Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14 вересня 2016 року приблизно о 8год. 20хв. [PERSON] трьома пострілами належної йому мисливської рушниці ОП-СКС №КИ 7028 на території тракторної бригади застрілив двох належних йому мисливських собак породи «Західносибірська лайка» по кличці «Байра» тавро №0362Г23 та «Вєтєр», тавро № 1992А17, які мали багато нагород. Крім того, на собаці «Байра» знаходився навігаційний ошийник вартістю 5500 грн., який [PERSON] з неї зняв після вбивства. Таким чином відповідачем йому було спричинено матеріальну шкоду яку він оцінює в 38219 грн.. Крім того, в результаті цих подій в позивача погіршилось самопочуття, він тривалий час не міг керувати свої діями, в нього погіршився сон через перенесений стрес, погіршилась атмосфера злагоди в його сім`ї, внаслідок чого він звертався в лікарню. З 26 вересня по 12 жовтня 2016 року він перебував на лікуванні у Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні та поніс витрати на лікування внаслідок пережитого стресу в розмірі 1219,64 грн.. Спричинену йому моральну шкоду втратою собак він оцінює в 100000грн., які також просить стягнути з відповідача. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав наведених в ньому. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили суд в його задоволенні відмовити за безпідставністю. Крім того, відповідач пояснив, що 14 вересня 2016 року якісь дві собаки прибігли до нього на подвір`я та напали на його дружину і птицю. Він, взявши свою мисливську рушницю - карабін з оптикою, вистрелив в сторону собак, однак вони побігли далі. на тракторну бригаду і він побіг за ними. Там він ще вистрелив два рази. Собак позивача він не вбивав і прицільно в них не стріляв. Вони порозбігались в різні сторони. Навігаційний ошийник він взагалі не бачив і його не брав. Пізніше він бачив в полі біля с.Іванчани Збаразького району собаку схожу на одну із собак позивача, оскільки він бачив їх на фотографіях, які [PERSON] порозвішував з метою знайти собаку. Допитаний в суді свідок [PERSON] показав, що він працює лікарем-серологом 1 категорії лабораторії ветеринарної медицини Збаразької ветлікарні. 19 вересня 2016 року начальник ветлікарні [PERSON] сказав йому, що потрібно скрити собаку, що він і зробив склавши акт загибелі тварини. Документи на собаку він не перевіряв і записав усі дані зі слів [PERSON]. Дату загибелі собаки йому також сказав власник. Він таке скриття тварини робив вперше і це не входить в його обов`язки. [PERSON] сказав йому, що собаку вбили із нарізної зброї і тому в акті він так і написав. [PERSON] та позивач не були присутні при скриті собаки, вони лише потім підписали акт. Як правильно оформити огляд трупа тварини йому також не відомо і він не має спеціальних криміналістичних знань для надання такого висновку. Заслухавши учасників судового розгляду, свідка [PERSON], дослідивши наявні докази в межах позовних вимог, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. При цьому суд виходив з наступного. [PERSON] дійсно є власником мисливських собак породи «Західносибірська лайка» по кличці «Байра» тавро № 0362Г23 та «Вєтєр» тавро 1992А17 (а.с.10, 23) Згідно акту загибелі тварин від 19 вересня 2016 року собака з інвентарним номером 0362Г23 мастю сірою з білим загинула 14 вересня 2016 року внаслідок пошкодження черевної стінки, а також пошкодження кишечника та великої крововтрати, що виникли від поранення кулею від нарізної зброї (а.с.16). Однак вказаний акт не є належним доказом і не несе будь-якого доказового значення, так як складений з порушеним вимог закону та відповідно до показів свідка [PERSON], який складав вказаний акт, він не мав на це повноважень та спеціальних знань, щоб зробити зазначений в ньому висновок. Причину загибелі собаки він зазначив зі слів позивача, як і час її загибелі. Крім того, як на один із доказів того, що саме [PERSON] застрелив собак [PERSON] його представник посилається на пояснення відповідача від 15 вересня 2016 року даних в ході розгляду вказаного інциденту працівниками поліції в яких [PERSON] вказував, що стріляв у собак на території тракторної бригади, внаслідок чого одна собака впала, він побіг за іншою собакою, яка побігла до його подвір`я, однак її там не було. Коли він повернувся на трактору бригаду, то першої собаки також не було. Вказані пояснення [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки вони не несуть будь-якого доказового значення для вирішення даного спору і в них не зазначено, що він здійснював постріли саме в належних [PERSON] собак і застрелив їх. Крім того, в ході дослідження в судовому засіданні компакт-диску із відеозаписом телепередачі «Що робити» калану ТТБ також не було не було встановлено зазначених у позові обставин. Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2016 року встановлено, що [PERSON] 14 серпня 2016 року здійснив постріл із належної йому мисливської нарізної зброї «ОП-СКС» № КН7028 клб.7,62, в населеному пункті, а саме, поблизу тракторної бригади с.Доброводи Збаразького району. Однак з неї не вбачається та не встановлено, що [PERSON] стріляв в собак позивача та застрелив їх (а.с.14а). Будь-яких інших доказів, які б доводили, що відповідач застрелив собак позивача з належної йому мисливської рушниці в судовому засіданні стороною позивачів не представлено та судом не здобуто. Враховуючи те, що позивачем не доведено, що саме внаслідок дій [PERSON] загинули належні позивачу собаки, інші факти такі, як вартість собак, спричинення моральної шкоди встановленню не підлягають, оскільки немає підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] вчиняв постріли в якихось собак, однак позивачем не доведено, що саме він влучив і застрелив належних йому собак породи «Західносибірська лайка» по кличці «Байра» та «Вєтєр». Не доведено також, що відповідач незаконно заволодів навігаційним ошийником. Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю, оскільки позивачем не представлено жодних належних доказів, які б свідчили, що саме відповідач зі своєї мисливської рушниці застрелив належних позивачу собак, а тому і немає підстав для відшкодування матеріальної шкоди і, як наслідок, моральної шкоди. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed