Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач ПАТ АБ «Порто-Франко» із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2014 року по справі №522/15998/14-ц за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на житловий будинок №1/3, що розташований на Французькому бульварі в м. Одесі, загальною площею 189,6 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літерою «А», житловою площею 60,1 кв.м., І мостіння, розташованого на земельній ділянці площею 603 кв.м., якій присвоєні такі кадастрові номери: земельна ділянка площею 0,0543 га під кадастровим номером 5110137500:36:008:0010 та 0,0060 га під кадастровим номером 5110137500:36:008:0011 за тією ж адресою. Дане рішення набрало законної сили 19.09.2014 року, однак 03.10.2014 року ПАТ АБ «Порто-Франко» подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої 05.05.2015 року рішенням Апеляційного суду Одеської області рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким стягнуто з ПАТ АБ «Порто-Франко» на користь [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 5\~283\~000 грн. Питання про поворот виконання рішення, яким визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] не вирішувалось, а ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.10.2015 року в повороті виконання рішення відмовлено. Станом на 18.08.2015 року власником спірного нерухомого майна є відповідач [PERSON], тому зважаючи на вищевикладені обставини позивач просить витребувати майно у відповідача та визнати право власності на вказане майно за відповіда чем. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що на даний час не є власником майна, яке просить витребувати позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2014 року по справі №522/15998/14-ц за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на житловий будинок №1/3, що розташований на Французькому бульварі в м. Одесі, загальною площею 189,6 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літерою «А», житловою площею 60,1 кв.м., І мостіння, розташованого на земельній ділянці площею 603 кв.м., якій присвоєно такі кадастрові номери: земельна ділянка площею 0,0543 га під кадастровим номером 5110137500:36:008:0010 та 0,0060 га під кадастровим номером 5110137500:36:008:0011 за тією ж адресою. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05.05.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким стягнуто з ПАТ АБ «Порто-Франко» на користь [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 5 283 000 грн. Питання про поворот виконання рішення, яким визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] не вирішувалось, а ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.10.2015 року в повороті виконання рішення відмовлено. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №42465939 станом на 18.08.2015 року власником спірного нерухомого майна є відповідач [PERSON] згідно договору купівлі- продажу від 25.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до статей 330, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього. Згідно ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки спірне майно вибуло з володіння позивача на підставі рішення суду, яке в подальшому скасовано в апеляційному порядку, та відчужено третім особам, то суд погоджується з доводами позивача щодо вибуття майна поза його волею. Однак, в судовому засіданні зясувалось, що за договорами купівлі-продажу земельних ділянок та житлового будинку від 30.11.2015 року, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], відповідач [PERSON] передав у власність [PERSON] спірне нерухоме майно. Згідно постанови ПВССУ №5 від 07.02.2014 року суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Таким чином, судом встановлено, що спірне майно відчужено відповідачем 30.11.2015 року, тобто до початку розгляду справи. Оскільки на даний час майно не належить відповідачеві, вимога про витребування майна з його володіння втратила правовий сенс та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed