Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 07.04.2010 року звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про розподіл сумісно нажитого майна. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 1999 року перебувала із відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, вони проживали разом та вели спільне господарство, а 04.06.2005 року офіційно зареєстрували свій шлюб. Позивач вказує, що під час сумісного проживання сторони спільно придбали квартиру [ADDRESS], за яку повністю розрахувалися у 2004 році, та зареєстрували право власності на ім'я [PERSON] Крім того, подружжям було придбано автомобіль «ДЕУ Ланос», 2007 року випуску, держномер [NUMBER], який також оформлений на ім'я відповідача. Оскільки зазначені квартира і автомобіль були придбані сторонами в період сумісного проживання та ведення спільного господарства, [PERSON] вважає це майно спільною сумісною власністю, яке підлягає поділу в рівних частках між нею та відповідачем. Посилаючись на вищевикладені обставини, [PERSON] просить суд: поділити між [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину цієї квартири; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частини автомобілю марки «ДЕУ Ланос», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. Представник позивача [PERSON] - за ордером та витягом з угоди про надання правової допомоги - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти вимог позивача в частині поділу спільно придбаного автомобілю марки «ДЕУ Ланос», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER]. Вимоги щодо поділу квартири [ADDRESS], не визнавав, посилаючись на те, що [PERSON] самостійно придбав спірну квартиру, сплативши повністю її вартість в 2002 році за рахунок своїх власних грошових коштів, та за рахунок отриманих у борг від [PERSON], [PERSON] та від сестри [PERSON], позичені кошти він повернув також самостійно. Представник відповідача вказував, що жодних доказів участі [PERSON] у витратах на придбання квартири немає. Оскільки на час придбання [PERSON] спірної квартири, вони із позивачем не перебували у шлюбі, факт їх спільного проживання та ведення спільного бюджету не доведений, тому вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], - є безпідставними. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04.06.2005 [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище на «Матуляк», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Першим відділом реєстрацій актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №228. 01.09.2006 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.09.2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №652. Згідно досліджених судом доказів підтверджується, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] почали проживати разом як сім'я, вести спільне господарство з 1999 року, під час навчання в Одеському державному політехнічному університеті. Як встановлено в судовому засіданні, в період спільного проживання [PERSON] та відповідач [PERSON] вирішили придбати спільну власну квартиру, у зв'язку із цим, 16.03.2001 року між ТОВ фірма «Консоль ЛТД» та [PERSON], як пайщик, було укладено Договір про спільну діяльність по пайовій участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку №0209/259-58/2 (далі - Договір). Згідно п. 1.1 цього Договору його предметом було зобов'язання сторін спільно діяти для досягнення спільної господарської мети: будівництво багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS], та введення його в експлуатацію. Відповідно до п. 2.1 Договору пайщик в якості внеску в спільну діяльність по пайовій участі в будівництві внести грошовий внесок (далі - пай) фірмі в розмірі 24404 доларів США в національній валюті України по курсу НБУ на момент оплати. Згідно п. 6.9 Договору початковий внесок в розмірі еквівалента 7320 доларів США пайщик вносить до 03.04.2001 року. Решту суми паю в розмірі еквівалента 17084 доларів США пайщик вносить в наступні строки: еквівалент 5700 доларів США - до 10.06.2001 року, еквівалент 5700 доларів США до 10.09.2001 року, еквівалент 5684 доларів США - до 10.11.2001 року. На виконання зазначеного Договору №0209/259-58/2 від імені - [PERSON] було сплачено на користь ТОВ фірма «Консоль ЛТД»: за квитанцією до прибуткового касового ордера №166 від 02.04.2001 року - 39668,54 грн.; за квитанцією до прибуткового касового ордера серія 01 БЗ №149402 від 07.06.2001 року - 30859,23 грн.; за квитанцією до прибуткового касового ордера №76 від 08.01.2002 року - 30566 грн.; за квитанцією до прибуткового касового ордера №133 від 13.07.2002 року - 14560 грн.; за квитанцією до прибуткового касового ордера №369 від 11.11.2002 року - 14839,83 грн. 03.06.2004 року, на підставі Договору про сумісну діяльність по дольовій участі в будівництві багатоквартирного жилого будинку №0209/259-58/2 від 16.03.2001 року та акту прийому-передачі квартири №б/н від 21.05.2004 року, Виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано на ім'я [PERSON] Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 07.06.2004 року за №3318 в книзі: 532пр-50, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» №3778551 від 07.06.2004 року. Факт спільного сумісного проживання сторін з 1999 року, ведення ними спільного господарства та спільного придбання квартири [ADDRESS], підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Під присягою, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] та [PERSON] разом мешкали у гуртожитку ОДПУ, до 2000 року вже проживали разом як сім'я. В 2002 році купили квартиру. На придбання квартири в 2002 році проживаючи спільно з [PERSON] однією сім'єю, [PERSON] брав у [PERSON] в борг 4000 доларів США на підставі усної домовленості, гроші йому вони повернули. Свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що вони вважають, що квартиру [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] купували разом, оскільки в той період часу проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, в період їх спільного проживання з 1999 року [PERSON] перша почала працювати, потім з 2002 року також почав працювати [PERSON], у них все було спільно. Свідок [PERSON] показала, що знає [PERSON] з вересня 1985 року, а з [PERSON] познайомилась в 1997 році [PERSON] та [PERSON] з вересня 1999 р. мешкали разом як сім'я, спочатку жили в гуртожитку, потім переїхали на зйомну квартиру, та згодом до власної квартири. Свідок пояснила, що [PERSON] брав у її чоловіка в борг 1000 доларів США на придбання квартири, які потім були повернуті. Свідок стверджувала, що на час спільного придбання квартири [PERSON] та [PERSON] вони вже обоє працювали, у них був спільний бюджет, воли вели спільне господарство. [PERSON] займалась господарством, потім доглядала за дитиною. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в 1994 році познайомилась з [PERSON], на той час він проживав разом з її чоловіком в гуртожитку в одній кімнаті. В 1998 році свідок познайомилась з [PERSON] З 1999 року [PERSON] та [PERSON] почали мешкати разом в кімнаті гуртожитку, вели спільне господарство. Потім [PERSON] та [PERSON] переїхали, орендували квартиру, а в 2003 році розповіли, що купили новобудову на [ADDRESS], але там ще потрібно робити ремонт. Свідок вказала, що ремонт в квартирі здійснювався [PERSON] та [PERSON] спільно за їхні спільні кошти, вона із чоловіком також їм допомагала робити ремонт у придбаній квартирі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який є батьком [PERSON], пояснив суду, що в 1999 році по приїзду в гості до доньки в гуртожиток, дізнався, що його донька проживає разом із [PERSON], познайомився з ним, та з того часу свідок вказує відповідач почав приїжджати до них в гості з донькою. Коли вони її провідували то бачили, що [PERSON] живе однією сім'єю з [PERSON], ведуть спільне господарство, батько вказав, що весь час їхнього спільного проживання вони з матір'ю [PERSON], чим могли допомагали сім'ї доньки, то грішми то продуктами, то здійснювали перевезення і т.п. Спочатку вони проживали у гуртожитку ОДПУ, потім вирішили придбати власну квартиру. Свідок вказав, що для оплати внесків в рахунок вартості квартири він надавав 1600 доларів США. Розписку про передачу-отримання грошових коштів не брав, оскільки гроші давав доньці та її чоловіку, як своєму зятю, тому що вони весь час проживали спільно однією сім'єю. Свідок зазначив, що він запитував у [PERSON], чому вони не реєструють шлюб в установленому законом порядку, на що той казав, що будуть мати квартиру для проживання тоді одружаться. Квартиру [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] придбали разом, [PERSON] на той час вже працювала та отримувала заробітну плату. Свідок [PERSON], яка є сестрою [PERSON], пояснила суду, що знає [PERSON] з 1999-2000 років. [PERSON] казав їй, що проживає разом із [PERSON] [PERSON] вказала, що вона інколи бувала у них в гостях, [PERSON] жила в цій квартирі, але свідок не змогла сказати чи вели вони спільне господарство. [PERSON] пояснила, що для придбання квартири [PERSON] взяв у неї в борг 15000 доларів США, про що була складена розписка. Свідок вказала, що вважає, що [PERSON] купував все сам, та платив за квартиру. Довідкою Студентського містечка Одеського національного політехнічного університету №93-07/18 від 13.11.2014 року підтверджується, що в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], [PERSON], 1978 р.н., була зареєстрована з 09.10.1996 року по 18.06.2001 року, а [PERSON], 1977 р.н., з 26.09.1994 року по 13.11.2002 року. Вони була зареєстровані за вказаною адресою так як були студентами ОНПУ, а [PERSON] з 1999 року по 2002 рік продовжував навчання в аспірантурі. Проаналізувавши предмет спору, виниклі правовідносини, суд враховує, що ухвалюючи рішення, суд згідно з ч. 1 ст. 214 ЦПК України має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. У зв'язку із цим, суд вважає, що посилання позивача у позовній заяві на норми права, які частково не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог за ст. 119 ЦПК України. Враховуючи, що правовідносини щодо купівлі спірної квартири та оплати її вартості виникли в період 2001-2002 років, вони регулюються положеннями Закону України «Про власність». Статтею 17 Закону України «Про власність» визначено, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно трудової книжки [NUMBER] від 22.07.1999 року судом встановлено, що 22.07.1999 року [PERSON] була зарахована на роботу на посаду інженера-програміста Жовтневого відділення Державного ощадного банку України, 17.11.1999 року звільнена за власним бажанням; 16.10.2001 року позивач була прийнята на посаду інженера-програміста ІІ кат. в 54 відділ Одеського науково-дослідного інституту телевізійної техніки, де працювала до 28.02.2005 року коли звільнилась за власним бажанням. За довідкою №23 від 28.10.2014 року Одеського науково-дослідного інституту телевізійної техніки заробітна плата [PERSON] за 2001 рік склала 841,74 грн., за 2002 рік - 4011,73 грн., за 2003 рік - 3234,55 грн., за 2004 рік - 4249,84 грн., за 2005 рік - 973,94 грн. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] до 01.11.2002 року навчався в аспірантурі ОНПУ, та почав працювати з 04.11.2002 року на посаді керівника групи ТОВ «Сучасні комп'ютерні інформаційні технології та консалтинг», що підтверджується його трудовою книжкою [NUMBER] від 01.11.2002 року. Також згідно трудової книжки на ім'я [PERSON] [NUMBER] від 18.04.1994 року вбачається, що відповідач працював з 18.04.1996 року на посаді інженера-програміста Жовтневого відділення №5323 Ощадбанку, та 21.07.1999 року був звільнений за власним бажанням. Дослідивши зібрані докази, суд враховує, що доказів наявності власних особистих грошових коштів та джерел доходів в період внесення оплати пайових внесків за спірну квартиру відповідачем [PERSON] суду не надано. Посилання [PERSON] на те, що ним було запатентовано метод стиску статичних зображень, за що він отримав 5700 доларів США, суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки в якості доказів відповідач надав лише певну роздруківку з інтернет-сайту на англійській мові, з якої не можливо конкретно встановити підтвердження такої обставини. Відповідач стверджував, що він особисто здійснював оплату пайових внесків за квартиру та в якості підтвердження самостійної оплати вартості спірної квартири відповідач також вказував, що отримав у борг від своєї сестри [PERSON] 15000 доларів США, а в обмін зобов'язався передати їй у власність будинок з прилеглою земельною ділянкою в селі Камяне, Саранського району, який йому належав за заповітом, в підтвердження чого надав суду відповідну розписку від 05.01.2002 року, складену ним особисто, як він зазначав - 05.01.2002 року. Позивач [PERSON] та її представник за ордером, заперечували проти поданого доказу, позивач вказувала, що за весь час їх спільного проживання [PERSON] не брав у борг у своєї сестри 15000 доларів США, тому з метою визначення давності написання поданої відповідачем розписки, подано клопотання про призначення судової технічної експертизи документів, для визначення давності складання цієї розписки. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.07.2013 року судом було призначено по справі судову технічну експертизу документів, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1. Чи виготовлений рукописний текст розписки [PERSON] від 05.01.2002 року, у той час яким вона датована? 2. Якщо ні, то у який період часу був виконаний рукописний текст розписки [PERSON] від 05.01.2002 року (давність виконання розписки)? Висновком експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №7206/13-34/11630/14-34/11631/14-33 від 02.09.2014 року, складеного Київським НДІСЕ, було встановлено, що у розписці від імені [PERSON], датованій 05.01.2002 року, виявлено ознаки, які можуть свідчити про штучне зістарювання документу внаслідок впливу сторонніх факторів, не властивих для звичайних умов зберігання документів. Час виконання рукописних записів у дослідженій розписці від імені [PERSON], датованій 05.01.2002 року, найбільш імовірно не відповідає вказаній у ній даті. Записи і підписи у розписці від імені [PERSON], датованій 05.01.2002 року, найбільш імовірно виконані пізніше вересня 2010 року. Встановити більш точно час виконання записів у дослідженій розписці не видається можливим у зв'язку з наявністю ознак штучного зістарювання цієї розписки внаслідок впливу сторонніх факторів, не властивих для звичайних умов зберігання документів. Тому суд оцінює критично та не приймає до уваги показання свідка [PERSON] щодо обставин надання [PERSON] у борг грошових коштів у сумі 15000 доларів США на придбання квартири [ADDRESS], будь-які інші щодо наявності його особистих грошових коштів відповідачем суду не надані. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved