Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся позивач [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], третя особа - Малиновський РВ м. Одеси ГУДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та зняття з реєстраційного обліку, зазначаючи, що є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі з 04.04.2012 було зареєстровано місце проживання онучки його покійної дружини - відповідача [PERSON] Позивач зазначає, що з моменту реєстрації і до теперішнього часу відповідач не вселялась до належної йому квартири, в ній не з'являється та не проживає, її особистих речей в квартирі немає, її місцезнаходження позивачу невідоме. Враховуючи те, що [PERSON] ніколи не проживала в квартирі, будь-які домовленості щодо порядку її проживання між ними відсутні, [PERSON] просив визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] за ордером та договором про надання правової допомоги - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи Малиновського РВ м. Одеси ГУДМС України в Одеській області в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності від 09.11.2011 року, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2011 року, виданих державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованих в реєстрі за №№3-2049, 3-2051 відповідно. З довідки - виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію ЖБК «Приморський-Збірний» №103 від 13.02.2014 року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровано місце проживання позивача [PERSON], та з 04.04.2012 року відповідача [PERSON] як піднаймача. Актом від 20.02.2014 року, складеним за участю свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], затвердженим головою ЖБК «Приморський-Збірний», було встановлено, що [PERSON], 1989 року народження, за адресою: [ADDRESS], з 04.04.2012 року не проживала і не проживає по теперішній час. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка тривалий час знає [PERSON] та проживає разом із ним в одному будинку, підтвердила суду, що відповідач [PERSON] ніколи не проживала в квартирі [ADDRESS], за цією адресою лише зареєстроване місце її проживання. Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або за законом. Суд може визнати особу, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю - [PERSON] в процесі розгляду справи визнавали та підтверджували, що [PERSON] з моменту реєстрації 04.04.2012 року і до цього часу в квартирі [ADDRESS], ніколи не проживала, її речей в квартирі немає, з наміром про вселення протягом цих років вона не зверталась. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог позивач та її представник вказували, що [PERSON] не має наміру проживати в однокімнатній квартирі [ADDRESS], разом із [PERSON], але їй необхідно мати реєстрацію місця проживання за спірною адресою. [PERSON] зазначала, що вона за можливості відвідувала [PERSON], надавала йому кошти для оплати житлово-комунальних послуг. Докази того, що між [PERSON] і власником житла [PERSON] існувала певна домовленістю щодо порядку, умов та строків її проживання в квартирі [ADDRESS], та/або договір піднайму, оренди тощо, - суду не надані. Поважні причини відсутності відповідача за зареєстрованим місцем свого проживання понад рік - відсутні, що визнавалось відповідачем та її представником в судовому засіданні. Посилання [PERSON] на те, що спірна квартира є однокімнатною, а [PERSON] є для неї стороннім чоловіком, є неспроможними. Будь-які інші, конкретні докази та обставини в підтвердження збереження за [PERSON], як піднаймачем - тимчасовим мешканцем, права на проживання в квартирі [ADDRESS], - відсутні. Представник позивача наполягав на тому, що будь-яких домовленості щодо проживання відповідача в спірній квартирі немає, а реєстрація місця її проживання за цією адресою обмежує права [PERSON] як власника. Заперечення відповідача в частині того, що іншим складом суду розглядається її заява про встановлення факту родинних відносин між нею та її бабусею, після чого вона може успадковувати на праві представлення частку спірної квартири, не спростовують встановлених судом обставин за предметом даного спору. Тому суд роз'яснює [PERSON], що у випадку набуття нею права власності на частину вказаної квартири, вона зможе зареєструвати своє місце проживання за спірною адресою з інших підстав, а саме як співвласник. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], підлягають задоволенню у зв'язку із відсутністю цієї особи понад встановлені законом строки. Суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»N 1382-IV, 11.12.2003 року, за ст. 7 якого зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Тому, рішення суду є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за спірною адресою.

Outcome: approved