Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

До Корольовського районного суду м.Житомира надійшов позов [PERSON] , в якому остання просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00грн., починаючи з [INFO] (з наступного дня після виповнення [PERSON] 18 років) і до закінчення навчання. В обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до виконавчого листа від 10.07.2002р. з [PERSON] на її користь стягувалися аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Однак, рішення суду відповідач в добровільному порядку не виконував. На даний час син, [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім та навчається у Вінницькому національному університеті ім. М.І. Пирогова на денній формі навчання медичного факультету №1 за спеціальністю «медицина», термін навчання з 01.09.2018р. по 01.07.2024р. В зв`язку з навчанням на денній формі, син не може влаштуватись на роботу з метою отримання заробітку. Відповідно до договору оренди від 02.08.2018р. позивач щомісячно сплачує орендну плату та комунальні послуги в сумі 5800,00грн. за проживання сина в квартирі [ADDRESS] . Крім того, позивач надає сину кошти на харчування та надсилає посилки з продуктами засобами поштового зв`язку. Відповідач коштів на утримання сина не надає, всі витрати, пов`язані з навчанням та проживанням сина в іншому населеному пункті, позивач сплачує самостійно. Від другого шлюбу з [PERSON] , який також є розірваним згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25.05.2015р., позивач має ще одного сина - [PERSON] , [INFO] , який навчається в школі та проживає з нею. Працюючи продавцем у ФОП [PERSON] за трудовим договором №15 від 03.10.2018р., позивач отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 3723,00грн. Утримання сина [PERSON] самостійно є матеріально складно. З урахуванням зазначених обґрунтувань, позивач просила суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді від 06.02.2019 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с.32). Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.40). Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки про виклик, яка разом з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача, відомості про яке надано відповідним органом реєстрації. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано 12.05.2003р., що підтверджується довідкою міського відділу реєстрації актів цивільного стану від 25.08.2004р. (а.с.14). Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно довідки №1674 від 12.09.2018р. Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання медичного факультету №1 за спеціальністю «медицина», термін навчання з 01.09.2018р. до 01.07.2024р.р. (а.с.20). Матеріали справи свідчать, що разом з позивачем проживає її малолітній син, [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її утриманні. Згідно трудового договору №15 від 03.10.2018р. між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, [PERSON] є працівником з продажу товарів народного споживання з оплатою праці в розмірі мінімальної заробітної плати (а.с.15). Заперечень від відповідача щодо неможливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому [PERSON] , який продовжує навчання, на адресу суду не надходило. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання, є законними. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення статті 182 Сімейного кодексу України, те, що позивач є повнолітнім, проживає в орендованому житлі за місцем навчання ( [ADDRESS] ), навчається на денному відділенні закладу вищої освіти, відповідачем не надано доказів неможливості надавати матеріальної допомоги, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно. Що стосується періоду, з якого присуджуються аліменти, суд вважає за необхідне вказати наступне. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на те, що в позові [PERSON] просила суд стягувати аліменти, починаючи з [INFO] (з наступного дня після виповнення [PERSON] 18 років) і до закінчення навчання, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з 27.12.2018р. - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: partial