Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що з 1990 р. зареєстрований та проживає в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що 54/100 частин вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель належить йому на праві власності, й дана обставина підтверджується договором дарування. Зазначає, що 11.08.2001 р. між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 24.11.2007 р. за згодою позивача у належній йому частині житлового будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] та двох спільних дітей - [PERSON] і [PERSON]. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.05.2012 р. шлюб між сторонами було розірвано. Також позивач вказує, що в грудні 2012 р. відповідач не виявила бажання проживати надалі за місцем своєї реєстрації та зібравши свої речі та речі дітей повідомила, що разом із дітьми буде проживати за іншою адресою й добровільно залишила житло. Тому просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та стягнути судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання з'явилася, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явилася, заперечувала щодо позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши доводи представника позивача та заперечення відповідача, заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 54/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується договором дарування від 09.10.2007 р. й витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9-10). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.05.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно із довідкою №4370 від 13.01.2015 р., виданої Ірпінським комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Ірпінь» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] від 18.07.1990 р., [PERSON] від 24.11.2007 р., [PERSON] від 24.11.2007 р. та [PERSON] від 24.11.2007 р. В довідці №4371 від 13.01.2015 р., складеної Ірпінським комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Ірпінь», вказано, що колишня дружина [PERSON] - [PERSON] та діти не проживають з січня 2013 р. в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до статей 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Виходячи із наведеної норми, суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу відповідач набула статусу наймача приватного житла. Статтею 163 Житлового кодексу України передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи встановлені судом обставини, надаючи юридичну оцінку письмовим доказам по справі й показанням свідків, оскільки суду не було надано доказів того, що між позивачем та відповідачкою була домовленість про право на користування житловим приміщенням в буд. [ADDRESS] в разі відсутності відповідачки понад один рік, а законом не встановлено інше, та те, що відповідачка, як колишній член сім'ї позивача, не проживає без поважних причин в зазначеному вище будинку понад один рік, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, суд не бере до уваги Акти депутатів Ірпінської міської ради від 09.01.2013 р., 23.05.2013 р., 23.07.2013 р., 13.01.2015 р., оскільки складання актів депутата щодо зазначених обставин не передбачено діючим законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому у зв'язку із задоволенням позовних вимог суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved