Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 08 червня 2016 року звернулося Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - позивач, ПАТ «Укрсоцбанк») з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2) в якому вказало, що 11 жовтня 2011 року ПАТ «Укрсоцбанк» та фізична особа - [PERSON] уклали договір кредиту № 181/36-11 на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 55000,00 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 12,55 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 10 жовтня 2018 року. 11 жовтня 2011 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави № 18-11 між банком та відповідачем-1, відповідно до якого предметом застави є автомобіль марки ВАЗ 211440-110-32, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 11 жовтня 2011 року між позивачем, відповідачем-1 та [PERSON] було укладено договір поруки №20 від 11.10.2011 р., згідно з умовами якого відповідач-2 зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем-1 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту. Позивач зобов'язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу-1 грошові кошти, а останній зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 11.02.2016 р. має заборгованість 34366,78 гривень. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 34366,78 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. та витрати на оголошення про виклик відповідача в сумі 630,00 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Оскільки суду невідоме місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідачів, останні у судове засідання викликалися в суд через оголошення у пресі. [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 11 жовтня 2011 року ПАТ «Укрсоцбанк» та фізична особа - [PERSON] уклали договір кредиту № 181/36-11 на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 55000,00 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 12,55 % річних (а.с. 7-13). Відповідно до п. 1.1.1 договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця до 11 числа кожного місяця відповідно до графіка погашення заборгованості з кінцевим терміном повернення до 11 жовтня 2018 року (зворотній бік а.с. 7). Згідно з п. 4.1 договору кредиту при порушенні відповідачем зобов'язань по погашенню кредиту він сплачує банку пеню за користування кредитом (а.с. 11). Відповідач порушив вимоги договору та додаткової угоди, а саме не виконав в обумовлені строки зобов'язання, передбачене договором, а тому, як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 11.02.2016 року має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 34366,78 грн., яка складається з сум: - заборгованості за кредитом - 21727,15 грн.; - заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8557,18 грн.; - пені за несвоєчасне повернення кредиту - 4,40 грн.; - пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2599,82 грн.; - інфляційних витрат за кредитом - 0,70 грн.; - інфляційних витрат за відсотками - 1477,55 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклав договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобов'язання, яке належним чином не виконав та прострочив зобов'язання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором. 11 жовтня 2011 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави № 18-11 між банком та відповідачем-1, відповідно до якого предметом застави є автомобіль марки ВАЗ 211440-110-32, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 18-20). Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 11 жовтня 2011 року між позивачем, відповідачем-1 та [PERSON] було укладено договір поруки №20 від 11.10.2011 р., згідно з умовами якого відповідач-2 зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем-1 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту. (а.с. 21-22). Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позов доказано договором кредиту № 181/36-11 від 11.10.2011 р. (а.с.7-13), договором застави № 18-11 від 11.10.2011 р. (а.с. 18-20), договором поруки № 20 від 11.10.2011 р. (а.с. 21-22), розрахунком заборгованості (а.с.4-6). Як випливає з розрахунку заборгованості, в неї входить і розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, які були нараховані відповідачу після 10.02.2015 року (а.с. 5). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіями їх паспортів. Згідно з Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р, м. Сніжне Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Таким чином, аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, які нараховані банком до сплати у сумі 4,40 грн. та 2599,82 грн. з 12 січня 2016 року та 10 лютого 2015 року відповідно стягненню не підлягають, а тому в зазначеній частини в позові слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає стягненню сума заборгованості станом на 11.02.2016 року у розмірі 31762,58 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Позивачем понесені судові витрати: витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 630,00 грн. (1260 грн./2 справи), всього 2008 грн., що підтверджено відповідними документами. Оскільки позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк»» щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1855,84 гривень (31762,58 грн х 2008 грн./34366,78грн.).

Outcome: partial