Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] із відповідною позовною заявою, в якій зазначила, що 14 лютого 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що 04 лютого 2007 року складено актовий запис № 32 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Донецької області. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинили з 2014 року через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, постійні суперечки і скандали. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову та підтримку сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що спричиняє позивачу душевні страждання. Шлюб носить формальних характер, стосунків з відповідачем не підтримують. Спору про поділ майна не має. Позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе, суперечить їх інтересам. В звязку з чим позивач [PERSON] просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву в якій позовні вимоги визнав, позов просив задовольнити та розглянути справу у його відсутність. На виконання вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у звязку з визнанням відповідачем позову. Так судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 14 лютого 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Донецької області, актовий запис № 32 від 14 лютого 2007 року, дошлюбне прізвище дружини - Логвіненко, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб 1-НО № 075438, виданого 14.02.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-НО № 265349, виданим 17.10.2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Костянтинівського міського управління юстиції, актовий запис № 464 від 17 жовтня 2001 року. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а, отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, що передбачено ст. 111 СК України, слід зазначити наступне. Пленум ВСУ в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, та враховуючи те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачем тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сімї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved