Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулась [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], в якому просила розірвати шлюбу, укладений між нею та [PERSON] 29 серпня 2001 року, актовий запис № 333 від 29 серпня 2001 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції. В обґрунтування позову зазначила, що від спільного проживання подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжя припинило з 2017 року в зв'язку із сварками, які виникали через відмінні характери сторін та погляди на життя і виховання дитини. Вважає, що сім'ю зберегти неможливо. Дитина залишається проживати із матір'ю. Спору щодо спільного майна подружжя не має. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладенні в позові, судові витрати просив залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, пославшись на те, подружжя майже рік спільно не проживає, вживати заходи для примирення не бажає. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], 29 серпня 2001 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 333 від 29 серпня 2001 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 29 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області. Від спільного проживання подружжя має неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 23 листопада 2005 року Костянтинівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість пред'явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя фактично шлюбні відносини припинили, зберігати сім'ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 29 серпня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 333 від 29 серпня 2001 року, слід розірвати. При подачі позову до суду позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи волю позивача, суд вважає за можливе віднести судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, на його рахунок.

Outcome: approved