Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

До Краматорського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до Прокуратури м. Краматорська Донецької області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів прокуратури . Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 30.12.2010 року приблизно о 17год.30хв. на автотрасі Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь у напрямку міста Краматорська в районі АЗС «АСІ-ОЙЛ» водій [PERSON], керуючи автомобілем DAF 75, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом WEILTON PTS 34.100, реєстраційний номер [NUMBER] рухався попереду нього в попутному напрямку. Він рухався по вказаній автодорозі на автомобілі ВАЗ - 21112, реєстраційний номер [NUMBER] зі швидкістю 90 км/год по правій смузі руху, а далі переїхав в лівий ряд і коли почав наближатися до автомобіля під керуванням [PERSON], останній став змінювати напрям руху свого авто різко вліво, створивши йому тим самим небезпеку для руху та він відразу ж застосував екстрене гальмування, але, не маючи об'єктивної можливості зупинитися та запобігти зіткненню, відразу передньою правою частиною свого автомобіля в задню ліву частину напівпричепа WEILTON PTS 34.100, реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті вказаної ДТП було значно пошкоджено транспортний засіб, що належить йому, і, крім того, він був істотно травмований та йому були заподіяні середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження. 02.08.2011 року він звернувся до прокуратури м. Краматорська Донецької області з заявою щодо вжиття заходів відносно співробітника міліції [PERSON], який збирав матеріали за фактом вищевказаної ДТП, багаторазово замість порушення кримінальної справи виносив постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом цієї ДТП з його участю та незаконно складав відповідно матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи. Слідчий [PERSON]., з самого початку послався на відеозапис камер зовнішнього спостереження з вищевказаної АЗС «АСІ-ОЙЛ», яким, тобто відеозаписом, нібито було зафіксовано усю подію. Але ним була отримана відповідь з цієї АЗС «АСІ-ОЙЛ», камерами зовнішнього спостереження відеозапис цієї ДТП не здійснювався. Таким чином, [PERSON], долучив до матеріалів цієї ДТП відеозапис не ДТП з його участю, а абсолютно іншу ДТП, що сталася за схожих обставин. В матеріалах дослідчої перевірки, забраних слідчим [PERSON]. є запит АЗС «АСІ-ОЙЛ» про надання відеозапису, але при цьому відразу за запитом підшитий диск з цим відеозаписом, а відповідь на запит в матеріалах справи відсутня. Крім того, на відеозаписі, нібито автомобіль під керуванням [PERSON] стоїть не менше 11 секунд, але при описаній ДТП ніяких 11 секунд не було, а усе відбулося миттєво. Вважає, що слідчий [PERSON]. підшив до матеріалів справи нібито спрямований ним запит і також нібито наданий відеозапис, який з АЗС «АСІ-ОЙЛ» йому ніхто не направляв, що підтверджується зазначеною відповідно з цієї автозаправної станції. Проведенням службової перевірки було встановлено порушення в діях слідчого [PERSON]., але він не був притягнутий до відповідальності, оскільки сплинув строк. Бездіяльність співробітників прокуратури м. Краматорська була встановлена судовими рішеннями, в тому числі ухвалами колегій суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області в кожній з яких зазначено, що вони оскарженню не підлягають. 21.03.2013р. колегією суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області було винесено ухвалу, вимоги якої співробітник прокуратури м. Краматорська так досі в повному обсязі й не виконав, не врахував та не усунув недоліки, не перевірив його доводи, як заявника та відповідно прийняв 20.08.2013р. невмотивоване процесуальне рішення - постанову про закриття кримінального провадження, тому вона була згодом скасована, у зв'язку з невиконанням ч.2 ст.9, ст.ст.91-94 КПК України. 8.07.2013р. колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області постановила ухвалу, якою, зокрема, скасувала винесену 30.05.2013р. старшим слідчим прокуратури м. Краматорська [PERSON] постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42013050390000038 від 01.02.2013р. у зв'язку з відсутністю в діях слідчого міліції [PERSON], складу злочину, передбаченого ч. 3 ст.364 КК України, кримінальне провадження направила для з'ясування обставин, зазначених в цій ухвалі та прийняття остаточного обґрунтованого рішення. 19.09.2013р. колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області постановила ухвалу, якою скасувала постанову від 20.08.2013р. старшого слідчого прокуратури м. Краматорська [PERSON] про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42013050390000038 від 01.02.2013 р. у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON], складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 ч. 3, 366 ч. 1 КК України, кримінальне провадження направила для проведення досудового слідства та прийняття обґрунтованого рішення. Загальна тривалість часу, протягом якого здійснюється ця бездіяльність більше ніж два роки, тобто з 02.08.2011 року. Досі законне та обґрунтоване рішення співробітниками прокуратури м. Краматорська не прийняте. Викладені обставини, а саме: що законне і обґрунтоване рішення не приймалося протягом розумних строків та постійно скасовувалися постанови про закриття кримінального провадження, негативно відображувалися на його діяльності тому, що данні факти ігнорування його вимог гнітюче впливали на нього, що робило його дуже пригніченим, а крім цього, це досі негативно впливає на його самоповагу, бо він почуває себе ущемленим у своїх правах на справедливий і своєчасний розгляд. Зазначене призвело до того, що він не міг вільно користуватися наданими йому правами та більш за все це відображалося на стосунках у його родині, тому що він не міг нормально проводити свій вільний час разом із родиною, не міг нормально подорожувати, бо його засмучували ці обставини, не міг брати участь у запланованих родиною подорожах на літній період, бо його у будь-який момент могли викликати до прокуратури, чи до суду, а неприйняття законного рішення протягом розумного строку, ненадання йому своєчасно можливості скористуватися своїми правами, робило стосунки у його родині натягнутими, внаслідок чого погіршувався його психологічний стан. Незаконне та необґрунтоване не прийняття рішення протягом розумного строку за наявності для цього усіх законних підстав, змусило його постійно турбуватися. Вважає, що прокуратура м. Краматорська Донецької області неприйняттям законного і обґрунтованого рішення протягом розумного строку порушила його права, як людини, як громадянина України. З урахуванням всіх викладених обставин, враховуючи відповідність заподіяної йому моральної шкоди і витрати на її відшкодування, він не просить виплатити йому непомірно велику суму грошей, а лише, щоб відповідач Державна казначейська служба України, повною мірою компенсувало заподіяну йому моральну шкоду. Розмір заподіяної йому моральної шкоди, спричиненої внаслідок бездіяльності працівників прокуратури м. Краматорська Донецької області під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків він оцінити не може у зв'язку з тим, що він не є відповідним фахівцем у цій галузі. Сума моральної шкоди, яка буде визначена висновком відповідної експертизи хочі не зможе повною мірою компенсувати йому усі понесені ним моральні та душевні страждання, завдані йому викладеними неправомірними діями і бездіяльністю, але хоча б у якійсь мірі зможе хоча б частково компенсувати заподіяну шкоду. Просить суд згідно з ч.2 ст.1190 Цивільного кодексу України визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їх вини, тобто старших слідчих прокуратури м. Краматорська [PERSON] і [PERSON] у цивільній справі за цим позовом до прокуратури м. Краматорська Донецької області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеніями, діями та бездіяльністю органів прокуратури, стягнення судових витрат. Просить суд стягнути солідарно зі співвідповідачів: Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, прокуратури м. Краматорська Донецької області,, [PERSON], [PERSON] на його користь [PERSON], в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів прокуратури, у розмірі, який буде визначено проведеною у справі судово-психологічною експертизою, стягнути солідарно зі співвідповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, прокуратури м. Краматорська Донецької області ,, [PERSON], [PERSON] на його користь усі витрати, які він понесе по даній справі, в тому числі за проведення судово-психологічної експертизи. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецької області в судове засідання не з'явився, надав суду кллопотання про розгляд справи без їх участі. При ухваленні рішення по справі врахувати раніш надані заперечення з яких вбачається, що вони позовні вимоги [PERSON] не визнають, вважають такими, що не підлягають задоволенюю з наступних підстав:, [PERSON] вважає, що є порушеним його право, як особи, на захист від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду як це визначено в ст. 2 КПК України. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади), інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативного розшукових заходів. В жодній з ухвал щодо оскарження дій прокуратури не зазначено, що апеляційний суд, дослідивши матеріали досудового розслідування та доводи апелянта, дійшов до висновку про наявність в діях слідчого міліції ознак кримінального правопорушення, як того бажав би позивач. Отже не можна стверджувати, що прокуратура м. Краматорська, як орган державної влади, постановила незаконне рішення чи не прийняла заходів щодо розгляду заяви позивача згідно КПК України. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ГУДКСУ у Донецькій області шкоди є безпідставними. ГУ УДКСУ у Донецькій області, як юридична особа, яка є органом центральної виконавчої влади, будь-яких протиправних дій відносно позивача не здійснювала. Окрім того, жодним правовим актом не передбачено, що органи Державної казначейської служби України повинні нести цивільно-правову відповідальність, а тим паче солідарну відповідальність як того вимагає позивач, за неправомірні дії органів державної влади, в даному випадку - Прокуратури м. Краматорська Донецької області. Крім того, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. Договір між ГУДКСУ у Донецькій області та позивачем не укладено. Разом з тим, солідарна відповідальність застосовується у випадках заподіяння шкоди декількома особами та встановлення вини цих осіб. ГУДКСУ у Донецькій області шкоди позивачеві не заподіювало, вина не встановлена та відшкодовувати моральну шкоду не повинно. Отже, законні підстави для стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області моральної шкоди відсутні. В позовній заяві йдеться про те, що на думку позивача шкода завдана йому безпосередньо органом прокуратури міста Краматорська у Донецькій області, а точніше її службовими особами, які проводили досудове слідство у кримінальному провадженні № 42013050390000038 порушеному за ознаками злочину передбаченому ст. 364 ч.3 КК України. Тому, за наявності правових підстав кошти підлягають відшкодуванню безпосередньо з органу, діями якого завдано шкоду. Виходячи зі ст. 2 Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади» органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування, яке здійснюється в межах коштів, передбачених на утримання органів державної влади Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік». Згідно зі ст. 52 Закону України «Про Прокуратуру» фінансування органів прокуратури також здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Оскільки Прокуратура України та її структурні підрозділи утримуються за рахунок бюджетних коштів, то кошти на його рахунок є саме державними. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього При вирішуванні питання про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в ї заподіянні. В матеріалах позову не містяться докази завданої йому моральної шкоди, не доведено чим підтверджується ті негативні явища, які сталися, як він вважає, внаслідок незаконних дій органу прокуратури міста Краматорська у Донецькій області по вирішенню заяви щодо дій слідчого міліції. Просить суд відмовити в задоволенні вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди щодо її стягнення з Головного Управління Державної казначейської служби України у Донецькій області. Представник Державної казначейської служби України [PERSON] був допитаний в порядку окремого доручення Печерським районним судом м. Києва 07.11.2014 року та надав письмові заперечення, відповідно до яких Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Державна казначейська служба України є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Тобто, Державна казначейська служба України виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 ЦК України. Водночас, відповідно до частини 2 статті 2 ЦК України самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна. Відповідно до частини 2 статті 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов'язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад. Казначейство не уособлює Державу як «власника» відповідних бюджетних коштів. Тому на Казначейство не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню шкоди, яка, як стверджує у позовній заяві заподіяна йому з вини органів внутрішніх справ України. Враховуючи компетенцію Казначейства та органів прокуратури України, жодні правові зв'язки Казначейства з позивачем не виникали і не могли виникнути, а спірні правовідносини виникли виключно між позивачем і органами прокуратури України. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з позивачем і жодної шкоди позивачеві не завдало, а тому Казначейство не повинно нести обов'язок з відшкодування будь-якої шкоди позивачу. Підставою деліктної цивільно - правової відповідальності Держави є наявність у діянні органу державної влади складу цивільного правопорушення, що включає: протиправність (незаконність) рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади; наявність шкоди; наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди і шкодою, що настала (п.5 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відсутність хоча б однієї складової цивільного правопорушення виключає відповідальність держави у вигляді обов'язку відшкодувати шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади. Позивачем не подано достатніх доказів, які підтверджують завдання йому будь-якої моральної шкоди. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Просять в позові до Державної казначейської служби України відмовити в повному обсязі. Прокурор прокуратури м. Краматорська Сущенко В.А. в судовому засіданні заявлені вимоги позивача не визнав та суду пояснив,що прокуратура м. Краматорська є неналежним відповідачем у цивільній справі через те, що: - прокуратура м. Краматорська не є юридичною особою, у зв'язку з чим не володіє цивільною процесуальною правоздатністю та дієздатністю. Так, прокуратура м. Краматорська не має власного майна, розрахункового рахунку, не виступає самостійним учасником цивільних, господарських та інших відносин з третіми особами. - кримінальне провадження за фактом фальсифікації слідчим Апанасенком К.Ф. матеріалів розслідування дорожньо-транспортної пригоди з жовтня 2013 року перебуває в провадженні слідчого третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області. Так, наказом Генерального прокурора України від 07 жовтня 2013 року № 104ш оптимізовано структуру та штатний розпис слідчого апарату прокуратури Донецької області шляхом скорочення посад слідчих прокуратури. У структурі та штатному розписі прокуратури Донецької області утворено слідче управління у складі п'яти слідчих відділів. Провадження за вказаним фактом передано третьому слідчому відділу слідчого управління прокуратури Донецької області. 21 лютого 2014 року кримінальне провадження за фактом фальсифікації слідчим Апанасенком К.Ф. матеріалів дорожньо-транспортної пригоди закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 366 КК України. В прокуратурі м. Краматорська вказане провадження не перебуває, процесуальне керівництво та інші процесуальні дії за ним прокуратурою міста не здійснюються; - кримінальне провадження за фактом ДТП за участю позивача [PERSON] було спрямовано до СВ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області лише 30 серпня 2013 року. До цього часу кримінальне провадження перебувало у СВ СУ ГУМВС України в Донецькій області, процесуальне керівництво здійснювалось прокуратурою Донецької області. ДКСУ та ГУДКСУ в Донецькій області є самостійними юридичними особами, які не несуть відповідальності за дії, бездіяльність та рішення органів державної влади, а здійснюють лише казначейське обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. [PERSON] та [PERSON] є працівниками органу державної влади, юридичної особи - прокуратури Донецької області, яка несе відповідальність за дії, бездіяльність та рішення її працівників. Визначені позивачем відповідачі не відповідають за дії, бездіяльність та рішення прокуратури Донецької області. Позивачем неправильно визначено зміст позову, а саме солідарне стягнення коштів з співвідповідачів. Відповідно до статті 4 Закону, відшкодування шкоди у випадках, передбачених Законом, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Вимога про стягнення коштів з співвідповідачів, а не бюджету, не відповідає законодавству та задоволенню не підлягає. Крім того, встановлення солідарного обов'язку відповідачів суперечить статтям 540, 541, 1190 ЦК України, за якими якщо у зобов'язанні беруть участь кілька боржників, кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Встановлення солідарного обов'язку допускається лише у разі, якщо шкоду завдано спільними діями, що підлягає доведенню позивачем. Позовні вимоги про визначення судом відповідальності відповідачів у частці відповідно до ступеня їх вини суперечить засадам диспозитивності та змагальності сторін. Згідно з частинами 3, 4 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. В силу частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тобто, обов'язок доведення перед судом обґрунтованості власних вимог та необхідності використання певного способу захисту покладений саме на позивача. Аналогічно невідповідними законодавству є позовні вимоги про експертне визначення розміру моральної шкоди. Більш того, за твердженням позивача, він не може самостійно встановити наявність такої шкоди та її розмір, що не виключає навіть її відсутність. Наведене свідчить про ігнорування позивачем вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України та обґрунтування заявлених вимог припущеннями. Позивач стверджує, що рішення слідчих прокуратури м. Краматорська про закриття кримінального провадження за його заявою про фальсифікацію слідчим Краматорського МВ [PERSON]. доказів, відмови у порушенні кримінальної справи за фактом ДТП, є незаконним. Однак, зазначені постанови слідчих оскаржувалися позивачем у апеляційному порядку та відмінені через неповноту проведення досудового слідства. В жодній з ухвал апеляційного суду не зазначено, що в діях слідчого Краматорського МВ наявні ознаки кримінального правопорушення. При цьому, досудове розслідування визнано неповним через те, що позивач не допитаний, не перевірені всі його доводи. Однак, сам позивач [PERSON] ухиляється від явки та відмовляється від участі у проведенні процесуальних дій, здійсненні кримінального провадження. Зловживаючи процесуальними правами, позивач затягував досудове розслідування та, у подальшому використав як підставу для скасування постанов про закриття кримінального провадження через відсутність його показань та штучне порушення розумних строків. Більш того, виходячи з положень ст. 15 ЦПК України, питання законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, яким є відповідач - прокуратура м. Краматорська - при виконанні ним повноважень, визначених законодавством, не може бути вирішено в порядку цивільного судочинства. Зазначені питання повинні вирішуватись виключно адміністративним судом, як це передбачено ст. 17 КАС України, яка встановлює, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень управлінських функцій. Законодавством встановлений вичерпний перелік випадків для відшкодування моральної шкоди у справах даної категорії. Так, відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду регламентовано положеннями Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР, Наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» від 04.03.1996 № 6/5, 3, 41. Виходячи з положень наведених нормативно-правових актів, зокрема статей 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позовні вимоги [PERSON] не відносяться до переліку випадків та підстав для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до а. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В матеріалах позовної заяви не містяться докази завданої позивачу моральної шкоди, не доведені та не підтверджені ті негативні явища, які сталися, як вважає позивач, внаслідок незаконних, на думку позивача, рішень, дій або бездіяльності прокуратури м. Краматорська за наслідком розгляду та вирішення його заяви щодо дій слідчого МВ ГУМВС України в Донецькій області. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до п 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час прийняття рішення суд, зокрема, вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. З огляду на викладене, позивачем [PERSON] не надано суду достатнього та належного обґрунтування заявлених вимог. В судовому засіданні співвідповідач [PERSON] суду пояснив, що він з позовом не згодний . Позивачем неналежно визначено його у якості відповідача, бо відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов'язків. Він є працівником органу державної влади, юридичної особи - прокуратури Донецької області, яка несе відповідальність за дії, бездіяльність та рішення її працівників. Позивачем стверджено, що рішення про закриття кримінального провадження за його заявою про фальсифікацію слідчим Краматорського МВ [PERSON]. доказів, відмови у порушенні кримінальної справи за фактом ДТП є незаконним. Зазначені постанови, які відмінені апеляційними судами через неповноту проведення досудового слідства. В жодній з ухвал апеляційного суду не зазначено, що в діях слідчого Краматорського МВ наявні ознаки кримінального правопорушення. При цьому, досудове розслідування визнано неповним через те, що позивач не допитаний, не перевірені його доводи. Однак, сам позивач [PERSON] ухилявся від явки та відмовлявся від участі у проведенні процесуальних дій, здійсненні кримінального провадження. Зловживаючи процесуальними правами, позивач затягував досудове розслідування ,що у подальшому використав як підставу для скасування постанов та штучне порушення розумних строків. Виходячи з положень ст.15 ЦПК України, питання законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень , яким є відповідач-прокуратура - при виконанні ним повноважень, визначених законодавством, не може бути вирішено і порядку цивільного судочинства, бо ці питання вирішуються виключно адміністративним судом. В адміністративному порядку дії та рішення прокуратури незаконними не визнано. В позовній заяві не містяться докази завданої позивачу моральної шкоди, не доведені та не підтверджені ті негативні явища, які сталися, як вважає позивач, внаслідок незаконних, на думку позивача рішень, дій або бездіяльності прокуратури м. Краматорська. Крім того позивач не є потерпілим по справі. Просить відмовити в позові в повному обсязі. В судове засідання співвідповідач [PERSON]. не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу без нього, надав заперечення в яких пояснив, що він вважає вимоги позивача незаконними , необґрунтованими, досудове розслідування визнано неповним через те, що позивач не допитаний, не перевірені його доводи. Однак, сам позивач [PERSON] ухилявся від явки та відмовлявся від участі у проведенні процесуальних дій, здійсненні кримінального провадження. Зловживаючи процесуальними правами, позивач затягував досудове розслідування ,що у подальшому використав як підставу для скасування постанов та штучне порушення розумних строків. Кримінальне провадження на теперішній час відносно слідчого [PERSON]. закрито. Він вважає , що позов не підлягає задоволенню. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні позивач стверджував, що йому рішеннями слідчих прокуратури прийнятими за результатами розгляду його заяви про вчинення слідчим Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області протиправних дій в фальсифікації доказів щодо не порушення кримінальної справи за фактом ДТП, яка сталася за його участі 30.12.2010 року, було порушено його право на захист від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. На його думку ці обставини спричинили йому моральну шкоду, з розміром якої він визначитися не може. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України, Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно до ст. 1166 ЦК України Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно до ст.1167 ЦПК України . Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,встановлених частиною другою цієї статті. Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішенням, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових обов'язків згідно зі ст.1172 УК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах. Статтею 54 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що юридичними особами є Генеральна прокуратура України і підпорядковані їй прокуратури. Таким чином, враховуючи положення ст.6 Закону України «Про прокуратуру» належним відповідачем є прокуратура Донецької області. Суд вважає, прокуратура м. Краматорська є неналежним відповідачем у цивільній справі через те, що: прокуратура м. Краматорська не є юридичною особою, у зв'язку з чим не володіє цивільною процесуальною правоздатністю та дієздатністю. Так, прокуратура м. Краматорська не має власного майна, розрахункового рахунку, не виступає самостійним учасником цивільних, господарських та інших відносин з третіми особами. Належним відповідачем повинна виступати прокуратура Донецької області. Суд в судовому засіданні поясняв ці обставини позивачу і згідно до ст.33 ЦПК України поясняв, що він має право заявити клопотання про залучення до справи належного відповідача, на що [PERSON] не погодився. Суд за власною ініціативою це робити не може згідно до ст.33 ЦПК України. Кримінальне провадження за фактом фальсифікації слідчим Апанасенком К.Ф. матеріалів розслідування дорожньо-транспортної пригоди з жовтня 2013 року перебуває в провадженні слідчого третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області, як пояснив представник прокуратури м. Краматорська. В прокуратурі м. Краматорська вказане провадження не перебуває, процесуальне керівництво та інші процесуальні дії за ним прокуратурою міста не здійснюються. ДКСУ та ГУДКСУ в Донецькій області є самостійними юридичними особами, які не несуть відповідальності за дії, бездіяльність та рішення органів державної влади, а здійснюють лише казначейське обслуговування бюджетних коштів, оскільки казначейства жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з позивачем і жодної шкоди позивачеві не завдавало, а тому казначейство не повинно нести обов'язок з відшкодування будь-якої шкоди позивачу. Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. [PERSON] та [PERSON] є працівниками органу державної влади, юридичної особи - прокуратури Донецької області, яка несе відповідальність за дії, бездіяльність та рішення її працівників. Визначені позивачем [PERSON] відповідачі не відповідають за дії, бездіяльність та рішення прокуратури Донецької області. В матеріалах справи не містяться докази завданої позивачу моральної шкоди, не доведені та не підтверджені ті негативні явища, які сталися, як вважає позивач, внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності прокуратури м. Краматорська за наслідком розгляду та вирішення його заяви щодо дій слідчого МВ ГУМВС України в Донецькій області, по цій справі позивач [PERSON] не є потерпілим. Позовні вимоги про визначення судом відповідальності відповідачів у частці відповідно до ступеня їх вини суперечить засадам диспозитивності та змагальності сторін. Згідно з частинами 3, 4 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. В силу частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доведення перед судом обґрунтованості власних вимог та необхідності використання певного способу захисту покладений саме на позивача. Таким чином, суд вважає, вимоги позивача є безпідставними , такими, що не мають ґрунтовного підтвердження доказами, звернені не до того кола відповідачів, тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed