Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , про усунення перешкод в користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивачі є власниками вищезазначеного житлового приміщення, проте у ньому зареєстровані відповідачі дочка та онука [PERSON] , які вже близько 10 років проживають у Бельгії. Вони просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] та усунути позивачам перешкоди в здійсненні права користування вказаним приміщенням. У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, пояснила, що [PERSON] разом з дочкою близько 10 років тому виїхали на постійне місце проживання до Бельгії та з того часу у квартирі не проживають, особистих речей в квартирі не мають. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Третя особа, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник органу опіки та піклування подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Таким чином, зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/12 частки квартири [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 14.07.2020 року. Право власності на 1/3 частку вказаної квартири належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину. В спірній квартирі зареєстровані: відповідач [PERSON] з 27.07.2004 року по теперішній час, що підтверджується відповіддю на запит суду відділу департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 06.08.2020 року, та відповідач [PERSON] , з 15.10.2009 року по теперішній час. Згідно актів від 27.07.2020 року даль- [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] . Акт підписаний сусідами позивачів [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно копії паспортів [PERSON] та [PERSON] є громадянами Бельгії. Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 12.10.2020 року, акту обстеження умов проживання від 06.10.2020 року, у спірній квартирі встановлено не проживання дитини [PERSON] , наявні ознаки тривалого не користування житлом. За таких обставин орган опіки та піклування дійшов висновку про можливість визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до змісту\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі\~ ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України\~власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України\~зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383 ЦК України\~та ст.\~150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Враховуючи викладене, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони понад десять років не проживають за своїм зареєстрованим місцем проживання, що створює перешкоди позивачам у здійсненні ним права користування та розпорядженням квартирою, яка належить їм на праві власності. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати мають бути покладені на відповідача.

Outcome: approved