Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON], в якому він просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], який належить позивачу, у зв'язку з не проживанням у ньому відповідачів понад одного року без поважних причин. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] не з'явились, до суду надійшла заява представника позивача з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Окрім того, представником позивача до суду надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою [ADDRESS], з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та законний представник [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за адресою реєстрації місця проживання. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог стосовно малолітньої [PERSON] Враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. ст. 224, 225 ЦПК України, а належно повідомлені відповідачі у судове засідання не з'явились, суд на місці ухвалив провести заочний судовий розгляд на підставі тих доказів, що містяться у справі. З'ясувавши позицію позивача, заслухавши представника органу опіки та піклування, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 05 квітня 2002 року , посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] У спірному жилому приміщенні відповідно до відомостей відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 22 лютого 2017 року на теперішній час зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], дані про реєстрацію місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], в реєстрі Костянтинівської територіальної громади відсутні. Разом з тим, згідно домової книги, копія якої долучені до матеріалів справи, у вказаному будинку зареєстровані власник будинку [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], малолітня [PERSON] Відповідно до актів з перевірки паспортного режиму від 04 травня 2017 року та 11 травня 2017 року, складеного комісією КП «СЄЗ» [PERSON], [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS], з грудня 2014 року, особисті речі відсутні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач у справі [PERSON] є її рідною дочкою, а [PERSON] та малолітня [PERSON] - онуки. З грудня 2014 року вони виїхали до Росії, де проживають по теперішній час, повертатися намірів не мають. З нотаріально посвідченої довіреності, наданої [PERSON] [PERSON], вбачається наявність волі [PERSON] здійснити продаж належного йому будинку. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За статтею 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності [PERSON] та малолітньої [PERSON] в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] та малолітня [PERSON] на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] При цьому суд вважає, що у даному випадку права малолітньої [PERSON] щодо користування житлом не порушуються з огляду на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради про доцільність визнання [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловим приміщенням, вбачається, що органом опіки та піклування були досліджені обставини про те, що власник спірного житлового будинку [PERSON], його дружина [PERSON] та їх спільні діти [PERSON] та малолітня [PERSON] в 2014 році виїхали до Російської Федерації, де мають місце проживання, місце роботи, повертатися до України чи до м. Костянтинівки намірів не мають, у зв'язку з чим [PERSON] бажає здійснити продаж належного йому будинку за адресою [ADDRESS]. Рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 16.11.2016 року № 399 [PERSON] надано дозвіл на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться по [ADDRESS]. На підставі вищезазначеного орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради не заперечує проти визнання малолітньої [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування вищезазначеним житловим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідачів понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved