Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до Гадяцької міської радипровизнання права власності. У позовній заяві позивач вказує, що 07.08.1976 було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON]. 20 квітня 1999 року дружина придбала квартиру за адресою: [ADDRESS], а [INFO] померла. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді ? частини вказаної квартири. Він фактично прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки на час її смерті проживав разом з нею. З метою оформлення документів на спадкове майно позивач звернувся до приватного нотаріуса Ямпольської С.М., але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що ним не надано зареєстровані правовстановлюючі документи на квартиру, оскільки спадкодавцем не було нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, згідно вимог закону. Тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 20.04.1999 квартири за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним право власності на вказану квартиру, ? частина якої фактично належить йому, а інша ? частина належала померлій дружині. Позивач [PERSON] та його представник по довіреності [PERSON] у судове засідання не з'явилися, направили заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Гадяцької міської радив судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника міської ради, проти задоволення позову позивача не заперечує. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та приватний нотаріус Ямпольська С.М. у судове засідання також не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову [PERSON] не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Гадяцької міської ради про визнання права власностіпідлягають до задоволення, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1976 року. [PERSON] померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть від 21.11.2012, видане Відділом ДРАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 22.11.2016 № 02-22/408, померла [PERSON] була зареєстрована станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS], разом з чоловіком [PERSON] та синами [PERSON], [PERSON] Інших зареєстрованих осіб станом на [INFO] не значилось. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольської С.М. від 17.01.2017 № 91/01-16, після померлої [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON], інші особи із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не звертались. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно договору купівлі-продажу від 20.04.1999 № НГ-38, укладеного на Українській універсальній біржі, вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила нерухоме майно: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до додатку № 1 до розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 20.05.2016 № 206 Про перейменування топонімічних назв у населених пунктах області, в [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. За даними технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 11.11.2016, власником вказаної квартири є [PERSON] 30.12.2016 приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольська С.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з невідповідністю посвідчення договору купівлі-продажу квартири Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначила, що угоди, зареєстровані на товарній біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а також одна із сторін договору була неповнолітньою особою, тому вказаний договір купівлі-продажу не підпадає під дію Закону України «Про товарну біржу». Згідно ст. 224 ЦК Української РСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 227 ЦК Української РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На виконання вимог ч. 2 ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу квартири від 20.04.1999 № НГ-38 був зареєстрований в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації про що зроблений запис в реєстрову книгу № 30 за реєстровим № 3448 та відповідні відомості про нового власника [PERSON] були внесені в технічний паспорт на квартиру. Статтею 227 ЦК України передбачалась обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» , не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на травень 1999 року не суперечила чинному законодавству. Зі змісту заяв третіх осіб - продавців квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не заперечують проти позову позивача, слідує, що покупець [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу квартири, договір відповідно до вимог ч. 2 ст. 227 ЦК Української РСР зареєстрований в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації, у передбаченому законом порядку договір купівлі-продажу, з підстав недотримання нотаріальної форми, судом не визнавався недійсним, тому [PERSON] на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК Української РСР і ст. 49 Закону України «Про власність» набула право власності на спірну квартиру і правомірно володіла нею. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦК України, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] за час шлюбу з позивачем [PERSON], тому, враховуючи положення ст. 60 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 370 ЦК України, виходячи із принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, позивачу фактично належить ? частина вказаної квартири. Враховуючи те, що у позивача відсутній інший спосіб захистити свої майнові інтереси та прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті дружини, суд вважає можливим здійснити захист його прав та інтересів шляхом визнання договору купівлі-продажу квартири № НГ-38 від 20.04.1999 дійсним та визнати за ним право власності на вказану квартиру, ? частина якої належить йому фактично, а інша ? її частина лишилась у спадок від дружини [PERSON], оскільки наявність підстав для цього підтверджується зібраними по справі доказами. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved