Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 15.09.2013 р. за усним договором позики передав відповідачу у власність 100 000,00 дол. США. Про отримання грошей відповідачем була надана письмова розписка. У розписці було вказано, що відповідач зобов'язується повернути кошти в сумі - 100 000,00 дол. США до 15.09.2014 р., проте борг не повернув. Також позивач зазначає, що на день складання позовної заяви сума боргу за розпискою становить 100 000,00 дол. США, тобто 2 113 000,00 грн. за офіційним курсом НБУ. Тому просить стягнути із відповідача суму боргу за договором позики в розмірі - 2 113 000,00 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання з'явилася, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява відповідача в якій вказано, що не може прибути до суду для участі у розгляді справи, просить розглядати без його особистої участі. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2013 р. [PERSON] отримав в борг від [PERSON] 100 000,00 дол. США та зобов'язався повернути в строк до 15.09.2014 р., й дана обставина підтверджується розпискою відповідача. Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються нормами Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи встановлені судом обставини та вищезазначені норми Закону, оскільки відповідач не виконав свого зобов'язання щодо повернення грошових коштів, отриманих від позивача за договором позики, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 15.09.2013 р. в розмірі - 2 113 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved