Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду надійшла вказана справа. Так, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16.12.2020 ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.10.2020 скасовано в частині залишення цивільного позову потерпілого [PERSON] без розгляду та в цій частині ухвалено призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. За змістом цивільного позову, [PERSON] звернувся в суд із вимогою до [PERSON] про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016020170000396 від 17.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Позивач вказує, що 12.05.2016 приблизно о 20 год. 30 хв. обвинувачений [PERSON] скоїв озброєний напад на його сина [PERSON] та на нього, внаслідок нападу [PERSON] умисно заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження середньої важкості.Через спричинені тілесні ушкодження [PERSON] був доставлений до відділення Козятинської міської лікарні. Після огляду черговим лікарем позивача було госпіталізовано для надання подальшої медичної допомоги. На лікуванні у стаціонарному відділенні [PERSON] перебував з 12.05.2016 по 25.05.2016. Зазначає, що під час лікування поніс витрати на придбання ліків необхідних для лікування на загальну суму 1599,00 грн. та понесені витрати на проїзд розміром 296 грн. [PERSON] пояснює, що крім зазначеного, внаслідок вищезазначених протиправних дій, йому була спричинена також моральна шкода, яку він обґрунтовує душевними стражданнями, пережитими ним, у зв`язку із самим фактом нанесення тілесних ушкоджень, оскільки він є офіцером Збройних сил у відставці, жодних протиправних дій ніколи не вчиняв, і опинитися в безпорадному стані через протиправні дії обвинуваченого, які він розцінює як приниження; душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що він був змушений перебувати на стаціонарному лікуванні, переніс хірургічне втручання (дренаж легенів), у нього були перелам кісток та пробиті легені, через проникнення в легені повітря, його тіло набрякло, що спричинило сильні тілесні та душевні страждання. Зазначає, що він до цього часу проходить реабілітацію з відновлення функції легень. Це все призвело до того, що він змушений не в повному обсязі виконувати свої обов`язки по веденню домашнього господарства, що призвело до додаткового навантаження на його дружину [PERSON] , яка за станом свого здоров`я не взмозі фізично працювати. Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду, [PERSON] оцінює її у розмірі 50\~000,00 грн. Ухвалою суду від 05.01.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Під час розгляду справи по-суті, представник позивача наполягала на задоволенні вимог позову. Відповідач та його представник заперечували щодо позовних вимог, вказуючи, що насправді мали місце протиправні дії з боку позивача [PERSON] по відношенню до [PERSON] .. Позивач під час конфлікту перебував у стані алкогольного сп`яніння, сам спровокував бійку та наніс тілесні ушкодження відповідачу. Неодноразово представником відповідача були заявлені клопотання про виклик свідків - лікаря та судово-медичного експерта з метою з`ясування достовірності їх показань під час розгляду кримінальної справи, та з`ясування обставини алкогольного сп`яніння позивача, оскільки, на думку представника відповідача, матеріали справи та надані такими особами свідчення при розгляді кримінальної справи містять розбіжності. Позивач щоразу заперечувала щодо задоволення таких клопотань з посиланням на їх необгрунтованість та несвоєчасне їх заявлення. Відповідними ухвалами такі клопотання судом були залишені без задоволення. Представник позивача [PERSON] вказувала, що факт перебування її довірителя у стані алкогольного сп`яніння не є доведеним, і посилання відповідача на таку обставину є безпідставним. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Таким чином, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди) Судом встановлено таке. Згідно Витягу ЄРДР у кримінальному провадженні №1201602017000396 від 17.05.2016, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України (2001 р.), 12.05.2016 близько 20:30 год. [PERSON] , житель [ADDRESS] , наніс удар вилами по лівій частині тулуба своєму сусідові [PERSON] , [INFO] , жителю [ADDRESS] , чим спричинив йому тілесні ушкодження. У заяві Начальнику Козятинського ВП від 17.05.2016, [PERSON] просить прийняти міри до його сусіда [PERSON] , який 12.05.2016 наніс йому удар вилами по лівій частині тулуба, що призвело до перелому 4 і 5 ребер, та прийняти його заяву по ч. 1 ст. 122 КПК України, внести відомості до ЄРДР, почати досудове розслідування, признати його потерпілим у кримінальному провадженні. Відповідно до заяви про залучення до провадження як потерпілого від 11.06.2016, [PERSON] просить залучити його як потерпілого до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №1201602017000396 від 17.05.2016, у зв`язку з тим, що 12.05.2016 [PERSON] наніс йому удар вилами, а саме: металевою частиною по лівій частині тулубу, чим спричинив йому тілесні ушкодження. Згідно постанови Козятинського ВП Калинівського ВН ГУНП у Вінницькій області про перекваліфікацію злочинних діянь від 22.06.2016, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №120160201700000396 від 17.05.2016, за ч. 1 ст. 125 КК України, зазначено, що умисне легке тілесне ушкодження перекваліфіковано на ч. 1 ст. 122 КК України: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, а таке що спричинило тривалий розлад здоров`я. Розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №12016020170000396 від 17.05.2016 по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, Козятинським міськрайонним судом визнано винуватим [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що підтверджується ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.10.2020. За змістом резолютивної частини ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.10.2020, до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем його перебування. Згідно мотивувальної частини вказаної ухвали, судом встановлено, що 12.05.2016 близько 20 години 30 хвилин між [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] та його сусудкою [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS] виник словесний конфлікт щодо земельної ділянки останньої, яка знаходиться поряд з територією домоволодіння [PERSON] . Під час вказаної суперечки між [PERSON] та [PERSON] розпочалась бійка. З метою залагодження даного конфлікту до [PERSON] та [PERSON] вийшли [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] та [PERSON] .Під час продовження даної словесної суперечки, [PERSON] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розуміючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, виконуючи свій протиправний намір, наніс один удар бічною металевою частиною вил, які він заздалегідь приніс з собою, по лівій частині тулубу в область ребер [PERSON] , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляду тупої травми грудної клітки з переломами 6-го та 7-го ребер зліва, підшкірною емфіземою, розповсюдженим підшкірним крововиливом, забійної рани на лівій бічній поверхні грудної клітки. За ступенем тяжкості тупа травма грудної клітки є тілесним ушкодженням середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я (понад 21 добу), рана є легким тілесним ушкодженням. Оскільки матеріалами справи доведена вина [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, потерпілим у якому є [PERSON] , суд вважає доведеним той факт, що внаслідок протиправних дій [PERSON] , які стали причиною тілесних ушкоджень [PERSON] , останній перебував на лікуванні, та поніс матеріальні збитки, які підлягають стягненню з [PERSON] . Відповідно до виписного епікризу з історії хвороби №2313 КП «Козятинська ЦРЛ», [PERSON] знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні з 12.05.2016 по 25.05.2016. На підтвердження заявлених майнових вимог позивачем до матеріалів справи надано фіскальні чеки на придбання медичних препаратів та довідки, а саме: довідка, видана Рентген кабінетом Козятинської ЦРЛ 25.05.2016, згідно якої [PERSON] були зроблені рентген знімки на суму 105 грн. та згідно довідки від 29.06.2016 на суму 35 грн.; фіскальний чек від 14.05.2016 на суму 14,36 грн., фіскальний чек від 13.05.2016 на суму 52, 40 грн., фіскальний чек від 19.05.2016 на суму 139,85 грн., фіскальний чек від 18.05.2016 на суму 172,02 грн., фіскальний чек від 20.05.2016 на суму 37,31 грн., фіскальний чек від 23.05.2016 на суму 17,74 грн., фіскальний чек від 15.05.2016 на суму від 148,30 грн., фіскальний чек від 12.05.2016 на суму 167, 46 грн., фіскальний чек від 17.05.2016 на суму 34,47 грн., фіскальний чек від 16.05.2016 на суму 103,86 грн., фіскальний чек від 14.05.2016 на суму від 114,40 грн., фіскальний чек від 17.05 на суму 183, 96 грн., фіскальний чек на суму 29 грн., товарний чек від 29.06.2016 на суму 59,00 грн. У загальному сума за вказаними вище наданими чеками та довідками становить 1414,07 грн. Крім того, позивачем надано один фіскальний чек, з якого неможливо встановити витрачену суму, у зв`язку з поганою якістю чека, та листок зі списком ліків, які не є належним доказом саме придбання зазначених ліків. Також позивачем надано квитки та фіскальні чеки, що підтверджують витрачені кошти на проїзд, а саме: фіскальні чеки від 25.05.16, 16.05.16, 14.05.2016, 15.07.2016, 27.06.2016, 15.08.2016 по 7, 55 грн. за проїзд маршрутом Козятин-Комсомольське; фіскальні чеки від 19.06.2016, 15.05.2016, 13.05.2016, 17.05.2016, 26.06.2016, 13.12.2016, 14.07.2016, 30.09.2016, 11.08.2016, 03.11.2016 по 10, 60 грн. за проїзд маршрутом Козятин-Бродецьке; та шість квитків на проїзд в маршрутному таксі по 2,50 грн. Загальна сума за вказаними чеками становить 176,90 грн. Тобто разом на лікування та транспортні витрати [PERSON] витратив 1590,97 грн., що є майновими витратами, які підлягають стягненню з [PERSON] . Отже, враховуючи вказані вище докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено завдану матеріальну шкоду, що передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, оскільки [PERSON] витратив дані кошти на лікування та проїзд, внаслідок отриманих травм, які йому завдав [PERSON] . Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4ст. 23 ЦК України). Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України). При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Положеннями п. 9 вказаної Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. В пункті № 10 зазначеної постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Позивачем доведено, що унаслідок протиправних дій [PERSON] йому були завдані тілесні ушкодження. Такими тілесними ушкодженнями, згідно ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.10.2020, якою в рамках кримінального провадження встановлено подію та обставини вчинення кримінального правопорушення, є тупа травма грудної клітки з переломами 6-го та 7-го ребер зліва, підшкірна емфіземп, розповсюджений підшкірний крововилив, забійні рани на лівій бічній поверхні грудної клітки. У вимогах [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди, оціненої ним в 50\~000, 00 грн. крім посилань на вкзані вище тілесні ушкодження, є посилання на те, що відповідач при нанесенні йому тілесних ушкоджень вилами, а саме металевою гострою кінцівкою, наніс йому такий удар, внаслідок чого пробив йому легені. У зв`язку з цим [PERSON] довго проходив курс лікування та лікується досі, що завдає йому душевних страждань. Доводи позовної заяви, які обгрунтовують моральні страждання, більшою мірою відсилають до фактів, про які зазначає позивач, що пов`язані саме зі стражданнями внаслідок колотої рани, через яку легені зазнали специфічних складних ушкоджень. Судом встановлено, що згідно протоколу від 11.06.2016, у період часу з 11:20 год. по 11:28 год., за участю потерпілого [PERSON] за фактом спричинених тілесних ушкоджень, був проведений слідчий експеримент, яким встановлено: у приміщенні Козятинського ВП потерпілому по кримінальному провадженні №12016020170000396 від 17.05.2016, [PERSON] запропоновано розповісти про подію, що сталася з ним 12.05.2016, а також показати механізм спричинення йому тілесних ушкоджень. На дану пропозицію останній погодився та розповів, що 12.05.2016 близько 20:00 год. він перебував в коридорі власного будинку, де господарював, коли почув на вулиці галас, виглянув у вікно та побачив, що його сусідка [PERSON] б`є сапою його сина [PERSON] . Тоді [PERSON] вибіг на вулицю, підбіг до виходу, що біля його подвір`я, де все відбувалося. На місці пригоди за [PERSON] стояла ще одна сусідка [PERSON] , яка звала на допомогу. [PERSON] запитав, чому вона зве на допомогу, адже це його сина б`ють. В цей момент, збоку від сирені, яка росте у вигляді огорожі, вибігає чоловік сусідки [PERSON] та наносить потерпілому удар вилами по правій стороні тулубу. Під час подальшої розповіді [PERSON] переправив свої попередні слова та зазначив, що вищевказаний удар вилами прийшовся на ліву сторону тулуба, удар було здійснено металевою частиною. В подальшому на запитання [PERSON] , чи може він показати, яким саме способом було нанесено йому вказаний удар, потерпілий відповів, що зможе. Після чого, за допомогою статиста, [PERSON] відтворив нанесений удар, вказавши, що [PERSON] підбіг до нього та замахнувся на нього з права на ліво, тримаючи у руках вила за дерев`яний держак, у свою чергу, [PERSON] підійняв обидві руки вгору, оскільки думав, що [PERSON] вдарить його згори. Після чого, [PERSON] таким чином наніс удар металевою частиною в ліву сторону тулуба [PERSON] . Даним ударом [PERSON] пошкодив верхню ліву частину тулуба у районі рук, а частиною деревного держаку по правій частині тулуба знизу, в району бедр. В результаті даного удару [PERSON] впав та в нього погіршується дихання, впав він при цьому на праву сторону. Постановою слідчого Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області від 18.05.2016, у кримінальному провадженні №12016020170000396 призначено судово-медичну експертизу. На вирішення експерту поставлено такі питання: 1) чи наявні на тілі [PERSON] які-небудь тілесні ушкодження? 2) якщо так, то який їх характер, кількість та локалізація, ступінь тяжкості та давність нанесення? 3) який механізм спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] та чи могли вони бути спричинені йому при викладених обставинах? 4) яка кількість ударів могла бути нанесена [PERSON] .? У висновку Козятинського міжрайвідділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №109 зазначено, що на підставі судово-медичної експертизи гр. [PERSON] , 1953 р.н., вивчення медичної картки стаціонарного хворого №2323 Козятинської ЦРЛ на його ім`я, враховуючи обставини справи та згідно з поставленими запитаннями, експерт прийшов до таких підсумків. Відповідь на 1-3 запитання. У громадянина [PERSON] виявлено тупу травму грудної клітки з переломами 6-го та 7-го ребер зліва, підшкірної емфіземою, розповсюдженим підшкірним крововиливом, забійна рана на лівій бічній поверхні грудної клітки. Вказані ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, можливо, 12.05.2016. Ушкодження у громадянина [PERSON] небезпечними для життя в момент заподіяння не були. За ступенем тяжкості тупа травма грудної клітки є тілесним ушкодженням середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (понад 21 добу), рана є легким тілесним ушкодженням. У відповіді на 3-4 запитання зазначено, що відповідь буде надана після проведення слідчого експерименту. У резолютивній частині постанови Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області від 22.06.2016 вказано, що дане кримінальне провадження, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, перекваліфіковано на ч. 1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Згідно наданого Хмільницькою СШМД списку виконаних викликів, що були виконані фельдшером [PERSON] та водієм [PERSON] , вбачається, що 12.05.2016 о 20:48 год. та 20:49 год. був здійснений виклик в [ADDRESS] до гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . Також з журналу викликів вбачається, що був виїзд бригади о 21:29 год. до [PERSON] . Постановою Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області від 23.12.2016 , слідчим Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області призначено судово-медичну експертизу. На вирішення експерту поставлено такі питання: 1) який механізм спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] .? 2) чи могли бути спричинені тілесні ушкодження [PERSON] при викладених ним обставинах? 3) чи могли виникнути тілесні ушкодження у [PERSON] від падіння з висоти власного зросту на землю або ж дерев`яний парка, як вказує [PERSON] .? У висновку експерта Козятинського міжрайвідділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №235 зроблено наступні підсумки: враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у [PERSON] , дані проведених слідчих експериментів, експерт вважає, що наявні у нього ушкодження могли утворитись за обставин, що були відтворені при проведенні слідчого експерименту 23.11.16, за участю [PERSON] , тобто при нанесенні йому удару вилами в ділянку грудної клітки зліва. Згідно виписного епікризу з історії хвороби №2313 КП «Козятинська ЦРЛ», [PERSON] знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні з 12.05.2016 по 25.05.2016. Діагноз при поступленні: закритий перелом 4-5 ребер зліва. Алкогольне сп`яніння. Скарги на болі в лівій половині грудної клітки, головна біль, нудота. Діагноз при виписці: закрита травма грудної клітки Перелом УІ, УП-х ребер зліва Двобічний пневмоторакс. Обширна підшкірна гематома лівої половини клітки,середньої черевної стінки. Відповідно до протоколу від 23.11.2016, проведеного в період часу з 08:46 год. по 08:54 год., було проведено слідчий експеримент за участю потерпілого [PERSON] . Слідчим експериментом встановлено: знаходячись по [ADDRESS] , потерпілому [PERSON] було запропоновано показати місце, де йому було спричинено тілесні ушкодження, а також відтворити події та механізм спричинення ушкоджень, розповісти подробиці події. На дану пропозицію [PERSON] погодився, після чого розповів, що 12.05.2016 він господарював в прибудові на території свого домоволодіння, коли почув на вулиці сварку, яка лунала з вигону, розташованого біля його будинку з правої сторони. Вийшовши на вулицю, [PERSON] побачив, що його сусідка [PERSON] б`є сапою його сина [PERSON] , а останній захищається дерев`яним предметом, який тримає обома руками вгорі. Тоді [PERSON] вийшов до них на вигон, щоб розборонити та захистити сина. Коли потерпілий знаходився на вказаному вигоні, а саме: обличчям в сторону вигону, спиною до власного будинку, він почув, що хтось збоку кричить після цього [PERSON] побачив, що в його сторону з правої сторони він нього, з вилами в руках, біжить [PERSON] ,його сусід. В цей час, [PERSON] підійняв обидві руки догори, думаючи, що [PERSON] може вдарити його вилами зверху вниз. В свою чергу, [PERSON] , підбігши до [PERSON] , замахнувся та з усієї сили з права на ліво наніс останньому удар вилами по лівій частині тулубу в область ребер. [PERSON] зазначив, що даний удар було здійснено металевою частиною вил. Тоді потерпілий за допомогою вил, показав яким саме чином було нанесено йому вказаний удар. Далі [PERSON] вказав, що від удару його дихання утруднилось, від чого він впав на праву сторону на землю, обома руками схватившись спереду за тулуб, відчув біль в ребрах з лівої сторони. Далі жодних ударів та ушкоджень йому не завдавалось. Згідно з протоколом від 23.11.2016, проведеного в період часу з 09:16 год. по 09:20 год., за участю свідка [PERSON] по факту спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , було проведено слідчий експеримент, яким встановлено: знаходячись по [ADDRESS] , свідку по даному кримінальному провадженні [PERSON] було запропоновано розповісти про події, свідком яких останній став, які відбувались 12.05.2016, а також показати місце та паркан, де потерпілий [PERSON] , зі слів останнього, падав та можливо отримав тілесні ушкодження. На дану пропозицію [PERSON] погодився та вказав, що 12.05.2016 він перебував вдома на кухні, коли побачив через вікно як на дорозі з горбу спускається його сусід [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, декілька разів падав на землю, після чого підіймався та йшов далі. Дійшовши до газорозподільної конструкції, яка знаходиться з лівої сторони від домоволодіння [PERSON] , [PERSON] підійшов до саморобного паркану, почав бити його руками та ногами. Коли потерпілий [PERSON] бив вказаний дерев`яний паркан, то неодноразово втрачав рівновагу та падав, при цьому тулубом бився об паркан, падав на землю декілька разів. Після цього, через декількох хвилин [PERSON] пішов у сторону свого домоволодіння. У клопотанні Калинівської місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджені по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у переліку зібраних доказів, крім описаних вище матеріалах також містяться: покази свідка [PERSON] , у яких він вказав, що бачив як [PERSON] наніс удар в область серця його батькові, даний удар було нанесено вилами, нанесені тілесні ушкодження він бачив на батькові (слід від удару), крім того, крові у [PERSON] не було; покази свідка [PERSON] (дружини потерпілого), яка розповіла, що коли вона зайшло в лікарню на наступний день, то їй страшно було дивитись на нього, оскільки у [PERSON] були проколені легені, тому його оперували; покази свідка [PERSON] , яка вказала, що по приїзду на виклик, встановила, що крім жінки, медичної допомоги потребував [PERSON] , тому вона викликала ще одну карету швидкої допомоги , а [PERSON] дала обезболююче, він скаржився на біль у районі ребер та скрутившись лежав на підлозі; свідок [PERSON] , який працює лікарем, пояснив, що коли до нього по швидкій допомозі поступив [PERSON] , в стані алкогольного сп`яніння він не був, та додав, що отримати такі тілесні ушкодження лише при ударі або при падінні із великої висоти, при падінні із власного зросту не можливо; судово-медичний експерт [PERSON] підтвердив, що викладені у висновку СМЕ №109 відповідають дійсності, оскільки при огляді [PERSON] чітко бачив тілесні ушкодження нанесені конкретно вилами, так як було видно чотири колоті рани від металу, при падінні отримати такого роду тілесні ушкодження малоймовірно. Однак з Ухвали Козятинського міськрайонного суду від 05.10.2020, вбачається, що у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що коли [PERSON] поступив до лікарні, то в стані алкогольного сп`яніння не був та відповів на запитання про тілесні ушкодження, але про колоті рани, нанесені [PERSON] вилами не вказав нічого. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.10.2020 [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Аналізуючи зміст ухвали, можна простежити, що при дослідженні доказі, заслухавши свідків у судовому засіданні, судом не встановлено, що [PERSON] наніс [PERSON] такі тілесні ушкодження, внаслідок яких пробив легені потерпілому. Отже, враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновків, що матеріалами справи не доведений той факт, що при нанесенні [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] , останньому було нанесено удар металевою кінцівкою вил, внаслідок чого пробито легені, оскільки ні в одному з наданих належних доказів, як то медичний висновок чи епікриз, не вказано, про такі тілесні ушкодження. Про даний факт зазначає лише позивач; посилання ж судово- медичного експерта та дружини [PERSON] на наявність таких тілесних ушкоджень, про що вони вказали, будучи допитаними як свідки, містяться лише в ухвалі Козятинського міськрайонного суду від 05.10.2020, ітаким показам судом була надана оцінка при розгляді кримінальної справи, однак факту пробиття легень вилами [PERSON] судом встановлено не було. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивач був у стані алкогольного сп`яніння під час суперечки, оскільки така обставина не доведена належними доказами. Так, при розгляді відповідної кримінальної справи така обставина не встановлювалась; експертизи, які призначались в рамках кримінального провадження, не мали на меті з 'ясування такої обставини; документів, що підтверджують проведення тесту на визначення рівня алкоголю у крові [PERSON] матеріали справи не містять. Виписний епікриз з історії хвороби № 2313, який був наданий відповідачем, та копія якого міститься у справі, містить інформацію про те, що, серед іншого, [PERSON] був у стані алкогольного сп`яніння, однак згідно цього ж документу, було проведено ряд аналізів [PERSON] , однак відомостей про визначений рівень алкоголю в крові немає. Сам же діагноз при поступленні, де вказано про алкогольне сп`яніння, за відсутності належного підтвердження проведеними дослідженнями, на думку суду, не може бути беззаперечною обставиною, яку можна вважати встановленою. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, у цій справі наявність та вид і кількість тілесних ушкоджень підтверджені вказаними више доказами; достатніх доказів, що підтверджують завдання відповідачем колотої рани позивачеві, суду не надано. Враховуючи, що позивачем не доведено, що [PERSON] при нанесенні тілесних ушкоджень пробив йому легені, тому не можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між вимогою [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та спричинених йому душевних страждань, які він переніс при такому тілесному ушкодженні як пробиті легені. А отже посилання на наявність страждань від такого тілесного ушкодження, як підставу для відшкодування моральної шкоди, суд до уваги не бере. З огляду на це - суд вважає необгрунтованим розмір моральної шкоди, який заявлений [PERSON] . Але, оскільки [PERSON] визнано винуватим у кримінальному провадженні за вичинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, суд вважає, що [PERSON] були завдані душевні страждання внаслідок отриманих тілесних ушкоджень про які йдеться в ухвалі Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.10.2020, що виражаються у його вимогах до відповідача про сплату моральної компенсації на його користь. Вимоги позивача у частині стягнення на його користь моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 15\~000,00 грн, що на думку суду, буде співмірним з отриманими [PERSON] стражданнями внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідача на користь [PERSON] майнової шкоди на лікування та транспортні витрати у розмірі 1590, 97 грн. та 15\~000,00 грн. моральної шкоди. У стягненні решти суми моральної та матеріальної шкоди слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial