Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просять встановити порядок користування спільною квартирою наступним чином: виділити [PERSON] в користування житлову кімнату площею 10,1 кв.м. з балконом 1,7 кв.м. в квартирі №67, що розташована в будинку №14 по вул.Парусна, м.Чорноморська Одеської області; виділити [PERSON] в користування житлову кімнату площею 16,3 кв.м. в квартирі №67, що розташована в будинку №14 по вул.Парусна, м.Чорноморська Одеської області; відповідачу [PERSON] виділити в користування житлову кімнату площею 9,2 кв.м. в квартирі №67, що розташована в будинку №14 по вул.Парусна, м.Чорноморська Одеської області; залишити в загальному користуванні кухню площею 6,9 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., коридор площею 7,7 кв.м. Також позивачі просять стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн. на користь [PERSON] та 640,00 грн. на користь [PERSON] (а.с.2-4). Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що будучи співвласниками вказаної квартири вони не можуть знайти домовленості з відповідачем щодо користування спірною квартирою через постійні непорозуміння та конфлікти з відповідачем. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом, власниками квартири №67, що розташована в будинку №14 по вул.Парусна ([PERSON]), м.Чорноморська, Одеської області, є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.5,6,8). [PERSON] та [PERSON] мають у власності по 1/4 частці, а [PERSON] належить 2/4 частки вказаної квартири. Згідно технічного паспорту (а.с.10-11), квартира №67, що розташована в будинку №14 по вул.Парусна, м.Чорноморська, Одеської області, загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., складається з трьох кімнат: кімната 1 - площею 10,1 кв.м., кімната 2 - площею 16,3 кв.м. та кімната 3 площею 9,2 кв.м., а також з: кухні площею 6,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., коридору площею 7,7 кв.м., балкону площею 1,7 кв.м. (а.с.11). Як було встановлено судом сторони не дійшли згоди з приводу користування спірною квартирою, яка є їх спільною власністю. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Згідно ч.1 ст.355, ст.356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України). Відповідно ч.1, 2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як передбачено ст.319, ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. А згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користування учасників спільної часткової власності. Отже, суд приходить до висновку про цілком законні вимоги позивачів, тому слід встановити порядок користування спірною квартирою, оскільки сторони самостійно не дійшли згоди з цього приводу. Крім того, позивачами були понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору, а саме позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн., позивачем [PERSON] також було сплачено 640,00 грн. судового збору, які, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved