Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 22.01.2016 року звернулась [PERSON] з вимогами про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO], та встановлення юридичного факту, що [PERSON] [PERSON], померлий 15.01.2015 року та [PERSON], померла 05.01.2015 року, в період з 2005 року по грудень 2015 року були повязані спільним побутом та проживали однією сімєю за адресою: м. Одеса, вул. Талбухіна, буд. 28-а. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за вищезазначеною адресою позивач проживала сумісно зі своїми хрещеними батьками [PERSON] і [PERSON] однією сімєю, до смерті останніх, а тому встановлення даного юридичного факту є необхідним для спадкування позивачем спадкового майна [PERSON] та [PERSON], як спадкоємиці четвертої черги, визначеної ч.1 ст. 1264 ЦК України особа, яка приживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Крім того, позивач наполягає на тому, що [PERSON], як син [PERSON], ухилявся від надання допомоги батьку, який внаслідок похилого віку та тяжкого захворювання знаходився в безпорадному стані, а тому у відповідності до вимог ч.5 ст. 1224 ЦК України має бути усуненим від права на спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, вважаючи що у судовому засіданні поясненнями свідків був доведений факт сумісного проживання позивачки однією сімєю з 2005 року з [PERSON] і [PERSON], а також факт ухилення відповідача від надання допомоги своєму батьку, який знаходився у безпорадному стані. Відповідач, та його представник [PERSON], заперечували проти позовних вимог, вважаючи, що у суді не було доведено проживання позивачки однією сімєю із [PERSON] і [PERSON] протягом десяти років у будинку останніх, також і не доведено як безпорадній стан [PERSON] та і факт ухилення відповідача від надання допомоги. [PERSON] 26.05.2016 року було подана зустрічна позовна заява про зобовязання [PERSON] привести житловий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Талбухіна, буд. 28-а у первісний стан, яка ухвалою суду від 09.11.2016 року залишено без розгляді на підставі п.5 ст. 207 ЦПК України, у звязку із заявою позивача. Тривалість розгляду справи обумовлена забезпеченням за клопотаннями сторін доказів виклик свідків, витребуванням письмових доказів, у тому числі медичної документації з різних установ. Ухвалою суду від 14.04.2017 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, та зобовязано Комунальну Установу « Одеська міська лікарня №8» надати до суду медичну документацію [PERSON]. У ухвалі суду та супровідних документах судом не було вповноважено будь яку особу на отримання даних медичних документів, а тому, згідно вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо. Згідно листів головного лікаря КУ « Міська лікарня №8» від 26.05.2017 року та 14.06.2017 року було повідомлено, що медична документація ( оригінали 10-ти історій хвороб за 2004-2015 роки на 301 аркуші були надані 18.05.2017 року особисто представнику [PERSON] [PERSON] ( зазначена як повноважна особа у довіреності, що міститься у матеріалах справи), яка розписалась про їх отримання у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, копія якого надана до суду. У судові засідання 26.05.2017 року та 18.07.2017 року, на яких був присутній представник позивача [PERSON], дана медична документація надана не була, до канцелярій суду представниками позивача ( у довіреності зазначені три особи) до судових засідань також не надавалась, а у судовому засіданні [PERSON], заявив, що медична документація була направлена до суду медичною установою поштовою кореспонденцією у липні 2017 року. По обставинам надання зазначеної медичної документації представнику позивача, який не був уповноважений судом на отримання вказаних доказів та причин її тривалого ненадходження до суду, судом постановлена окрема ухвала у відповідності ч.1 ст. 211 ЦПК України. Одночасно з цим судом, розцінюючи таки дії як навмисне затягування розгляду справи, було відмовлено у клопотання про перерву у судовому засіданні для продовження очікування медичної документації із призначенням у подальшому експертизи. Крім того, данні медичні документи, які отримані стороною у порушення встановленого нормами ЦПК України порядку, не можуть бути прийняти до уваги відповідно до положення ч.1 ст. 60 ЦПК України. Правовідносини повязані із спадковим правом ( у тому числі визначення кола та черговість спадкоємців та усунення від права на спадкування ) врегульовані Цивільним Кодексом України ( далі ЦК). Сімейні відносини регулюються Сімейним Кодексом України (далі СК) та іншими нормативно-правовими актами. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст. 1216 ЦК). До складу спадщини входять усі права та обовязку, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиналися внаслідок його смерті ( ч.1 ст. 1218 ЦК). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК ). Відповідно до ч.1,2 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК. Спадкування за законом, відповідно до вимог ч.1,2 ст. 1258 ЦК, здійснюється почергово, та кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ч.1 ст. 1261). Згідно ч.1 ст. 1264 у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Частиною другою статті 3 СК визначено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. За рішенням суду ,відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК, особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON], [INFO] помер 15.01.2015 року, рідним сином якого є [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вулиця Толбухіна, 28-а. Після того, як [PERSON], розлучився з матерію відповідача, останній багато років не спілкувався з батьком. Однак, після того, як 05.01.2015 року померла дружина [PERSON] [PERSON], батько розшукав сина з намаганням поновити спілкування, однак не встиг зустрітися до смерті. Із пояснень свідків, які були викликані за клопотанням відповідача [PERSON] ( подруга [PERSON]М.), [PERSON] ( працювала разом з [PERSON] практично до її смерті), [PERSON] ( подруга [PERSON]М.), [PERSON] ( сусід [PERSON]В.), які були допитані у судовому засіданні 09.11.2016 року ( а/с 161) та свідка [PERSON] ( друга [PERSON], допитаного у судовому засіданні 09.02.2017 року (а/с 186) зясовано - вони спілкувались останні місяці життя з [PERSON] і [PERSON], бачили, що останні самостійно ведуть господарство, незважаючи на вік і захворювання, здавали окрему кімнату в оренду, займались розведенням та продажем квитів, а [PERSON] фактично до останнього їздив за кермом власного автомобілю. [PERSON], яка певний час працювала на тому ж квітковому базарі, що і [PERSON] та іноді допомагала [PERSON], як члена сімї останньої не знали, у будинку не бачили, [PERSON] про неї особисто не розповідала. Свідки розповідали про намагання [PERSON], після смерті [PERSON], поновити спілкування з єдиним сином [PERSON] З пояснень свідків, які були викликані за клопотанням представника позивача [PERSON] ( працювала з [PERSON] на квітковому базарі), яка була допитана у судовому засіданні 10.03.2017 року ( а/с 194) та [PERSON] ( зазначала, що допомагала [PERSON] як соціальний працівник), яка була допитана у судовому засіданні 14.04.2017 року (а/с 212), зясовано, що [PERSON] іноді допомагала сімї [PERSON] та [PERSON] Таким чином у судовому засіданні з пояснень свідків не доведено факт проживання [PERSON] однією сімєю з [PERSON] та [PERSON] у вигляді спільного проживання, спільного побуту та наявності взаємних прав та обовязків. З боку позивача, та її представників не надано і письмових доказів такого проживання. Позовні вимоги про встановлення такого факту спростовуються і даними про те, що у [PERSON] є своя сімя чоловік та неповнолітні діти, що безумовно, на думку суду, спростовує її твердження про постійне проживання разом із [PERSON] з 2005 року. Стосовно вимог про усунення відповідача від спадщини, судом, приймається до уваги, що у відповідності до чинного законодавства підставами для усунення від спадкування є як наявність необхідності такої допомоги особі яка знаходилась у безпорадному стані, а також ухилення від виконання обовязків : при наявної відомості навмисна бездіяльність. В даному випадку суду не надано жодного доказу того, що [PERSON] була необхідна допомога, що відповідач був обізнаний про таку необхідність, однак маючи можливість не надав такої допомоги. Так, згідно п. 6 постанови №7 пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року, судам надано розяснення, що факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку. У відповідності до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.2,3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, при цьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про недоведеність у судовому засіданні з боку позивача та її представників факту проживання однією сімєю в період з 2005 року позивачки та [PERSON] і [PERSON] а також наявності підстав для усунення [PERSON] від права спадкування за законом після смерті [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed