Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до ТОВ «Нова пошта» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення в займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позов обґрунтований тим, що позивач був працевлаштований в ТОВ «Нова пошта» з 2015 року. 26 квітня 2017 року позивач отримав травму на робочому місці. Його відпустили з роботи. Позивач звернувся до медичною допомогою до лікарні, після чого було відкрито лікарняний. 27квітня 2017 року позивач звернувся до керівництва, на що йому було запропоновано звільнитися за згодою сторін. При цьому йому пообіцяли взяти на роботу після одужання. Після написання заяви, він поспілкувавшись з родиною, вирішив відкликати свою заяву про звільнення, для чого звернувся 28 квітня 2017 року до ТОВ «Нова пошта», проте йому було відмовлено у прийнятті заяви. Після того, він направив свою заяву поштою. Незважаючи на це, його було звільнено. В звязку із викладеним він просить задовольнити позовні вимоги, визнати звільнення з роботи незаконним, скасувати наказ про звільнення та поновити на посаді [PERSON], стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав позов. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник позивача підтримав позов. Представник відповідача заперечив у можливості задоволення позовних вимог. Вказав, що [PERSON] був звільнений на підставі згоди сторін відповідно до вимог законодавства. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до витягу з наказу №208-к від 6 листопада 2015 року ТОВ «Нова пошта» [PERSON] прийнято на роботу на посаду фахівця (сканування) Ділянка посилок Термінал №1Філіям. Запоріжжя Регіональна дирекція Східного регіону Національна дирекція Операційна дирекція з 9 листопада 2015 року. (а.с.36) Згідно із заявою [PERSON] від 28 квітня 2017 року останній звернувся з проханням звільнити його з роботи за угодою сторін 12 травня 2017 року. (а.с.37) Відповідно до заяви від 11 травня 2017 року [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Нова пошта» із заявою про відкликання заяви про звільнення від 28 квітня 2017 року. (а.с.38) Згідно з конвертом, яким було направлена заява [PERSON] від 11 травня 2017 року, останній було направлено 11 травня 2017 року, про що свідчить відтиск штемпелю. (а.с.39) Відповідно до витягу з наказу №87-к від 12 травня 2017 року ТОВ «Нова пошта» [PERSON] було звільнено на підставі заяви від 12 травня 2017 року за угодою сторін згідно ч.1 ст.36 КЗпП України. Згідно з пояснювальною від 7 червня 2017 року «Щодо причин звільнення [PERSON]», складеної начальником термінала м. Запоріжжя зазначено, що [PERSON] травня 2017 року звертався з проханням відкликати заяву, але йому було усно відмовлено, оскільки на його місце готувалася заміна. (а.с.45) Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 КЗпП України). Підстави припинення трудового договору встановлено\~статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника\~статтями\~38\~і\~39\~цього\~Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу\~статтями 40, 41, 43, 43-І і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника )\~статтею 45 цього Кодексу. У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1\~ст. 36 КЗпП України\~(за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Згідно з\~п.\~8\~Постанови\~Пленуму Верховного\~Суду України\~«Про практику\~розгляду судами\~трудових спорів»\~від 06.11.1992\~року №9\~зазначено,\~що судам\~необхідно мати\~на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП\~(за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. У постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, що розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору суди повинні з'ясувати, зокрема, чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення. Угода - це дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін. Волевиявлення - це засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов'язується із вчиненням фактичних дій. Дія - це зовнішнє вираження волі і свідомості людей. Отже, визначення дати звільнення є необхідною умовою досягнення взаємної домовленості між працівником та суб'єктом призначення, з метою дотримання прав та гарантій, встановлених трудовим законодавством. 11 травня 2017 року позивач направив до відповідача письмову заяву про відкликання раніше поданої заяви про звільнення за згодою сторін, оскільки не бажає звільнятися. Вказана заява була отримана Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» 22 травня 2017 року (а.с.38). Проте небажання [PERSON] звільнятися та намір відкликати заяву про звільнення підтверджується також пояснювальною від 7 червня 2017 року «Щодо причин звільнення [PERSON]», складеної начальником термінала м. Запоріжжя (а.с.45). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення закріплено\~статтею 43 Конституції України. Приймаючи рішення про звільнення позивача за угодою сторін, відповідач повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Відповідно до\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до пункту 32\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до п.2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. За приписами абз.3 п.3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Оскільки [PERSON] у травні 2017 року перебував на лікарняному, жодного дня не відпрацював, середньомісячна зарплата має розраховуватись з урахуванням виплат за березень-квітень 2017 року. Відповідно до виписки з карткового рахунку [PERSON], відкритого у ПАТ «Альфа-Банк», ТОВ «Нова пошта» було сплачено заробітну плату за березень та квітень: 2017 року: 23.03.2017 року 1406,44 грн., 24.03.2017 року 2104 грн., 7.04.2017 року 534,76 грн., 21.04.2017 року 1356,22 грн., 25.04.2017 року 4118,00 грн., 5.05.2017 року -1353,01 грн. Кількість робочих днів у березні 2017 року 22 дні, у квітні 2017 року 19 днів. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідачем не надано документів щодо кількості робочих днів, відпрацьованих [PERSON] у березні-квітні 2017 року, суд враховує загальну кількість робочих днів у вказаних місяцях за виключенням 27 та 28 квітня 2017, так як, починаючи з 27 квітня 2017 року [PERSON] перебував на лікарняному. 22 дні +19 дні 2 дні = 39 робочих днів. Середньоденний заробіток складає: (1406,44 грн. + 2104 грн. + 534,76 грн. + 1356,22 грн. + 4118,00 грн. + 1353,01 грн.)/39 днів = 278,78 грн. Таким чином на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 травня 2017 року по 31 серпня 2018 року: 326 робочих днів х 278,78 грн. = 90882,28 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved