Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом про стягнення боргу з відповідачів. На обґрунтування своїх позовних вимог він вказав , що 13 жовтня 2014 року він надав у борг 50 000 гривень [PERSON] та [PERSON] на потреби сім'ї строком до 26 грудня 2014 року і на підтвердження даної позики був оформлений відповідний договір. 13.10.2014 року [PERSON] власноруч внесла в Договір позики свої дані та вказала суму позики, а також після отримання коштів написала «гроші отримала в повному обсязі 13.10.2014 р.» і поставила свій підпис. Передача відбулася в присутності свідка , який підтвердив передачу коштів. На день звернення до суду , жодної гривні з позики не повернуто, на телефонні дзвінки боржники не відповідають. За місцем проживання відсутні, тобто поведінка [PERSON] та [PERSON] призвела до вимушеного звернення до суду. На даний час відповідачі не повернули визначену суму позики, а саме 50 000 гривень, тобто порушили взяті на себе зобов'язання. В судове засідання позивач не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує , просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився , про час та місце слухання справи належними чином повідомлений, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд вивчивши матеріали справи , заяву позивача, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що між сторонами було укладено в письмовій формі договір , надання грошових коштів у борг. Договором було передбачено повернення боргу у строк до 26.12.2014 року, але всупереч договірним зобов'язанням відповідачі не повернули борг у визначений строк , уникають будь -яких контактів , що і змусило позивача звернутися до суду. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ , який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст. 509 ЦК України , зобов'язанням є правовідношення , у яких одна сторона( боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони(кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином загальна сума боргу відповідача перед позивачем за договором позики від 13.10.2014 року складає 50 000( п'ятдесят тисяч гривень). На підставі викладеного ,

Outcome: approved