Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON], заінтересована особа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції про встановлення факту смерті, а саме просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO] у м. Луганськ. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається, на те, що його батько [PERSON], 01.12.2015р. помер в м. Луганськ, про що свідчить медичне свідоцтво про смерть, яке видане Державною установою «Луганської міської багатопрофільної лікарні № 8» зі штампом Міністерства охорони здоровя Луганської народної республіки. Звернувшись за місцем свого тимчасового проживання, а саме до Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про державну реєстрацію смерті батька, він отримав відмову, оскільки медичне свідоцтво про смерть № 1062 від 01.12.2015 р. видане недійсним органом та не відповідає встановленій законом формі. Оскільки відповідно до\~постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Луганськ на сьогодні є тимчасово окупованою територією, то він не має можливості зареєструвати смерть батька та отримати\~свідоцтво про смерть [PERSON] За цих обставин звернувся до суду з відповідною заявою. Представник заявника в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2015 року, відповідно до медичного свідоцтва про смерть № 1062 від 01.12.2015р., яке видане Державною установою «Луганської міської багатопрофільної лікарні № 8» зі штампом Міністерства охорони здоровя Луганської народної республіки, [PERSON], перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме в м. Луганськ, помер (а.с.19-20). Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса міського управління юстиції від 29.12.2015 року № 7671/12.6-53 [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON], [INFO], який помер 01.12.2015 року, оскільки форма медичного свідоцтва про смерть № 1062 від 01.12.2015р., виданого МУ «Луганська міська багатопрофільна лікарня № 8» «Луганської народної республіки» не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України (а.с. 21-22). Факт смерті та поховання [PERSON] підтверджується також фотознімком надгробної дошки [PERSON] Відповідно до\~постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Луганськ на сьогодні є тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно\~ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного\~\~стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом а статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до\~ст. 234 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.2 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], який помер 01.12.2015 року на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Луганськ. Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON]. Згідно з вимогами ч.4 ст.257-1 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved