Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] , в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 23369,22 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 06 березня 2014 року між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано договір № 2023958 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до умов вищезазначеного договору АТ «Ощадбанк» відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок. Крім того, між позивачем та відповідачем було підписано додатковий договір № 1 до договору № 2023958 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до якого банк встановив відповідачу кредит у сумі 20000 грн. зі строком кредитування на період дії платіжної картки з продовженням строку у разі її перевипуску. При цьому, у п. 1.1.4 Додаткового договору було обумовлено, що процентна ставка за кредитом складає 24% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим він має заборгованість у сумі 23369,22 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 19662,78 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 1060,49 грн., комісії в розмірі 2 грн., суми витрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 1832,77 грн., трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 494,53 грн., трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 316,65 грн., та у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав. Відзив на позов не подано. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив подані документи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Так, 06 березня 2014 року між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано договір № 2023958 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до умов вищезазначеного договору АТ «Ощадбанк» відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок. Крім того, між позивачем та відповідачем було підписано додатковий договір № 1 до договору № 2023958 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до якого банк встановив відповідачу кредит у сумі 20000 грн. зі строком кредитування на період дії платіжної картки з продовженням строку у разі її перевипуску. При цьому, у п. 1.1.4 Додаткового договору було обумовлено, що процентна ставка за кредитом складає 24% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. У зв`язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за договором укладеним з відповідачем становить 23369,22 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 19662,78 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 1060,49 грн., комісії в розмірі 2 грн., суми витрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 1832,77 грн., трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 494,53 грн., трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 316,65 грн. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відтак, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції а також трьох процентів річних від простроченої суми. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 23369,22 грн. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду в сумі 2102, 00 грн.

Outcome: approved