Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси, 25.06.2014 року звернулась позивач [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], треті особи ГУ ДМС України в Одеській області, орган опіки та піклування Малиновської райадміністрації Одеської міської ради, [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що вона та її сестра [PERSON] є співвласниками по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS], згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2007 року. В житловому будинку [ADDRESS], проживав [PERSON] разом зі своєю сім'єю. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.08.2010 року було виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з домоволодіння [ADDRESS], та знято з реєстраційного обліку їх місце проживання за вказаною адресою. [PERSON] вказує, що на підставі рішення суду [PERSON] разом зі своєю сім'єю виселився зі спірного будинку, але в домоволодінні залишилось бути зареєстрованим місце проживання його дітей - [PERSON] та [PERSON] Позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS], більше року не проживають, їх особистих речей в квартирі немає, вони проживають разом зі своїми батьками. У зв'язку із реєстрацією місця проживання відповідачів в будинку, позивач несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Посилаючись на вищевикладене, [PERSON] просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS], та встановити порядок виконання рішення суду, за яким воно буде підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку за спірною адресою. За клопотанням позивача судом було залучено до участі в справі в якості третьої особи Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, замість ГУ ДМС України в Одеській області. Ухвалою суду від 28.07.2014 року до участі в справі в якості законного представника малолітнього відповідача [PERSON], 2002 року народження, було залучено його батька - [PERSON]. Представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Законний представник відповідача [PERSON] - [PERSON], та представник [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що позивачем безпідставно набуто право власності на житловий будинок [ADDRESS], на підставі нікчемного договору дарування, який має бути визнаний судом таким. [PERSON] вказував, що його неправомірно виселили зі спірного будинку, він та його діти, в тому числі відповідачі [PERSON] та [PERSON], мають право проживати в ньому, а позивач [PERSON] та [PERSON] перешкоджають їм в цьому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. В процесі розгляду справи [PERSON] позовні вимоги не визнавав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважала, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі протягом тривалого часу в будинку не проживають, а проживають разом зі своїми батьками за іншою адресою. Представник третьої особи Малиновського РВ ГУДМС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. До суду подано заяву за підписом представника Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за довіреністю - [PERSON], згідно якої вона просила розглядати справу за її відсутності, та вважала, що позов не підлягає задоволенню, так як це призведе до порушення прав дитини - відповідача [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24.10.2007 року, по цивільній справі №2-1034/07, було визнано за [PERSON] право власності на 50/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого у [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в здійсненні нею права власності на 50/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого у [ADDRESS]. Було вселено [PERSON] в 50/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого у [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на 50/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого у [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в здійсненні нею права власності на 50/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого у [ADDRESS]. В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-3511/2010 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які виступають від свого імені та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] [PERSON] про визнання права користування житловим будинком, за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які виступають від свого імені та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.08.2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.01.2011 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які виступають від свого імені та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] про визнання права користування житловим будинком - було відмовлено. Зустрічні вимоги [PERSON], [PERSON] були задоволені частково. Усунуто перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з домоволодіння за адресою: [ADDRESS], та зняття з реєстраційного обліку. Виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з домоволодіння за адресою: [ADDRESS], та знято з реєстраційного обліку. В частині виселення неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з домоволодіння за адресою: [ADDRESS], та зняття їх з реєстраційного обліку - було відмовлено. З рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.08.2010 року вбачається, що відмовляючи у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які виступають від свого імені та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] про визнання права користування житловим будинком, та задовольняючи частково позов [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселенні, суд виходив з того, що у зв'язку зі смертю [PERSON], членом сім'ї якого був [PERSON], припинилося право користування спірним житловим будинком [PERSON] Судом було встановлено, що [PERSON] та члени його сім'ї не були членами сім'ї [PERSON] та [PERSON], нових власників будинку, тому до них не застосовується ст. 156 ЖК України, яка регламентує правове положення колишніх членів сім'ї. Статтею 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно пояснень сторін та фактичних обставин справи судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виселились з домоволодіння за адресою: [ADDRESS], їх місце проживання знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою. З довідки - виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку, складеної ОСОН мікрорайону «Курсаки» в м. Одесі за №336 від 08.05.2014 року, вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS], зареєстровано місце проживання позивача [PERSON] як власника, та відповідачів [PERSON], 1995 р.н., та [PERSON], [INFO] Відповідачі [PERSON] та [PERSON], [INFO], є дітьми [PERSON] Позивач [PERSON] вказує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі своїми батьками за іншою адресою, їх речей в будинку немає. Ухвалою суду від 28.07.2014 року, за клопотанням позивача в порядку забезпечення доказів, було витребувано з ОСОН мікрорайону «Курсаки» в м. Одесі відомості (акт обстеження) щодо осіб, які фактично мешкають за адресою: [ADDRESS]. Актом від 23.09.2014 року, складеним комісією ОСОН мікрорайону «Курсаки» в м. Одесі в складі: голови [PERSON] та членів комісії [PERSON], [PERSON], при виході на місце було встановлено, що власниками житлового будинку [ADDRESS], є [PERSON] та [PERSON], яким належить по 1/2 частині будинку на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2007 року. Місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS], постійно з 23.07.1997 року. Фактично за адресою: [ADDRESS], станом на 23.09.2014 року проживають [PERSON] та її діти: [PERSON], 1984 р.н., [PERSON], 1989 р.н., зі згоди [PERSON] Допитані в судовому засіданні в якості свідків члени комісії, які приймали участі при складанні вказаного акту, [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що фактично [PERSON] та [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS], не проживають. Свідок - голова ОСОН мікрорайону «Курсаки» в м. Одесі [PERSON] також зазначила, що діти [PERSON] проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS], а в житловому будинку [ADDRESS], лише зареєстровані. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка тривалий час знає [PERSON] та протягом двох років постійно спілкується з [PERSON] та відвідує її, пояснила суду, що в житловому будинку [ADDRESS], ніхто, крім [PERSON] та членів її сім'ї, не проживає. [PERSON] та його дітей [PERSON], [PERSON] у вказаному будинку ніколи не бачила, їх речей там немає, дитячих ліжок також. Згідно листа №12/236-7ДК від 17.09.2014 року вбачається, що за період з 01.08.2013 року по 01.08.2014 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] 22.07.2014 року надходили рекомендовані листи до поштового відділення №33 м. Одеси. Зазначені рекомендовані листи були вручені [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], так як ці адресати на даний час проживають там. За довідкою Одеської загальноосвітньої школи №31 І-ІІІ ступенів за №278 від 04.08.2014 року вбачається, що [PERSON], 2002 р.н., навчається в 6-Б класі цього навчального закладу. Місце проживання дитини вказане в заяві матері [PERSON] - [ADDRESS], інших довідок з цього приводу немає. З довідок КУ «Дитяча міська поліклініка №5» м. Одеси за №589/вих. від 17.10.2014 року та №537/вих. від 22.09.2014 року встановлено, що [PERSON], 2002 р.н., спостерігається в цьому медичному закладі, в 2014 році дитина неодноразово зверталась за допомогою, з 20.01.2014 року по 27.01.2014 року, та з 22.04.2014 року по 05.05.2014 року знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря педіатра з приводу ГРВЗ, а 03.07.2014 року оглядався лікаря-спеціалістами (окуліст, хірург). КУ «Дитяча міська поліклініка №5» м. Одеси надає медичну допомогу дітям за територіальним принципом (за місцем проживання дитини). На теперішній час дитина з матір'ю проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або за законом. Суд може визнати особу, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідач [PERSON], законний представник відповідача [PERSON] - [PERSON], та представник [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в процесі розгляду справи визнавали та підтверджували, що [PERSON] та [PERSON] понад рік в будинку [ADDRESS], не проживають, їх речей в будинку немає, відповідачі проживають з батьками за іншою адресою. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог законний представник відповідача [PERSON] - [PERSON], та представник [PERSON] за довіреністю - [PERSON] вказували, що [PERSON] та [PERSON] незаконно набули право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Договір дарування від 29.07.2004 року, згідно якого [PERSON] подарував 83/100 частин житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON], на підставі якого рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2007 року за [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності на цей будинок, є нікчемним. Однак, зазначені посилання [PERSON] суд вважає безпідставними, оскільки договір дарування від 29.07.2004 року недійсним не визнавався, скасований не був, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2007 року набрало законної сили. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищезазначені положення закону та предмет даного спору, суд не приймає до уваги вимоги [PERSON], які містяться в його письмових заперечень та заявлялись в судовому засіданні, а саме: визнання договору дарування від 29.07.2004 року нікчемним; вселення [PERSON] та [PERSON] в житловий будинок [ADDRESS]; встановлення порядку користування [PERSON] та [PERSON] житловим будинком [ADDRESS]; стягнення моральної шкоди тощо. Будь-які інші, конкретні докази та обставини в підтвердження збереження за [PERSON] та [PERSON] права на проживання в будинку [ADDRESS], - відсутні. Представник позивача наполягав на тому, що будь-яких домовленості щодо проживання відповідачів в спірному будинку немає, а реєстрація місця їх проживання за цією адресою обмежує права власників. Суд не погоджується із запереченнями законного представника [PERSON] - [PERSON] та позицією Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в частині того, що визнання неповнолітнього [PERSON] втратившим право користування житловим будинком [ADDRESS], буде порушувати права дитини, з наступних підстав. Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає право дитини на житло. Відповідно до вимог цього закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно із ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. З досліджених судом доказів та пояснень сторін встановлено, що неповнолітній [PERSON] в будинку [ADDRESS], не проживає понад рік, а постійно проживає разом зі своїми батьками за іншою адресою, тому суд не вбачає порушень прав дитини, визначених Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON], [PERSON], такими що втратили право користування житловим будинком №66, по вул. Платановій, у м. Одесі, підлягають задоволенню у зв'язку із відсутністю цих осіб понад встановлені законом строки. Суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»N 1382-IV, 11.12.2003 року, за ст. 7 якого зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Тому, рішення суду є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстрації місця проживання відповідачів за спірною адресою.

Outcome: approved