Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, в обґрунтування якої вказано, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 03.11.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, однак відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала, своєчасно не погашала заборгованість за борговими зобов'язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану в розрахунку заборгованість за кредитом та судові витрати в розмірі 1921 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те, що у даній справі розглядається спір про стягнення заборгованості, який підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою суду від 06.03.2019 року відкрито провадження по справі. Одночасно в ухвалі роз'яснено відповідачу, що вона має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п'яти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Відповідачем до суду відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не скористався. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 03.11.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відстоків за коримстування кредитом. Вказаний кредит позивачем був наданий, однак зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту відповідач станом на 31.12.2018 року не виконала. Відповідно розрахунку, заборгованість відповідача по кредиту становить 11 267 грн. 54 коп., яка складається із: 3295,59 грн. заборгованість за кредитом, 6259,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 700 - нараховано пеню, та відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 512,74 грн. (процентна складова). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником обов'язків по погашенню кредиту. У той самий час, кредитним договором передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності також за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 2003цс15). Тому в частині стягнення штрафу в розмірі 1012,74 грн. (500+512,74) з відповідача слід відмовити. Також позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за кредитним договором не зазначив яку суму з нарахованих 700, 00 грн. складає пеня, а яку комісія. Відсутність розрахунку та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині дозволяє зробити висновок щодо відсутності підстав для стягнення зазначеної суми. Тому, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 700, 00 грн. слід також відмовити. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 9554,80 грн., яка складається з 3295,59 грн. заборгованості за кредитом, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6259,21 грн. В частині стягнення штрафів в сумі 1012,74 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 700 грн. слід відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 1921 грн. 00 коп. по сплаті судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial