Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Вінницької міської ради про виділ в натурі частки нерухомого майна у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою та просив виділити йому в натурі частку з майна, що є у спільній частковій власності, яке складається з 11/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, мотивуючи свої вимоги тим, що у позасудовому порядку (у тому числі у нотаріальному) встановити порядок користування земельною ділянкою та виділити частку нерухомого майна в натурі неможливо. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1425 від 28 лютого 2014 року (щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою - варіант 2). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судові засідання не з'явилися, хоча неодноразово, завчасно та належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача - Вінницької міської ради Лірник І.І. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ЗК УРСР (в редакції 1922 року), ст. ст. 91, 167 ЗК УРСР (в редакції 1970 року), ст. 30 ЗК УРСР (в редакції 1990 року), ст. ст. 120, 158 ЗК України (в редакції 2001 року), ст. ст. 15, 16, 358, 364, 377 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що відповідно до Рішення Третейського суду при асоціації «Правовий центр підприємництва» у справі № 22-10/07-260 від 24 жовтня 2007 року (зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.04.2012 року), позивач [PERSON] є власником 11/100 ідеальних часток будинковолодіння [ADDRESS], що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 09.04.2012 року (а.с. 11-13). Згідно повідомлення КП «ВМБТІ» від 16.05.2013 року № 2526, співвласниками [PERSON] по житловому будинку [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 17). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 27.03.2013 року, ідеальна частка [PERSON] - 11/100, [PERSON] - 2/25, [PERSON] - 3/20, [PERSON] - 3/20, [PERSON] - 1/25, [PERSON] - 1/25, [PERSON] - 17/100, [PERSON] - 11/100, Вінницької міської ради - 15/100 (а.с. 14-16). Відповідно до рішень виконавчого комітету Вінницької міської Ради депутатів трудящих від 06.10.1955 року № 28/950 та від 03.08.1989 року № 251, співвласникам садиби [ADDRESS] було надано в постійне користування земельну ділянку площею 1229 кв.м. Як вбачається з геодезичної зйомки, виконаної ДП «Поділлягеодезкартографія» 23.05.2013 року, на даний час співвласники садиби [ADDRESS] користуються земельною ділянкою площею 1504 кв.м, з яких 98 кв.м є в межах червоних ліній, тобто у користуванні співвласників залишається земельна ділянка площею 1406 кв.м, що на 177 кв.м більше, ніж надано за рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської Ради депутатів трудящих від 06.10.1955 року № 28/950 та від 03.08.1989 року № 251. Отже, на даний час загальна площа земельної ділянки [ADDRESS], яка знаходиться у користуванні співвласників будинковолодіння на підставі відповідних рішень органів місцевого самоврядування, складає 1229 кв.м. Як вбачається з Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1425 від 28 лютого 2014 року, на розгляд суду пропонується варіант виділу в натурі співвласнику 11/100 ідеальних часток [PERSON] частини садиби [ADDRESS] відповідно до фактичного користування: прибудова «А1», прибудова «а1», а саме: кімната 3-1, площею 10,4 кв.м, сіни ІІІ, площею 6,9 кв.м, та сарай «К»; також експертом запропоновано три варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками садиби [ADDRESS] відповідно до їх ідеальних часток у будинковолодінні. З пояснень представника позивача у судовому засіданні вбачається, що фактичний порядок користування земельною ділянкою, що склався, відповідає варіанту 2 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1425 від 28 лютого 2014 року, згідно якого [PERSON] виділяється у користування земельна ділянка площею 118 кв.м, яка позначена на схематичному зображенні рожевим кольором, що на 14 кв.м менше від ідеальної частки співвласника в земельній ділянці площею 1229 кв.м (ідеальна частка становить 135 кв.м), однак [PERSON] погоджується на таке відхилення. При цьому, як вбачається з схематичного зображення (додаток № 2 до Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1425 від 28 лютого 2014 року), дана земельна ділянка не є самовільно зайнятою земельною ділянкою, у тому числі, самовільно зайнятою земельною ділянкою в межах «червоних ліній». Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що виділ в натурі 11/100 часток домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого [ADDRESS] відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1425 від 28 лютого 2014 року є можливим (прибудова «А1», прибудова «а1», а саме: кімната 3-1, площею 10,4 кв.м, сіни ІІІ, площею 6,9 кв.м, сарай «К»), порядок користування земельною ділянкою, запропонований експертом у схематичному зображенні у додатку № 2 до Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1425 від 28 лютого 2014 року (варіанті 2), не позбавляє можливості кожного з співвласників користуватись своєю частиною садиби, у тому числі виділеними в натурі належними [PERSON] 11/100 частками домоволодіння, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати представник позивача просив залишити за [PERSON]. На підставі ЗК УРСР (в редакції 1922 року), ст. ст. 91, 167 ЗК УРСР (в редакції 1970 року), ст. 30 ЗК УРСР (в редакції 1990 року), ст. ст. 120, 158 ЗК України (в редакції 2001 року), ст. ст. 15, 16, 358, 364, 377 ЦК України,

Outcome: approved