Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 13.10.2015р. рекомендованим листом з ВДВС ним отримано постанова державного виконавця від .10.2015р. про накладення арешту на всі види належного йому майна та заборони його відчуження. Подібні дії ВДВС могли бути обумовлені набравши законної сили судовим рішенням, яким до 6.10.2015р. було б встановлено, що він ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. Заходи примусу до неплатника аліментів з боку держави застосовуються після вступу до законної сили судового рішення про стягнення аліментів лише в разі такої необхідності - невиконання подібного рішення боржником в добровільному порядку. Позивач повідомляє суду, що з часу відкриття ВДВС виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів заходи примусу до нього відповідачем не застосовувались до жовтня 2015 року. Оскільки позивач в добровільному порядку та у відповідності до судового рішення регулярно сплачує аліменти, впевнений, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню в судовому порядку як безпідставна та протиправна. Від свободи розпорядження майном, яке належить позивачу, в повній мірі залежить можливість отримання прибутку, частину якого використовується позивачем для оплати аліментів. Таким чином, оскаржувана постанова порушує права дитини. Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС з повідомленням про це всіх заінтересованих держорганів, виконавців арешту майна, стягнути з відповідача на його користь спричинену внаслідок незаконних дій держоргану моральну шкоду, яку він оцінює сумою у 1000 гривень. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив представляти свої інтереси [PERSON], який в судовому засідання підтримав позовні вимоги. Представники відповідача проти позовних вимог заперечували та просили відмовити у їх задоволенні. В запереченнях та в судовому засіданні пояснили, що 19.02.2013 року до відділу ДВС на примусове виконання від стягувача [PERSON] надійшов виконавчий лист № 2/235/377/13 від 13.02.2013 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 23.11.2007р. народження, у розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2013 року, до досягнення дитиною повноліття. 22.02.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. Боржник неодноразово викликався до відділу ДВС та був попереджений про притягнення до відповідальності відповідно до ст.. 164 КК України за умисне ухилення від сплати аліментів. Державним виконавцем були зроблені запити до Пенсійного фонду України та до Державної податкової служби України. У відповідей установ встановлено, що відкриті рахунки у боржника відсутні, на обліку в УПФУ не перебуває. Згідно інформації № 9/14-2338 від 24.09.2015 р. отриманої з МРЕВ м. Красноармійська встановлено, що за боржником [PERSON] зареєстровано транспортний засіб. Нерухоме майно відсутнє. Заборгованість у боржника станом на 6.10.2015р. становила 24295,15 гривень. Відомості щодо сплати заборгованості були відсутні. На підставі наведеного та заборгованості по аліментам у розмірі 24295,15 гривень,

Outcome: dismissed