Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

До Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] (далі позивачка) з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі відповідач). В обґрунтування позову позивачка зазначає, що шлюб з відповідачем, зареєстрований 01.09.2001 року виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 07, від якого вони мають двох повнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], не склався і на підставі ст.ст.104, 105,110,112 СК України просить розірвати зазначений шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, вважаючи примирення між ними неможливим, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Мараховська», у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечував. Оскільки відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 74, 76 ЦПК України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою позивачки постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2001 року за актовим записом № 7, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 126277 виданим, 01.09.2001 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 233661, виданим 07.11.2003 року виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.4) та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 309401, виданим 15.11.2010 року виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.5). Подружнє життя у сторін не склалося по причині різних поглядів на життя. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначені факти відповідачем не спростовані, заперечення на позов не подані. Заяв щодо застосування заходів для примирення сторони до суду не надали. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України та Сімейним кодексом України,. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у порядку, передбаченому ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими, відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Враховуючи, що позов задоволено повністю, судові витрати позивачки по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., підтверджені квитанцією банку (а.с.1), згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Копії рішення протягом двох днів з дня його складання слід направити сторонам. Відповідно до ч.2 ст.15 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Отже, копію рішення після набрання ним законної сили слід направити до Петропавлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 вказаної статті). На підставі викладеного, статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 21, 24, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved