Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжя надійшла заява [PERSON] заінтересована щодо якої необхідно встановити обмежувальний припис, [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована наступним чином. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюб із 21.04.2018 року, який зареєстрований у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис №253. Від зазначеного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . З травня 2020 року заявник та [PERSON] припинили фактично шлюбні відносини, з цього часу проживають окремо, не ведуть спільне господарство. На цей час заявниця звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб розпався з тієї причини, що [PERSON] є психічно нестабільною особою, постійно створює умисні психологічні прояви насильства відносно заявниці у присутності спільної дитини, зловживає спиртними напоями. Такі дії приводять до страждань заявниці. Після припинення фактичних шлюбних відносин [PERSON] вчиняє домашнє насильство по відношенню до заявниці та їх спільної дитини. Він постійно перебуває у збудженому стані, ображає, висловлюється нецензурною лексикою на адресу заявниці та спільної дитини, погрожує фізичною розправою, створює умисні психологічні прояви насильства, переслідує за місцем проживання, телефонує, надсилає негативні повідомлення. 27.04.2021 року робітниками поліції складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №187157, зобов`язано залишити місце проживання, заборонено входити та перебувати в місці проживання постраждалої особи, заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Окрім цього, в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.1 (ЄУН №334/2931/21). Але незважаючи на це, він продовжує свої психологічні та фізичні атаки стосовно заявниці та сина. Заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 19.02.2010 року Заводським РВ УМВС України в Запорізькій області, який мешкає за адресою: [ADDRESS] та встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , та покласти на нього терміном 6 місяців наступні обов`язки: -не наближатися більше ніж на 100 метрів до місця проживання заявниці та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; -заборонити переслідування в будь-який спосіб та спілкування із заявницею та малолітньої дитиною [PERSON] , [INFO] ; -заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; -заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори зі заявницею та малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видати строком на шість місяців. В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали подану заяву з мотивів, викладених у ній. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення учасників провадження, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO]. 27.04.2021 року робітниками поліції складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №187157, зобов`язано залишити місце проживання, заборонено входити та перебувати в місці проживання постраждалої особи, заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт переслідування та вчинення фізичного та психологічного насильства заявниці з боку [PERSON] . Суд вважає, що наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви та за письмовими клопотаннями доказами дозволяють суду дійти висновку про обґрунтованість вимог заявниці, можливість їх задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом. Також судом приймаються до уваги та проведено оцінку ризиків (вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення) у поведінці кривдника [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] як осіб, постраждалих від домашнього насильства в сім`ї. Так, розділом IV глави 13 ЦПК України визначений порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно пунктів 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, а саме: вчинення домашнього насильства, зокрема яке мало місце у квітня 2021 року, а також наявність адміністративного провадження за фактом вчинення домашнього насильства, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, та їх спільної дитини, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно останнього із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved