Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому позивачка посилається на те, що 21 вересня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільного сина, [INFO]. Позивачка вказує, що її сімейне життя з відповідачем не склалося по причині різних поглядів на сімейне життя. Сторони шлюбні стосунки не підтримують та спільного господарства не ведуть з 20 лютого 2016 року. Позивачка впевнена, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення повідомлялася належним чином, згідно поданої до суду заяви просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій зазначив, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис №494 (що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №249818, видане повторно 12 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, оригінал якого міститься в матеріалах справи). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть з 202 лютого 2016 року. Суд вважає, що оскільки сім'я фактично розпалась та існує формально, надання строку для примирення є безпідставним. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у звязку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим.

Outcome: approved