Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

До Снятинського районного суду Івано-Франківської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В позові вказано, що під час перебування в шлюбі позивачка та відповідач придбали транспортний засіб легковий автомобіль Daewoo Nexia д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований на ім`я відповідача. Позивачка просила суд визнати за нею право на 1/2 частки вказаному транспортному засобі та компенсувати вартість цієї частки. Згодом позивачка подала суду заяву про зміну позову та просила визнати за нею право на 3/4 частки у спірному транспортному засобі та одночасно присудити на її користь стягнення з відповідача вартості такої частки. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та надала суду пояснення про те, що під час перебування в шлюбі з відповідачем вони придбали спірний транспортний засіб. Однак матір позивачки перебувала за кордоном та передавала позивачці грошові кошти, які вона використовувала для сплати позики, яку в свою чергу було використано для придбання спірного автомобіля. За таких обставин позивачка вважає, що її матір взяла участь у придбанні автомобіля. Крім цього позивачка надала суду пояснення про те, що відповідач не брав в утриманні їх дитини і не здійснює цього і на даний час, а тому збільшила позовні вимоги та просила суд при поділі спільного з відповідачем майна відступити від принципу рівності часток і визнати за нею право на 3/4 частки в спірному автомобілі та присудити на її користь стягнення з відповідача вартості 3/4 частки в спірному майні. Також при визначенні частки компенсації вартості спірного майна позивачка просила врахувати не дійсну вартість майна на час розгляду спору, а його вартість на час придбання та витрати на користування кредитом і його погашення. В судовому засіданні відповідач визнав позов частково, а саме: визнав факт придбання автомобіля під час перебування в шлюбі з позивачкою та визнав, що повинен сплати на користь відповідачки половину дійсної вартості спірного майна на час розгляду спору в сумі 19090 гривень. Відповідач заперечив позов в частині присудження позивачці 3/4 вартості майна, оскільки надані нею пояснення про не виконання ним обов`язку щодо утримання їх дитини не відповідають дійсності. Представник відповідача заперечив позов в частині одночасного визнання права власності на частку в спірному майні та присудження стягнення її вартості на користь позивачки. Судом встановлено, що відповідно до інформації Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів м. Коломиї, Коломийського, Городенківського та Снятинського районів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області спірний транспортний засіб зареєстровано на відповідача. Позивач та відповідачка визнали обставину придбання спірного автомобіля під час їх перебування в шлюбі, що відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до показань свідка [PERSON] матір позивачки передавала їй грошові кошти. При цьому позивачка надала суду пояснення про те, що вона також використовувала їх і на оплату позики. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [INFO] у позивачки та відповідача народилась донька Діана. Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 22/08/2013 р. шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Відповідно до кредитного договору між відповідачем та ПАТ «Приватбанк» банк надав відповідачу позику до 13/03/2014 р. в сумі 10886,42 доларів США для купівлі автомобіля. Відповідно до акту про незалежну оцінку спірного автомобіля від 26/02/2014 р. вона становить 38180 гривень. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином вимога позивачки про врахування не дійсної вартості спірного майна, а його вартості на момент придбання та з урахуванням вартості позики, яка була використана для придбання майна позбавлена правових підстав. Відповідно до п. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. В п. 2 ст. 70 СК України вказано, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Однак позивачка не подала суду жодних доказів того, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. При цьому відповідач заперечив такі пояснення позивачки. Також в позові позивачка вказала, що під час спільного проживання відповідач отримував заробітну плату ,якої їм для проживання не вистачало. Отже вказані доходи відповідача він все ж використовував на потреби сім`ї. Отже позивачка надала суду взаємно суперечливі пояснення, які суд оцінює критично. Крім цього позов містить інші взаємно суперечливі вимоги. Так, позивачка просить відступити від принципу рівності часток в майні подружжя, визнавши за нею право власності на 3/4 частки в спірному майні та одночасно присудити їй компенсацію вартості вказаної частки, що своїм правовим наслідком має припинення права на відповідну частку. При цьому позивачка без відповідних на те правових підстав просила суд присудити їй компенсацію вартості 3/4 часток, а не передати їй спірний автомобіль і присудити компенсацію вартості частки відповідача, що є значно меншою і складає на її думку 1/4 частину. Вказані прохання позивачки прямо суперечать положенням ст. 365 ЦК України, а тому не можуть бути здійснені судом. Таким чином позивачка зловживає своїм правом на звернення до суду, заявляючи одночасно вимогу про визнання за неї права на 3/4 частки та додатково до цього присудження їй вартості вказаних часток. Відповідно до п. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. В п. 3 ст. 16 ЦК України вказано, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Отже судом встановлено, що при поділі спірного автомобіля частки позивачки та відповідача в ньому є рівними. За умов згоди відповідача на компенсацію позивачці вартості 1/2 частки в спірному автомобілі саме такий розмір і підлягає компенсації. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 13, 16, 357, 365 ЦК України, ст. 70 СК України суд, -

Outcome: partial