Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси з позовом звернувся [PERSON] із вимогою до Одеської міської ради та після уточнення позовних вимог просив визнати за ним право власності зав набувальною давністю на 16/100 частин квартири [ADDRESS], що складає жилі кімнати [NUMBER] та [NUMBER] житловою площею 28,0 кв. м., а також: 16/100 коридору (1), коридор (13), 16/100 кухні (6), 16/100 вмивальників (2, 4, 5), 16/100 туалету (3), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1996 року по теперішній час позивач мешкає у однокімнатній квартирі [ADDRESS], площею 3,0 кв. м. Також з разом ним у спірній квартирі проживала його мати, яка почала працювати на ВАТ «Кислородмаш» з 1995 року, стояла в черзі на квартирному обліку та у 1995 році одержала кімнату у гуртожитку. Мати позивача мешкає у окремій однокімнатній квартирі [ADDRESS], площею 32,0 кв. м., що є 16/100 частин квартири [ADDRESS]. 18 липня 1995 року Фонд державного майна України і організація орендарів «Автогенмаш» орендного підприємства «Кислородмаш» уклали договір купівлі-продажу, відповідно з яким Фонд держмайна передав у власність покупця (у порядку викупу) цілісного майнового комплексу АП «Кислородмаш», включаючи житловий Фонд. Згідно акту прийому-передачі державної частки цілісного майнового комплексу ОП «Кислородмаш» від 29 вересня 1995 року Фонд державного майна передав, а організація орендарів ОП «Кислородмаш», прийняла у відповідності з відомостями інвентаризації викуплену частку цілісного майнового комплексу ОП «Кислородмаш» і відповідно додатку, у інвентарний опис основних фондів ОП «Кислородмаш» увійшов і гуртожиток по [ADDRESS]. 13 квітня 2007 року реєстрацію ВАТ «Кислородмаш» припинено. Станом на сьогодні, позивач теж мешкає у квартири [ADDRESS], площею 32 кв. м. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Позивач дійсно не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності так як вселився у приміщення у 15 річному віці як син мешканки згідно ордеру, до того ж передача квартир у власність мешканців гуртожитку після переданий його у комунальну власність так і не відбулась з причин ліквідації юридичної особи власника. Оскільки починаючи з 1996 року по теперішній час позивач фактично добросовісно, відкрито безперервно володів та користувався 16/100 частиною квартири [ADDRESS], з 2001 року утримував її, тому позивач вважає, що набув право власності на вказану квартиру на підставі 344 ЦК України. Згідно довідки ОСББ «Петровеький», у зв'язку із перейменуванням вулиць у м. Одесі - зараз гуртожиток знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] Також, згідно звіту про оцінку вартості однокімнатній квартирі [ADDRESS], площею 32 кв. м., вартість останньої дорівнює 105976 грн. За відповіддю Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 26.11.2015 року № 01-69/1434 гуртожиток за адресою: [ADDRESS] не передавався до комунальної власності. За відповіддю Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 22.07.2016 року № 10-09-03840 в регіональному відділення відсутня інформація стосовно передачі у державну власність гуртожитку за адресою: [ADDRESS] Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2016 року за заявою представника позивача замінено первісного відповідача - Одеську міську раду на належного відповідача - ОСББ «Петровський» у цивільній справі за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, у зв'язку із тим, що згідно отриманих відповідей, зокрема Фонду держмайна України, гуртожиток за адресою: [ADDRESS] не належить ані до державної, а ні до комунальної власності, щодо якого є спір, а власниками цього гуртожитку створено Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Петровський», є необхідність в заміні відповідача. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Відповідач Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Петровський» надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З 1996 року по теперішній час [PERSON] мешкає у однокімнатній квартирі [ADDRESS], площею 3,0 кв. м., згідно довідки №214. Також з разом ним у спірній квартирі проживала його мати - [PERSON], яка почала працювати на ВАТ «Кислородмаш» з 1995 року, стояла в черзі на квартирному обліку та у 1995 році одержала кімнату у гуртожитку. Згідно ордеру від 26 липня 1995 року [PERSON] мешкає у окремій однокімнатній квартирі [ADDRESS], площею 32,0 кв. м., що є 16/100 частин квартири [ADDRESS]. 18 липня 1995 року Фонд державного майна України і організація орендарів «Автогенмаш» орендного Підприємства «Кислородмаш» уклали договір купівлі-продажу, відповідно з яким Фонд держмайна передав у власність покупця (у порядку викупу) цілісного майнового комплексу АП «Кислородмаш», включаючи житловий Фонд. Згідно акту прийому-передачі державної частки цілісного майнового комплексу ОП «Кислородмаш» від 29 вересня 1995 року Фонд державного майна передав, а організація орендарів ОП «Кислородмаш», прийняла у відповідності з відомостями інвентаризації викуплену частку цілісного майнового комплексу ОП «Кислородмаш» і відповідно додатку, у інвентарний опис основних фондів ОП «Кислородмаш» увійшов і гуртожиток по [ADDRESS]. 13 квітня 2007 року реєстрацію ВАТ «Кислородмаш» припинено. Станом на сьогодні, [PERSON] теж мешкає у квартири [ADDRESS], площею 32 кв. м. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. [PERSON] не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності так як вселився у приміщення у 15 річному віці як син мешканки згідно ордеру, до того ж передача квартир у власність мешканців гуртожитку після переданий його у комунальну власність так і не відбулась з причин ліквідації юридичної особи власника. Оскільки починаючи з 1996 року по теперішній час [PERSON] фактично добросовісно, відкрито безперервно володів та користувався 16/100 частиною квартири [ADDRESS], з 2001 року утримував її, тому суд вважає, що [PERSON] набув право власності на вказану квартиру на підставі 344 ЦК України. Згідно довідки ОСББ «Петровеький», у зв'язку із перейменуванням вулиць у м. Одесі - зараз гуртожиток знаходиться за адресою: будинок [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Згідно із п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання цим Кодексом. Враховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року (п. 1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 01 січня 2011 року. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За викладених обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав всіх суб'єктів права власності. При цьому згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved