Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2011 року, з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у розмірі 750 гривень щомісячно на кожного починаючи з 29.07.2011 року і до повноліття. Позивач вказує, що відповідач аліменти на утримання синів не сплачує, у зв'язку з чим у нього утворилася значна заборгованість за аліментами. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 29.07.2011 року по лютий 2015 року у розмірі 85824 грн., згідно складеного нею розрахунку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.11.1997 року Відділом РАГС у Малиновської рай адміністрації Одеської міськради, актовий запис №759, та неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Першим ВРАЦС Малиновського РУЮ міста Одеси від 20.05.2004 року, актовий запис №331.(а.с. 4-5) Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2011 року по справі № 1519/2-6816/2011, з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у розмірі 750 гривень щомісячно на кожного, починаючи з 29.07.2011 року і до досягнення ними повноліття.(а.с. 6) На підставі зазначеного рішення, 21.10.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист для примусового виконання рішення суду. Вказаний виконавчий лист був пред'явлений для примусового виконання в Перший Малиновський ВДВС Одеського МУЮ. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 03.02.2015 року, складеного Першим Малиновським ВДВС Одеського МУЮ, вбачається, що розмір заборгованості по стягненню аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01.02.2015 року у твердій грошовій сумі становить 55 245,16 грн.(а.с. 7-а) Позивач зазначає, що внаслідок нерегулярної та неповної сплати аліментів, та виниклою у зв'язку із цим заборгованістю, відповідач зобов'язаний сплатити пеню за весь час прострочення сплати аліментів, а саме з 29.07.2011 року по лютий 2015 року у загальному розмірі 85 824 грн. Позивачем було складено відповідний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів. Досліджуючи заявлені позовні вимоги позивача, судом враховано, що спірні правовідносини виникли з права одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені), що передбачене ст. 196 СК України, пов'язане з ухваленням судового рішення про стягнення аліментів, тому позивач звільняється від сплати судового збору, так як п. 6 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 зазначено, що згідно зі статтею 5 Закону № 3674-VI визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом. Згідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правовий висновок Верховного Суду України, висловлений в Постанові від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Проте, позивачка обрахувала суму пені до стягнення у розмірі 85 824 гривень, вираховуючи її з дати звернення з позовом до суду за стягненням аліментів. Між тим, як вбачається з доданих документів, Рішення суду по справі № 1519/2-6816/2011, до стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] та [PERSON], у розмірі по 750 гривень г на кожну дитину, було винесено 28.09.2011 року, а 21.10.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист для примусового виконання рішення суду. Тобто, пеню можливо обраховувати не раніше, ніж з дати відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, тобто з листопада 2012 року. До вказаної дати позивачкою було обраховано відповідачу пеню за несплату аліментів, у розмірі 6870 грн. Вказану суму суд вираховує з зазначеної позивачкою суми - 85 824 гривень. Тоді, до стягнення з відповідача підлягає сума - 78954грн. Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В зв'язку із цим, судовий збір у розмірі 789,54 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial