Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 16 червня 2004 року звернулася [PERSON] до Другого відділу державної виконавчої служби Малиновського районного управління юстиції м. Одеси про звільнення майна з-під арешту (т. 1, а. с. 3). Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Вербицької Н.В. дана позовна заява була залишена без руху та надана можливість усунути недоліки позову (т. 1, а. с. 7). 09 липня 2004 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про звільнення з-під арешту майна та визнання права власності на частину майна, набутого під час шлюбу (т. 1, а. с. 11-12). Дії по підготовці справи до судового розгляду вчинялись суддею Малиновського районного суду м. Одеси Вербицькою Н.В. (т. 1, а. с. 1) та 02 серпня 2004 року було ухвалено вчинити дії по забезпеченню позовних вимог, зобов'язавши Другий відділ державної виконавчої служби Малиновського районного управління юстиції м. Одеси внести на депозитний рахунок ? вартості від продажу зазначеного об'єкта нерухомості (т. 1, а. с. 32-33). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2004 року було задоволено клопотання представника [PERSON] та об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про звільнення з-під арешту домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та справу за позовом [PERSON] до Першої державної виконавчої служби Малиновського районного управління юстиції м. Одеси про звільнення з-під арешту будинку [ADDRESS] (т. 1, а. с. 57). 28 квітня 2005 року ухвалою судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] від 06.08.2004 р. та скасовано ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2004 р. по цивільній справі 2-5309/04 та направлено справу до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 295, 296 ЦПК України, пов'язаних з поданням скарги на ухвалу суду від 02 серпня 2004 року (т. 1, а. с. 130-131). Ухвалою судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області від 06 жовтня 2005 р. було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.08.2004 р. про звільнення з-під арешту і визнання права власності на частину будинку (т. 1, а. с. 152). 30.11.2005 р. [PERSON] подав до суду клопотання, за яким просив суд залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (т. 1, а. с. 158). Клопотанням від 30 листопада 2005 року [PERSON] просив суд допустити його до справи в якості третьої особи без самостійних вимог (т. 1, а. с. 163). 01 лютого 2006 року до Малиновського районного суду було подано позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на половину набутого під час шлюбу майна, про визнання права власності за [PERSON] на частку нерухомого подружнього майна та про звільнення з-під арешту частини нерухомого майна (т. 1, а. с. 186). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2006 року було виділено в окреме провадження справу за позовом [PERSON] до Одеської філії Спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст», Другої державної виконавчої служби в Малиновському районі м. Одеси, [PERSON], за участю третьої особи [PERSON], [PERSON] про визнання публічних торгів недійсними та об'єднано в одне провадження цивільні справи за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб - [PERSON], [PERSON], Другої державної виконавчої служби в Малиновському районі м. Одеси про звільнення з-під арешту майна та поділ майна за адресою [ADDRESS] в натурі та за позовом [PERSON], [PERSON], до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб - [PERSON], Першої державної виконавчої служби в Малиновському районі м. Одеси про звільнення з-під арешту майна та поділ майна за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 196). 12 травня 2006 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Ярош А.І. було об'єднано в одне провадження цивільні справи за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] за участю третіх осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Другого відділу ДВС у Малиновському районі м. Одеси про звільнення з-під арешту майна та поділ майна в натурі за адресою [ADDRESS], та за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON], Першої ДВС у Малиновському районі м. Одеси про звільнення з-під арешту майна та поділ майна в натурі за адресою [ADDRESS] та справу за позовом [PERSON] до Одеської філії Спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст», Другої ДВС в Малиновському районі м. Одеси, [PERSON], за участю третьої особи [PERSON], [PERSON] про визнання публічних торгів недійсними (т. 1, а. с. 214-215). 12 грудня 2006 року позивачі подали до суду позовну заяву до [PERSON], [PERSON], у якій просили суд визнати право власності на ? набутого під час шлюбу майна, а саме: ? частини будинку та ? земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] та звільнити з-під арешту ? частини будинку та ? земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 313-314). Позивачкою 12 грудня 2006 року до суду було подано заяву до [PERSON], [PERSON], у якій вона просила суд визнати право власності на 3/8 частину набутого під час шлюбу майна, а саме: 3/8 частини будинку за адресою: [ADDRESS] та звільнити з-під арешту 3/8 частини будинку за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 315). 14 грудня 2006 року [PERSON], [PERSON] подали спільну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], третьої особи - Перша державна виконавча служба в Малиновському районі м. Одеси в якої просили визнати за ними право власності на частину будинку за адресою [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] різницю вартості частки в житловому будинку і суми боргу перед ними (т. 1, а. с. 318). 11 грудня 2006 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, за якою просила суд визнати укладений Другим ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси договір на продаж арештованого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] та прилюдні торги, які відбулися 29.11.2004 р. по реалізації арештованого майна - недійсними, визнати недійсним акт про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, затверджений начальником Другого ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси та виданий на ім'я [PERSON] - недійсним, визнати свідоцтво № 361 від 9 березня 2005 року про придбання нерухомого майна з прилюдних торів та технічний паспорт на житловий будинок за адресою [ADDRESS] - недійсним та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія № 357342 від 21 квітня 2005 року (т. 1, а. с. 319-324). 16 січня 2007 року позивачка доповнила свої позовні вимоги і просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. 13 травня 2000 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-1832, зобов'язати державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. видати правовстановлюючий документ з урахуванням співвласника [PERSON] (т. 1, а. с. 352). Також [PERSON] подала заяву, в якій просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 25 листопада 2003 року Кароліно-Бугазькою сільською радою на підставі розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації № 775 від 06.11.2003 р. і зобов'язати Овідіопольську райдержадміністрацію та Кароліно-Бугазьку сільську раду видати правовстановлюючі документи з урахуванням співвласника [PERSON] та Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований Кароліно-Бугазькою сільською радою за № 581 від 02.06.1999 р. та зобов'язати Кароліно-Бугазьку сільську раду видати правовстановлюючий документ з урахуванням співвласника [PERSON] (т. 1, а. с. 354). [PERSON] з поданим зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] не погодилася та 16.01.2007 року подала заперечення (т. 1, а. с. 355). 06 лютого 2007 року позивачкою було подано заперечення на пояснення Спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст» та зазначено, що ОФ СДП «Укрспецюст» не мав права виставляти спірне майно, яке неодноразово було під арештом, на торги (т. 1, а. с. 361). 16 лютого 2007 року [PERSON] подав заперечення на позовну заяву [PERSON], [PERSON] про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника і визнання права власності на частку житлового будинку та просив відмовити в задоволенні їх позовних вимог (т. 1, а. с. 398, т. 4, а. с. 230-231). Позивачі неодноразово уточнювали свої позовні вимоги і просили звільнити майно з-під арешту та його поділ в натурі, визнати прилюдні торги та акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, державних актів на право власності на земельну ділянку, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, технічних паспортів недійсними (т. 3, а. с. 1-3, т. 4, а. с. 219-221). 13 березня 2007 року [PERSON] подав додаткову позовну заяву про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника і визнання права власності на частину житлового будинку, яку він неодноразово уточнив (т. 3, а. с. 5-6, т. 4, а. с. 233). Зауваженням на уточнену позовну заяву [PERSON], [PERSON] від 20 квітня 2007 року подав Другий відділ ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та визнати дії державного виконавця Другого ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси такими, що відповідають чинному законодавству (т. 3, а. с. 24-27). 01 травня 2007 року [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив відмовити в прийнятті додаткової позовної заяви [PERSON] до сумісного розгляду з позовом [PERSON] у зв'язку з необґрунтованістю його вимог (т. 3, а. с. 30, т. 4, а. с. 136, 137). Позивачка 01 травня 2007 року подала заперечення на зауваження Другого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси в якому вказувала на його необґрунтованість та просила суд відмовити у судовому розгляді цього зауваження (т. 3, а. с. 31-32). Ухвалою суду від 10.07.2007 р. було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] 27.06.2007 р. про відвід судді Ярош А.І. та задоволено самовідвід судді Ярош Алли Іванівни, справу передано на розгляд судді Дрішлюк А.І. (т. 3, а. с. 48). Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Дрішлюка А.І. від 12 липня 2007 року цивільну справу № 2-3514/07 було прийнято до свого провадження та продовжено її розгляд, попереднє судове засідання призначене на 27 липня 2007 року (т. 3, а. с. 51). Ухвалою суду від 27.07.2007 р. відмовлено в задоволенні клопотання позивачки від 27.07.2007 р. про відвід головуючому судді Дрішлюку А.І. (т. 3, а. с. 95). 10 серпня 2007 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника [PERSON] та прийнято його позов в якості зустрічного позову до спільного розгляду з позовом [PERSON], [PERSON] та визначити процесуальний статус [PERSON] в якості відповідача (т. 3, а. с. 144-145). Ухвалою суду від 13 серпня 2007 року було задоволено клопотання позивачки від 10.08.2007 р. та призначено судово-будівельну експертизу та зупинення провадження у справі на час проведення експертизи (т. 3, а. с. 151-153). 06 червня 2008 року ухвалою судді Дрішлюка А.І. було відновлено провадження у справі № 2-2269/08, попереднє судове засідання призначене на 13. 06. 2008 року (т. 4, а. с. 3). 24 жовтня 2007 року Другим відділом ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси подано зауваження на позовну заяву та уточнену позовну заяву [PERSON], [PERSON] про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі (т. 4, а. с. 88-89) та додаткові зауваження на уточнену позовну заяву [PERSON], [PERSON] (т. 4, а. с. 90-92). На це зауваження [PERSON] подав письмове заперечення, в якому просив суд відмовити в задоволенні зауважень Другого ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси та винести окрему ухвалу начальнику Другого ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси в порядку ст. 211 ЦПК України (а. с. 115-116). Ухвалою суду від 12 вересня 2008 року справа призначена до розгляду. Ухвалою суду від 16 січня 2009 року було задоволено клопотання [PERSON] та об'єднано в одне провадження цивільну праву № 2-921/09 та справу № 2-907/09, об'єднаній справ було присвоєно спільний № 907/09 та визначено процесуальний статус сторін (т. 4, а. с. 148-149). [PERSON] 19.01.2009 року уточнив свої позовні вимоги і просив суд визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] та визнати за ним право власності на частину вищевказаної земельної ділянки, скасувати арешти на майно (т. 4, а. с. 216-218). 17 лютого 2009 року представник третьої особи [PERSON] подав заперечення на позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] у яких просив залишити їх без задоволення (т. 4, а. с. 234-237). Ухвалою судді Дрішлюка А.І. від 30 січня 2009 року позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення на користь СУПП «Польського дому» грошових коштів з [PERSON], [PERSON] та з останнього особисто на користь [PERSON] в самостійне провадження (т. 4, а. с. 224-225). Ухвалою суду від 20 березня 2009 року було об'єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення права користування майном із заявленими позовними вимогами в межах цивільної справи № 2-907/09 (т. 5, а. с. 7-8). Ухвалою суду від 24 квітня 2009 року було відмовлено [PERSON] в задоволені клопотання від 10.04.2009 року про призначення повторної судово-будівельної експертизи (т. 5, а. с. 188 - 190). Ухвалою суду від 24 квітня 2009 року було залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], Другий відділ ДВС у Малиновському районі м. Одеси про переведення прав та обов'язків співвласника відносно частки спірного житлового будинку, визнання права власності та стягнення різниці вартості згідно поданої заяви (т. 5, а. с. 191-192). Ухвалою суду від 24 квітня 2009 року було залишено без розгляду позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Перший відділ ДВС у Малиновському районі м. Одеси про переведення прав та обов'язків співвласника, визнання права власності та стягнення різниці вартості згідно поданої заяви (т. 5, а. с. 193-194). Ухвалою суду від 27 травня 2010 року зупинено провадження у справі на шість місяців у зв'язку зі смертю позивача [PERSON] (т. 6, а. с. 247). Ухвалою суду від 15 жовтня 2010 року провадження у справі відновлено (т. 6, а. с. 250). У зв'язку з відсутністю повноважень судді Дрішлюка А.І. справа передана іншому судді. Суддею Маркаровою С.В. взято самовідвід (т. 7, а. с. 58). 22 лютого 2011 року справа прийнята суддю Целухом А.П. [PERSON] та [PERSON] заявлено відвід судді Целуху А.П., суддею Целухом А.П. 25 березня 2011 року взято самовідвід (т. 7, а. с. 62). 07 квітня 2011 року справу прийнято до провадження суддею Гуревським В.К. 31 серпня 2011 року в якості правонаступника [PERSON] у справу вступив її син [PERSON] у зв'язку з чим подав до суду уточнену позовну заяву (т. 7, а. с. 70 - 76). [PERSON] також подав до суду уточнену позовну заяву (т. 7, а. с 77). Ухвалою суду від 05 вересня 2012 року зупинено провадження у справі на шість місяців до 26 лютого 2013 року у зв'язку зі смертю відповідача [PERSON] (т. 7, а. с. 136). Ухвалою суду від 27 лютого 2012 року провадження у справі відновлено (т. 7, а. с. 145). Протокольною ухвалою суду 23 травня 2013 року замість вибувшого [PERSON] в якості правонаступника притягнутий [PERSON] та виключено зі складу осіб, що приймають участь у справі ОФ «Укрспецюст» (т. 7 , а. с. 199-200). Ухвалою суду від 17 жовтня 2013 року залишено без розгляду позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до [PERSON] про визнання права користування майном згідно поданої заяви. Продовжено провадження у справі в решті позовів (т. 7, а. с. 235). Згідно остаточних позовних вимог від 15 грудня 2010 року [PERSON] просив суд: визнати прилюдні торги такими, що не відбулися; визнати недійсним акт на землю ЯА № 357342, виданий 21.04.05 р. на ім'я [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки та ? частину домобудівні, які знаходяться в спільній сумісний власності за адресою [ADDRESS], а право власності на ? частину земельної ділянки та ? частину домобудівні визнати за сином [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину домобудівні, яка знаходиться в спільній сумісній власності за адресою [ADDRESS], а право власності на ? частину домобудівні за сином [PERSON] Згідно остаточних позовних вимог від 12 серпня 2014 року [PERSON] просив суд: визнати недійсними прилюдні торги, які відбулися 29.11.2004 р. з реалізації арештованого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS]; скасувати свідоцтво № 361 від 9 березня 2005 р. про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме житлового будинку [ADDRESS], видане приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] на ім'я [PERSON]; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія № 357342 від 21 квітня 2005 р., виданий [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину будинку (? від частини будинку, що належала відповідачу [PERSON].). розташованого за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на таке. 31.12.1974 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. В зв'язку з численними сварками на ґрунті підприємницької діяльності вони припинили сімейні стосунки. Проте, укладений офіційно шлюб вони не розривали. Згодом [PERSON] стало відомо про те, що з відповідача [PERSON] у порядку виконання судових рішень стягуються суми грошових коштів на користь численних кредиторів. При примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3047/2004, виданого 06.05.2004 р. Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 26650,00 грн., за порушення боргових зобов'язань 3% річних у сумі 932,68 грн. та витрат по державному миту у сумі 266,5 грн. Другий відділ ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси своєю постановою серії АА № 288270 від 14.05.2004 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, наклав арешт на будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Про накладення арешту [PERSON] не повідомили. Зазначений об'єкт нерухомості був придбаний [PERSON] та [PERSON] в 1991 р. в період зареєстрованого шлюбу. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25.11.2003 р. Кароліно-Бугазькою сільською радою на підставі розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації № 775 від 06.11.2003 р., будівля належить [PERSON] Земельна ділянка, на якій розташований арештований жилий будинок, також придбана під час шлюбу та належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого Кароліно-Бугазькою сільською радою за № 581 від 02.06.1999 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про звільнення майна з під-арешту та виключення його з акту опису та арешту і визнання за нею права власності на ? ( ? + ?) житлової будівлі [ADDRESS]. Згідно з повідомленням Другого відділу ДВС Маліновського РУЮ м. Одеси від 10.01.2005 р., отриманого [PERSON].19.01.2005 р. за адресою прописки її чоловіка по [ADDRESS], їй стало відомо про те, що прилюдні торги з продажу вказаного житлового будинку відбулись. Покупцем вказаного будинку та переможцем прилюдних торгів стала [PERSON] Позивачі вважають, що вказані торги були проведені з грубими порушеннями діючого законодавства з огляду на таке. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.04 р. по цивільній справі [PERSON] за позовом про виключення майна з-під арешту та визнання права власності були призупинені виконавчі дії по виконанню виконавчого листа про стягнення суми боргу на користь [PERSON] Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.08.04 р. за клопотанням державного виконавця Другого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси була проведена заміна забезпечення зазначеного позову. Ухвала суду від 21.07.04 р. була скасована і суд зобов'язав Другий відділ ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси після продажу спірного житлового будинку внести на свій депозитний рахунок ? вартості від продажу. На ухвалу від 02.08.04 р. [PERSON] була подана апеляційна скарга, яка згідно з ч. 3 ст. 157 ЦК України 1963 року призупиняла виконання цієї ухвали, навіть у тому разі коли було допущено негайне виконання. З метою захисту своїх інтересів та інтересів своєї дитини за вказаним виконавчим провадженням [PERSON] звернулась до Другого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси із заявою, за якою просила згідно із Законом України «Про виконавче провадження» ст. 34 п. 7 зупинити продаж спірного житлового будинку, крім цього повідомила виконавчу службу про подачу апеляційної скарги на ухвалу суду від 02.08.2004 р. Ці обставини виконавча служба проігнорувала. Ухвала від 02.08.04 р., яка оскаржується в апеляційному порядку (про заміну одного виду забезпечення позову іншим), не набрала чинності і тому не підлягала виконанню. Суддя Вербицька Н.В. також підтвердила, що ухвала від 02.08.04 р. перебувала в стадії апеляційного оскарження в повідомленні від 05.11.04 р. до Другого відділу ДВС Малиновського районного управління юстиції м. Одеса. За цих умов прилюдні торги з продажу спірного майна не повинні були проводитись, і, відповідно, державний виконавець не мав повноважень та законних підстав на укладення угоди на реалізацію арештованого майна № 4160155 від 30.06.2004 року. Державна виконавча служба, укладаючи угоду з ОФСДП «Укрспецюстом» на продаж спірного майна з прилюдних торгів, фактично передала на реалізацію майно з наявністю арештів. В порушенні ст. 62 ч. 3 Закону України № 606-ХІУ при перевірці державним виконавцем наявності інших арештів в довідці з Єдиного реєстру заборони об'єктів нерухомого майна про наявність заборони арешту від 12.04.2004 р. вказано про наявність арешту на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2003 р., яка не стосувалася справи [PERSON] В акті опису та арешту майна державний виконавець Севердін М.С. зафіксував, що майно на прилюдні торги може бути виставлено не раніше 20.07.2004 р., але перші торги відбулися вже 16.07.2004 р. В акті опису та арешту майна відсутні підписи стягувача і боржника. Державний виконавець Севердін М.С. 08.06.2004 р. призначив першу експертну оцінку. В порушення вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 р., а саме ст. ст. 31, 12, 15, 18, не було укладено відповідної угоди з експертом, на підставі якої потім стягувалася вартість експертного висновку, не було витребувано кваліфікаційне свідоцтво оцінювача на право зайняття експертною діяльністю та сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, ксерокопія звіту не була завірена печатками експерта, не містила оригінального підпису експерта, а також не відповідає по формі, змісту вимогам закону. 14.08.2004 р. [PERSON] виносить постанову про повторну експертну оцінку в зв'язку з тим, що інша сторона ([PERSON]) не згодна з першою експертною оцінкою. Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» ст. 57 ч. 4 «Державний виконавець про оцінку арештованого майна повідомляє сторони, які мають право оскаржувати оцінку майна до суду у 10-ти денний строк з дня отримання повідомлення». Державний виконавець Севердін М.С. сам назначає повторну експертну оцінку, без відома сторін - [PERSON], [PERSON]). В судовому засіданні від 15.09.2004 р. в Малиновському районному судді затверджена нова оціночна вартість майна за адресою [ADDRESS]. Державний виконавець звертається до суду з поданням про роз'яснення судом про повторну експертну оцінку, звертаючись на ст. 28 закону України «Про виконавче провадження» - у разі, якщо резолютивна частина рішення, викладена у виконавчому документі є незрозумілою, державний виконавець має право звернутися до суду за роз'ясненням. Вищевказана стаття закону не надає підстав державному виконавцю звертатись до суду з питань повторної експертної оцінки майна. Прилюдні торги проводились ОФСДП «Укрспец'юст» чотири рази. Згідно Тимчасовому положенню про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» п. 3.3 прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення. Заявка була подана 25.06.2004 р. начальником Другого відділу ДВС Малиновського району [PERSON] всупереч вищезазначеному закону майно було продано лише через п'ять місяців 29.11.2004 р. Після двох місяців непродане майно повинно було бути зняте з прилюдних торгів згідно з п. 4.9 Тимчасового положення про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Щодо законності проведення торгів. Згідно закону України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» п. 7.1 прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися у разі: відсутності покупців або наявності тільки одного покупця; несплати в установлений термін переможцем прилюдних торгів належної суми за придбане майно. Враховуючи, що з цим Законом покупець [PERSON] була ознайомлена і підтвердила це своїм підписом Заява № 1-73 від 24.11.2004 р., то кошти в сумі 62804,00 грн. були сплачені не переможцем прилюдних торгів [PERSON], а іншим учасником торгів - [PERSON] Підпис [PERSON] в Заяві № 2-74 від 24.11.2004 р. однаковий з підписом платника за житловий будинок. Також відповідно до свідчень, які були надані [PERSON] та [PERSON] під час розслідування кримінальній справи № 4-327/07, яка була на розгляді судді Приморського районного суду м. Одеси Кушниренко Ю.С., вони фактично проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою. За ст. 3 Сімейного кодексу України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто хто б з учасників не придбав би майно, його власником стає одна й та ж сім'я, з чого можна зробити висновок, що на торгам фактично був присутнім лише один покупець - сім'я [PERSON] - [PERSON] цей факт підтверджується викладеною вище обставиною - однаковим підписом на заявці на участь у торгах від [PERSON] та на платіжному доручені, яким було здійснено остаточний розрахунок за придбаний будинок. З цих умов прилюдні торги від 29.11.2004 р. треба вважати такими, що не відбулися. За п. 3.1. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» відділ державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену комісійну винагороду. Розмір комісійної винагороди визначається за погодженням сторін. В п. 3.2. зазначено, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається мінімальна початкова ціна майна, що виставляється на торги. 25.06.2004 року до ОФ СДП «Укрспец'юст» було надано заявку р. № 6783 згідно до якої до торгівельної організації надавались документи на двоповерховий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 3.4. Наказу до заявки повинні додаватись правовстановлюючі документи. Проте всупереч вимогам законодавства до заявки не було надано копію державного акту на право власності на землю. 30.06.2004 року між Другим відділом державної виконавчої служби Малиновського РУЮ у м. Одесі в особі начальника відділу Астахової В.Б. та СДП «Укрспец'юст» в особі Директора ОФ Кузішеним Д.П. був укладений Договір № 4160155 про реалізацію арештованого майна. За умовами зазначеного договору на реалізацію передається наступне майно: двоповерховий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] і є власністю [PERSON] З вищенаведеного можна зробити висновок, що торгівельна організація на підставі всіх цих документів не мала жодного права на реалізацію земельної ділянки. Акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 10.01.2005 р. відрізняється від копії того ж акту, надісланого приватним нотаріусом [PERSON], додрукованим реченням «...та приватизовану земельну ділянку, площею 411,00 кв. м., розташовану за адресою [ADDRESS], які придбала на прилюдних торгах [PERSON]». Цей факт підтверджується тим, що приватний нотаріус [PERSON] 12.09.2006 р. засвідчила згідність копії з оригіналом (оригінал суттєво відрізняється від копії). Приватний нотаріус [PERSON], видаючи свідоцтво № 361 від 09.03.2005 р. про право власності [PERSON] на придбане нею на прилюдних торгах майно (житловий будинок та приватну землю, яка не виставлялася на продаж) посилається на фальсифікований акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 10.01.2005 р. На прилюдних торгах продавався лише будинок, приватна земля не виставлялась на продаж і не могла бути продана. Тому державний акт на право власності на земельну ділянку серія № 357342 від 21 квітня 2005 р., виданий [PERSON], є недійсним. На час видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на майно, придбане з прилюдних торгів, а саме 09.03.2005 р. нотаріус надала довідку, що арешти згідно Єдиного реєстру заборон на будинок відсутні на 16 г.20 хв. 26 с. 09.03.2005 р. Проте, як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на момент видачі [PERSON] свідоцтва на спірний житловий будинок було накладено досить багато арештів. Стосовно будинку по [ADDRESS]. При примусовому виконанні виконавчого листа № 2-825/03, виданого 26.05.2003 р. Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми у розмірі 53386,69 грн., Перший відділ ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси своєю постановою серія АА № 255058 від 24.07.2003 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження наклав арешт на ? частину будинку [ADDRESS]. Про накладення арешту стало відомо, коли державна виконавча служба прийшла накладати арешт на спільне майно подружжя за адресою [ADDRESS]. [PERSON] звернулась до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту та виключення його з акту опису та арешту і визнання за собою права власності на 3/8 (1/4 + 1/8) вищевказаного майна. Будинок по [ADDRESS] належав прадіду [PERSON] Він його збудував у 1947 р. Після його смерті будинок перейшов у спадщину його двом дочкам [PERSON] та [PERSON] В 1988 р. бабка [PERSON] подарувала свою частку [PERSON] на підставі договору дарування за №1-4362 від 03.12.1988 р. У зв'язку з цим [PERSON] та [PERSON] склали між собою угоду, в якій зазначили розподіл приміщень між собою. За цим договором [PERSON] належать наступні приміщення: одна кімната 7,3 кв. м., друга кімната 14,3 кв. м., кухня 5,2 кв. м, санвузол 2,9 кв. м., коридори 4,1 кв. м. та 2,6 кв. м., що складає ? частину будинку [ADDRESS]; вбиральня та сарай. Згідно цього договору [PERSON] належать такі приміщення: одна кімната 16,3 кв. м., друга кімната 9,0 кв. м., санвузол 6,0 кв. м., кухня 5,4 кв. м., коридор 7,2 кв. м., що складає ? частину будинку [ADDRESS], гаражі. В 1999 р. [PERSON] розхворілась і мати з батьком доглядали за нею. За це тітка вирішила подарувати їм свою частку будинку по [ADDRESS]. Юридично, за взаємною згодою, вирішили це оформити через договір купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. 13 травня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1832. Таким чином ? частина будинку [ADDRESS] (кімната 7,3 кв. м., кімната 14,3 кв. м., кухня 5,2 кв. м, санвузол 2,9 кв. м., коридори 4,1 кв. м. та 2,6 кв. м.) та будинок із земельною ділянкою за адресою [ADDRESS], спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були набуті батьками за час шлюбу. На підставі положень ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу такого майна [PERSON] мала право на його половину. Згідно до ст. 1218 ЦК України [PERSON] має право на все майно, що належало або на яке мала право його мати [PERSON] Згідно п. 1 ст. 73 Сімейного кодексу звернення стягнення за зобов'язаннями боржника, як одного із подружжя, може мати місце лише щодо його особистого майна та на його виділену в натурі частку у праві спільної сумісної власності подружжя. [PERSON], [PERSON] заперечували проти позову, подали до суду письмові заперечення (т. 6, а. с. 175-177). В подальшому в судове засідання не з'явилися, повідомлялися про судові за адресами адресно-довідкового відділу ГУ ДМС України в Одеській області, заяв про слухання справи за їх відсутністю не подавали. Згідно їх заперечень житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці 411,0 кв. м., був придбаний [PERSON] на прилюдних торгах 29.11.2004 року, які проводились у порядку виконання судових рішень. Про виставлене на торги майно та його характеристику [PERSON] дізналась із оголошення, розміщеного в газеті, після чого в неї з'явилась зацікавленість в ньому. 24.11.2004 р. [PERSON] заповнила заяву № 1-73 про участь у прилюдних торгах та сплатила необхідні внески для участі в зазначених торгах. В заяві про участь у прилюдних торгах від 24.11.2004 р. в картці учасника прилюдних торгів від 29.11.2004 р., в розміщених в газеті оголошеннях, чітко зазначено, що на реалізацію виставляється житловий будинок [ADDRESS] з господарчими будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці 411,0 кв. м., а тому твердження позивачів про те, що земельна ділянка не підлягала реалізації на цих торгах, є нікчемними. Окрім того, згідно ч. 2 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» разом з жилим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржникові. Тому не можливою була реалізація житлового будинку з господарчими будівлями, але без земельної ділянки, на якій вони розташовані. На торгах [PERSON] запропонувала найбільшу суму за об'єкт, що реалізується, порівняно з усіма іншими учасниками, на підставі чого її було визнано переможцем торгів. В той же день [PERSON] перерахувала на зазначений організатором торгів рахунок всю суму за придбаний на торгах житловий будинок. Посилання Позивачів на те, що в квитанції про оплату за придбаний на торгах будинок стоїть підпис не [PERSON], а іншої особи, як на підставу визнання цих торгів не дійсними також не мають свого підґрунтя. Законодавець чітко пов'язує момент набуття права власності на майно, придбане не прелюдних торгах - з моменту його повної оплати перможцем торгів. Більш того, жоден діючий законодавчий акт України не пердбачає недійсність платіжного документа, якщо в ньому міститься інший підпис. Головним є той факт, що гроші були сплачені саме [PERSON] та саме за придбаний на торгах будинок. Посилання позивачів про наявність багатьох порушень в діях як організатора торгів, так і в діях посадових осіб ДВС України в Малиновському районі щодо реалізації спірного житлового будинку [ADDRESS] з господарчими будівлями і спорудами, розташованих на земельній ділянці 411,0 кв. м., на підставі чого вказані торги необхідно визнати недійсними є необґрунтованими. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 388 ЦК України, якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» здійснюють державні виконавці районних, міських, районних у містах відділів державної виконавчої служби. Згідно зі ст. 61, 62 Закону України «Про виконавче провадження», продаж нерухомого майна боржника здійснюється шляхом проведення торгів. Ці торги по реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, що мають право здійснювати операції з нерухомістю, з якими укладено відповідний договір Державною виконавчою службою. Наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1999 р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції 02.11.1999 р. за № 745/4038 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» реалізацію арештованого нерухомого майна покладено на спеціалізоване державне підприємство «Укрспец'юст» Міністерства юстиції України, яке створене відповідно до постанови КМУ від 14 липня 1999 р. № 1270. Згідно з п. 2.2 даного Положення прилюдні торги - це продаж майна, за яким його власником стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну. Учасник прилюдних торгів (п. 2.4 Положення) - фізична або юридична особа, яка сплатила реєстраційний та гарантійний внески і може бути покупцем відповідно до законодавства. Кошти, одержані від реалізації нерухомого майна на прилюдних торгах, перераховуються організатором аукціону на відповідні рахунки державної виконавчої служби (п. 5.4 Положення). Реалізація спірного нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] з господарчими будівлями і спорудами, розташованих на земельній ділянці 411,0 кв. м., відбувалася відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і Положення. [PERSON], яка прийняла участь у торгах та запропонувала найвищу ціну за результатами проведення прилюдних торгів, після повного розрахунку за придбане майно отримала акт державного виконавця, затверджений начальником другого ВДВС України в Малиновському районі м. Одеси від 10.01.2005 р. про проведені прилюдні торги. На підставі цього акта нотаріус Овідіопольського РНО Одеської області [PERSON] видала їй свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 09.03.2005 р., яке в подальшому було зареєстроване у встановленому законом порядку. Також на підставі зазначеного ату ДВС [PERSON] отримала державний акт на право на земельну ділянку площею 411,0 кв. м. за місцем знаходження житлового будинку. Тобто [PERSON] набула право власності на придбане з прилюдних торгів майно. В судових засіданнях не встановлено з боку покупця [PERSON] будь-яких порушень порядку проведення цих торгів і не встановлено, що вона діяла недобросовісно щодо придбання цього майна та набуття права власності на нього. За таких обставин, суд не може в порушення вимог ч. 2 ст. 388 ЦК України відповідальність за дії інших осіб, що організовували та проводили ці торги, покласти на покупця - [PERSON], тоді як ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. [PERSON], [PERSON] надали до суду заяви, за якими просили суд слухати справи за їх відсутністю. Представник [PERSON] [PERSON] в цілому не заперечувала проти позовів [PERSON] та [PERSON]. При цьому вказала на той факт, що не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про визнання за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, яка знаходиться в спільній сумісний власності за адресою [ADDRESS], про визнання права власності на ? частину земельної ділянки та ? частину домобудівні за сином [PERSON]; та визнання права власності на ? частину домобудівні за сином [PERSON] Також на її твердження не підлягає задоволенню вимога [PERSON] про визнати за ним права власності на ? частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Така позиція ґрунтується на тому, що спірна земельна ділянка не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки отримана у власність в порядку приватизації (п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України: особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України. Крім того, [PERSON] є дієздатною особою, особисто пред'явив позов, а тому вимоги [PERSON] а користь повнолітнього та дієздатного сина є порушенням вимог закону і не можуть бути задоволені. Решта учасників процесу в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. 31 грудня 1974 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу від 31 грудня 1974 року, видане Виконавчим комітетом Одеської міськради депутатів трудящих УРСР, серії [NUMBER] (т. 1, а. с. 5) і перебувала з ним в шлюбі до моменту смерті - [INFO] (т. 6, а. с. 232). В судовому засіданні на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 листопада 2003 року, виданого Кароліно-Бугазькою сільською радою (т. 1, а. с. 6, 16, 274) [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, на якій розташований зазначений житловий будинок, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого Кароліно-Бугазькою сільською радою за № 581 від 02.06.1999 р. Земельна ділянка набута ним в порядку приватизації (т. 1, а. с. 17). Як вбачається з матеріалів справи 13 травня 2000 року (під час шлюбу [PERSON] та [PERSON].) був укладений договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], який був посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. (т. 1, а. с. 209). Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто, житловий будинок за адресою: [ADDRESS], та житловий будинок [ADDRESS] належать [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на праві спільної сумісної власності. При цьому земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки отримана [PERSON] у власність в порядку приватизації. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України: особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України. Згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 288270 від 14 травня 2004 року, виданого Другим ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, було накладено арешт на все майно відповідача, а саме: будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 4, 13). Відповідно до виконавчого листа Малиновського районного суду м. Одеси № 2-3047 від 06 травня 2004 року, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг у розмірі 27849, 18 грн. На виконання цього рішення були проведені прилюдні торги і складено Акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна № 00086 від 10 січня 2005 року, затвердженого Другим ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси (т. 1, а. с. 147, 273), згідно з яким житловий будинок з господарчими будівлями за адресою [ADDRESS] був проданий [PERSON]. На підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 09 березня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] (т. 1, а. с. 148, 207, 265), зареєстрованого в реєстрі за № 361 було видано головою Кароліно-Бугазької сільської ради та начальником Овідіопольського районного відділу земельних ресурсів Державний акт на право власності на земельну ділянку від 21 квітня 2005 року № 010552900110 [PERSON] (т. 1, а. с. 149, 206). Рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради № 1876, 28 сесія, IV скликання від 24 березня 2005 року, вирішено зареєструвати право власності згідно свідоцтва № 361 від 09.03.2005 року [PERSON] на житловий будинок з господарчими спорудами, загальною площею 61,70 кв. м., та на приватизовану земельну ділянку (рішення сесії Кароліно-Бугазької сільської ради № 154 від 26.10.1998 року, зареєстрованого в книзі запису державних актів за № 581 від 02.06.1999 року), площею 0,0411 га по [ADDRESS]; видати державний акт на право власності на землю по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (т. 1, а. с. 252). Відповідно до свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] від 25.03.2005 року, [PERSON] належить право власності на майно, яке складається з: житлового будинку з господарчими будівлями, загальною площею 61,70 кв. м., розміром житлової площі 13,90 кв. м., розташований на приватизованій земельній ділянці розміром 411,00 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS]. (т. 1, а. с. 265). 18.09.2006 року до суду надійшла відповідь приватного нотаріуса [PERSON] на запит суду, в якому вона надає перелік документів, на підставі яких нею було видано 09.03.2005 року за реєстром № 361 Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на імя [PERSON] (т. 1, а. с. 272-279). Відповідно до технічного паспорта від 30.07.2003 року власником ? частини будинку по [ADDRESS], є [PERSON]. (т. 1, а. с. 289-292). Відповідно до листа Міністерства юстиції України вбачається, що прилюдні торги по реалізації арештованого майна належного громадянину України [PERSON] призначені на 16 липня 2004 року о 12:00. (т. 1, а. с. 332). Відповідно до листа Міністерства юстиції України вбачається, що прилюдні торги по реалізації арештованого майна належного громадянину України [PERSON] по Договору № 4160155 від 30.06.2004 року призначені на 19 серпня 2004 року о 10:30. (т. 1, а.с. 333). Відповідно до листа Міністерства юстиції України вбачається, що прилюдні торги по реалізації арештованого майна належного громадянину України [PERSON] по Договору № 4160155 від 30.06.2004 року та додатковій угоді від 15.09.2004 року призначені на 27 жовтня 2004 року о 09:00. (т. 1, а. с. 334). Відповідно до листа Міністерства юстиції України вбачається, що повторні прилюдні торги по реалізації арештованого майна належного громадянину України [PERSON] по Договору № 4160155 від 30.06.2004 року та додатковій угоді від 15.09.2004 року призначені на 29 листопада 2004 року о 09:00. (т. 1, а. с. 335). Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2003 року був накладений арешт на ? частину будинку [ADDRESS], земельну ділянку та дачу, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] (т. 1, а. с. 336). Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Вербицької Н.В. від 21.07.2004 року зупинено продаж будівлі [ADDRESS] до вирішення справи [PERSON] до Другогу ВДВС Малиновського районного управління юстиції в м. Одесі про звільнення майна з під-арешту (т. 2, а. с. 23). 02.08.2004 року суд за заявою Другого відділу ДВС постановив ухвалу, в якій, посилаючись на заміну способу забезпечення позову, скасував ухвалу від 21.07.2004 року та зобов'язав Другий відділ ДВС, після реалізації об'єкту нерухомості, внести на депозит половину вартості від продажу спірного будинку. Суд допустив негайне виконання ухвали (т. 2, а. с. 24). На вищезазначену ухвалу 06.08.2004 року [PERSON] подала апеляційну скаргу. 28 квітня 2005 року апеляційна скарга [PERSON] була задоволена. (т. 2, а. с. 49 - 51). Згідно додатковому звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], вбачається, що ринкова вартість вищезазначеної будівлі складає 93905,0 грн. (дев'яносто три тисячі дев'ятсот п'ять грн. 00 коп.). (т. 3, а. с. 99-128). Ухвалою суду від 13 серпня 2007 року було задоволено клопотання позивачки від 10.08.2007 р. та призначено судово-будівельну експертизу та зупинення провадження у справі на час проведення експертизи (т. 3, а. с. 151-153). 03.06.2008 року до суду надійшов висновок експерта № 9118/9119, з якого вбачається, що ринкова вартість ? частини будівлі за адресою: [ADDRESS], складає 121676 грн.; ринкова вартість ? частин будівлі за адресою: [ADDRESS], складає 182513 грн.; відсутня технічна здатність розподілу спірної будівлі, порядок користування земельною ділянкою в рівних частках не пропонується ; провести розподіл будівлі в долях ? та ? в складі жилих та підсобних приміщень згідно з нормативно-технічними вимогами технічно не вбачається можливим; ринкова вартість ? частини спірного будинку, без врахування самовільно збудованих споруд, складає 784210 грн., ринкова вартість ? частини спірного будинку, з врахування самовільно збудованих споруд, складає 798485 грн.; провести розподіл будинку по [ADDRESS] в долях ? та ? без врахування самовільно збудованих споруд в складі жилих та підсобних приміщень згідно з нормативно-технічними вимогами технічно не вбачається можливим; ринкова вартість ? частини будівлі по [ADDRESS], без врахування самовільно збудованих споруд, складає 392105 грн.; ринкова вартість ? частин будівлі по [ADDRESS], без врахування самовільно збудованих споруд, складає 1176314,0 грн. (т. 3, а. с. 237-267). За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч ч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 ЦК. Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст. ст. 1, 2, 6, 12 Закону). Питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна визначені у пп. 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 15.12.99 №74/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції 15.12.99 за №865/4158, яка розроблена на виконання закону «Про виконавче провадження» і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Правовий аналіз положень вказаного закону та інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів та Міністерства юстиції, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 закону «Про виконавче провадження» та пп.5.11, 5.12 інструкції). Правила проведення прилюдних торгів визначені тимчасовим положенням, за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п.2.2 тимчасового положення). Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 тимчасового положення, ст. 34 закону «Про нотаріат»). Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч.1-3 та 6 ст. 203 ЦК (ч. 1 ст. 215 цього кодексу). При проведенні торгів була продана частина майна, яка не належала боржник [PERSON], а перебувала в спільній сумісній власності подружжя: будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], та ? частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. З таких обставин проведеними торгами були порушені майнові права дружини боржника [PERSON]. Відповідно до ст. 70 СК України [PERSON] належало: ? частина будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], та ? частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України земельна ділянка, набута [PERSON] внаслідок її приватизації є його особистою приватною власністю. Таким чином, як власниця ? частини будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], [PERSON] набула право користування земельною ділянко за цією адресою, а при проведенні торгів її право користування спірною земельною ділянкою також не було враховано. Згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 288270 від 14 травня 2004 року, виданого Другим ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, було накладено арешт на все майно відповідача, а саме: будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до листів Міністерства юстиції України від 08.07.2004 р., 16.08.2004 р., 19.10.2004 р., 23.11.2004 р., прилюдні торги по реалізації майна, належного громадянину України [PERSON] по Договору № 4160155 від 30.06.2004 року та додатковій угоді від 15.09.2004 року, об'єктами продажу є «житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]». Таким чином, земельна ділянка на торги не виставлялася. За викладених обставин проведені торги, які відбулися 29 листопада 2004 року з реалізації арештованого майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS], мають бути визнані недійсними; скасовано свідоцтво № 361 від 09 березня 2005 року про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме: житлового будинку [ADDRESS], видане приватним нотаріусом Овідіопольского районного нотаріального округу [PERSON] на ім'я [PERSON]; скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 357342 від 21 квітня 2005 року, виданий [PERSON]. Підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на частку спільного майна подружжя: на ? частину будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], та на ? частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно: ? частина будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], та ? частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після її смерті є: син [PERSON], син [PERSON], чоловік [PERSON]. До Сьомої одеської державної нотаріальної контори 07.05.2010 року із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої [PERSON]. Про відмову від спадщини на користь [PERSON] 07.05.2010 року до нотаріальної контори звернувся син померлої [PERSON]. Про відмову від спадщини на користь [PERSON] 07.05.2010 року до нотаріальної контори звернувся чоловік померлої [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON], не є спадковим майном, а тому не може бути визнано право власності за [PERSON] на ? її частину. Крім того не можуть бути задоволені вимоги [PERSON] про визнання права власності на користь повнолітнього та дієздатного сина.

Outcome: partial