Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси, звернувся [PERSON] з позовом до Управління капітального будівництва Одеської міської ради, ТОВ «Златоград», третя особа - Одеська міська рада про визнання інвестиційних прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 30.06.2004 року між ним та ТОВ «Златоград», було укладено інвестиційний договір №30/06/1 ИМ, та відповідно до п. 1.1. якого передбачено, що інвестор здійснює внесок інвестицій у вигляді власних (позичених) коштів, а підприємство здійснює будівництво житлового комплексу «Золоте Руно» за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 1.2 визначено, що Індивідуальним об'єктом інвестування є трикімнатна квартира, будівельний [NUMBER], на 18-му загальному, 15-му житловому поверсі (відм. 54м) 24-х поверхового будинку, корп. Б, загальною площею 125,73 кв. м. Відповідно до п. 1 додатку № 1 від 30.06.2004 року до Інвестиційного договору №30/06 ИМ, сума договору інвестування на момент його укладення складає 47125 доларів США, що еквівалентно 237981 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №52 від 30.06.2004 року, позивачем було сплачено 237981 грн., за договором інвестування. Крім того, 06.08.2003р. між Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ТОВ «Златоград» укладено інвестиційно-підрядний договір, відповідно до якого Управління капітального будівництва Одеської міської ради є замовником будівництва житлового комплексу «Золоте Руно». На теперішній час будівництво житлового комплексу «Золоте Руно» не завершено та знаходиться на стадії котловану. Земельна ділянка, на якій повинне розташовуватися житловий комплекс, належить місту. На усне звернення позивача до ТОВ «Златоград» з приводу продовження будівництва йому повідомлено, що будівництво буде продовжено відразу після залучення необхідних інвестиції достатніх для завершення будівництва. Зі свого боку із зверненням до Управління капітального будівництва Одеської міської ради зверталася Асоціації інвесторів «Золоте руно» щодо незавершеного будівництва об»єкту, в якому просила надати їм, як інвесторам гарантії їхніх інвестиційних прав на індивідуальні об»єкти інвестування, на що отримала відповідь, що УКБ в рамках своєї діяльності не може надати документи, які гарантуватимуть інвестиційні права інвесторів щодо будівництва житлового комплексу «Золоте Руно». В зв'язку з наведеним, позивач просить суд, визнати його інвестиційні права на індивідуальний об'єкт інвестування у вигляді трикімнатної квартири, будівельний [NUMBER], на 18-му загальному, 15-му житловому поверсі (відм. 54,00 м), 24-ти поверхового будинку, корпус «Б», загальною площею 125,73 (сто двадцять п'ять, 73) кв. м. в житловому комплексі «Золоте Руно» за адресою: [ADDRESS], відповідно до інвестиційного договору №30/06/1 ИМ від 30.06.2004р. укладеного між ним та ТОВ «Златоград». Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечували. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином, причини неявки не повідомляли. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача та його представника, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2004 року між [PERSON] та ТОВ «Златоград», було укладено інвестиційний договір №30/06/1 ИМ, та відповідно до п. 1.1. якого передбачено, що інвестор здійснює внесок інвестицій у вигляді власних (позичених) коштів, а підприємство здійснює будівництво житлового комплексу «Золоте Руно» за адресою: по [ADDRESS]. (а.с. 5-7) Пунктом 1.2 визначено, що Індивідуальним об'єктом інвестування є трикімнатна квартира, будівельний [NUMBER], на 18-му загальному, 15-му житловому поверсі (відм. 54м) 24-х поверхового будинку, корп. Б, загальною площею 125,73 кв. м. 30.06.2004 року між [PERSON] та ТОВ «Златоград» укладено Додаткову угоду №1 до Договору інвестування №30/06/1 ИМ, п. 1 якого зазначено, що сума договору інвестування на момент його укладання, складає 47 125 дол. США, що еквівалентно 237 981 грн. (а.с. 8) Відповідно до п. 8.1. Договору інвестування зазначено, щоданий договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання останніми, взятих на себе зобов'язань. Закінчення будівництва визначено датою грудень 2007 року, та введення будинку в експлуатацію - 2008 році. Згідно п. 1 Додаткової угоди до договору інвестування № 30/06/1 ИМ від 30.06.2004р. сума договору інвестування на момент його укладення, становить 47 125 дол. США, що еквівалентно 237 981 грн. (а.с. 8) Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №52 від 30.06.2004 року, [PERSON], за інвестиційним договором №30/06/1 ИМ від 30.06.2004 року на будівництво житлового комплексу «Золоте Руно» сплачено 237 918 грн. (а.с. 9) Листом Управління капітального будівництва Одеської міської ради від 17.09.2015 року, за вих. №1298/2, на ім'я Голови правління Асоціації інвесторів «Золоте Руно» Лушпаєнко А.П. повідомлено, що 06.08.2003 року, між Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ТОВ «Златоград» укладено інвестиційно-підрядний договір, предметом якого є співробітництво сторін по будівництву та інвестуванню комплексу житлових будинків та нежитлового торгівельного комплексу «Золоте руно» по [ADDRESS]. По умовах вказаного договору зобовязання по залученню інвестицій на будівництво обєкта в обємі 100% від вартості і загальної площі покладені на ТОВ «Златоград», Управління капітального будівництва Одеської міської ради відношення до залучення та використання інвестицій не має. Крім того, було повідомлено, що згідно положення про управління капітального будівництва Одеської міської ради до компетенції управління не входить видача документів, що підтверджують інвестиційні права будівництва жилого комплексу «Золоте Руно». З огляду та дослідження вище зазначених документів вбачається, що ТОВ «Златоград» не виконало умови Інвестиційного договору №30/06/1 ИМ від 30.06.2004 року та додаткової угоди до договору інвестування № 30/06/1 ИМ від 30.06.2004р., укладених між [PERSON] та ТОВ «Златоград». Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнаня або оспорюваня. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідності до ч.1 cт. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 cт. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущенням. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», об'єктами інвестиційної діяльностіможуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Згідно ч.5 ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи інвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Відповідності до cт. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. Умови договорів, укладених між суб'єктами інвестиційної діяльності, зберігають свою чинність на весь строк дії цих договорів і у випадках, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору. Згідно положення ст.19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», з метою забезпечення сприятливоготастабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Враховуючи досліджене, суд вважає, що між сторонами не існує спору щодо інвестиційних прав позивача, оскільки такі права, передбачені Інвестиційним договором №30/06/1 ИМ від 30.06.2004 року та додатковою угодою до договору інвестування № 30/06/1 ИМ від 30.06.2004р., укладених між [PERSON] та ТОВ «Златоград», ніким не оскаржуються. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Оскільки правочин, що був укладений між ТОВ «Златоград» та [PERSON] у вигляді Інвестиційного договору № 30/06/1 ИМ від 30.06.2004 року, ніким не оскаржується, вказаний договір не визнано недійсним та не суперечить вимогам закону, тому суд не вбачає підстави для задоволення позову про визнання інвестиційних прав позивача на індивідуальний об'єкт інвестування відсутні, оскільки такі права позивача підтвердженні укладеним інвестиційним договором. Посилання позивача на те, що об'єкт будівництва, в якому розташований його об'єкт інвестування до теперішнього часу в експлуатацію не введений є підставою порушення питання про розірвання Інвестиційного договору, так як позивач виконав свої грошові зобов'язання за інвестиційним договором, тобто вчинив дію спрямовану на винесення правових передумов необхідних і достатніх для набуття інвестиційних прав на індивідуальний об'єкт інвестування у вигляді трикімнатної квартири, а саме сплатив всю суму договору. (а.с. 8, 9) Водночас відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Майнові права на нерухомість - об'єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не вважаються правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує, а тому не може існувати й право власності на нього. Суд вважає, що майнове право, що є предметом Інвестиційного договору, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права. Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу. Проте в позивача право власності на спірну квартиру не виникло. Порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації врегульовано чинним на час укладення Інвестиційного договору Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність». За змістом Інвестиційного договору позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Зазначеного вище правового висновку дійшов Верховний Суд України при ухвалені постанови від 02.12.2015 року по справі №6-1502цс15, яка є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України (ч.1 ст.360-7 ЦПК України). З урахуванням наведеного, суд вважає, за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання інвестиційних прав у повному обсязі.

Outcome: dismissed