Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 09.03.2016 року звернувся позивач із вказаною позовною заявою, зазначаючи, що 24.01.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, відповідно до умов якої банк зобовязався надати відповідачу кредит в розмірі 6\~784,2 грн. шляхом встановленого кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а відповідач зобовязався повернути кредит в строк до 31.01.2015 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови договору в частині повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого станом на 14.12.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 14475,83 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача [PERSON] за довіреністю №277-О від 11.11.2013 року в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме: рекомендованою кореспонденцією, причин неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою відповідача, зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.01.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, відповідно до п. 2.1 якої банк зобовязався надати відповідачу кредит в розмірі 6 784,2 грн. шляхом встановленого кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а відповідач зобовязався повернути кредит в строк до 31.01.2015 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 2.2 генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день за зобовязаннями, строк яких не настав, сторони домовились, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою і позичальник зобовязується сплатити банку штраф в розмірі 313,94 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14.12.2015 року заборгованість відповідача становить 14475,83 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом 6\~784,20 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3\~578,65 грн., заборгованість за комісією 3\~799,04 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 313,94 грн. В матеріалах справи відсутні будь-які докази повного або часткового виконання відповідачем взятих на себе обовязків за кредитним договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно платіжного доручення № ВOOO5B10W7 від 15.02.2016 року, позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 1 378 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved