Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернулася [PERSON] з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХЕНЕРГОХІМ», Запорізької міської ради, третя особа - [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Позов обґрунтований наступним. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2010 року у справі № 2-7701/2010 визнано дійсним договір купівлі-продажу від 09 липня 2010 року, за яким позивачем та третьою особою придбано нерухоме майно, доручено Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості. Вказаним договором придбано виробничі будівлі ремонтно-механічну майстерню, позначена на технічному плані літерами «А» і «А1-2», загальною площею 968,7 кв.м., вартістю 41000 грн., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На час\~отримання судового\~рішення (у\~лютому 2011\~року)\~відбулися зміни\~у законодавстві,\~за якими\~з 2011\~року державну\~реєстрацію прав\~власності на\~об`єкти\~нерухомості доручили\~державним реєстраторам.\~Внаслідок таких\~змін БТІ\~вже не\~могло виконати\~доручення суду,\~позивач вимушений\~був звертатися\~до державного\~реєстратора в\~загальному порядку.\~Державний реєстратор\~Департаменту реєстраційних\~послуг Запорізької\~міської ради\~відмовив у\~державній реєстрації\~права власності\~з підстав,\~що попередній\~власник здійснив\~порушення вимог\~раніше чинного законодавства (не зареєстрував його у БТІ). Пояснив, що закон Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав визначає рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (Стаття 27). На підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2010 року здійснити реєстрацію неможливо. Порадив звернутися знову до суду за визнанням права власності на вказане майно. Позивач вимушений звертатися за визнанням права власності на нерухоме майно з наступного. Між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нерухомого майна, який не виконується внаслідок саме невизнання відповідачем права власності на це майно. Ще до укладення договору відповідач обумовив, що майно він буде використовувати і орендну плату сплачувати тільки після його державної реєстрації (п. 6.1 договору). За ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності у випадку, який розглядається, не визнається державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради та ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ». З урахуванням наведеного позивач просить визнати за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках право власності на об`єкт нерухомості - ремонтно-механічної майстерні, позначеної на технічному плані літерами «А» і «А1-2», загальною площею 968,7 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці 2500 кв.м. В судове засідання позивач не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Навів пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача ЗМР Шеремет О.В. в судовому засіданні у вирішенні питання поклалася на розсуд суду. Представник відповідача ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій визнав позовні вимоги. Третя особа до суду не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з наказом «Про перетворення підприємства «Південкольорметгазоочистка» у відкрите акціонерне товариство» від 28 травня 1995 року №1223, регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області передало ВАТ «Південкольорметгазоочистка» заготівельні майстерні за адресою: [ADDRESS] . 27.04.1999 року між ВАТ «Південкольорметгазоочистка» та ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка» укладено договір купівлі-продажу №30/99 відповідно до якого предметом договору є будівля виробничої майстерні, характеристики якої зазначені у додатку до договору. Договір нотаріально не посвідчений. 09 липня 2010 року [PERSON] та [PERSON] за одного боку та ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка» з другого уклали договір купівлі-продажу ремонтно-механічну майстерню, позначена на технічному плані літерами «А» і «А1-2», загальною площею 968,7 кв.м., вартістю 41000 грн., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2010 року у справі № 2-7701/2010 задоволено позов та відповідно до резолютивної частини рішення визнано дійсним договір купівлі-продажу від 09 липня 2010 року, за яким [PERSON] в ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка» придбано нерухоме майно, доручено Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості. Вказаним договором придбано виробничі будівлі ремонтно-механічну майстерню, позначена на технічному плані літерами «А» і «А1-2», загальною площею 968,7 кв.м., вартістю 41000 грн., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору оренди від 28.12.2010 року [PERSON] та [PERSON] , діючи спільно як орендодавець, та ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ» як орендар уклали вказаний щодо ремонтно-механічну майстерню літ. «А» і «А1-2», загальною площею 968,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 16 жовтня 2016 року рішенням державного реєстратора на нерухоме майно [PERSON] . Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради відмовлено у державній реєстрації права власності на ремонтно-механічну майстерню літ. «А» і «А1-2», загальною площею 968,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] . Позивачкою вказано підставу для звернення з позовом, за яким розглядається справа, є невизнання іншими особами (державним реєстратором та ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ») права власності за нею. Позивачем надано рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2010 року, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу від 09 липня 2010 року, за яким [PERSON] в ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка» придбано нерухоме майно, доручено Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості. Вказаним договором придбано виробничі будівлі ремонтно-механічну майстерню, позначена на технічному плані літерами «А» і «А1-2», загальною площею 968,7 кв.м., вартістю 41000 грн., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте позивачем суду не надано доказів проведення реєстрації права власності на вказане майно відповідно до рішення суду. Відповідно до\~ч.3\~та ч.4\~ст.\~334\~ЦК України\~право власності\~на майно\~за договором,\~який підлягає\~нотаріальному посвідченню,\~виникає у\~набувача з\~моменту такого\~посвідчення або\~з моменту\~набрання законної\~сили рішенням\~суду про\~визнання договору,\~не посвідченого\~нотаріально,\~дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна\~може пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. Позивачем у позові про визнання права власності може бути особа, яка вже є власником майна. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Між ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ» та [PERSON] , [PERSON] укладено договір оренди нерухомого майна, тобто особи перебувають у зобов`язальних відносинах, і відповідачем ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ» не заявляються самостійні вимоги щодо права власності на нерухоме майно. Права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права, в зв`язку із чим суд вважає, що відсутнє з боку відповідача порушення права позивача у вигляді невизнання права власності. Щодо тверджень позивачки про невизнання її права власності з боку державного реєстратора, то суд вважає зазначити наступне. 16 жовтня 2016 року рішенням державного реєстратора на нерухоме майно [PERSON] . Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради відмовлено у державній реєстрації права власності на ремонтно-механічну майстерню літ. «А» і «А1-2», загальною площею 968,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] . Державний реєстратор, ухвалюючи вказане рішення, виходив з невідповідності вимогам законодавства України документів, поданих для державної реєстрації права власності. Тобто відповідачем не оспорюється право власності позивача. За вказаних обставин позов не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed