Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та усунення перешкод в користуванні майном, шляхом примусового виселення з домоволодіння. На обґрунтування свої вимог він вказав , що являється одноосібним власником житлового домоволодіння [ADDRESS], на основі договору дарування. 23.08.2002 року він уклав шлюб з відповідачем, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 41. 11.09.2008 року позивач надав дозвіл відповідачу на право реєстрації у вище згаданому домоволодінні. Відповідачка скористалась наданим правом та зареєструвалась у будинку [ADDRESS]. Шлюбні відносини з відповідачкою не склались, тому у 2011 році шлюб було розірвано за рішенням суду. Однак, актовий запис про розірвання шлюбу було зроблено 10.10.2013 року, за номером № 17. Після розірвання шлюбу, позивач просив відповідачку знятись з реєстрації за місцем проживання, але вона на прохання не реагувала. Відповідач періодично проживає як у домоволодінні позивача, так і у своїх батьків. Відмову у знятті з реєстрації обґрунтовує тим, що дана реєстрація дає їй право користування домоволодінням відповідача, яке вона втрачати не бажає. Відповідачка не бажає приймати участь у веденні господарства, не доглядає за будинком, не сплачує жодних комунальних платежів. Через те, що відповідачка зареєстрована у даному домоволодінні, позивач не має змоги оформити субсидію на комунальні послуги, що порушує його права та спричиняє матеріальну шкоду. Відповідач являється інвалідом 3 групи та стоїть на обліку в управлінні соціального захисту, отримує пенсію в розмірі 949, 00 грн. Зняття з реєстрації відповідачки, значно полегшить його матеріальний стан. Крім того, кожна поява відповідачки у будинку закінчується сваркою, в наслідок чого значно погіршується фізичний на психологічний стан позивача, він змушений приймати медикаменти. Відповідачка знає про тяжкий стан здоров'я позивача, однак, мирно вирішувати це питання не бажає. Зважаючи на вищевикладене, прошу суд позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги повністю підтримує і просить суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання також не з'явилась та надала заяву про слухання справи у її відсутність. Позов визнає. Суд ,вивчивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19141848 від 10.06.2008 р. та копією договору дарування серії ВКО № 130877 від 26.05.2008 року. Разом з позивачем у будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією домової книги. Відповідно до ст.41 Конституції України , кожний громадянин України має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право особистої власності є непорушним. Відповідно до запису у паспорті позивача від 17.10.2013 року, шлюб між ним та [PERSON] розірвано. [PERSON] разом з сином проживає у своїх батьків за іншою адресою і цей факт визнає , але не бажає виписуватися з будинку позивача , вважаючи , що вона та її син мають право проживати та користуватись вказаним будинком. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або у порядку спадкування. Частина 4 ст. 29 Цивільного кодексу України передбачає , що місцем проживання фізичної особи , яка не досягла десяти років , є місце проживання її батьків ( усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном. Отже , за таких обставин суд вважає , що вимоги позивача є обґрунтованими , правомірними , а тому слід задовольнити вимоги позивача . На підставі викладеного ,

Outcome: approved