Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] «Про виселення з житла». Позивач з урахуванням уточнення прохає: - виселити [PERSON] , [INFO] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення; - виселити [PERSON] , [INFO] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення; - виселити [PERSON] , [INFO] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення; - стягнути судові витрати з Відповідачів. Позовна заява мотивована тим, що 27 жовтня 2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний банк» (правонаступником якого був ПАТ «Міжнародний іпотечний банк»), правонаступником якого було ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір про іпотечний кредит № 1.06100812.x від 27.10.2006 року, за умовами якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 24 200,00 (двадцять чотири тисячі двісті доларів США 00 центів) доларів США 00 центів для купівлі нерухомості - квартири [ADDRESS] . Крім того, 27.10.2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний банк» (правонаступником якого був ПАТ «Міжнародний іпотечний банк»), правонаступником якого було ПАТ «Платинум банк» було укладено іпотечний договір № 1.06100812.x, що був посвідчений ПН ХМНО Алтуніною Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 7778, за умовами якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] , що була куплена за кредитні кошти. В подальшому, 19 квітня 2018 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» було укладено договір № 199-к про відступлення права вимоги за кредитним договором, за умовами якого новим кредитором за договором про іпотечний кредит № 1.06100812.x від 27.10.2006 року стало ТОВ «Дебт Менеджмент Груп». Крім того, 19 квітня 2018 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» було укладено договір № 199і про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, що посвідчений ПН КМНО Гембарською С.І. зареєстрований в реєстрі за № 346, за умовами якого новим іпотеко держателем стало ТОВ «Дебт Менеджмент Грум». 23 квітня 2018 року ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» було направлено [PERSON] вимогу - повідомлення № 23/04-1 від 23.04.2018 року в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором. Вказану вимогу-повідомлення [PERSON] отримала, про що свідчить зворотне повідомлення № 0100159987897 з відміткою про отримання відправлення 30.04.2018 року, опис вкладення у № 0100159987897 від 23.04.2018 року та копія відповідної вимоги- повідомлення. Крім того, доказом отримання вказаної вимоги є запит [PERSON] від 29.05.2018 року, де остання зазначає, що вимогу № 23/04-1 від 23.04.2018 року було отримала. Зобов`язання перед ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» [PERSON] не виконала, а тому ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» зареєструвало за собою право власності на вказану квартиру, право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), виданого державним реєстратором Неженською Г.В. Філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області 20.06.2018 року, індексний номер витягу 12857739, номер запису про право власності 26747769, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1583100863101. 20 вересня 2018 року між мною та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» було укладено договір купівлі - продажу, посвідчений ПН ХМНО Алтуніною Т.П. зареєстровано в реєстрі за № 1441, за умовами якого я набув у власність квартиру [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 138520240, виданої ПН ХМНО Алтуніною Т.П. 20 вересня 2018 року за мною було зареєстровано право власності на вказану квартиру. Далі позивач вказує про те, що прибувши до квартири йому стало відомо, що у ній проживають відповідачі по справі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто колишня власниця квартири та іпотекодавець за договором іпотеки і члени її сім`ї. Остання добровільно виселитись із житла відмовились, а тому 02 жовтня 2018 року направив кожному вимогу про виселення. Так, [PERSON] було направлено вимогу № 1 про виселення з квартири від 21.09.2018 року, номер відправлення № 6105240533403, яке остання отримала особисто 05.10.2018 року. Крім того, [PERSON] направлено 02.10.2018 року вимогу № 2 про виселення з квартири від 21.09.2018 року, номер відправлення № 6105240533381, яке він отримав особисто 05.10.2018 року. [PERSON] направлено 02.10.2018 року вимогу № 3 про виселення з квартири від 21.09.2018 року, номер відправлення № 6105240533373, яке остання отримала особисто 05.10.2018 року. У відповідь на вимогу про виселення 10.10.2018 року [PERSON] направила листа, відправлення № 6105808810709, в якому вказувала, що вона отримала вимогу № 1 від 21.09.2018 року, однак вважає таку вимогу незаконною. Із суті листа вбачається, що добровільно виселитись із квартири [PERSON] відмовляється та запропонувала мені звернутися до суду із позовом для вирішення цього питання, що я і вирішив зробити. Вказані вимоги № 1, 2 та 3, що адресовані відповідачам та містили пропозицію добровільно звільнити квартиру [ADDRESS] були отримані ними 05 жовтня 2018 року та протягом 30-днів з дня отримання зазначених вимог Відповідачі з квартири не виселились, чим порушують права позивача на користування та розпорядження квартирою, власником котрої він є, а тому останній змушений звернутись до суду із зазначеним позовом. Відповідачі підлягають виселенню із квартири без надання іншого житлового приміщення, оскільки вказана квартира була куплена за кредитні кошти. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 року провадження по справі відкрито, справу призначено до загального судового розгляду у підготовче провадження (а.с. 28) 16 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяв. Відповідачі у судове засідання не прибули про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином причини неявки суду не повідомили. Судом встановлено, що 27 жовтня 2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний банк» (правонаступником якого був ПАТ «Міжнародний іпотечний банк»), правонаступником якого було ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір про іпотечний кредит № 1.06100812.x від 27.10.2006 року, за умовами якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 24 200,00 (двадцять чотири тисячі двісті доларів США 00 центів) доларів США 00 центів для купівлі нерухомості - квартири [ADDRESS] . Крім того, 27.10.2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний банк» (правонаступником якого був ПАТ «Міжнародний іпотечний банк»), правонаступником якого було ПАТ «Платинум банк» було укладено іпотечний договір № 1.06100812.x, що був посвідчений ПН ХМНО Алтуніною Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 7778, за умовами якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] , що була куплена за кредитні кошти. 19 квітня 2018 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» було укладено договір № 199-к про відступлення права вимоги за кредитним договором, за умовами якого новим кредитором за договором про іпотечний кредит № 1.06100812.x від 27.10.2006 року стало ТОВ «Дебт Менеджмент Груп». Крім того, 19 квітня 2018 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» було укладено договір № 199і про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, що посвідчений ПН КМНО Гембарською С.І. зареєстрований в реєстрі за № 346, за умовами якого новим іпотеко держателем стало ТОВ «Дебт Менеджмент Грум». 23 квітня 2018 року ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» було направлено [PERSON] вимогу - повідомлення № 23/04-1 від 23.04.2018 року в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором. Вказану вимогу-повідомлення [PERSON] отримала, про що свідчить зворотне повідомлення № 0100159987897 з відміткою про отримання відправлення 30.04.2018 року, опис вкладення у № 0100159987897 від 23.04.2018 року та копія відповідної вимоги- повідомлення. Крім того, доказом отримання вказаної вимоги є запит [PERSON] від 29.05.2018 року, де остання зазначає, що вимогу № 23/04-1 від 23.04.2018 року було отримала. Установлено, що зобов`язання перед ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» [PERSON] не виконала, а тому ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» зареєструвало за собою право власності на вказану квартиру, право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), виданого державним реєстратором Неженською Г.В. Філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області 20.06.2018 року, індексний номер витягу 12857739, номер запису про право власності 26747769, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1583100863101. Установлено, що 20 вересня 2018 року між Позивачем та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» було укладено договір купівлі - продажу, посвідчений ПН ХМНО Алтуніною Т.П. зареєстровано в реєстрі за № 1441, за умовами якого Позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 138520240, виданої ПН ХМНО Алтуніною Т.П. 20 вересня 2018 року за мною було зареєстровано право власності на вказану квартиру. [PERSON] було направлено вимогу № 1 про виселення з квартири від 21.09.2018 року, номер відправлення № 6105240533403, яке остання отримала особисто 05.10.2018 року. [PERSON] направлено 02.10.2018 року вимогу № 2 про виселення з квартири від 21.09.2018 року, номер відправлення № 6105240533381, яке він отримав особисто 05.10.2018 року. [PERSON] направлено 02.10.2018 року вимогу № 3 про виселення з квартири від 21.09.2018 року, номер відправлення № 6105240533373, яке остання отримала особисто 05.10.2018 року. Відповідно до ст.316ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383ЦК України та ст.150ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод шляхом виселення відповідачів та вселення позивача. Позивач не має можливості вселитися у належну йому на праві власності квартиру, оскільки в ній проживають відповідачі зі своєю сім`єю. Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов`язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частиною 1 статті 76ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно до ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, та підтверджується письмовими доказами, відповідачі без законних на те підстав проживають у спірному майні, чим перешкоджають позивачу у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном, а тому є всі підстави для виселення відповідачів з даної квартири, без надання іншого жилого приміщення та вселення позивача у зазначену квартиру. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved