Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , мешкає за адресою: [ADDRESS] ) до товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (код ЄДРПОУ 41184403, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Михайлівська, 15/1), треті особи приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна (місцезнаходження: [ADDRESS] ), Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна (місцезнаходження: 65029, м.Одеса, вул. Балківська, 31, оф. 7) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною від 18 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 32586 щодо стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» заборгованості в сумі 29900,00 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень. В обґрунтування позову позивач зазначив, що виконавчий напис було видано з порушенням норм чинного законодавства. Кредитний договір з відповідачем не укладався. Зазначає, що стягувачем та нотаріусом було порушено вимоги щодо безспірності заборгованості. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Зазначає, що з матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ТОВ «АІА Фінанс Груп» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення. Наявні в матеріалах виконавчого провадження паспорт споживчого кредиту, як і пропозиції є одностороннім актом ТОВ «АІА Фінанс Груп», які не містять його згоди, чи будь-яких беззаперечних доказів його взаємовідносин з стягувачем. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 09.08.2021 на адресу суду від представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» надійшов відзив в якому зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено у зв`язку із невиконанням позивачем умов, укладеного 15.01.2020 Договору № 2065963 про надання кредиту та укладеного в його межах Договору № 2114763 від 15.01.2020 про внесення змін до умов Договору про надання кредиту № 2065963 від 15.01.2020. Договори укладені в електронній формі та підписані електронним підписом сторін з урахуванням положень ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205, ст. 638, ст. 639 ЦК України. Термін для повернення позивачем кредиту та нарахованих в день надання кредиту процентів за Договором - до 14.02.2020, однак позивачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено, що й зумовило застосований відповідачем умов п. 2.11 Договору, а саме змінено порядок нарахування процентної ставки, що й зумовимо нарахування процентів, та, як наслідок, збільшення суми, що підлягає поверненню. Зазначає, що відповідачем було застосовано правомірний спосіб стягнення заборгованості, що передбачений чинним законодавством. Звертаючись до нотаріуса було надано повний пакет документів, обов`язковість надання та перевірки яких передбачено ст. 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» та чинною редакцією Постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (а.с. 59 62). Позивач та його представник адвокат Ростомов Г.А. у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. та приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 15.01.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 2065963 від 15.01.2020 (а.с. 9 22). 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис № 32586 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» заборгованості у розмірі 29900,00 грн., яка виникла за кредитним договором 2065963 від 15.01.2020, що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] (а.с. 23). 11.05.2021 товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. з заявою про примусове виконання рішення, а саме виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. за № 32586 від 18.03.2021 (а.с.8). 11.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 65381097) з примусового виконання спірного виконавчого напису № 32586 від 18.03.2021, який вчинено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с.25). 11.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. також було винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 26, 27). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. від 26.05.2021 у виконавчому провадженні (ВП №65381097) звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] за виконавчим написом № 32586 від 18.03.2021. Копію постанови направлено до виконання до ОДЕСЬКОЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ ХАРЧОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ (п. 7) (а.с.28). Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету\~міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в\~частині,\~з моменту її прийняття. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від\~\~ 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~року №\~296/5 (далі Порядок), містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису нотаріуса як і в Переліку. Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Згідно підпункту 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У відповідності до п.п. 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідного оригіналу нотаріально посвідченої угоди має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У своїй постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» зазначила, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.\~\~\~\~\~\~\~\~ У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17.\~\~\~\~\~\~\~\~ Положеннями статей 15, 16\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса були всі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто докази, які мають підтверджувати, що нотаріус мав, передбачені законом підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved