Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Магдалинівської селищної ради про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В будинку позивача зареєстровані відповідач, але тривалий час за місцем реєстрації не проживає, добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає. Позивач вважає, що реєстрація місця проживання в будинку сторонньої особи, порушує її права як власника. На підставі наведеного, позивач прохає усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом зняття з реєстрації місця проживання відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохали розглянути справу без їхньої участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок і господарські споруди, які знаходяться по [ADDRESS] , є приватною власністю [PERSON] (а. с. 8-9). В довідці та акті Магдалинівської селищної ради значиться, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає з 2015 року (а. с. 6-7). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. З матеріалів справи вбачається, що в житловому будинку позивача зареєстрований відповідач, якого позивач просить визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком, відповідач тривалий час в ньому не проживає. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом усунення перешкод позивачеві, як власнику, володіти користуватися та розпоряджатися своїм майном, шляхом зняття з реєстрації відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved