overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

До суду 16 листопада 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.07.2011 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з восени 2014 року, спільне господарство не ведуть, зберігання шлюбу неможливо та суперечить його інтересам. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення, та розглядати справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві (а.с.18). Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, причину неявки суду не повідомила. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 23 липня 2011 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

До суду 16 червня 2015 року надійшла заява [PERSON] і [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.10.2002 року, посилаючись на те, що від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які проживають та після розірвання шлюбу залишаються проживати разом з матірю [PERSON] В дійсний час відносини між ними, заявниками, припинені, спільне господарство вони не ведуть, мають роздільний бюджет, причиною розпаду сімї стало відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на життя. Збереження шлюбу не можливо та суперечить їх інтересам, майнові спори між ними відсутні. Заявники [PERSON] і [PERSON] просили розглянути справу без їх участі, після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище «Білик», про що виклали у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 18 жовтня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції м. Харкова був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.4). Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с.15,16). За письмовим договором, укладеним 16.06.2015 року між [PERSON] і [PERSON] визначено місце проживання дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] разом з матірю [PERSON]; участь батька дітей [PERSON] у матеріальному забезпеченні своїх дітей шляхом надання щомісячно в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей, а також прийняття участі у додаткових витратах для їх розвитку та вихованню; участь батька дітей [PERSON] у вихованні, розвитку дітей, а [PERSON] не буде чинити йому в цьому перешкод (а.с.3). Відповідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Виходячи з того, що заявники не підтримують шлюбно-сімейні відносини, обидва бажають розірвати шлюб та після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

До суду 16 червня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], яка померла 12 жовтня 2012 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 12 жовтня 2012 року померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], що належала йому та його матері на праві сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.09.1994 р. № 5А-94-37738, виданого Харківським центром приватизації державного житлового фонду. На момент смерті [PERSON] з нею був зареєстрований та проживав його син [PERSON], який є спадкоємцем четвертої черги. Він, позивач, є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], але до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, оскільки дуже важко переживав смерть матері, і знаходячись у подавленому стані, мусив виїхати до Росії, де постійно мешкає і має сімю. Через сімейні обставини він тривалий час був позбавлений можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та розглядати справи без її участі, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ксерокопії свідоцтва про право власності на житло від 09.09.1994 р. № 5А-94-37738, виданого Харківським центром приватизації державного житлового фонду, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] (а.с.6). Відповідно до положень ст. 370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] померла 12 жовтня 2012 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та є спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON], який постійно зареєстрований і проживає на території Росії, що підтверджується ксерокопією паспорта (а.с.3-4), пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

До суду 17.05.2018 року звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Посилається на таке. 09.04.2017 року о 15-47 год. вона звернулась до Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області з заявою про скоєння відносно неї злочину, а саме: [PERSON] 09.04.2017 р. приблизно о 15-12 год. під час конфлікту в підїзді штовхнула її внаслідок чого позивачка впустила належний її доньці телефон Самсунг G-5 внаслідок чого він був пошкоджений та його ремонт коштував 2100 грн. в реєстрації злочину в ЄРДР було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. [PERSON] до теперішнього часу добровільно матеріальну шкоду не відшкодувала. Протиправні дії відповідача спричинили їй матеріальну та моральну шкоду.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

До суду 17 березня 2016 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], посилаючись на те, що фактично їх сім'я розпалась внаслідок постійних суперечок та сварок через непорозуміння, що призвело до втрати почуття любові один до одного, шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують більше двох місяців, зберігання шлюбу неможливо та суперечить її інтересам, від шлюбу з відповідачем дітей нема. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», та розглядати справу без її участі, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати та розглядати справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 06 червня 2015 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 629 був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом на проживають, мають роздільний бюджет, обидва бажають розірвати шлюб. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

До суду 17 жовтня 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.12.2012 року з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, підставою для припинення шлюбних відносин є відсутність взаємного порозуміння, спільних поглядів на життя та сімейних відносин, з 2014 року відповідача перевели на роботу в іншу область, та з цього часу вони припинили подружні відносини та мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, мають роздільний бюджет. Від шлюбу з відповідачем вони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який залишається проживати разом з нею. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, спір про місце проживання дитини та про розподіл спільного майна між нею та відповідачем відсутній. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності, про що зазначила у письмовій заяві. Від відповідача до початку судового засідання надійшла нотаріально посвідчена заява про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу та про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 12 грудня 2012 року у виконкомі Трибусівської сільської ради Піщанського району Вінницької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу [PERSON] своє прізвище не змінювала, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.25). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом з матірю [PERSON] Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, обидва бажають розірвати шлюб, суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та позов підлягає задоволенню. У своїй заяві позивач просила віднести судові витрати, які складаються із сплаченого нею судового збору, на її рахунок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

До суду 17 липня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.07.1997 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося, з липня 2015 року вони з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведуть, мають роздільний бюджет, фактично шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують, подальше зберігання шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шепель», розглядати справу за її відсутністю, про що виклала у нотаріально засвідченій заяві. Відповідач позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати та розглядати справу за його відсутністю, про що виклав у нотаріально посвідченій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 19 липня 1997 року у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню. Питання про місце мешкання та порядок участі у вихованні дітей вирішено з обопільної згоди сторін, майнові претензії між сторонами відсутні, про що викладено у нотаріально посвідчених заявах сторін (а.с.12,13). Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

До суду 17 липня 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.07.2013 року з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуттів взаємною любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з грудня 2016 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вважає, що шлюб розпався остаточно, збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам та інтересам дитини. Позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 02 липня 2013 року в Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони тривалий не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Вимога позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого нею судового збору по справі відповідно до положень ст. 88 ЦПК України не підлягає задоволенню, оскільки як зазначено у Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сплачена позивачем при подачі позовної заяви сума судового збору не повинна включатися до складу витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

До суду 17 листопада 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.07.2012 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю, відповідачем у справі, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові один до одного, фактично шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з грудня 2014 року, подальше зберігання шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати, розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Маршаліна», про що виклала у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 07 липня 2012 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони тривалий час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

До суду 17 лютого 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.05.2012 року з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні стосунки та обов'язки по веденню спільного господарства, спільне господарство вони не ведуть з жовтня 2013 року, фактично шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з квітня 2014 року, зберігання шлюбу неможливо та суперечить її інтересам, від шлюбу з відповідачем спільних дітей нема. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення, та розглядати справу за її відсутністю, про що виклала у письмовій заяві (а.с.22). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 05 травня 2012 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], після укладення шлюбу позивач прізвище не змінювала, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.13). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, спільних дітей не мають. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

До суду 17 лютого 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.09.2008 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає та після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею, спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок подружньої невірності зі сторони відповідача, на теперішній час відповідач має фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, постійні сварки та скандали з відповідачем призвели до відчуженості, фактично шлюбно-сімейні стосунки вони не підтримують з січня 2014 року, спільне господарство не ведуть, мають роздільний бюджет, вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, зберігання шлюбу неможливо та суперечить її інтересам. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення, та розглядати справу за її відсутністю, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 19 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 1963, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, мають роздільний бюджет, примирення між ними не досягнуто. З цих підстав суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved