Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач [PERSON] та просить ухвалити рішення, на підставі якого розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 07 червня 2003 у міському відділі реєстрації актів громадського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 626. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери та різні погляди на життя, в наслідок чого були втрачені почуття любові й поваги один до одного. З березня 2017 року сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу не можливо. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони надали суду заяви, відповідно до яких наполягали на розірванні шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований 07 червня 2003 у міському відділі реєстрації актів громадського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 626. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~ст. 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з розясненнями п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом було встановлено, що спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно\~шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі. За ч. 1\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище позивача після розірвання шлюбу змінити на дівоче. На підставі викладеного,

Outcome: approved