Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, в якому зазначив, що 07.10.2000 зареєстрував шлюб із [PERSON] Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Спільне життя у нього та відповідачем [PERSON] не склалося, примирення не можливе. Просив розірвати шлюб. Крім того, зазначив, що під час шлюбу вони з відповідачем придбали майно, але домовленості в досудовому порядку поділити вказане майно не досягнуто. За час шлюбу позивачем та відповідачем придбане наступне майно: однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 36,2 кв.м. вартістю 628432 грн.; сплачений пай на будівництво трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 74,66 кв.м. вартістю - 612212 грн.; автомобіль Chevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] вартістю 82640грн. Крім того, під час шлюбу ними було придбане інше спільне майно: телевізор LCD Sony Bravia 32, холодильник двокамерний Stinol, газова плита Gorenie, електричний бойлер 80 л, пральна машина Candy, ноутбук HP 15, планшет Samsung Tab S 10,5, микрохвильова піч Samsung, супутникова антена, кухонна стінка вбудована, шафа-купе вбудована, стінка дитяча кутова, диван, комод. Однак на вказане майно він претендує, бажає, щоб воно залишилась у відповідача. Також [PERSON] зазначає, що 20.09.2016 між ним та ПАТ «ОТП Банк» був укладений споживчий кредит на загальну суму 14923,13 грн. За кредитним договором є заборгованість в сумі 9423 грн. Крім того, 12.09.2016 між ним та ПАТ «Альфа-Банк» було відкрито відновлювану кредитну лінію в розмірі 8000 грн. Кредитний договір укладався позивачем як фізичною особою на поточні потреби. Заборгованість за договором складає 7093,56 грн. Всього у нього наявних боргових зобов'язань на загальну суму 22923 грн. Вказані кредитні кошти отримувались на потреби сім'ї. На його думку ці боргові зобов'язання також підлягають розподілу. Просить поділити майно наступним чином: - за ним залишити об'єкт паювання трикімнатної квартири [ADDRESS] та автомобіль Chevrolet Lacetti, 2007 року випуску, з виплатою половини його вартості на користь відповідача [PERSON]; - стягнути із відповідача [PERSON] на його користь компенсацію 1/2 частини кредитних боргових зобов'язань перед ПАТ «ОТП Банк» та ПАТ «Альфа-Банк»в розмірі 11462 грн. - [PERSON] віділити квартиру [ADDRESS], а також побутову техніку та меблі. - стягнути із [PERSON] на його користь сплачені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4645 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. Позивач [PERSON] скористалась правом, передбаченим ст. 123 ЦПК України, подала зустрічний позов до [PERSON], третя особа Приватне підприємство «Надія» про поділ спільного майна подружжя, який прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом. У зустрічному позові [PERSON] окрім зазначеного позивачем по первісному позову [PERSON] нерухомого та рухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], пайові права на квартиру [ADDRESS] та автомобіль Chevrolet Lacetti, вказала про наявність іншого спільного майна, а саме телевізор Rainford, пилосос, гамак, крісло-качалка, праску, електрокосу, газонокосилку, обігрівач, шуруповерт, болгарку, електрокосу, електролобзік, перфоратор, електронасос, бетонозмішувач, комод тощо. Крім того зазначила гараж та альтанку в садівничому товаристві «Промстроєвець» Золотоніського району Черкаської області як нерухоме майно, яке теж підлягає розподілу. Вказала на грошові кошти в сумі 3200 доларів США, які є спільною сумісною власністю подружжя, знаходились на рахунках у ПАТ АБ «Укргазбанк» та зняті і витрачені на власний розсуд відповідачем [PERSON] Просила розподілити спільне майно за іншим варіантом, зокрема: - визнати за нею, [PERSON] право власності на пайовий внесок в ПП «Надія» в сумі 612212 грн. та відповідно всі майнові права, що виникають із договору від 28.01.2015 №68-34/2-15 пайової участі в будівництві трикімнатної квартири загальною площею 74,66 кв.м. за адресою [ADDRESS] та додаткової угоди №1 від 08.05.2015; - однокімнатну квартиру [ADDRESS] залишити за відповідачем [PERSON], стягнувши із нього на її користь компенсацію різниці вартості нерухомого майна в сумі 16220 грн.; - автомобіль Chevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] залишити відповідачеві [PERSON], стягнувши із нього на її користь компенсацію 1/2 його вартості в сумі 41320 грн.; - побутову техніку та меблі на загальну суму 27170 грн. залишити їй, іншу частину на загальну суму 34700 грн. - відповідачу із стягненням грошової компенсації на її користь різниці вартості речей в сумі 7530 грн. - гараж та альтанку в садівничому товаристві «Промстроєвець» Золотоніського району Черкаської області на загальну суму 103800 грн. залишити [PERSON] з грошовою компенсацією їй 1/2 частини вартості цього майна в сумі 51900 грн., яку стягнути із відповідача на її користь; - стягнути із [PERSON] на її користь 29923 грн. (згідно курсу НБУ станом на 08.12.2016 1 дол. США - 26,02 грн.) в якості компенсації 1/2 частини грошового вкладу в сумі 2300 доларів США, які знаходились на рахунках відкритих на ім'я [PERSON] у ПАТ АБ «Укргазбанк». Також просила стягнути із [PERSON] на її користь судові витрати в сумі оплаченого судового збору в сумі 4800 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5800 грн. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та розподілу мана підтримав, просив їх задоволити. Підтвердив, що нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] є майном, яке придбане в період шлюбних відносин. Вказав, що пайові кошти в сумі 612212 грн., сплачені для участі в будівництві трикімнатної квартири загальною площею 74,66 кв.м. за адресою [ADDRESS] є теж спільним сумісним майном, як і автомобіль Chevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Пояснив, що кошти, які взяті у ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «ОТП Банк» були витрачені на потреби сім'ї, а тому просив поділити кредитні борги. Зауважив, що на побутову техніку та меблі, які він зазначив у своєму позові, він не претендує, бажає, щоб це майно залишилось у [PERSON] Іншого майна, яке зазначила [PERSON] у зустрічному позові: як то шуруповерт, електролобзик, електронасос, перфоратор тощо, немає в наявності. Визнав, що грошові кошти, які знаходились на банківських рахунках в ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 3200 доларів США є спільними сімейними коштами. Ці гроші були зняті та використанні на погашення боргових зобов'язань перед іншими фізичними особами, у яких він брав гроші в борг для потреб сім'ї, але підтвердити доказами наявність вказаних боргів він не може. Крім того зазначив, що гараж та альтанка в садівничому товаристві «Промстроєвець» йому не належать. В суді відповідач - позивач по зустрічному позову [PERSON] вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала, просила їх задоволити. Також підтвердила, що квартира [ADDRESS] є майном, яке придбане в період шлюбних відносин, а пайові кошти в сумі 612212 грн., сплачені для участі в будівництві трикімнатної квартири загальною площею 74,66 кв.м. за адресою [ADDRESS] є також спільним сумісним майном, як і автомобіль Chevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Погодилась як із вартістю квартири [ADDRESS] в сумі 628432 грн., так із вартістю автомобіля в сумі 82640 грн. Просила стягнути половину вартості автомобіля в сумі 41320 грн. із [PERSON] як компенсацію при його розподілі. Крім того пояснила, що про отримані [PERSON] в кредит кошти в банках ПАТ «ОТП Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» їй нічого не відомо, кредит отриманий ним без її згоди та витрачені на власні його потреби. Вважає, що вимога [PERSON] щодо присудження їй однокімнатної квартири по бульвару Шевченка не підлягає до задоволення, оскільки це призведе до спільного проживання в одній кімнаті осіб різної статі старших дев'яти років - її та сина, що не допускається відповідно до правил ч.2 ст. 50 Житлового кодексу, в якій зазначено, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі старшими за дев'ять років, крім подружжя. Не погоджується із доводами [PERSON] про те, що у неї немає фінансової можливості відремонтувати трикімнатну квартиру по [ADDRESS], яка на даний час будується ПП «Надія», при цьому вказала, що може тимчасово до моменту здачі в експлуатацію будинку, оформлення права власності та проведення ремонту у квартирі [ADDRESS] проживати разом із неповнолітнім сином у її батьків, а ремонт в квартирі їй також фінансово допоможуть її батьки, на рахунках у яких є депозит в сумі 5548 доларів США. А тому при розподілі нерухомого та рухомого майна просила задоволити її спосіб, запропонований у зустрічному позові з урахуванням уточнень. Представник третьої особи ПП «Надія» у зустрічному позові в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду позову, звернувся із заявою, в якій просив проводити розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні спору поклались на розсуд суду. Суд, заслухавши обґрунтування, доводи та заперечення учасників цивільного процесу, дослідивши надані докази, вважає, що як первісний позов [PERSON] так і зустрічний позов [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Щодо вимог [PERSON] про розірвання шлюбу судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, повторно виданого 12.10.2016 Черкаським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, 07.10.2000 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1302. Прізвища після державної реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, повторно видане 12.10.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 330). За ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. За тих обставин, що встановлені під час судового розгляду справи, суд вбачає, що підстав для надання сторонам терміну на примирення, передбаченого ст. 111 СК України не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу, укладеного між сторонами, підлягає до задоволення. З приводу розподілу майна подружжя Толмачових суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Водночас згідно ч.1 ст.61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, виходячи із запропонованих варіантів сторонами розподілу майна, встановивши обсяг наявного спільного майна на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувавши джерело і час його придбання, визначив наступний спосіб його розподілу. Суд встановив, що сторони у період з 07.10.2000 перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу вони набули однокімнатну квартиру [ADDRESS] (свідоцтво про право власності Черкаської міської ради від 25.05.2004, реєстрація в електронному реєстрі 20.06.2004). Її вартість на час розгляду справи в сумі 628432 грн. погоджена між сторонами. Крім того під час шлюбу ними сплачений пайовий внесок в ПП «Надія» в сумі 612212 грн. по договору від 28.01.2015 №68-34/2-15 пайової участі в будівництві трикімнатної квартири загальною площею 74,66 кв.м. за адресою [ADDRESS] та додаткової угоди №1 від 08.05.2015, а також придбаний автомобіль Chevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] вартістю 82640 грн. Вартість автомобіля на час розгляду справи погоджена сторонами. Також як об'єкт права спільної сумісної власності суд визначає грошовий вклад в сумі 2300 доларів США, який знаходився на рахунках, відкритих на ім'я [PERSON] у ПАТ АБ «Укргазбанк». Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) і це є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Суд визначає, що однокімнатна квартира, пайовий внесок на трикімнатну квартиру, автомобіль, а також грошовий вклад в сумі 2300 доларів США належать сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, тобто частки в цьому майні у [PERSON] та [PERSON] є рівними. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України ), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Визначаючи спосіб розплоду майна суд виходив з того, що квартира та автомобіль є неподільними речами, а також враховано при цьому, що сторони дійшли згоди з приводу виділення у власність [PERSON] автомобіля, а також розміру компенсації на користь [PERSON] за втрачену частку у праві спільної сумісної власності у ньому в сумі 41320 грн. Суд вважає, що квартира [ADDRESS] має бути виділена [PERSON] з подальшим визнанням за нею права особистої власності. Такий висновок суд зробив, виходячи з урахуванням прав та інтересів неповнолітнього [PERSON], [INFO], який залишається проживати з матір'ю [PERSON] При цьому суд звертає увагу, що на час розгляду справи, вказана квартира є єдиним житлом для неповнолітнього [PERSON], яке відповідає всім умовам та нормам для проживання на час розгляду справи. Тобто у вказаній квартирі зроблений ремонт, а також вона обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. З цих же міркувань не підлягає задоволенню варіант запропонований [PERSON] щодо визнання за нею права на пай та відповідно на майнові права на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Ухваляючи таке рішення судом прийнято до уваги письмову інформації ПП «Надія» (лист від 14.12.2016 №1034) про те, що строк прийняття об'єкту будівництва та передачі вищевказаної квартири у власність перенесено на ІІ квартал 2017 року. Суд не приймає до уваги доводи [PERSON], що до моменту здачі в експлуатацію будинку, оформлення права власності на неї, проведення ремонту вона зможе пожити разом із сином у батьків в квартирі [ADDRESS], так як судом не отримано доказів щодо наявність прав неповнолітнього [PERSON] на користування цією квартирою, а також належних умов для його проживання у ній. Такими доказами могли бути висновки органу опіки та піклування Черкаської міської ради. Не доведено [PERSON] можливість використання нею для ремонту грошей батьків, які знаходяться на депозитних рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 5361 доларів США, так як не надано доказів як перебування вказаних грошей на рахунках станом на час розгляду справи, так і реальне утримання цих грошей у фактичному віданні їх власника на сьогоднішній час, а також не доведено волевиявлення власника грошей щодо їх способу розпорядження в тому числі й на користь [PERSON] Водночас судом також враховано, що квартира [ADDRESS] буде введена в експлуатацію та передана пайовику без ремонту, що також вплинуло на рішення суду про неможливість її розподілу на користь [PERSON] При цьому не залишився поза увагою її дохід, який суд встановив із ухвали апеляційного суду Черкаської області від 02.02.2017, яка постановлена при вирішенні спору про стягнення аліментів, зокрема доходи за вересень-листопад 2016 року у [PERSON] складають 16035,05 грн., а у [PERSON] за цей же період - 42032,68 грн. Суд визначає відсутність ремонту в квартирі [ADDRESS] та необхідності у його проведенні, невизначеність строку задачі цієї квартири в експлуатацію, як обставини, які можуть негативно вплинути на права неповнолітнього [PERSON]. Суд також не погоджується з посиланнями [PERSON] на норми ст. 50 ЖК з приводу неприпустимості спільного проживання осіб різної статі в квартирі [ADDRESS], так як вказані норми застосовуються до інших правовідносин. За тих умов, що судом вирішено виділити квартиру [ADDRESS] за [PERSON], вартість якої складає 628432 грн., суд приходить до висновку, що за [PERSON] підлягають визнанню особисті права на пайовий внесок в ПП «Надія» в сумі 612212 грн. та відповідно на всі майнові права, що виникають із договору від 28.01.2015 №68-34/2-15 пайової участі в будівництві трикімнатної квартири загальною площею 74,66 кв.м. за адресою [ADDRESS] та додаткової угоди №1 від 08.05.2015. Враховуючи стан здоров'я [PERSON], його матеріальний стан, вік, відсутність проживаючих разом з ним осіб, суд не вбачає порушення його прав та інтересів при залишенні його без власного житла на час розподілу майна. Також, незважаючи, що пайовий внесок є меншим ніж вартість квартири [ADDRESS] (різниця складає 16250 грн.), а також враховуючи, що [PERSON] не наполягав на компенсації цієї різниці, суд вважає, що визначений судом спосіб розподілу нерухомого майна та майнові права на нерухоме майно між сторонами буде проведений без подальшої компенсації різниці їх вартості. З приводу поділу автомобіля автомобіль Chevrolet Lacetti, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], суд прийшов до наступних висновків. Як [PERSON] так і [PERSON] визнали, що вказаний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, а також погодили його вартість - 82640 грн., що відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. [PERSON] в суді погодилась на отримання компенсації половини вартості автомобіля, при цьому у зустрічному позові заявила вимогу про стягнення такої компенсації із [PERSON] Таким чином суд прийшов до висновку про залишення у власності [PERSON] автомобіля Chevrolet Lacetti, 2007 року випуску, та можливості стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 41320 грн. в якості компенсації 1/2 частини вартості вказаного автомобіля, при цьому не порушуючи правила попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Суд, присуджуючи цілісний об'єкт майна одному з подружжя, та стягуючи компенсацію на користь - іншого, таким чином припинив як спільну власність, так і сам спір, як існуючий, так і такий що ймовірно може виникнути у майбутньому між подружжям якщо суд розділив би автомобіль без реального розподілу та залишив би його у спільній частковій власності. Частина 3 ст. 372 ЦК України визначає, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до абз. 2 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Судом встановлено, що у період шлюбних відносин з [PERSON] у ПАТ АБ «Укргазбанк» на ім'я [PERSON] були відкриті валютні рахунки на загальну суму 2313 доларів США, що підтверджується інформацією вказаного банка від 21.12.2016 №5-140/23-177, яка витребувана за ухвалою суду. Ці кошти визнані в суді [PERSON] спільними сумісними. А тому, дотримуючись принципу диспозитивності щодо кількості грошей, яка заявлена у позові [PERSON] (просила розподілити 2300 доларів США), а також щодо застосування курсу валют на відповідний період, ([PERSON] просила застосувати курс станом на 08.12.2016), суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 29923 грн. (за курсом НБУ) в якості компенсації 1/2 частини грошового вкладу в сумі 2300 доларів США, які знаходились на рахунках на ім'я [PERSON] у ПАТ АБ «Укргазбанк». При цьому суд не взяв до уваги доводи [PERSON], що ці кошти він використав для погашення боргів перед фізичними особами, в зв'язку з відсутністю таких доказів. Вимоги про визнання спільною сумісною власністю побутової техніки та меблів не підлягають до задоволення, так як [PERSON] не претендує на отримання його частини, виявив бажання залишити всі ці речі на користь [PERSON] За таких обставин, суд встановив відсутність спору при розподілі такого майна. Висновок суду про відмову у розподілу цих речей також ґрунтується на ненаданні доказів [PERSON], які б підтверджували покупку будь-якої побутової техніки, меблів та іншого обладнання (накладні, чеки тощо). Крім того, піддалась судової критиці надана [PERSON] оцінка вартості цього майна, яка проведена оцінювачем ПП «Ажіо» за відсутності документів на майно, на підставі яких можна б було встановити дату їх покупки, а від так і визначити його ринкову вартість та врахувати його знос. Не підлягає розподілу боргові зобов'язання [PERSON] за кредитами, які він отримав у ПАТ «ОТП Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», так як останнім не доведено, що кредитні гроші використані в інтересах сім'ї. При цьому [PERSON] не спростовані заперечення [PERSON] про те, що їй не було відомо про укладання кредитних договорів. Не підлягають до задоволення вимоги [PERSON] щодо розподілу гаража та альтанки в садівничому товаристві «Промстроєвець», так як нею не надано правовстановлюючих документів на це нерухоме майно, яке б підтвердило належність його будь-кому. За для цього судом врахована інформація, зазначена у довідці садового товариства «Простроєвець» від 14.01.2017 про те, що [PERSON]. не є членом цього садівничого товариства і за ним не зареєстровано жодних споруд на території товариства. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що як первісний позов [PERSON] так і зустрічний позов [PERSON]. були судом задоволені частково, а тому з урахуванням ступеню задоволення вимог сторін, з огляду на принципи пропорційності та справедливості судові витрати, які сторони понесли в зв'язку з розглядом цієї справи, не відшкодовуються за рахунок взаємозаліку.

Outcome: dismissed