Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди від 03 грудня 2008 року, що затверджена ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2008 року по справі № 1.23/41/08р. шляхом стягнення боргу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що згідно мирової угоди укладеної між сторонами 03 грудня 2008 року, яка затверджена ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2008 року по справі № 1.23/41/08р., відповідач зобов'язався погасити кредит перед АТ «Ощадбанк» заборгованість у сумі 812 531 грн. 28 коп. Відповідно до умов мирової угоди Відповідач зобов'язався сплатити заборгованість в строк до 01 листопада 2014 року, згідно з угодженим графіком. Відповідач частково виконав умови мирової угоди. Станом на 05 серпня 2015 року (включно) заборгованість [PERSON] за мировою угодою становить 1 502 207 грн. 76 коп., що складається з: -простроченої заборгованості - 349 010, 00грн.; -простроченої заборгованості по відсоткам - 71 352, 90грн.; -пені за несвоєчасне погашення боргу (за період з 02.11.2014р. по 05.08.2015р.) - 24 538,25грн.; -пені за несвоєчасне погашення кредиту (за період з 02.11.2014р. по 05.08.2015р.) - 120 024,55грн.; -3 % річних за несвоєчасну сплату відсотків (ст. 625 ЦК України за період 02.11.2014р. по 05.08.2015р.) - 1 624,50грн.; -3 % річних за несвоєчасну сплату боргу (ст. 625 ЦК України за період 02.11.2014р. по 05.08.2015р.) - 7 945,95грн.; -втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків (ст. 625 ЦК України, період з 02.11.2014р. по 30.06.2015р.) - 156 588,22грн.; -втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати боргу (ст. 625 ЦК України, період з 02.11.2014р. по 30.06.2015р.) - 765 923,39грн.; -витрат по оплаті за вчинення виконавчого напису - 5 200,00 грн. Боржником мирова угода в строк погоджений сторонами не виконана ухвала суду про затвердження мирової угоди добровільно не виконується. Ухвала Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 груд 2008 року по справі № 1.23/41/08р. не відповідає вимогам, встановленим Законі України «Про виконавче провадження» для виконавчих документів, а саме в даній ухвалі відсутні: -повне найменування стягувача та ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) боржника, місцезнаходження та місце проживання, ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та індивідуальний ідентифікаційні номер боржника; -дата набрання законної сили рішенням; -строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. У зв'язку з вищевикладеними обставинами Банк втратив права пред'явити ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2008 року по справі № 1.23/41/08р. до примусового виконання. Зазначене підтверджується постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Магдалинівського районного управління юстиції від 09 липня 2015 р (ВП № 48052556) про відмову у відкритті виконавчого провадження підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону). Тим самим Банк втратив можливість повернення заборгованості, яка в строк, що встановлений в мировій угоді [PERSON] не повернута та яка в добровільну порядку ним не сплачується. Тому позивач змушений звертатися до суду та прохає спонукати відповідача до виконання мирової угоди від 03 грудня 2008 року, що затверджена ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2008 року по справі № 1.23/41/08р. шляхом стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за мировою угодою в розмірі 1 502 207 (один мільйон п'ятсот дві тисячі двісті сім) гривень 76 копійок. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що обраний банком спосіб захисту прав є неналежним. Крім того, відповідач зазначив, що позивач не оскаржував постанову державного виконавця, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо пред'явлення до виконання ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2008 року. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 03 грудня 2008 року між сторонами укладено мирову угоду (а. с. 9). Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2008 року про визнано мирову угоду від 03 грудня 2008 року в процесі виконання рішення (а. с. 11-13). Зазначена мирова угода була частково виконана позивачем, що не оспорюється сторонами по справі. Через неналежне виконання відповідачем умов мирової угоди, банк звернувся до ВДВС Магдалинівського РУЮ. Постановою державного виконавця ВДВС Магдалинівського РУЮ від 09 липня 2015 року у відкритті виконавчого провадження по виконанню ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2008 року відмовлено, у зв'язку з невідповідністю зазначеної ухвали вимогам Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 14). З цієї причини банк звернувся до суду з позовом, що розглядається. Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору. Згідно ст. 372 ЦПК України (в ред. станом на 12.12.2008), мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу. При визнанні мирової угоди ЦПК України покладає на суд обов'язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз'яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди. Разом із тим мирова угода визнається судом на підставі досягнутих між сторонами спору домовленостей, тому відповідальність за формулювання умов мирової угоди лежить на сторонах мирової угоди, відтак при формулюванні умов мирової угоди сторони повинні враховувати і вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у разі якщо визнана ухвалою суду мирова угода не виконується сторонами такої угоди у добровільному порядку, ухвала суду про визнання мирової угоди підлягає виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, так як така ухвала є судовим рішенням. У разі ж якщо заява про визнання мирової угоди містить необхідні для подальшого примусового виконання ухвали суду про визнання мирової угоди реквізити, однак такі реквізити не вказані в ухвалі суду про визнання мирової угоди, питання про невідповідність ухвали суду про визнання мирової угоди вимогам, встановленим для виконавчого документа, може бути вирішено у порядку, передбаченому Розділом VI ЦПК України. З іншого боку за своєю суттю мирова угода сторін у цивільному процесі є зобов'язанням, що виникло на підставі домовленостей, у даному випадку двох сторін, - договору, тому в разі невиконання або неналежного виконання умов мирової угоди така угода може бути розірвана. Відтак захистити порушене невиконанням або неналежним виконанням визнаної ухвалою суду мирової угоди шляхом зобов'язання виконати умови такої мирової угоди, з урахуванням того, що ухвала суду про визнання мирової угоди є судовим рішенням і підлягає виконанню у порядку виконання судових рішень неможливо. Крім того, відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З пояснень наданих представником позивача в судовому засіданні та матеріалів справи вбачається, що позивачем постанова державного виконавця ВДВС Магдалинівського РУЮ від 09 липня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконанню ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2008 року не оскаржувалася та не скасовувалася. Таким чином обраний позивачем спосіб захисту прав є неналежним. Ураховуючи наведене, суд не знаходиться підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України», так як не вбачає обґрунтованості позовних вимог банку про зобов'язання [PERSON] виконати умови мирової угоди.

Outcome: dismissed