Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся позивач з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [INFO]. батька позивача - [PERSON], відкрилась спадщина, до якої увійшла квартира [ADDRESS], 1/3 частка якої належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25.11.1998 року Дніпровською райдержадміністрацією м. Києва, 1/3 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17.12.2014р., та 1/3 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.11.2001р. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., за заявою позивача, 16.05.2016р. було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого позивач отримав у спадок 2/3 частки вищезазначеної квартири. Однак, 17.05.2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я. було надано позивачу постанову про відмову у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом відносно 1/3 частки квартири [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю відмітки про реєстрацію майна в установленому порядку Київським міським бюро технічної інвентаризації та в інформаційній довідці від 05.05.2016 року КВ-2016 №17797 немає підтвердження про реєстрацію права власності на вказане майно, що змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав вимоги позову в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Також просив не стягувати з відповідача сплачений судовий збір. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмові пояснення по справі, в яких просила суд прийняти рішення на підставі поданих позивачем доказів, згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відповідача (а.с.52-53). Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О.Я. в судове засідання не з'явилась, заяв чи клопотань суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін та третьої особи без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.8, 66). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшов об'єкт нерухомого майна - квартира [ADDRESS]. 1/3 частина зазначеної квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1998 року (а.с.75), 1/3 зазначеної квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2001р. (а.с.76), та 1/3 зазначеної квартири належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2014р. (а.с.77). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.60). 02 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смолянінової О.Я. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], який помер [INFO]. (а.с.57). 02 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смолянінової О.Я. із заявою про відмову від своєї частки у спадщині, яка залишилась після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]., на користь сина померлого - [PERSON] (а.с.61). Як убачається з матеріалів спадкової справи №37/2015, заведеної щодо майна померлого [INFO]. [PERSON], копія якої долучена до матеріалів справи, дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, відсутні. 16.05.2016р. позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смолянінової О.Я. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового майна, що залишилося після померлого [PERSON], яке складається з 2/3 часток квартири [ADDRESS] (а.с.83). Цього ж числа Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з 2/3 часток квартири [ADDRESS], 1/3 частка якої належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 25 листопада 1998 року Дніпровською райдержадміністрацією м. Києва на підставі Розпорядження №44-322 від 25 листопада 1998 року, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Києва 11 грудня 1998 року записаного у реєстрову книгу за №1212, на 1/3 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 17 грудня 2014 року Гладковою О. П., державним нотаріусом Десятою київською державною нотаріальної контори за реєстровим № 4-229, Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31161519 виданий 17.12.2014 р. Гладковою О.П., державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори. (а.с.89). Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смолянінової О.Я. від 17.05.2016р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку майна померлого [INFO] його батька [PERSON], з підстав відсутності на Свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 29 листопада 2001 року [PERSON], державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим №1н-3160 відмітки про реєстрацію майна в установленому порядку Київським міським бюро технічної інвентаризації та в інформаційній довідці від 05.05.2016 року КВ-2016 №17797 немає підтвердження про реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно (а.с.92). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS], при цьому 1/3 частка зазначеної квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1998 року, 1/3 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2014 р., право власності на ці частки спадкодавець зареєстрував у встановленому, на час виникнення права власності, порядку, а право власності на 1/3 частки зазначеної квартири (що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.02.2001р.) у встановленому законом порядку - не зареєстрував. В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець [PERSON] набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємця права на спадщину, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає задоволенню. Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі, яким є КМР - права позивача порушені, не визнані чи оспорені не були, позивач просить з відповідача судовий збір не стягувати, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved