Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 24 вересня 2018 року надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту належності трудової книжки. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що він є особою пенсійного віку та звернувся до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області для оформлення пенсії та надав відповідний пакет документів. Проте, йому повідомили, що у наданих документах виявлена невідповідність записів в трудовій книжці з записами в паспорті, оскільки в трудовій книжці вказана дата його народження з виправленнями.. У зв`язку з чим, посилаючись на ст. ст. 293, 315 ЦПК України, заявник просить суд встановити факт належності йому трудової книжки [NUMBER] від 17.12.1981 року. Заявник у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, на розсуд суду. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Згідно з копією трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 17 грудня 1981 року вона належить [PERSON] , [INFO] , відповідно до останного запису за №22, 28.09.2015 року останного прийнято на військову службу за контрактом до лав НГУ на підставі наказу командира в/ч [NUMBER] від 28.09.2015 року. При внесенні запису про дату народження працівника на першій сторінці трудової книжки зроблено виправлення. Згідно з довідкою, виданою командиром військової частини [PERSON] 07.09.2018 року №1019, [PERSON] , [INFO] , перебуває на дійсній військовій службі за контрактом у в/ч № [NUMBER] (м.Маріуполь) Національної гвардії України з 28.09.2015 року по теперішній час. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 11.04.2018 року, [PERSON] є військовослужбовцем. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. З трудової книжки на ім`я [PERSON] та інших доказів, наданих заявником, зокрема, довідки щодо перебування на військовій службі, вбачається, що така оформлення саме на ім`я [PERSON] , [INFO] . З наведених вище обставин, враховуючи, що заявник позбавлений можливості самостійно звернутися для внесення виправлень, тобто, в інший спосіб він позбавлений можливості захистити своє право, тому необхідно дійти висновку про наявність підстав для захисту його прав у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Проводячи аналіз поданих доказів, необхідно дійти висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка [NUMBER] від 17.12.1981 року на ім`я [PERSON] , дійсно належить заявнику [PERSON] , [INFO] , про що свідчить відповідність у наданих документах, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий підприємством, на якому працював заявник, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому надасть йому можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересі, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать відповідно до положень ст. 46 Конституції України.

Outcome: approved