Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Магдалинівського районного нотаріального округу Солодовник Вікторія Володимирівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] є матір`ю колишнього чоловіка позивача - [PERSON] , шлюб з яким розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2015 року. Тісних родинних стосунків із [PERSON] позивач не підтримувала після розірвання шлюбу із її сином, спілкувалися досить рідко, здебільшого щодо її онучки - доньки позивача - [PERSON] . У березні місяці 2016 року позивач уклала шлюб із [PERSON] , змінивши своє прізвище на [PERSON] . У подальшому, 23 листопада 2018 року [PERSON] разом зі своєю родиною, а саме чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] виїхала проживати до країни Ізраїль. [INFO] помер колишній чоловік позивача [PERSON] , про що їй повідомила його друга дружина - [PERSON] у телефонному режимі. Дізнавшись про дану обставину, у листопаді місяці позивач прилетіла до України з метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] в інтересах їх спільної дочки [PERSON] , як її законний представник. 18 листопада 2020 року, за один день до вильоту із України до Ізраїлю, у розмові з [PERSON] позивачу стало відомо про смерть [PERSON] , її колишньої свекрухи. Того ж дня позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорішко О.М., де у нотаріальному порядку, діючи від імені та в інтересах [PERSON] , [INFO] , як законний представник, завірила заяву про прийняття спадщини останньою після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Вищевказану заяву позивач направила засобами поштового зв`язку до приватного нотаріуса Магдалинівського районного нотаріального округу Солодовник Вікторії Володимирівни, оскільки у неї була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] . 19 листопада 2020 року позивач повернулася до Ізраїлю. Позивач не є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , позивачу також було відомо про наявність у спадкодавиці родичів, спадкоємців за законом, у тому числі такою є її, позивача, дочка [PERSON] , онучка спадкодавиці [PERSON] , від імені та в інтересах якої позивач подала заяву про прийняття спадщини, як тільки їй стало відомо про смерть [PERSON] . Також, позивачу не було відомо про існування складеного [PERSON] заповіту, у тому числі на її, позивача, користь. Зі спадкодавицею [PERSON] позивач не підтримувала тісних зв`язків, однією сім`єю разом із нею не проживала. За умови усіх цих обставин позивач усвідомлювала, що вона особисто не може претендувати на спадкове майно після смерті [PERSON] , навіть уявити собі не могла, що її колишня свекруха залишить на її ім`я заповіт на випадок своєї смерті, а отже від свого імені із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом 6-ти місячний строк не звернулася, навіть про факт смерті [PERSON] позивач довідалась після спливу встановленого законом строку для прийняття спадщини. У лютому місяці 2021 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою про визнання права власності звернулася [PERSON] - дружина онука спадкодавиці (справа №179/212/21), де [PERSON] , серед інших, зазначена відповідачем. Після того, як стало відомо про наявність даної цивільної справи, представник [PERSON] у кінці квітня 2021 року ознайомилася із матеріалами цивільної справи, з якої стало відомо, що за свого життя [PERSON] залишила заповіт. Так, 02.08.2017 року Приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Солодовник Вікторією Володимирівною посвідчено заповіт, вчинений від імені [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за №1359, згідно якого, на випадок її смерті, вона зробила таке розпорядження, зокрема: земельну ділянку площею 10,1 гектарів фермерського господарства «Вікторія», яка розташована на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, цільове призначення: для ведення фермерського заповідала позивачеві. Інше своє майно [PERSON] , згідно заповіту від 02.08.2017 року заповідала, зокрема: [PERSON] (онук), [PERSON] (дружина онука) та [PERSON] (син, помер [INFO] ). Після того, як позивачу представником у телефонному режимі було повідомлено про наявність заповіту, враховуючи карантинні обмеження у світі у зв`язку із розповсюдженням захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, що ускладнює можливість перельотів між країнами. [PERSON] за першої ж можливості вилетіла до України, а саме 31 травня 2021 року. Після чого 04 червня 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Магдалинівського районного нотаріального округу Солодовник Вікторією Володимирівною із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, постановою нотаріуса відмовлено у його видачі у зв`язку з тим, що нею пропущений строк у шість місяців наданий спадкоємцям ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини та роз`яснено право звернутися до суду. Тому позивач вимушена звернутися до суду та прохає визначити їй додатковий строк терміном у 2 місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі, не заперечувала проти прийняття рішення на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 02.08.2017 року Приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Солодовник Вікторією Володимирівною посвідчено заповіт, вчинений від імені [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за №1359, згідно якого, на випадок її смерті, вона зробила таке розпорядження, зокрема: земельну ділянку площею 10,1 гектарів фермерського господарства «Вікторія», яка розташована на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, цільове призначення: для ведення фермерського заповідала позивачеві. Інше своє майно [PERSON] , згідно заповіту від 02.08.2017 року заповідала, зокрема: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16-17). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. 10 грудня 2019 року до приватного нотаріуса Магдалинівського РНО Солодовник В.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] (а. с. 47). 10 грудня 2019 року приватному нотаріусу Солодовник В.В. надано заповіт та отримано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, де зазначено про наявність заповіту від 02.08.2017 року (а. с. 49-50, 55-57). 18 лютого 2020 року до приватного нотаріуса Магдалинівського РНО Солодовник В.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] (а. с. 67). 26 травня 2020 року до приватного нотаріуса Магдалинівського РНО Солодовник В.В. із заявою про прийняття спадщини за законом та заповітом після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] (а. с. 73). 27 листопада 2020 року до приватного нотаріуса Магдалинівського РНО Солодовник В.В. із заявою про прийняття спадщини за законом та заповітом після смерті [PERSON] звернулася онука [PERSON] в інтересах якої діяла мати [PERSON] (а. с. 92). Позивач, 04 червня 2021 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом (а. с. 133) та цього ж дня постановою приватного нотаріуса Солодовник В.В. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини (а. с. 135). Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що позивача не було повідомлено про відкриття спадщини, хоча станом на 10.12.2019 року нотаріусу було відомо про наявність заповіту складеного спадкодавцем. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.09.2020 по справі № 130/2517/18. Вирішуючи справу, суд враховує наявність заповіту на користь позивача як спадкоємця нерухомого майна, віддаленість її місця проживання, а також обставину того, що позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, 04.06.2021 року, та після отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії звернулася до суду 23.07.2021 року з даною позовною заявою. Суд вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме, вказані причини були пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини, тому суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved