Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилалася на те, що їй в порядку спадкування за заповітом належить квартира [ADDRESS], проте через неточності в правовстановчих документах їй було відмовлено нотаріусом в оформленні права власності. Відповідачка 19.10.2010 р. подала заяву в якій позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] визнала в повному обсязі. В судовому засіданні підтвердила свою заяву. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 17.05.1993 року виданого Управлінням житлово- комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстрованого в реєстрі за № 3-933, приєднаною до матеріалів справи. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в КП „ОМБТІ та РОН 19.11.1993 року. 28 вересня 1999 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа Одеської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6253, згідно з яким на випадок свої смерті вона заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON]. 20 серпня 2009 року [PERSON] померла, про що в Книзі реєстрації смертей 21.08.2009 року було зроблено відповідний актовий запис за № 603 та Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції м. Одеси було видано свідоцтво про її смерть. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадщину, але їй було відмовлено на підставі В установлений законом строк позивачка звернулась до Сьомій одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено на підставі різниці записів щодо спадкодавця в документах. Факт звернення з заявою про прийняття спадщини підтверджується листом- відповіддю Сьомої Одеської державної нотаріальної контори №4495/02-14 від 15.10.2010 року, одержаного на запит суду. З вказаного листа вбачається, що в справах нотаріальної контори є спадкова справа №9116/2009 до майна померлої [PERSON]. 09.10.2009 р. позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відомостей про інших спадкоємців немає, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Дійсність заповіту сторонами не оскаржувалась та не заперечувалась. 1 Відповідно до ст. 1233 ЦК України Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачка звернулася до нотаріальної контори, тобто прийняла спадщину, проте їй було відмовлено в оформленні спадкових прав. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved