Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказала наступне. 21.06.2009 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 257. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та несумісність характерів. На час звернення до суду сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, у зв`язку з чим подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Спору щодо участі батьків у вихованні дитини, а також поділу спільного майна подружжя при зверненні до суду не виникло. Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити за її відсутності (а. с. 36). Відповідач у судове засідання не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення (а. с. 37). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2009 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 257 (свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] ) (а. с. 28) [PERSON] та [PERSON] мають сина: [PERSON] , [INFO] (а. с. 16). Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивачем було змінене дошлюбне прізвище на прізвище « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу вона просить залишити. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, шлюб носить формальний характер. Тому, виходячи з викладеного, суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

Outcome: approved