Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області звернувся із позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Свій позов мотивує тим, що 08 вересня 2017 року відповідач [PERSON] під розписку позичила в нього строком до 08 жовтня 2017 року гроші у розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно 56406,60 гривень відповідно до офіційного курсу валют, визначеного Національним Банком України на день подання позову. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушила взяті на себе зобовязання. Зазначені обставини підтверджуються доказами, зокрема, власноручно написаною розпискою відповідача [PERSON], від 08 вересня 2017 року про отримання в борг від нього грошових коштів та взяті на себе зобовязання про повернення боргу до 08.10.2017 року, а також підписом свідка [PERSON] на розписці. Просить суд стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 56406,60 грн., сплачену суму судового збору та витрати понесені на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності від 09.01.2018 (а.с.10) позов підтримали повністю, просили його задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача борг по розписці та судові витрати, понесені позивачем по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала щодо їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивача посилається на те, що 08.09.2017 позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] кошти в сумі 2000 доларів США, про що останньою була написана власноручно розписка (а.с.7). Крім цього, зі змісту розписки вбачається, що вказану суму боргу відповідач зобовязана повернути позивачу [PERSON] в термін не пізніше 08.10.2017. Розписку складено в присутності свідка: [PERSON], що проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. З огляду на відносини, які склалися між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України та оформлено у вигляді розписки. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Підтвердження виконання зобов'язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що станом на 08.09.2017 [PERSON] отримала згідно розписки від [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 доларів США та взяла на себе зобовязання повернути ці кошти в термін не пізніше 08.10.2017. (а.с.7). Згідно інформації щодо офіційного курсу долара США (а.с.13,37) вбачається, що станом на 10.01.2018 день звернення позивача з позовом до суду, встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти долара США за курсом НБУ: 2820,33 грн. за 100 доларів США, а тому сума боргу еквівалентна 56406,60 (пятдесят шість тисяч чотириста шість гривень 60 коп.) грн., з розрахунку (2820,33:100)х2000=56406,60 грн. Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статті 526, 527 ЦК України зобовязують боржника належним чином виконувати свої зобовязання. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання і не повернув вчасно борг, а тому у відповідності до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Оцінюючи надані позивачем докази, дослідивши їх в судовому засіданні, проаналізувавши, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на повне підтвердження заявлених позовних вимог, і їх доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі, що понесені позивачем при зверненні до суду з позовом. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 704,80 грн, що підтверджується квитанціями від 10.01.2018 (а.с.1) та від 15.01.2018 (а.с.16) та витрати на правничу допомогу в сумі 1527,50 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.12), а всього 2232,30 грн., оскільки вимоги позивача задоволено повністю, суд вважає, що вимоги в частині відшкодування відповідачем судових витрат позивачу повинні також бути задоволені повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved