Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернувся [PERSON] , в якому просив визнати його сина, [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником спірного житлового приміщення. Відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні без поважних причин понад одного року, не сплачує плату комунальні послуги, його особистих речей в житловому будинку не має. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, просив судові витрати залишити за ним. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності та пояснення на позов не надала. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 20.06.2019 р. постановлено провести заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстровано 10.05.1989 року Костянтинівським міським бюро технічної інвентаризації за №17477 кн. 66, що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 17 лютого 1982 року та актом прийняття домоволодіння до експлуатації. Право власності [PERSON] набуто в період перебування у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який було укладено 29.04.1974 р. в Костянтинівському ЗАГС Донецької області, про що свідчить відмітка в паспорті позивача. [PERSON] та [PERSON] мають зареєстроване місце проживання у вказаному будинку. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 листопада 1984 року (актовий запис № 1298, складений 28.11.1984 р. відділом ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому), копія якого долучена до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями наданими відділом реєстрації Костянтинівської міської ради від 04.04.2019 р. за № вих. 1312/09. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію за місцем прибуття № 256 від 22 серпня 2017 року, виданим відділом № 4 відділу УФМС Росії по Рязанській області, копія якого посвідчена нотаріусом Спаського нотаріального округу Рязанської області Мартиновою М.О., реєстр. № 2511, відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: с . Петровичі , Спаського району Рязанської області Російської Федерації з 22 серпня 2017 року. 19 листопада 2018 року [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником у всіх організаціях та установах з питання зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довіреністю, підпис довірителя на якій посвідчено нотаріусом нотаріального округу міста Рязань Князєвою М.О. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї (ч.2). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, оскільки позивачем було доведено факт відсутності в спірному житловому приміщені відповідача [PERSON] більше одного року, а отже, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи волю позивача, судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, слід віднести на його рахунок.

Outcome: approved