Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у січні 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] (далі [PERSON]П.) до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Державний ощадний банк України») в особі філії Дніпропетровського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі ДОУ ПАТ «Державний ощадний банк України») про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, яку внаслідок скасування апеляційним судом Дніпропетровської області ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська про повернення даного позову позивачу згідно із протоколом від 28 квітня 2017 року передано для розгляду судді Ходаківському М.П. Позивач у позовній заяві з урахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що є користувачем послуг ПАТ «Державний ощадний банк України» та з метою зясування певних обставин 05 грудня 2016 року [PERSON] звернувся на адресу відповідача із проханням видати довідку про наявність рахунку, відкритого на імя позивача, та нових реквізитів. Негайно відповіді позивачу надано не було, а 06 грудня 2016 року телефонним звязком співробітник банку повідомив [PERSON] про те, що вартість запитуваної ним довідки становить 75,00 грн., що, на думку позивача, є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», тому позивач 12 грудня 2016 року звернувся на адресу відповідача із відповідною скаргою. Відповідь на скаргу була надана неповна, тому [PERSON] просив визнати неправомірним не розгляд відповідачем питання скарги на відсутність інформації про послуги; визнати, що відповідь на скаргу надано з порушенням вимог ст. 19 про обєктивність та всебічність; відсутність повідомлення про час та місце розгляду скарги визнати протиправним; визнати, що відповідач порушив право позивача на присутність при розгляді скарги; зобовязати відповідача розглянути скаргу від 12 грудня 2016 року вх. № Б-1432 зв. у відповідності з вимогами ст. ст. 18, 19 Закону України «Про звернення громадян»; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, спричинену протиправними діями при розгляді скарги позивача як споживача у розмірі 10\~000,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення як у безпідставних та необґрунтованих, просила відмовити у їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 12 грудня 2016 року [PERSON] звернувся на адресу керівника філії ДОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» зі скаргою на дії співробітників останнього, якими позивачу повідомлено про вартість запитуваної ним довідки щодо наявності рахунку, відкритого на імя позивача, у розмірі 75,00 грн., тоді як 75,00 грн. коштує інформація про рух коштів по рахунку, а не про наявність рахунку як такого (а.с. 27). Листом відповідача за вихідним номером 35/05-485/115С4 від 27 грудня 2016 року позивачу на його скаргу від 12 грудня 2016 року повідомлено, що згідно із пунктом 1.1.14.1 тарифів за послуги установ ДОУ АТ Ощадбанк комісія за надання довідки про наявність та стан рахунку складає 75,00 грн. (а.с. 28). Тобто письмова відповідь ДОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» містить відповіді на викладені позивачем у скарзі від 12 грудня 2016 року питання, зокрема щодо вартості послуг з надання довідок про стан рахунку у розмірі 75,00 грн. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 лютого 2017 року у цивільній справі № 201/666/17-ц [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання неправомірною та такою, що порушує права споживачів відсутність інформації про вартість послуг у відділенні банку, визнання порушенням вимог п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ототожнювання понять «рух грошових коштів по рахунку» і «наявність рахунку», про визнання неправомірною та оманою споживачів вимоги про сплату 75 грн. за довідку про наявність рахунку, визнання неправомірним твердження, що дана довідка коштує 75 грн. та суперечить тарифам банку, стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. (а.с. 96-98). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року вказане судове рішення від 07 лютого 2017 року було залишено без змін, а отже є таким, що набрало законної сили (а.с. 99-100). Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З урахуванням викладеного факт правомірності наданої відповідачем позивачу на його скаргу від 12 грудня 2016 року інформації щодо вартості запитуваних останнім відомостей у розмірі 75,00 грн. є таким, що не підлягає доказуванню в даному судовому процесі. Отже, при розгляді справи судом встановлено, що відповідачем об'єктивно, всебічно і вчасно перевірено скаргу та надано обґрунтовану відповідь. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У відповідності до положень\~статті 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході розгляду даної цивільної справи судом встановлено, що відповідач надав відповідь позивачу на його скаргу від 12 грудня 2016 року, надавши у відповіді запитувану позивачем інформацію. При цьому позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що скарга була розглянута відповідачем з порушенням вимог будь-яких законів України, а відповідь на скаргу надана неповна та необєктивна. Ці обставини також установлені і при розгляді цивільної справи № 201/666/17-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Держаний ощадний банк України» про визнання неправомірною та такою, що порушує права споживачів відсутність інформації про вартість послуг у відділенні банку, визнання порушенням вимог п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ототожнювання понять «рух грошових коштів по рахунку» і «наявність рахунку», про визнання неправомірною та оманою споживачів вимоги про сплату 75 грн. за довідку про наявність рахунку, визнання неправомірним твердження, що дана довідка коштує 75 грн. та суперечить тарифам банку, стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Що стосується доводів позивача про те, що його скарга була розглянута без його виклику та за його відсутності, хоча він заявляв у скарзі таку вимогу, то суд з цього приводу відзначає, що ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачає обовязок відповідного органу запрошувати громадянина на його прохання на засідання того органу, що розглядає його заяву чи скаргу, але як встановлено судом із матеріалів справи засідання із розгляду скарги [PERSON] відповідачем не проводилося, а йому лише надано письмову відповідь на його скаргу посадовою особою відповідача, а тому й підстав для запрошення позивача не було, що вказує на безпідставність доводів позивача про незаконний характер дій ДОУ ПАТ «Державний ощадний банк України». Усі інші доводи позивача зводяться до його особистого тлумачення норм законодавства про розгляд звернень громадян і не вказують на протиправність дій відповідача. Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За таких обставин суд приходить до висновку, що зважаючи на те, що судом не виявлено будь-яких порушень Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про захист прав споживачів» та вимог цивільного законодавства при наданні позивачу відповіді на його скаргу, то підстав для відшкодування моральної шкоди також не встановлено. З огляду на наведені обставини та відповідні їм приписи законодавства підстав для задоволення позову судом не встановлено, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Ураховуючи результат розгляду даної цивільної справи, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підстав для стягнення судових витрат із сторін немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed