Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював на підприємстві з 23 липня 2013 року по 17 червня 2014 року та звільнився за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. На день звільнення була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з 01 травня 2014 року по 17 червня 2014 року у сумі 2372,53 грн. та компенсація за невикористану відпустку за 12 днів у сумі 753,72 грн., а всього 3126,25 грн. Тільки 10.09.2014 року підприємство в повному обсязі виплатило заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку. Згідно зі зробленими підрахунками за період часу з 01 травня 2014 року по день фактичної виплати (10.09.2014 року) компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строку її виплати проведеної відповідно до індексу зростання цін становить 162,55 грн. Середній заробіток за час затримки заробітної плати становить 3637,94 грн. (59 днів х 61,66 грн.). Компенсація заборгованості за час затримки заробітної плати з урахуванням індексу інфляції за період часу з 01 травня 2014 року по день виплати заборгованої заробітної плати становить 163,53 грн. (3144,66х 103,8%х101,0х100,4%. Просить суд з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 3637,94 грн., збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 326,08 грн., а всього 3964,02 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про слухання справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про слухання справи без його участі, не заперечує проти задовлення позовної заяви на суму 3964,02 грн. Суд, проаналізувавши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що відповідно до копії приказу №55к від 23.07.2013 року по ТОВ «КЗЕМ», позивача було прийнято охоронцем у відділ охорони з 23.07.2013 року (а.с.35) Згідно приказу №60к від 17.06.2014 року по ТОВ «КЗЕМ», позивача звільнено з 17.06.2014 року за власним бажанням (а.с.36). Відповідно до платіжних доручень від 01.09.2014 року та від 10.09.2014 року відповідач перерахував позивачу заборгованість по заробітній платі за травень-червень 2014 року на загальну суму 3129,53 грн. (а.с.37,39) Згідно довідки про середню заробітну плату, середньоденна заробітна плата позивача становить 61,66 грн. (а.с.12). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день фактичного розрахунку, тобто за 59 днів як зазначив позивач, у сумі 3637,94 грн. законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також, не отримана в день звільнення заробітна плата у сумі 3129,53 грн. підлягає індексації на підстав ст.34 Закону України «Про оплату праці». Враховуючи, що при здійсненні розрахунку позивачем була допущена арифметична помилка, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме на суму 127,04 грн., яка складається з наступного: 3129,53 грн. (нарахована, але не виплачена на день звільнення з/п) х 103,8% (індекс інфляції за травень 2014 року) /100 = 32,48 грн.; 3129,53 грн. х 101,0% (індекс інфляції за червень 2014 року)/100=31,60 грн.; 3129,53 грн. х 100,4% (індекс інфляції за липень 2014 року) / 100 = 31,42 грн.; 3129,53 грн. х 100,8% (індекс інфляції за серпень 2014 року) = 31,54 грн. Таким чином, разом інфляційні втрати становлять 127,04 грн. Вимоги про індексацію середнього заробітку не ґрунтуються на закону, а тому в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, на користь позивачки повинно також стягнути компенсацію за затримку з виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку в розмірі 3048,42 грн. (64,86 грн. х 47 робочих днів з моменту звільнення до винесення судом рішення, т.т. з 25.06.2013 р. по 02.09.2013 р.). Суд не приймає до уваги розрахунок компенсації за затримку з виплати заробітної плати, зробленої позивачем (а.с.13), бо розрахунок зроблений з урахуванням календарних, а не робочих днів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial