Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON]М ., з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], посилаючись на наступне: з 2001 року він проживав з відповідачко ю однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. 25.08.2012 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Верхньодніпровського РУЮ. Про що був з роблений актовий запис за № 60. Спільне життя з відповідачем не склалось. Протягом всіх років сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що вони втратили почуття поваги та любові одне до одного через що у них виникають постійні сварки та конфлікти, що спричиняє їм та їхній дитині моральні страждання, Спільне проживання та ведення спільного господарства з відповідачкою він припинив з 06.03.2015 року. На даний час у нього фактично склалась сім'я з іншою жінкою, з якою 01.06.2016 року у них народилась дитина: син [PERSON] За таких підстав перебування у шлюбі з позивачкою суперечить його інтересам та інтересам дитини, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Строк для примирення просить не надавати, вказуючи на тривалий та стійкий розрив шлюбних відносин з відповідачкою. Створення ним нової сім'ї у якій народилась дитина, тому надання строку для примирення не дасть ніяких результатів. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що подана позовна заява не відповідає дійсній волі її чоловіка та підписана не ним. Позивач дійсно рік назад почав зустрічатись з іншою жінкою, від якої має дитину і з цієї причини вона вигнала його з дому. Вважає, що відповідач зламав їх сім»ю. Через його поведінку страждає вона та дитина. Незважаючи на наявність іншої сім'ї та дитини позивач все рівно приходить до неї, приходить в ночі та просить її про примирення. Проти розірвання шлюбу між нею та позивачем заперечують навіть його батьки , які добре до неї відносяться. Тому враховуючи інтереси їх спільної дитини, яка має захворювання та потребує лікування, просить шлюб між ними не розривати. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що з 2001 року сторони проживали з однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що сторонами не заперечується. В період спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується коп. ією свідоцтва про народження в якому сторони за писані батьками дитини. 25.08.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Верхньодніпровського РУЮ. Про що був з роблений актовий запис за № 60, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Судом встановлено, що 03.06.2015 року сторони причинили спільне проживання та ведення спільного господарства. При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідачки про те, що навіть до цього часу вони спільне проживання не припиняли та продовжують проживати періодично разом, так як дані доводи ніякими доказами не підтверджені. Крім того відповідач подала суду заяву про розірвання шлюбі з позивачем, яку вона мала намір подавати до суду, але не подала. В якій нею ж зазначено, що 06.03.2015 року вона з [PERSON], припинили подружні відносини. Докази того, що дані відносини поновлювались чи сторони намагались помиритись - відсутні. Крім того, дані доводи відповідачки спростовуються наданими позивачем доказами про народження у нього дитини з іншою жінкою, а саме копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], в якому батьком дитини зазначений позивача матір «[PERSON]В.». Також суд вважає безпідставними доводи позивачки, що позовна заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсним намірам позивача та підписана не ним. Так як в судовому засіданні позивач підтримав вимоги за поданим ним позовом про розірвання шлюбу, наполягав на їх задоволенні та строк для примирення просив не надавати. Таким чином підтвердивши свої дійсні наміри про розірвання шлюбу. Посилання відповідача, що позов підписаний не позивачем нічим не підтверджені та суд вважає як домисли відповідачки. Виходячи з вище викладеного, судом встановлено, що розрив шлюбних відносин між сторонами має тривалий та стійкий характер, наслідком якого є утворення нової сім'ї у позивача та народження в цій сім'ї дитини. Причиною розпаду сімейних відносин стала втрата взаємопорозуміння між сторонами, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили повагу одне до одного та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Про що свідчить той факт, що позивач почав проживати однією сім«єю з іншою жінкою, та навіть народження у них спільної дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення на думку суду є не можливим та суперечить інтересам сторін та їхніх малолітніх дітей, тому шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Посилання відповідачки на те, що проти розірвання шлюбу заперечують батьки позивача та що це негативно впливає на стан здоров'я дитини не можуть бути підставою для відмови у розірванні шлюбу. Так як шлюб це вільний союз саме чоловіка і жінки, а не їх батьків чи дітей. Крім того доказів того, що саме припинення шлюбних відносин між сторонами викликало погіршення стану здоров'я доньки сторін ніякими доказами не підтверджено. Так як надані позивачкою медичні документи вказують на те, що захворювання у дитини ви никло з 2013 року, тобто ще до розрив у відносин між нею з позивачем , а захворювання хронічний гастрит ніяким чином не може бути наслідком розриву шлюбних відносин між сторонами. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Так як в відповідач не змінювала прізвища в зв'язку з реєстрацією шлюбу питання про те яке прізвище повинно бути у відповідачки після розірвання шлюбу судом не розглядається та не вирішується. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов'язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану та витрати, пов'язані з розглядом справи в суді, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на позивача, так як з відповідачкою залишається проживати малолітня дитина, яка має хр онічне захворювання. Крім того суд вбачає вину у розірванні шлюбу саме відповідача, який, залишивши сім'ю, не вирішивши всіх спірних питань її існування, фактично створив нову сім'ю. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved