Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , в якому просила шлюб між позивачем - [PERSON] , [INFO] та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що 10 липня 2009 року складено відповідний актовий запис № 310 - розірвати, обґрунтовуючи свої вимоги таким. Сімейні відносини між сторонами не склалися, сім`я носить формальний характер. Як причину розпаду сім`ї позивач вказує на різницю характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння і довір`я. З відповідачем довгий час не проживають та не спілкуються. Давно втратили всі зв`язки. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом із позивачем відповідно до довідки. Позивач надав до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заявив про надання строку на примирення, в подальшому в судове засідання не з`явився. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року провадження по цій справі було зупинено до 15 жовтня 2019 року для примирення протягом чотирьох місяців, але за закінченням терміну на примирення сторони не примирилися, у зв`язку із чим було поновлено провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. 10 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зроблений актовий запис №310 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 10 липня 2009 року. Від цього шлюбу є син - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 серпня 2009 року, запис №742. Сімейні відносини фактично припинені, сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім`ї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв`язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин. Спору між сторонами щодо місця проживання дитини не встановлено. Дитина на час розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю. На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім`ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу. Видатки по оплаті державного мита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved