Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

До Михайлівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним Позов мотивований тим, що 03 січня 1998 року між позивачем та [PERSON] на товарній біржі «ІНТЕГРАЛ», що знаходилась в м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, в простій письмовій формі був укладений договір міни, за умовами якого позивач стала власницею житлового будинку №52 по вул. Карла Маркса в смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області, а відповідач став власником житлового будинку №33 по вул. Цвєткова в смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області. Право власності на зазначений житловий будинок було зареєстроване в Комунальному підприємстві «Михайлівське районне архітектурно- планувальне та техінвентаризаційне бюро» Запорізької області 04 січня 1998 року за № 922. Позивач пропонувала [PERSON] посвідчити укладений між ними договір міни житлових будинків нотаріально, проте останній від нотаріального посвідчення договору ухилився, мотивуючи свої дії відсутністю необхідності вчинення таких дій. Через ухилення другої сторони договору від його нотаріального посвідчення, позивач на даний час не може стати власником фактично придбаного нею майна у юридичному аспекті цього поняття В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, але в суд надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Михайлівської селищної ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 січня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір міни, за умовами якого позивач стала власницею житлового будинку №52 по вул. Карла Маркса в смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області, а відповідач став власником житлового будинку №33 по вул. Цвєткова в смт Пришиб Михайлівського району Запорізької області. Право власності позивача [PERSON] на зазначений житловий будинок було зареєстроване в Комунальному підприємстві «Михайлівське районне архітектурно- планувальне та техінвентаризаційне бюро» Запорізької області 04 січня 1998 року за № 922. Вищевказаний договір міни на підставі ст.15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну Біржу», був зареєстрований на товарній біржі «ІНТЕГРАЛ, в журналі реєстрації угод № II -61від 03 січня 1998 року. Згідно\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-XII\~угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Відповідно до положень ч.1 ст. 716 ЦК України - « До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю продаж , положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобовязання». Ст. 153 ЦК УРСР\~передбачено, до договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Цивільний кодекс УРСР\~в редакції 1963 року не передбачав поняття нікчемний правочин. Даний термін зявився у\~ЦК України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року. Договір міни від 03 січня 1998 року не може бути визнаний нікчемним, оскільки станом на день його укладання не існувало такого поняття. Зазначений договір є оспорюваним і може бути визнаний недійсним при наявності для цього підстав, передбачених\~ЦК УРСР. Між тим, як встановлено в ході судового розгляду, на час складання договору міни, позивач домовився з відповідачем щодо усіх істотних умов договору, отримала у власність від нього вищевказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~в редакції 1963 р., якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати останню дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди у подальшому не вимагається. Відповідно до п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»\~(із змінами згідно з\~постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями\~105,\~114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що підтверджується змістом біржової угоди, в якій зазначено предмет міни його характеристика, порядок передачі предмета міни у власність сторін. Будь-яких суперечок між сторонами угоди судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, однак порушена форма угоди, оскільки при її укладенні не була дотримана нотаріальна форма договору. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позивачем повністю виконано умови укладеного договору, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди і захист майнових прав позивача можливий лише шляхом визнання договору дійсним. Стаття 392 ЦК України\~(в редакції 16 січня 2003 року) визначає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що укладаючи спірний договір міни сторони договору досягли усіх істотних умов договору, угода міни житлових будинків фактично виконана сторонами в повному обсязі, жодна сторона не заявляла вимог про визнання укладеного договору недійсним з підстав недодержання нотаріальної форми договору, за таких обставин позовні вимоги позивача про визнання договору міни від 03 січня 1998 дійсним, внаслідок чого у позивача виникло право власності на житловий будинок №52 по вул. Карла Маркса в смт.Пришиб, Михайлівського району підлягають задоволенню.

Outcome: approved