаря психіатра. Відповідачі ухиляються від покладених на них у відповідності до статей 150, 180 Сімейного кодексу України обов'язків, щодо виховання та розвитку їх малолітніх дітей. Це, зокрема, виявилося у тому, що вони не цікавиться станом їх здоров'я та розвитку, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, ніколи не приймають участі у лікуванні дітей, коли вони хворіли; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не створюють для синів умови якіб сприяли надбанню дітьми культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють належних умов для отримання синами належної освіти; взагалі демонструють байдужість до долі синів, жодного разу не надали їм матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідачі свідомо нехтують протягом тривалого часу своїми батьківськими обов'язками по відношенню до їхніх спільних синів. Діти починаючи з трирічного віку і до теперішнього часу повністю позбавлені батьківського піклування. Не зважаючи на працездатний вік та стан здоров'я, відповідачі не мають постійного місця роботи, не знаходяться на обліку в центрі зайнятості, не здійснюють підприємницьку діяльність, не перебувають на обліку в покровському УПСЗН і не отримують допомоги. Відповідно до висновків про стан здоров'я [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], наданих медичною установою, діти фізично здорові. На цей час відсутні будь-які негативні фактори, які б мали вплив на розвиток моїх онуків. За змістом психолого - педагогічної характеристики, наданою директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2, [PERSON] і [PERSON] мають навчальні досягнення достатнього рівня, при цьому Влад на відміну від [PERSON], навчається не в повну міру, потребує постійного контролю. Позивач маючи повну цивільну дієздатність, перебуває на обліку в УПФУ м. Покровська і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам III групи за списком №1, в період з лютого по липень 2016 року йому було нараховане та виплачено 32 552,46 гривень, саме за рахунок власних коштів він утримує малолітніх [PERSON] і [PERSON]. Із довідки, що додається до позову, вбачається, що позивач має постійний дохід, з чого можна зробити висновок, що він спроможній матеріально забезпечити онуків, надати їм змогу до повноліття не турбуватися про матеріальну сторону свого життя. З висновків про стан здоров'я слідує, що позивач, може бути опікуном. За місцем проживання характеризуюся позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Малолітні діти, [PERSON] і [PERSON], перебувають з позивачем у сімейних, родинних відносинах, від їх народження між ними склалися приязні особисті стосунки, вони бажають щоб саме його, їхнього діда, було призначено опікуном. Наведене підтверджує, що він має можливість належним чином виконувати обов'язки опікуна. Окрім того, частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Встановити над малолітніми опіку та призначити над ними опікуном [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] та [PERSON], аліменти на утримання дітей. Стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю, проти постановлення рішення про задоволення позовних вимог позивача не заперечую (а.с.31). Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Визнати позов може відповідач або його уповноважений представник. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачка - [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про день та час судового засідання повідомлялась належним чином шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом за місцем її проживання. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Третя особа - [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, думку прокурора, яка вважала позовні вимоги обґрунтованими та позбавлення батьківських прав доцільним, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], є громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). [PERSON], згідно довідки Управління інформаційного забезпечення Національної поліції в Донецькій області, станом на 21.06.2016 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.7). [PERSON] народився [INFO] у місті Донецьк, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати- [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.8). [PERSON] народився [INFO] у місті Донецьк, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати- [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки квартального комітету [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та має наступний склад сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Відповідно до висновку про стан здоров'я [PERSON] може бути опікуном (а.с.11). Відповідно до висновків про стан здоров'я [PERSON] та [PERSON] підлягають оформленню під опіку (а.с.12, 13). Для виховання та розвитку дитини за адресою: [ADDRESS], створені такі умови: для дітей відведена окрема кімната в якій є все необхідне для утримання, навчання та виховання малолітніх дітей, умови проживання задовільні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 04.08.2016р. (а.с.14). Пенсія [PERSON] з лютого по липень 2016 року щомісяця складає 5425,41 гривень (а.с.15). Відповідно до побутової характеристики [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, оселька невістка [PERSON] не займається вихованням синів [PERSON] та [PERSON], то взяв на себе піклування та виховання онуків (а.с.16). Вихованням хлопчиків [PERSON] і [PERSON] займається дідусь, який завжди цікавився подіями, які відбувались у дитячому садочку, коли його відвідували діти, активно співпрацював з вихователями, відвідував збори. У хлопчиків завжди охайний вигляд, до садочку приходили в доброму гуморі, що свідчить про психологічний комфорт у сім'ї. [PERSON] відноситься до хлопчиків з турботою та увагою, ці обставини викладені у характеристиці наданої вихователем дитячого садочку (а.с.17). [PERSON] навчається у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2. За психолого-педагогічною характеристикою [PERSON] товариський, ввічливий та тактовний. Дідусь хлопчика приділяє увагу вихованню онука - відвідує батьківські збори, часто приходить до школи, цікавиться навчанням та поведінкою свого онука, прислухається до порад практичного психолога (а.с.18, 47). [PERSON] навчається у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2. За психолого-педагогічною характеристикою [PERSON] товариський, ввічливий та тактовний. Дідусь хлопчика приділяє увагу вихованню онука - відвідує батьківські збори, часто приходить до школи, цікавиться навчанням та поведінкою свого онука, прислухається до порад практичного психолога (а.с.19, 48). [PERSON] народився [INFO], батьками у свідоцтві про народження зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (ас.37). [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 20.08.1971 року (а.с.38). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 03.07.2015 року (а.с.46). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської пади про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] від 02.11.2016 року, орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] не виконують батьківські обов'язки з утримання та виховання своїх малолітніх дітей, тому є підстави позбавити їх батьківських прав у відношенні малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача. Суд дійшов висновку про свідоме нехтування відповідачами своїми обов'язками по вихованню дітей, вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не створють належних умов для розвитку синів, не виявляють до них інтересу, що передбачає застосування до [PERSON] та [PERSON] такого крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських прав, як позбавлення батьківських прав. Матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачами своїх обов'язків по вихованню синів, оскільки протягом тривалого часу відповідачі не проявляли відносно своєї дітей належної турботи та уваги, не приймають участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про стан їх здоров'я та розвитку, не спілкуються з синами в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, хоча зобов'язані це робити. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таким чином позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню, оскільки це є в інтересах малолітніх дітей. Крім того, оскільки розгляд даної справи відбувався за відсутності відповідачів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Органом опіки та піклування Покровської міської ради надано до суду подання в якому зазначено, що органом опіки та піклування вивчено документи [PERSON] про можливість його бути опікуном. [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей, як потенційний опікун з 01.08.2016р. З наслідками встановлення опіки та обов'язками по вихованню малолітньої дитини попереджений. Добре розуміє всі аспекти, що пов'язані з вихованням дітей та вважає себе психологічно готовим до цього. Орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] може бути опікуном. Малолітньою, згідно зі статтею 6 СК України, вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Частина 3 статті 60 ЦК України передбачає, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ЦК України передбачає, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Таким чином, суд приходить до висновку, що над малолітніми дітьми необхідно встановити опуку та призначити їх опікуном [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 статі 247 СК України передбачено, що встановлення опіки не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Відповідно статті 249 СК України опікун зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Цивільні права та обов'язки опікуна, піклувальника встановлюються Цивільним кодексом України. Згідно статті 67 Цивільного кодексу України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. У статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачі не мають інших дітей, на їх утриманні не має інших непрацездатних осіб, з них не стягуються будь - які аліменти. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved