Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов цивільний позов КП Харківські теплові мережі до [PERSON] Про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду (а.с. 1-6). Позивач прохає стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП Харківські теплові мережі заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання на загальну суму 15309 грн. 88 коп. В обґрунтуванні своїх позовних вимог зазначає, що 09 жовтня 2014 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова винесено ухвалу про скасування судового наказу виданого за заявою КП Харківські теплові мережі про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання з [PERSON]. Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуги. Боржниками вчасно не були сплачені послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у звязку з чим з 01.07.2002 року по 30.06.2014 року утворилась заборгованість на суму 15309 грн. 88 коп. 19.05.2015 року до канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшла заява від представника КП «Харківські теплові мережі» про уточнення позовних вимог, в якій вказав, що сума заборгованості боржника за послуги з централізованого опалення та горячої води за період з 01.09.2011 року по 31.01.2013 року складає 3359 грн. 78 коп. Представник позивача [PERSON], у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав стягнути заборгованість відповідно до уточненої позовної заяви за період з 01.09.2011 року по 31.01.2013 року у сумі 3359 грн. 78 коп., надав пояснення про те, що 20 грудня 2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова було ухвалено заочне рішення по справі № 2029/2-2417/11 про стягнення з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» з послуги теплопостачання та гарячої води за період з 01.10.2008 року по 31.08.2011 (а.с. 12) Відповідач у судовому засіданні надав заперечення проти позову, пояснив, що не змогли примиритися, бо не змогли визначитися із сумою заборгованості і прохав застосувати позовну давність, вважав, що борг слід рахувати за період з травня 2014 року по грудень 2014 року (а.с. 15). Судом установлено: [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання (а.с. 5-6). Боржником вчасно не були сплачені послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у звязку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 15309 грн. 88 коп.( п'ятнадцять тисяч триста девять гривень 88 коп.) (а.с. 5-6). Ця заборгованість утворилась за період 01.07.2002 року по 30.06.2014 року. Судом установлено, що 20 грудня 2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова було винесено рішення по справі № 2029/2-2417/11 про стягнення з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячої води за період з 01.10.2008 року по 31.08.2011. 09 жовтня 2014 року Орджонікідзевським районним судом було винесено ухвалу про скасування судового наказу виданого 26 серпня 2014 року за заявою КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості з [PERSON] за послуги опалення та гарячої води. Суд, вислухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши письмові докази, - вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного: до суду представником КП «Харківські теплові мережі» була надана заява про можливість застосування строку позовної давності з урахуванням того, що заява про видачу судового наказу була направлена в серпні 2014 року і цього часу строк позовної давності був перерваний, а тому стягнення заборгованості слід провести з 01.09.2011 року по 31.01.2013 року у сумі 3359 грн. 78 коп. (а.с.21). Посилання Відповідча на те, що термін позовної давності слід рахувати з травня 2014 року по грудень 2014 року спростовується наявним судовим рішенням: а саме, видачею судового наказу від 26 серпня 2014 року та скасуванням вказаного судового наказу ухвалою суду від 09 жовтня 2014 року. Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов'язані щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за опалення та гарячу воду. Таким чином судом встановлено, що відповідачі не в повному розмірі сплачувала послуги позивача, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтями 256, 257,258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю: позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; 3) про переведення на співвласника прав та обов'язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності; 4) у зв'язку з недоліками проданого товару; 5) про розірвання договору дарування; 6) у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти; 7) про оскарження дій виконавця заповіту. Відповідно до стаття 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Тому суд застосовує термін позовної давності, бо відповідачі надала письмову заяву про застосування терміну позовної давності. Частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено, що строк позовної давності переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 265 ЦК України після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строк не зараховується. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, а також заяву відповідача в якій він визнав частково заборгованість як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, частково. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір слід стягнути на користь КП «Харківські теплові мережі» з відповідача. За позовними вимогами сума судового збору складає 243 грн. 60 коп., позивачем було сплачено 121 грн. 60 коп., тому з Відповідача слід стягнути 121 грн. 80 коп. на користь КП «Харківські теплові мережі» та 121 грн. 80 коп. на користь держави.

Outcome: partial