Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] , заінтересована особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій територій України. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що [INFO] року на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк народилася [PERSON] та [PERSON] , про що Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька 22.06.2018 року складено відповідні актові записи № 331 та № 332. Згідно________з вищевказаними свідоцтвом про реєстрацію народження дитини, батьками [PERSON] та [PERSON] є: мати - громадянка України [PERSON] , батько - [PERSON] (згідно ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України, батько записаний зі слів матері). 21.03.2019 року заявником було отримано письмову відмову Одеського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області від 19.03.2019 року № 3674/51-42 у проведенні державної реєстрації народження. Таким чином, за відсутності передбаченими цими Правилами медичного свідоцтва про народження встановленого зразка, відповідний орган ДРАЦС позбавлений законних підстав для видачі свідоцтва про народження дітей: [PERSON] та [PERSON] , на підставі наявних документів, виданих на тимчасово окупованій території м. Донецьку. У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить суд встановити факт народження [PERSON] [INFO] року в місті Донецьк, батьками якої є: мати - громадянка України [PERSON] , батько - [PERSON] (записаний зі слів матері) та [PERSON] [INFO] в місті Донецьк, батьками якої є: мати - громадянка України [PERSON] , батько - [PERSON] (записаний зі слів матері). Заявник в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі. Зацікавлена особа в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не сповістила. Заяв про відкладення та про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника з наступних підстав. Судом встановлено, що, [INFO] року на тимчасово окупованій території України в м. Донецька народилася [PERSON] . Про підтвердження цього факту свідчить копія свідоцтва про народження, виданого Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька 22.06.2018 року, згідно до якого, складено відповідний актовий запис № 331 та видано свідоцтво про народження, [NUMBER] . Також, [INFO] року на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька 22.06.2018 року, згідно до якого, складено відповідний актовий запис № 332 та видано свідоцтво про народження, [NUMBER] . Згідно ________ з вищевказаним свідоцтвом про реєстрацію народження дитини, батьками [PERSON] та [PERSON] є: мати - громадянка України [PERSON] , батько - [PERSON] (згідно ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України, батько записаний зі слів матері). Вказані свідоцтва не українського зразку і ці документи видані закладом, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній державі Україна, території, а тому він не створює правових наслідків, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Листом від 21.03.2019 року заявницею було отримано письмову відмову Одеського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області від 19.03.2019 року № 3674/51-42 у проведенні державної реєстрації народження, посилаючись на те, що надані свідоцтва про народження не відповідають умовам діючого законодавства та не створюють правових наслідків, бо видані на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця, з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я, документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Як передбачено ч.ч.2-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка, відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі, нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Статтями 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис, на підставі рішення суду. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої, постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав, згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Пунктом 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу частин 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України, незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якою є заявник у справі та її онуки, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] Відповідно до правил частини 4 статті 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved