Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , який,уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: причіп марки «Adria 550 В», 1974 року випуску, номер шасі (рами) [NUMBER] ; судові витрати віднести на рахунок позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] позивач 18 серпня 2017 року звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої заведена спадкова справа № 27/2017. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є також його дружина - [PERSON] , яка від прийняття спадщини відмовилася, та син - [PERSON] , який спадщину не прийняв. До складу спадкової маси належить причіп марки «Adria 550 В», 1974 року випуску, номер шасі (рами) [NUMBER] , придбаний спадкодавцем у [PERSON] на підставі біржового договору купівлі-продажу від 22 серпня 2003 року № 1456, укладеного на Першій українській універсальній товарній біржі. Указаний транспортний засіб не був зареєстрований за [PERSON] у відповідному територіальному підрозділі Державтоінспекції, хоча попереднім власником - [PERSON] причіп знято з реєстраційного обліку перед відчуженням, про що на звороті свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зроблено відповідну відмітку. У зв`язку з тим, що вказаний причіп не був зареєстрований за спадкодавцем у передбаченому законом порядку, постановою приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Мостової Р.С. від 02 червня 2020 року № 47/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А., [PERSON] , яка є дружиною померлого [PERSON] , прийняла всю спадщину після смерті останнього. Посилаючись на указані обставини та положення ст. ст. 1216, 1217, 1261, 1296 ЦК України, ст. 47, ч. 1 ст. 224 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», вказуючи на його право спадкування за законом, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому вона визнала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що вона прийняла всю спадщину після смерті її чоловіка - [PERSON] та не вважає предмет спору - причіп марки «Adria 550 В», 1974 року випуску, номер шасі (рами) [NUMBER] , таким, що входить до спадкової маси, вона на нього не претендує, однак через смерть чоловіка не може здійснити заходи щодо переоформлення указаного майна на позивача. Від представника третьої особи Територіального сервісного Центру № 1441 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області - Мальцевої А. - до суду надійшли письмові пояснення, в яких вона просила вирішити позовні вимоги на розсуд суду та зазначила, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів транспортний засіб причіп «Adria 550 В», 1974 року випуску, номер шасі (рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , власник [PERSON] 22 серпня 2003 року зняв з обліку для реалізації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів регулюється ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд її вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначені у справі підготовчі судові засідання, роз`яснено учасникам справи їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень, а також порядок подачі доказів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2020 року позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Донецького апеляційного суду від 04 березня 2021 року скасовано ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 листопада 2020 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 березня 2021 року прийнято до свого провадження указану цивільну справу та вирішено розпочати розгляд справи спочатку зі стадії підготовчого судового засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 березня 2021 року провадження у справі за позовом [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Продовжено розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Маріупольської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Мостова Р.С., про визнання права власності у порядку спадкування. Витребувано у приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької область Сахової М.А. копії заяв про вступ у спадщину спадкоємців [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 червня 2021 року прийнято до розгляду по суті уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Мостова Р.С., про визнання права власності у порядку спадкування. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2021 року залучено Територіальний сервісний Центр № 1441 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шпак В.І. - до судового засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяву, в якій просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, у повному обсязі скористалася правом на подачу відзиву на позов, в якому визнала позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Від представника третьої особи Територіального сервісного Центру № 1441 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області - Мальцевої А. - до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі з урахуванням письмових пояснень, які наявні у матеріалах справи. Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Мостова Р.С. надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до ст. 247 ЦПК України. Судом досліджуються саме представлені письмові докази, які надані позивачем, матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , витребувані судом з метою встановлення кола спадкоємців та відповідно можливих відповідачів у справі, а також матеріали, витребувані судом з метою встановлення спадкоємців [PERSON] , інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвом про шлюб від 10 вересня 1965 року серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 вересня 1965 року. Відповідно до свідоцтва про народження від 26 серпня 1967 року серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що вчинений актовий запис № 89, батьками є: [PERSON] та [PERSON] 22 серпня 2003 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладений договір купівлі-продажу причепу марки «Adria 550 В», 1974 року випуску, номер шасі (рами) [NUMBER] , який посвідчений Першою українською універсальною товарною біржею. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 08 травня 1997 року серії [NUMBER] причіп марки «Adria 550 В», 1974 року випуску, номер шасі (рами) [NUMBER] , належить [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , про що Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Донецькій області складений актовий запис № 404, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20 лютого 2017 року серії [NUMBER] . Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Мостової Р.С. від 02 червня 2020 року № 48/01-16, після померлого [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлого - [PERSON] , із заявою про відмову від спадщини за законом звернулася дружина померлого [PERSON] . Інших заяв від спадкоємців не надходило. Згідно з відповіддю Територіального сервісного Центру № 1441 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 15 травня 2020 року № 31/5-14412863, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 15 травня 2020 року транспортний засіб причіп «Adria 550 В», 1974 року випуску, номер шасі (рами) [NUMBER] , не зареєстрований. Згідно з матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] , яка заведена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального у Донецькій області Мостовою Р.С., із заявою про прийняття спадщини після його смерті [INFO] звернувся син [PERSON] та цього ж дня звернулася дружина померлого [PERSON] із заявою про відмову від належної їй за законом частки спадкового майна після смерті її чоловіка. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Мостової Р.С. від 02 червня 2020 року № 47/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на транспортний засіб причіп «Adria 550 В», 1974 року випуску, номер шасі (рами) [NUMBER] , у зв`язку з тим, що на момент придбання вищевказаного транспортного засобу діяло законодавство, що передбачало його обов`язкову реєстрацію, але така реєстрація не була проведена померлим [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується актовим записом про смерть від 23 квітня 2018 року № 593, який складений Кальміуським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А. від 28 травня 2021 року № 334/01-16, згідно з матеріалами спадкової справи спадкоємцями померлого [INFO] [PERSON] є: дружина - [PERSON] , яка прийняла спадщину, та син - [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини. Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів. Спір між сторонами стосується права на спадкове майно. Мотиви суду. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У справі судом установлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся його син - [PERSON] , а інший спадкоємець - дружина померлого - звернулася із заявою про відмови від спадщини. Матеріали спадкової справи не містять відомостей про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] . Отже, позивач у справі, який входить до першої черги спадкування, на теперішній час є єдиним спадкоємцем після смерті батька та який у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому він як спадкоємець першої черги отримав право на спадкування у відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку, що позивачем дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину. Однак своє право він не в змозі реалізувати, у зв`язку з чим дане право підлягає захисту в судовому порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» причіп - це транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем. Порядок державної реєстрації транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України (ч. 6 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт»). Пунктами 2, 3 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (в редакції станом на дату укладення біржового контракту - 22 серпня 2003 року) визначено, що ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права цих власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС з метою контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших обов`язкових платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано обставин, які визначені законом, для набуття права власності на спадкове майно, але він не в змозі реалізувати своє право, у зв`язку з тим, що спадкодавцем не здійснено реєстрацію права власності на транспортний засіб, дане право позивача підлягає захисту в судовому порядку, враховуючи, що відповідачем визнані позовні вимоги у повному обсязі і таке визнання пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження. При цьому, суд наголошує, що у цьому випадку рішення суду є правовстановлюючим документом, на підставі якого повинна бути проведена державна реєстрація прав спадкоємця. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням позиції позивача, який просив не стягувати судовий збір з відповідача, такий компенсації не підлягає.

Outcome: approved