Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] померла його баба - [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 5,520 га, кадастровий номер 1222384000:01:002:0181, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що належала їй відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 130508 від 20 вересня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 9611. За життя вона залишила заповіт від 21 січня 2009 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 3, в якому вказала позивача спадкоємцем всього її майна. Позивач звернувся до Магдалинівської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, але йому відмовили, посилаючись на те, що були виявлені розбіжності в написанні прізвища його баби в державному акті на право власності на землю - « [PERSON] », але відповідно з іншими документами та свідоцтвом про смерть - « [PERSON] ». Позивач вважає, що є таким, що прийняв спадщину, оскільки на день смерті баби проживав з нею, доглядав та здійснював поховання. Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з`явився, представником до суду надано заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В заповіті від 21 січня 2009 року, посвідченому секретарем виконкому Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та внесеного в реєстр за № 3, [PERSON] вказала позивача, як спадкоємця всього її майна (а. с. 10). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини, але листом нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що виявилися розбіжності в написанні прізвища спадкодавця, а саме: в державному акті на право приватної власності на землю її прізвище вказано як « [PERSON] », у свідоцтві про смерть - « [PERSON] » (а. с. 6). Відповідно до п. 6 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 130508 від 20 вересня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за Мд № 9611, земельна ділянка площею 5.520 га, яка розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області належала [PERSON] (а. с. 11-14). Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до довідки Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області № 523від 25 травня 2020 року, позивач проживав з спадкодавцем на день її смерті в [ADDRESS] (а. с. 9). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем по заповіту, який залишила померла [PERSON] , має право на спадкування, прийняв спадщину, тому суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved