Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

До Подільського районного суду м. Києва з Святошинського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за заявою [PERSON] , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту перебування на утримання - для розгляду за підсудністю на підставі ухвали від 19.08.2019. Заява мотивована тим, що з 16 лютого 2001 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та разом проживали за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Вказує, що з моменту одруження до смерті [PERSON] перебувала на його утриманні, оскільки отримувала меншу пенсію, ніж останній. Після смерті чоловіка заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника. Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки [PERSON] не має документу, що підтверджує факт її перебування на утриманні чоловіка. Посилаючись на вказані обставини, заявник просила суд встановити факт її перебування на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] . 28 жовтня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Корніловій Ж.О. Відповідно до ч. 7 ст. 33 ЦПК України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ. 15 вересня 2020 року згідно розпорядження та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Захарчук С.С. 28 січня 2021 року згідно розпорядження та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01.02.2021 відкрито провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження. У судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали та просили суд задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Заслухавши заявника та її представника, допитавши свідків, вивчивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. Судом встановлено, що з 16 лютого 2001 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього (а.с. 7). Відповідно до акту від 10.04.2019, складеного майстром технічної дільниці ЖЕД -6 про те, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та листом Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві їй було відмовлено через відсутність документу, що засвідчує факт перебування на утриманні (а.с. 8). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду дала покази, що є рідною сестрою заявника [PERSON] та підтвердила факт перебування на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду дала покази, що є подругою заявника [PERSON] та підтвердила факт перебування на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] . Суд оцінюючи докази у їх сукупності, приходить висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Зважаючи на те, що пенсія покійного чоловіка [PERSON] була основним джерелом засобів для існування та проживання сім`ї, суд вважає за можливе встановити факт перебування з 16 лютого 2001 року по [INFO] [PERSON] на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] виходячи з наступного. Так, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). Відповідно до частин першої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що з 16 лютого 2001 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Отже, оскільки дана вимога суперечить вимогам статті 25 СК України, а судом вже встановлено факт утримання [PERSON] , а тому суд не вбачає підстав для встановлення факту спільного проживання подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: partial