Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся позивач [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 1996 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. 31 травня 2008 року їхній шлюб був зареєстрований, що підтверджується копією свідоцтва. Позивач та [PERSON] проживали спільно з [PERSON] у будинку [ADDRESS]. Даний будинок належить на праві власності [PERSON]. Позивач зазначає, що даний будинок був побудований за його участю та на його кошти. В період шлюбу за його рахунок були придбані матеріали та проведені будівельні роботи. Окрім того, позивач зазначає, що його рідна сестра передала колишній дружині кошти у сумі 2000 євро для проведення будівельних робіт. Будівництво будинку тривало у період з 2007 по 2011 роки. Позивач зазначає, що коли в січні 2013 року він став інвалідом І групи, то відповідачка по справі та його колишня дружина вигнали його з дому, а 16.06.2014 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. У зв'язку з вище зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду, яка складається із коштів, які він витратив на будівництво та ремонт будинку та просив стягнути моральну шкоду за понесені ним душевні страждання. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити повністю. Сторона відповідача проти задоволення позову заперечувала. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, надав додаткові пояснення та заперечення по справі. Так, стороною відповідача було зазначено, що позивач робив ремонтні роботи з власної ініціативи без доручення власника будинку, ніяких договірних відносин з цього приводу не створювалися. Так, було зазначено, що відповідно до рішення суду від 22 жовтня 2012 року зазначений житловий будинок з надвірними спорудами був побудований у 1998 році. Тому посилання позивача, що будинок будувався з 2007 року по 2011 рік не відповідають дійсності. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку виниклим між сторонами по справі правовідносинам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Заслухавши думку сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. В даному будинку [PERSON] з донькою відповідача [PERSON] - [PERSON] проживали у період шлюбних відносин. За ствердженнями позивача, за час проживання в будинку він покращив житлові умови шляхом проведення ремонту та виконання будівельних робіт. Так, відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною позивача не надано належних доказів того, що власником будинку, відповідачем по справі, було створені будь-які договірні відносини з цього приводу, чи позивач діяв за дорученням відповідача. Відповідно до ст.. 1158 ЦК України, якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір. Якщо особа, яка розпочала дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, не має можливості повідомити про свої дії цю особу, вона зобов'язана вжити усіх залежних від неї заходів щодо попередження, усунення або зменшення невигідних майнових наслідків для іншої особи. Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана взяти на себе всі обов'язки, пов'язані із вчиненням цих дій, зокрема обов'язки щодо вчинених правочинів. Відповідно до ст.. 1160 ЦК України, особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат В конкретному випадку з врахуванням усіх наявних матеріалів справи та доказів досліджених судом в ході розгляду справи по суті, суд вважає, що проведення ремонтних робіт будинку не виправдовувалось загрозою небезпеки настання невигідних майнових наслідків для відповідача. Окрім того, стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, з чого сама складається сума матеріальної шкоди. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не погоджується з вимогами позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000 гривень і вважає, що заявлені вимоги не можуть бути задоволені з наступних підстав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні (п. 5.1 Матодичних рекомендацій Міністерства юстиції України - лист від 13.05.2004 р. № 35-13/797). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими не правомірними діями чи без діяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Позивач не надає жодного доказу що йому було заподіяно моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed