Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.07.2011 року. Шлюб було зареєстровано Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 269. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та несумісність характерів. На час звернення до суду сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Діти проживають разом із батьком. На цей час їх сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально, тому його збереження є недоцільним. Майнових претензій у позивача до відповідача немає. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, просить розгляд справи провести без її участі. Розглянувши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.07.2011 року. Шлюб зареєстровано Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 269 (а.с.5). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с.12) та [PERSON] , [INFO] (а.с.11), які проживають з позивачем, що підтверджується актом, від 09.12.2019 року (а.с.13) та актом від 08.12.2019 року (а.с.14). При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, шлюб носить формальний характер. Тому, виходячи з викладеного, суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

Outcome: approved