Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач,\~\~[PERSON],\~ із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11.11.2008 року було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 200 грн. щомісячно. На теперішній час зазначений розмір аліментів є занадто низьким, доходи позивача не дозволяють в повній мірі забезпечувати всім необхідним неповнолітнього сина. На підставі викладеного позивач вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, а саме, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про\~ розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Розглянувши відомості про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи,суд вважає за можливе розгляд справи провести за його відсутності. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи, що позивач\~ не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЕД №083036 від 07.06.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 31 травня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис №433, батьком вказано [PERSON], мати [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕД №064639 від 09.07.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 08.07.2008 року, про що зроблено актовий запис №268, після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище\~ [PERSON]. Згідно копії виконавчого листа №2-1748 2008 від 11.11.2008 року, виданого Лисичанським міським судом, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 200 грн. починаючи з 05.06.2008 року до повноліття дитини. Згідно довідки від 11.10.2017 року, виданої головою вуличного комітету, [PERSON] мешкає за адресою: м. Лисичанськ, вул. Свердлова 146/2, на її утримані перебуває її син [PERSON]. Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступні норми закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів\~ до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в редакції Законів\~№ 2901-IV від 22.09.2005,\~№ 2037-VIII від 17.05.2017). Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Як вбачається з виконавчого листа, виданого Лисичанським міським судом від 11.11.2008 року з [PERSON] стягнуто\~ аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 200 грн. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 грн., з 1 травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн. В ході розгляду справи встановлено, що син сторін досяг десятирічного\~ віку і відповідно потребує більших коштів на харчування, одяг та виховання. З огляду на встановлені факти, оскільки розмір аліментів, який стягнутий рішенням суду на утримання сина сторін 200.00 грн. є недостатнім для належного забезпечення дитини, отже, наявні підстави визначені ст. 192 СК України для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Таким чином, внаслідок збільшення витрат, які несе позивач на указані цілі, також враховуючи те, що з моменту визначення аліментів у твердій сумі, зросли витрати на дитину, на сьогоднішній день збільшено прожитковий мінімум та мінімальну заробітну плату, враховуючи те, що відповідач є молодою працездатною особою, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, які стягуються згідно з виконавчим листом, виданим Лисичанським міським судом Луганської області та встановити їх в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, вимоги позивача\~ знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved