Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача витрати, пов'язані зі сплатою страхового відшкодування в розмірі 17587,97 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати за юридичні послуги в сумі 1000,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03 січня 2011 року на вул.Транспортна в м.Іллічівську, Одеської області з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON] В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого зазнав значних пошкоджень та розмір завданого збитку відповідно до висновку експерта №01-014 від 02.02.2011 року оцінено в сумі 17587,97 грн. Разом з тим, оскільки на момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та особисто не відшкодував завдану ним потерпілому шкоду, [PERSON] з метою отримання відшкодування із відповідною заявою звернувся до МТСБУ та на підставі вказаної заяви, відповідно до вимог ст.22, пп.А, п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБ України потерпілому в рахунок відшкодування завданої ДТП шкоди було виплачено грошові кошти в розмірі 17587,97 грн. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував МТСБ України виплачене потерпілому відшкодування, МТСБ України посилаючись на норми матеріального права, вважає, що відповідач в порядку регресу повинен відшкодувати зазначені витрати, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про причини неявки суду не сповістив та від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 03 лютого 2011 року, [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ», номерний знак [NUMBER], по вул.Транспортній 13, в м.Іллічівську Одеської області, в порушення п.10.4 Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Тойота», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються про розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно вимог пп.А п.41.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що у зв'язку із відсутністю у відповідача договору страхування цивільно-правової відповідальності на момент вчинення ДТП, потерпілий [PERSON] 16 березня 2011 року звернувся до МТСБ України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП, до якої додав копію страхового полісу №ВЕ/6240098 Страхової компанії «Провідна» (а.с.10, 12). Відповідно до висновку про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Тойота Корола», номерний знак [NUMBER], від 02 лютого 2011 року №01-014, встановлено, що розмір завданої вказаним вище ДТП шкоди становить 17587,97 грн. (а.с.15-19). Згідно вимог ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем визначено суму, яка підлягає сплаті потерпілому внаслідок спричиненого відповідачем ДТП у розмірі 17587,97 грн., що підтверджується довідкою №1 від 24.03.2011 року (а.с.31). В подальшому позивач направляв відповідачу лист з пропозицією добровільно відшкодувати потерпілому завдану шкоду, проте відповідач належним чином на вказаний лист не відреагував та шкоди потерпілому не відшкодував (а.с.30). На підставі наказу №841 від 01.04.2011 року та відповідно до платіжного доручення №1377 від 01.04.2011 року, позивач виплатив громадянину [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 17587,97 грн. (а.с.31зв., 32). Так, відповідно до положень п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Також відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення ним у добровільному порядку як потерпілому, так і позивачу виплати завданої шкоди. За таких обставин, враховуючи вище наведені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 17587,97 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так згідно матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.2). Вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 гривень задоволенню не підлягають, оскільки надане позивачем платіжне доручення (а.с.33) не відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року N22, а саме не містить відбиток печатки банку. Таким чином позивачем не надано належного доказу про понесені ним судові витрати на правову допомогу.

Outcome: partial