Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

До суду 12 травня 2016 року надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 67030, 12 доларів США. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 010-2/07/1-278-07, з врахуванням змін та доповнень, що були внесені шляхом укладання Додаткового договору № 1 від 29.12.2008 р., Додаткового договору № 2 від 27.10.2009 р., Додаткового договору № 3 від 17.06.2010 р., Додаткового договору № 4 від 19.09.2012 р., та відповідно до якого позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 250 000, 00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних. 26.05.2015 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 5 до Кредитного договору № 010-2/07/1-278-07, яким були змінені умови погашення заборгованості за кредитним договором та здійснено реструктуризацію заборгованості. Відповідно до п.1.1. кредитного договору позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, визначені у договорі. Відповідно до п.4.1.1. Кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому Договору, а саме, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Відповідач взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та процентів у відповідності до умов кредитного договору не виконує, в зв'язку з чим станом на 23.03.2016 року перед банком виникла заборгованість у розмірі 66 368,03 доларів США, а також позичальнику нарахована за період з 30.03.2015 р. по 23.03.2016 р. пеня за порушення строків повернення кредиту у розмірі 662,09 доларів США. Представник позивача Тіторенко І.А., який діє на підставі довіреності (а.с.59), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що виклав у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 010-2/07/1-278-07, з врахуванням змін та доповнень, що були внесені шляхом укладання Додаткового договору № 1 від 29.12.2008 р., Додаткового договору № 2 від 27.10.2009 р., Додаткового договору № 3 від 17.06.2010 р., Додаткового договору № 4 від 19.09.2012 р., та відповідно до якого позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 250 000, 00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних на строк до 16.03.2017 року (а.с.7-9, 12-33). 26.05.2015 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 5 до Кредитного договору № 010-2/07/1-278-07, яким були змінені умови погашення заборгованості за кредитним договором та здійснено реструктуризацію заборгованості (а.с.34-36). Видача кредитних коштів підтверджується ксерокопіями меморіальних валютних ордерів (а.с.10-11). Відповідно до п.1.1. кредитного договору позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, визначені у договорі. Відповідно до п.4.1.1. Кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому Договору, а саме, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Обов'язок позичальника повернути позикодавцеві суму позики передбачений ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, згідно розрахунку заборгованості, станом на 23.03.2016 року сума заборгованості за кредитним договором № 010-2/07/1-278-07 від 16.03.2007 р. складає 67 030,12 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ на дату розрахунку становить 1 749 652,84 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 66 368,03 доларів США; пеня, розрахована за період з 30.03.2015 р. по 23.03.2016 р., у розмірі 662,09 доларів США (а.с.37-39). 05.04.2016 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про погашення заборгованості, яка була залишена відповідачем без задоволення (а.с.40-42). Як зазначено у пункті 12 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»» мав дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, у тому числі на здійснення операцій з надання кредитів у іноземній валюті, що підтверджується Банківською ліцензією № 10 Національного Банку України, Дозволом № 10-4 Національного Банку України та Додатком до дозволу № 10-4 від 11.10.2006 р. (а.с.43-45). Отже, кредит правомірно наданий в іноземній валюті, та суд стягує кошти за кредитним договором в іноземній валюті за заявою кредитодавця (позивача), що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 25332 грн. 64 коп. (а.с.6). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, та стягує з [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 25332 грн. 64 коп.

Outcome: approved