Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах територіальної громади в особі Запорізької міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченко Валері Михайлович, про визнання недійсним договору дарування квартири, витребування майна. Позов обґрунтований тим, що в провадженні СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 12017080050004748 від 27.10.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, процесуальне керівництво здійснюється Запорізькою місцевою прокуратурою №3. До Запорізької місцевої прокуратури №3 21.09.2017 надійшло звернення від районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, в якому зазначено, що до комунального підприємства «Наше місто» звернулася [PERSON] для переоформлення особового рахунку на квартиру за адресою: [ADDRESS] , та надала свідоцтво про право власності на зазначене майно № [NUMBER] від 11.03.1994, у якому зазначено, що квартира належить на праві приватної власності [PERSON] та є приватизованою. Оригінал зазначеного звернення та копія свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 11.03.1994 міститься в матеріалах кримінального провадження № 12017080050004748. Матеріали кримінального провадження знаходяться у СВ Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 191. За інформацією адміністрації, яка є уповноваженим органом приватизації на території Дніпровського району м. Запоріжжя від 14.11.2017 встановлено, що свідоцтво про приватизацію № [NUMBER] видавалося 14.02.1994 на квартиру [ADDRESS] та на інших осіб. Відповідно до інформації районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 21.02.2018 встановлено, що до адміністрації, як до органу приватизації заяви про приватизацію вищезазначеної квартири не надходило. У ході розслідування кримінального провадження з`ясовано, що [PERSON] надавши приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченку В.М. свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 11.03.1994 подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір дарування квартири від 10.08.2016 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В.М. та зареєстровано за №751. У подальшому [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.09.2016 продав зазначений об`єкт нерухомого майна [PERSON] . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В.М. та зареєстровано за № 873. Згідно п. 1 договору купівлі-продажу квартири, Продавець зобов`язався передати у власність, а Покупець зобов`язався прийняти у власність та сплатити грошову суму за належну Продавцю на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оригінал договору дарування від 10.08.2016, реєстраційний № 751, та оригінал договору купівлі-продажу від 15.09.2016, реєстраційний номер № 873, оригінал свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.03.1994 вилучені та долучені до матеріалів кримінального провадження № 12017080050004748. Під час допиту [PERSON] встановлено, що у 2014 році у останньої викрали паспорт громадянина України, про що [PERSON] повідомила органи поліції. Крім того допитана зазначила, що квартира за адресою: [ADDRESS] , їй ніколи не належала та відношення до неї не має. За інформацією Новомиколаївського районного сектору України УДМС в Запорізькій області від 19.04.2018 встановлено, що 16.10.2015 [PERSON] зверталася з заявою про втрату свого паспорту, а 20.11.2015 нею отримано новий паспорт громадянина України. Крім того, за інформацією Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 23.04.2018 встановлено, що [PERSON] зверталася до органів поліції із заявою з приводу викрадення її паспорту. Відповідно до інформації ТОВ ЗМБТІ від 22.02.2018 інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Згідно наданої інформації Департаменту реєстрації послуг Запорізької міської ради від 02.05.2018 встановлено, що за зазначеною адресою зареєстрована [PERSON] , [INFO] , з 14.10.2016 по теперішній час, однак у період з 19.10.1991 по 13.04.2018 був зареєстрований [PERSON] , [INFO] . За інформацією Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 11.05.2018 актовий запис про державну реєстрацію народження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, народження дітей відносно [PERSON] , [INFO] відсутній. У той же час, за інформацією Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради від 22.02.2018 Запорізька міська рада до суду із позовної заявою про визнання договору дарування недійсним та витребування майна у власність міської ради, що стосується вищезазначеного об`єкта нерухомості, не зверталася. В інформації Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради від 22.05.2018 зазначено, що територіальним громадам належить право комунальної власності. Відповідно до інформації ГТУЮ у Запорізькій області від 02.01.2018 приватний нотаріус Сенченко Валерій Михайлович припинив свою нотаріальну діяльність, що підтверджується Наказом від 02.08.2017 №170/07. У інформації районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 05.06.2018 зазначено, що свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] видано 14.02.1994 на іншу адресу. За інформацією ТОВ «Місто для людей» від 18.06.2018 особовий рахунок на адресу: [ADDRESS] оформлений на [PERSON] , борг станом на 01.06.2018 складає 174,49 грн. Під час ознайомлення із інвентаризаційною справою об`єкта нерухомості за адресою: [ADDRESS] встановлено, що відповідно до виписки з акта державного приймання в експлуатацію будівлі об`єкт нерухомості прийнятий в експлуатацію по акту державного приймання від 30.05.1997, затвердженого постановою виконкому Запорізької міської ради народних депутатів від 30.05.1991 року № 225/7. Відповідно до висновку про реєстрацію будинку від 11.05.1997 року будинок у повному обсязі належить державі. За даними Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації будинок [ADDRESS] належить міським радам на підставі акту державного приймання в експлуатацію будівлі, затвердженого рішенням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів від 30.05.1991 № 225/7, зазначене міститься в довідці. Відповідно до інформації Департаменту з управління житлово- комунальним господарством від 31.05.2018 кількість громадян, які перебувають на квартирному обліку станом на 01.01.2018 складає 12948, кількість громадян, які перебувають в черзі на першочергове одержання житла складає 4124, кількість громадян, які перебувають в черзі на позачергове одержання житла 1058. У зв`язку із тим, що свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не видавалося, остання протиправно, не маючи відповідного обсягу дієздатності розпорядилася зазначеною вище квартирою відповідно до договору дарування, а [PERSON] у подальшому відповідно до договору купівлі-продажу продав її без волі власника, а саме територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. За даних обставин, [PERSON] без відповідної правової підстави подарувала [PERSON] квартиру, а останній в свою чергу продав її [PERSON] . Таким чином, договір дарування від 10.08.2016 необхідно визнати недійсним, а квартиру витребувати у добросовісного набувача [PERSON] у власність територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Згідно з ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень «інтересів держави» необхідно виходити з того, що ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначає про порушення або загрозу порушення «інтересів держави», якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади (1), орган місцевого самоврядування (2) чи інший суб`єкт владних повноважень (3), до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (4). Запорізька міська рада є органом, що представляє територіальну громаду м. Запоріжжя та здійснює від імені територіальної громади м. Запоріжжя повноваження щодо розпорядження майном комунальної власності. Враховуючи вказані положення законодавства, спрямованість прокурора у вказаній справі направлена на захист інтересів держави, оскільки існує загроза позбавлення можливості територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради передати вказану квартиру у власність або користування громадянам, які потребують отримання житла, у зв`язку з її незаконним відчуженням. У той же час, територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, як орган уповноважений забезпечувати захист комунальної власності на території Запорізької області не здійснює заходів щодо її захисту, тому прокурор звертається до суду із даною заявою. Звернення прокурора з вказаною позовною заявою до суду спрямовано саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання щодо права власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказана загроза порушення інтересів держави та інтересів територіальної громади міста Запоріжжя свідчить про наявність «порушень інтересів держави» у розумінні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та наявність підстав для представництва. Просять визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 39,6 м від 10.08.2016, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В.М. в реєстрі № 751; витребувати у [PERSON] , [INFO] , (зареєстрована та проживає: [ADDRESS] , [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) у власність територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (пр-т. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, ЄДРПОУ 04053915) майно у вигляді квартири, площею 39,6 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 996179723101, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 458 796,00 грн., стягнути з відповідачів судовий збір. В судовому засіданні представник прокуратури підтримав позовні вимоги, навів пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник Запорізької міської ради також підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. Надала відзив, відповідно до якого заперечувала позовні вимоги в частині стягнення з неї судових витрат. Вказала, що вона не вчиняла жодних дій щодо приватизації спірної квартири. З іншими відповідачами вона незнайома. У січні 2014 року в неї був викрадений паспорт серії [NUMBER] від 13.12.2001 року з ідентифікаційним кодом, про що вона 16.10.2015 року повідомила Новомиколаївський РС УДМС України в Запорізькій області 20 листопада 2015 року замість втраченого їй був виданий паспорт серії [NUMBER] . Вказує на те, що у матеріалах справи є копія її паспорту з фотографією іншої особи, яка, представляючись її іменем, вчинила шахрайські дії. За вказаних обставин вона не є належним відповідачем у справі. В зв`язку із чим просить відмовити в задоволені позовних вимого в частині стягненні з неї судових витрат. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засідання заперечувала щодо можливості задоволення позовних вимог. Вказала, що прокурор не має права звертатися з вказаним позовом в інтересах Запорізької міської ради, оскільки вказана юридична особа має повну можливість самостійно звернутись до суду за захистом своїх прав. Окрім того, на цей час відсутній обвинувальний вирок, який би встановив факт підроблення свідоцтва про приватизацію квартири та був би преюдиційним. Третя особа в судове засідання не з`явилася. Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. 10.08.2016 року укладено договір дарування квартири [PERSON] подарувала, а [PERSON] отримав у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В.М. При реєстрації договору дарування нотаріусу було представлено свідоцтво про право власності [PERSON] №1313, виданого виконкомом Ленінської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя 11.03.1994 року, зареєстрованого ОП ЗМБТІ 28.03.1994 р. 15.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В.М. Відповідно до листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 21.02.2018 встановлено, що до адміністрації, як до органу приватизації заяви про приватизацію вищезазначеної квартири не надходило, свідоцтво про приватизацію № [NUMBER] видавалося 14.02.1994 на іншу квартиру. За інформацією адміністрації, яка є уповноваженим органом приватизації на території Дніпровського району м. Запоріжжя від 14.11.2017 встановлено, що свідоцтво про приватизацію № [NUMBER] видавалося 14.02.1994 на квартиру [ADDRESS] та на інших осіб. Відповідно до інформації ТОВ ЗМБТІ від 22.02.2018 інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна, з адресою: [ADDRESS] , відсутня. Згідно з заявою від 16.10.2015 року [PERSON] звернулася до відділу поліції про викрадення паспорту. Відповідно до акту державної прийомки в експлуатацію будівлі, будинок [ADDRESS] належить місцевій раді. Згідно із ст. 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності. Згідно з ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Разом з тим, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» передбачають, що приватизація державного майна - це відчуження майна, що перебуває у державній власності, на користь фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування. Таким чином, відчуження комунального майна повинно відбуватися в рамках приватизаційної процедури в порядку, визначеному вказаними законодавчими актами та у спосіб, передбачений Державною програмою приватизації, а волевиявлення дійсного власника майна, а саме територіальної громади, на його відчуження відсутнє. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. З наявних у справі відомостей вбачається, що приватизація спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , не здійснювалась, зазначений об`єкт нерухомості з комунальної власності у встановленому порядку не вибував. Відомості щодо приватизації та реєстрації права власності за власником [PERSON] також відсутні в ОП ЗМБТІ та відповідних державних реєстрах. Статтею 56 ЦПК України вказано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Запорізька міська рада не звернулась до суду з позовом про витребування нежитлового приміщення в свою власність. Звернення до суду є правом, а не обов`язком будь-якої юридичної або фізичної особи, тому з метою захисту інтересів держави до суду з позовною заявою звернувся заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частинами 1, 3 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частини 1, 2 і 3 ст. 203 ЦК України встановлюють, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ст. 25 ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та обов`язки є правоздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав ї самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З урахуванням того, що квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності і рішення про її приватизацію не ухвалювалося, особа, яка діяла в якості дарувальника, не була власником вказаної квартири, то вказаний договір має бути визнаний недійсним Стороною позивача суду були надані копія паспорта громадянки України на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , який надавався для посвідчення особи дарувальника приватному нотаріусу при реєстрації договору дарування від 10.08.2016, реєстраційний № 751, та копія заяви (форми А) [PERSON] про видачу нового паспорту взамін втраченого паспорту серії [NUMBER] , що зберігається у міграційній службі, з яких вбачається, що у паспорті та заяві на ім`я [PERSON] містяться фотографії двох різних осіб. Вказана обставина, дозволяє суду зробити висновок про те, що при укладенні договору дарування від 10.08.2016, реєстраційний № 751, під іменем [PERSON] діяла невстановлена особа, яка надала паспорт громадянки України на ім`я відповідачки. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, в зв`язку із чим у задоволені вимог в частині стягнення з неї позовних вимог слід відмовити. Укладення договору дарування спірної квартири невстановленою особою з використанням паспорту [PERSON] . Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає зобов`язальних, в тому числі договірних, відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Отже, для застосування приписів ст. 387 ЦК України необхідною умовою є доведення, насамперед, того факту, що позивач є власником майна. Тобто, особа яка звертається до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Статтею 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Згідно зі ст.ст. 142-144 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить рухоме і нерухоме майно, управління яким здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. За приписами ст.ст. 172, 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Зважаючи на те, що Запорізькою міською радою рішення про відчуження (приватизацію) спірного майна не приймалося, та не було волевиявлення законного власника на відчуження вказаного майна, спірне майно підлягає витребуванню від [PERSON] на підставі ст. 387 ЦК України на користь Запорізької міської ради. На підставі ст.. 141 ЦПК України підлягають стягненню судовий збір з відповідачів [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: partial