Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

До суду 06.06.2016 звернулось публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (ПАТ «[PERSON] 20.02.2018 року змін найменування на ПАТ «МТБ [PERSON]») з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором № 01110/RO від 14.08.2008 на загальну суму 19 936,32 доларів США. Після уточнення позовних вимог і відмови від частини позову, в судовому засіданні представник позивача просив суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованість за відсотками за кредитним договором в сумі 8577,4 дол.США, нараховані за період з 22.06.2012 року по 26.05.2016 року, посилаючись на положення ст.ст. 525, 526, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову і стверджував, що вимоги Банку є безпідставними. Окрім того, представник відповідача просив застосувати позовну давність до вимог позивача. Ухвалою суду від 23.06.2016 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 07.12.2016 відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Марфін Банк» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Hyunday Coupe», 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.2006 № 103, який на підставі договору застави від 15.06.2006, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], передано в заставу ПАТ «Марфін Банк». По справі судом призначалась судово-економічна експертиза спірного кредитного договору (висновок експерта від 03.05.2017 року а.с.157-160). Ухвала суду про призначення повторної судово-економічної експертизи залишена експертами без виконання з підстав невиконання клопотання експерта про надання додаткових документів для дослідження. Суд вивчив матеріали справи і встановив: 14.08.2008 між відкритим акціонерним товариством «Морський [PERSON]» (нове найменування ПАТ «МТБ [PERSON]») і [PERSON] укладено кредитний договір № 01110/RO, за умовами якого банк надав, а [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 44 314 доларів США зі строком повернення до 13.08.2015. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх кредитних зобовязань перед банком виникла заборгованість. Посилаючись на умови кредитного договору (п. 2.3.3), якими передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати комісій та відсотків за його користування, [PERSON] у липні 2012 року звернувся до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 01110/RO від 14.08.2008 року в сумі 35078,99 дол.США та 108855,05 грн, де борг за кредитом 31 683,88 доларів США, заборгованість по відсоткам 3395,11 доларів США, пеня - 103 367,24 грн., штраф - 5 487,81 грн. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси, ухваленим 14.12.2012 у справі № 1512/9047/12, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.10.2013, позов ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.08.2008 № 01110/RO задоволено частково і стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» борг за кредитом 31 683,88 доларів США, заборгованість за відсотками - 2 395,11 доларів США, пеню в сумі 103 367,24 грн., штраф в сумі 5 487,81 грн. На виконання рішення суду [PERSON] сплатив Банку 384\~493,05 грн. Дослідивши надані сторонами письмові докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов Банку не підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно зч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~положень ч.ч.\~1-2\~ст.\~1054\~ЦК України\~за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов'язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові в\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов'язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит, Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути Банку грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення кредиту або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, кредит має бути повернено позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Цей правовий висновок викладено в постанові [PERSON] Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості заборгованість у такому рішенні вказана в повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Тобто, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Судом встановлено і визнано сторонами, що в 2012 році позивач використав право вимагати дострокового повернення несплаченої суми кредиту та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, шляхом стягнення цих грошових коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови кредитного зобовязання щодо строку чинності договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, з чим погодився суд, ухваливши 14.12.2012 у справі № 1512/9047/12 заочне рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON] Оскільки у 2012 році ПАТ «Марфін Банк» використало право вимагати дострокового повернення несплаченої суми кредиту та сплати процентів, то з цього часу настав строк виконання кредитного договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. За таких обставин відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку сплатити на користь позивача відсотки за користування кредитними коштами в сумі 8 577,40 доларів США за період з 21 червня 2012 року по 25 травня 2016 року. Суд вважає, що відсутні і правові підстави для застосування строків позовної давності до вимог позивача, оскільки судом не встановлено порушень прав та законних інтересів позивача.

Outcome: dismissed