Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (а. с. 1-3). Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 20 березня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач надала, а відповідач отримав грошові кошти у сумі 65 000,00 доларів США у гривневому еквіваленті, які зобов'язався повернути до 20 березня 2013 року. На день звернення до суду відповідач зазначені грошові кошти не повернув позивачу, у зв'язку з чим остання була змушена звернутись до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 841 750,00 грн., 3% річних від суми боргу у розмірі 33 139,536 грн., штраф сумі 84 175,00 грн., пеню у сумі 4 031 982,50 грн., а також витрати по сплаті судового збору (а. с. 1-3, 63-66). Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги згідно з уточненнями підтримали, наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою його місця реєстрації (а. с. 61), а також шляхом надання оголошення в засобах масової інформації з викликом [PERSON] у судове засідання (а. с. 62), у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо можливості задоволення даних позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач надала, а відповідач отримав грошові кошти у сумі 65 000,00 доларів США у гривневому еквіваленті, які позичальник зобов'язався повернути до 20 березня 2013 року (а. с. 11-12). Відповідно до п. 7 вказаного договору позики у випадку неповернення позичальником позикодавцю отриманих від нього в позику грошових коштів у повному обсязі в передбачений п. 1 даного договору строк, позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю суму основного зобов'язання за цим договором з урахуванням: встановленого індексу інфляції за час прострочення; 3 % річних від простроченої суми; штраф в розмірі 10% від суми позики за кожен місяць прострочення, пеню в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення. Факт отримання [PERSON] грошових коштів за зазначеним договором позики підтверджується розпискою останнього про фактичне отримання від [PERSON] у гривневому еквіваленті 65 000,00 доларів США (а. с. 13). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення суми боргу за договором позики, з урахуванням інфляційних витрат та 3-х % річних за прострочення виконання зобов'язання, штрафу та пені, приймаючи до уваги, що форма договору укладеного між сторонами відповідає вимогам ЦК України, а відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, суд вважає можливим стягнути з відповідача, на користь позивача суму боргу за договором позики від 20 березня 2014 року у сумі 4 991 047,06 грн., задовольнивши таким чином позовні вимоги у повному обсязі. Приймаючи таке рішення суд виходить з того, що гривневий еквівалент грошових коштів у сумі 65 000,00 доларів США станом на день звернення позивача до суду з даним позовом становить 841 750,00 грн., період прострочення виконання зобов'язань становить 479 днів, у зв'язку з чим сума 3-х % річних за кожний день прострочення становить 33 139,56 грн.; штраф відповідно до п. 7 укладеного між сторонами договору, сума якого складає 84 175,00 грн. та пеню у сумі 4 031 982,50 грн. (п. 7 договору). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судового збору за подачу позовної заяви до суду 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved