Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вищевказаним позовом звернувся [PERSON], який просив суд стягнути із громадянки [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1250 гривень. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач завдала йому матеріальну шкоду внаслідок пошкодження двох коліс автомобіля «Славута», а саме попрорізувала колеса автомобіля. В судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що коліс автомобіля позивача вона не прорізувала. Дослідивши позовну заяву, та додані до неї документи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 2016 року позивачу завдано матеріальної шкоди, яка полягає у пошкодженні колес його автомобіля «Славута», проте позивачем не надано достатніх доказів в заподіянні вищезазначеній шкоді відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. (Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення (п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто під час судового засідання за позовом про стягнення матеріальної шкоди позивач повинен довести, існування шкоди, її розмір (у даному випадку грошовий розмір), те що шкода заподіяна саме неправомірною, винною дією чи бездіяльністю відповідача, та між цією дією чи бездіяльністю і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Будучи допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які дали аналогічні покази, проте, що бачили, як [PERSON] прорізав колеса автомобіля «Славута», який належить позивачу [PERSON] Під час судового засідання позивачем не доведено, що 19 листопада 2016 року пошкодження коліс його автомобіля була спричинена діями чи бездіяльністю відповідача. Таким чином в супереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивач не довів суду, належними та допустимими доказами, що 19 листопада 2016 року відповідачем [PERSON] було завдано матеріальну шкоду позивачу, а саме пошкоджено два колеса автомобіля «Славута». Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що пошкодження коліс автомобіля сталася з вини відповідача, суд приходить до висновку, що позов у цій частині є безпідставним, та задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed