Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON]про стягнення грошових коштів. В позові вказано, що 24/11/2013 р. сторони уклали договір позики, за яким позивач надав відповідачу 33000 гривень позики, про що було видано розписку, але до 30/12/2013 р. відповідач не повернув позику, не повертає позику на вимогу позивача. Позивач просив суд стягнути з відповідача суму позики, нараховані ним 3 % річних, індекс інфляції, що складає 39177 гривень. Позивач подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання. Судом встановлено наступні обставини. 24/11/2013 р. відповідач видав на ім`я позивача розписку про те, що він отримав позику в сумі 33000 гривень до 30/12/2013 р. Позивач надав суду розрахунок заборгованості відповідача, відповідно до якого індексування суми з урахуванням інфляції складає 5247 гривень та 930,50 гривень 3% річних. Відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В п. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В п. 1 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В п. 1 ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В п. 1 ст. 612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надав суду жодного доказу або арґументу на спростування позову. Таким чином відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з позики. Отже позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved