Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18 липня 2019 року звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року (справа № 2-12939/10) на користь позивача на утримання їхньої дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 600 грн. щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що після ухвалення рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їхньої доньки, змінився визначений Сімейним кодексом України мінімальний розмір аліментів, а тому визначений цим рішенням розмір аліментів підлягає збільшенню. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 липня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.18) Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.20). До суду 01 серпня 2019 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.21). Ухвалою судді від 01 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів (а.с.23-24). \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з підстав викладених у позові. \~ \~ \~ \~Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволенні. У відзиві на позовну заяву відповідач посилався на відсутність визначених ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України підстав для зміни способу виконання стягнення і збільшення розміру аліментів. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 15), на утримання якої рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року у справі № 2-12939/10 присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з 30 серпня 2010 року, до досягнення дочкою повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу (а.с. 37-37 зворот). Рішення оскаржено не було, набрало законної сили і на його виконання 28 грудня 2011 року [PERSON] отримала відповідний виконавчий лист. Оригінал виконавчого листа з 27 лютого 2012 року перебував на виконанні у ОКВНЗ «Дніпропетровський театрально-художній коледж», в якому працює [PERSON] і відповідно отримує дохід (а.с. 38-39). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року за заявою [PERSON] був виданий дублікат вказаного виконавчого листа замість втраченого оригіналу, як зазначалось позивачем у заяві до суду про видачу дублікату виконавчого листа (а.с. 6, 7). На підставі дублікату виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська 15 березня 2019 року Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області постановою від 02 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58766318 (а.с. 40). Відповідно до розрахунку заборгованості держаного виконавця Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відповідно до дублікату виконавчого листа № 2-12939/2010 від 19 березня 2019 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600 грн., переплата відповідача за аліментами станом на 01 вересня 2019 року становить 191,98 грн. (а.с. 48). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Отже, розмір аліментів може бути збільшений за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України. В своїй позовній заяві [PERSON] вказала, що у відповідача з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на користь дитини покращився майновий стан (пенсія, заробітна платня), однак доказів на підтвердження суттєвого покращення майнового стану відповідача позивач не надала. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, вимагаючи зміни розміру аліментів у даному випадку, позивач мала довести факт зміни будь-якої з обставин, зазначеної в ст. 192 СК України. Матеріали справи не містять документів, які підтверджують факт зміни стану здоров`я будь-кого із сторін спору. Крім того, відсутня обставина зміни сімейного стану сторін. Так само судом не встановлений факт зміни майнового стану сторін. Позивачем не надано належних та допустимих доказів відносно покращення майнового стану платника аліментів. Належних та допустимих доказів про те, що відповідач приховує реальний рівень власних доходів, матеріали справи також не містять. Доводи позивачки, що дитина відвідує спортивну секцію судом не приймаються, оскільки не стосуються предмету спору. Слід також зазначити, що розмір аліментів, визначений рішенням Жовтневим районним судом Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року на час розгляду справи № 2-12939-2010 передбачає індексацію. З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed