Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що від сумісного проживання з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] , який постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Після народження сина відповідач участі у його вихованні не приймає, життям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, безвідповідально ставиться до батьківських обов`язків. З 2018 року відповідач жодного разу не бачив сина [PERSON] , матеріальної допомоги не надає, [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток малолітньої дитини. [PERSON] просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, останнім надано заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю та наполягають на їх задоволенні. Згідні на заочний розгляд справи. Відповідачем надано суду належним чином посвідчену заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] , повторно виданих Межівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 21 вересня 2018 року, актовий запис №82, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00020973489, сформованого 12 вересня 2018 року, реєстраційний номер актового запису: [NUMBER] підтверджується, що датою народження [PERSON] є [INFO] . Відомості про батька: [PERSON] , [INFO] , громадянин Ізраїлю. Відомості про матір: [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Підстава запису відомостей про батька: заява матері та батька дитини про визнання батьківства від 29 грудня 2016 року. Перекладом апостиля на українську мову підтверджується, що адвокат-нотаріус Маргарита Пичужкина досконало володіє російською, українською, англійською мовами та івритом і наведений нижче текст є точним перекладом на українську мову. Посвідчення підпису: Маргарита Пичужкина підтверджує, що сьогодні 10 лютого 2021 року з`явився пан [PERSON] підтвердив свою особистість ізраїльським посвідченням особи № [NUMBER] , виданим 16 липня 2018 року держави Ізраїль, підтвердив, що він прочитав цей документ, повність розуміє сенс і зміст даного документа, і усвідомлює його наслідки. І лише після цього він підписався вільним волевиявленням на доданому документі, позначеному літерою «А», на підтвердження цього запевняється підпис пана [PERSON] підписом і печаткою першої, сьогодні 10 лютого 2021 року. Згідно заяви [PERSON] , засвідченої Пичужкиною Маргаритою нотаріусом р Рішон Ле Ціон, номер ліцензії 2022712 справжність підпису першого у її присутності 10 лютого 2021 року в м.Рішон Ле Ціон, Ізраїль, [PERSON] , [INFO] , громадянин держави Ізраїлю, ізраїльське посвідчення особи № [NUMBER] . Постійно проживає в Державі Ізраїль повність розуміючи значення своїх дій, без будь-якого до того примушення або впливу тяжких обставин, фізичного і морального насильства чи погроз, повністю розуміючи значення та правові наслідки своїх дій, цією заявою дає згоду на позбавлення його батьківських прав до його сина [PERSON] , [INFO] , громадянина держави Україна, свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 21 вересня 2018 року Межівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №82. Участі у вихованні, навчанні, утриманні сина не приймає. Повідомляє, що з досягненням дитиною повноліття звертатися за аліментами на його утримання не буде. Справжнім, він добровільно і безумовно відмовляється від батьківських прав щодо народженого [INFO] в м.Дніпро його сина [PERSON] і висловлює згоду на позбавлення його батьківських прав і усиновлення його дитини в подальшому відповідно до чинного законодавства. Він розуміє, що його дитина може бути усиновлена. У зв`язку з цим надає згоду на зміну імені та прізвища дитини. Розуміє, що він не може скасувати цю відмову після судового рішення, яке стверджує цю відмову, або будь-яким чином припиняє його батьківські права на його дитину. Навіть у випадку, якщо рішення суду не припинить його батьківських прав, він не може скасувати цю відмову після вступу в силу рішення про усиновлення його дитини. Батьківські права матері зазначеної дитини зберігаються у повному обсязі. Ним прочитано і зрозуміло викладене вище і підписує це вільно і осмислено. Просить судові органи розглядати справи за його відсутності. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Встановлено, що обов`язки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини відповідачем не виконується. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про систематичне ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, і як наслідок необхідність застосування до неї на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав, що в повній мірі відповідає інтересам дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За положенням ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачі позов визнали, відповідно до ч.4 ст.206 та ч.6 ст.263 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачами, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України докази,

Outcome: approved