Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси\~ 15.08.2016 року звернувся позивач [PERSON] із зазначеною позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, вказуючи, 07.10.2015 року [PERSON] отримав від [PERSON]П грошові кошти урозмірі 2600 (дві тисячі шістсот) доларів США, що на момент подання позову складало 64 662 (шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят дві) грн. (ставка НБУ на момент подання позову - 29.06.16 р. становить 24,87 грн.), що підтверджується розпискою, складеною та підписаною [PERSON] Крім того, другий відповідач по справі - [PERSON] виступила гарантом повернення [PERSON] [PERSON] грошових коштів та несе солідарну відповідальність зі [PERSON] про що власноручно зазначено у розписці. Згідно зазначеної розписки [PERSON] в будь - якому випадку зобовязався повернути позичені кошти до 07 січня 2016 року та у випадку затримки зобовязався сплатити штраф у розмірі 50 дол. США за кожний день прострочення повернення боргу. Оскільки відповідач не виконав обовязку з повернення суми позики, позивач просить стягнути на свою користь суму боргу, що становить - 2\~600 дол. США , що еквівалентно 64\~662 грн., штраф у розмірі - 223\~830 грн., інфляційні витрати в розмірі 3335, 89 грн. та 3 % річних у розмірі 924, 76 грн. та понесені судові витрати Згодом позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 2\~600 дол. США. та сплачену суму судового збору, позовні вимоги до [PERSON], а також вимоги щодо стягнення штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних витрат просив залишити без розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги у новій редакції підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.10.2015року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно умов якого позивач передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 2\~600 дол. США, які останній зобовязався повернути в строк до 07.01.2016 року, що підтверджується розпискою. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно квитанції № [NUMBER] від 30.08.2016 року позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 2 894 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved