Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області 14 грудня 2017 року звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення їх сплати. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 1998 року проживала разом із відповідачем, від спільного проживання 13 лютого 1999 року в них народилася дитина дочка [PERSON]. Рішенням Миронівського районного суду із відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання дитини до досягнення вісімнадцятирічного віку. У подальшому рішенням Миронівського районного суду від 11 серпня 2017 року ухвалено стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дочки на період навчання, однак відповідач ухиляється від сплати аліментів, у звязку із чим за період з березня по жовтень 2017 року виникла заборгованість у розмірі 4800 грн., що ставить її у скрутне матеріальне становище. Добровільно погасити заборгованість відповідач відмовляється, а тому просила у судовому порядку стягнути із відповідача на її користь заборгованість за аліментами у розмірі 4800 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 1650 грн. У подальшому збільшила позовні вимоги та, виходячи із довідки про розмір заборгованості станом на 31 травня 2018 року, просила стягнути із відповідача на її користь 9000 грн. заборгованості за аліментами та 2742 грн. пені за прострочення їх сплати. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надав, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у дій даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, враховуючи, що сторони у судове засідання повторно не зявилися, позивач надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, відповідач про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. У судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 256707, виданим Шандрівською сільською радою Миронівського району Київської області /а.с.8/. Із довідки виконавчого комітету Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області від 28 листопада 2017 року № 468 вбачається, що [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] в с. Шандра по вул. Сімферопольській, 12, Миронівського району, Київської області, та знаходиться на її утриманні /а.с.9/. Із виконавчого листа, виданого Миронівським районним судом 11 серпня 2017 року у справі ЄУН 371/295/17 вбачається, що із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 03 березня 2017 року і до закінчення навчання /а.с.10/. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 31 травня 2018 року № 7095, виданої Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], станом на 01 червня 2018 року складає 9000 грн. Вказана заборгованість виникла за період з березня 2017 року по травень 2018 року /а.с. 39/. Даних про те, що позивачем чи відповідачем оскаржувався розмір заборгованості, зазначений у довідці, матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є спірним. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною першою\~статті 196 Сімейного кодексу України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом\~статті 549 Цивільного кодексу України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 Цивільного кодексу України\~неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 Сімейного кодексу України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно роз'яснень, які містяться в п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена\~ст. 196 Сімейного кодексу України\~відповідальність платника\~аліментів за\~прострочення їх\~сплати у\~виді неустойки\~(пені)\~настає лише\~за наявності\~вини цієї\~особи.\~На платника\~аліментів не\~можна покладати\~таку відповідальність,\~якщо заборгованість\~утворилася з\~незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що відповідач є особою непрацездатного віку, має хворобу, яка перешкоджала його обов'язку сплачувати за рішенням суду аліменти на утримання дитини за період виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Даних про те, що відповідач оскаржував дії державного виконавця з приводу нарахування розміру аліментів до суду, матеріали справи також не містять, а тому суд приходить до висновку про відсутність будь-яких поважних причин невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, а також у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому при розгляді спорів про стягнення пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Outcome: approved