Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернувся [PERSON] та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані: [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина, [PERSON] син, [PERSON] дочка, [PERSON] онука, [PERSON] онук. Останній в квартирі зареєстрований, але не проживає тривалий час. Місце його знаходження не відоме. Реєстрація відповідача за спірною адресою є формальною. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.04.2016 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Жовтневий районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишено без руху, наданий час для усунення недоліків. (а.с. 32) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.05.2016 року провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Жовтневий районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відкрито, призначено судове засідання. ( а.с. 48) 22.07.2016 року від [PERSON] до суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої він просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . ( а.с. 98-100 ) Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.12.2016 року відмовлено у відкриття апеляційного провадження [PERSON] на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 травня 2016 року. ( а.с. 136) Постановою Верховного Суду від 03.04.2019 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року залишено без змін. ( а.с. 180-184) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року вирішено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Жовтневий районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням розглянути в порядку спрощеного позовного провадження за правилами, передбаченими Главою 10 ЦПК України. Призначено справу до розгляду в судове засідання. (а.с. 192-193) Ухвалою суду від 12.11.2019 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, задоволено клопотання позивача про допит в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Дорохов О.П. заявлений позов підтримали, дали пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. 3-ті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, надали заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність. Представник 3-тьої особи Жовтневого районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся, причину неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 2000 року , реєстраційний № [NUMBER] на праві спільної сумісної власності належить гр.гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . ( а.с. 139) Відповідно до ч. 1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно довідки з місця проживання від 01.03.2016 року за № 418 та довідки про зареєстрований у житловому приміщенні осіб від 19.09.2019 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . ( а.с. 22) В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач його онук, він хоча і зареєстрований у спірній квартирі, однак в ній ніколи не проживав, нею не цікавився, комунальні послуги не сплачував. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Реєстрація відповідача за спірною адресою носить формальний характер. Як вбачається з відповіді Жовтневого відділення поліції (м. Харків) Київського відділу поліції (м. Харків) Головного управління національної поліції в Харківській області від 14.03.2016 року, під час бесіди з мешканцями будинку [ADDRESS] було [ADDRESS] , що в квартирі [ADDRESS] проживає гр. [PERSON] , 1950 року народження, з собакою. Гр. [PERSON] мешканці не знають, в квартирі [ADDRESS] такий не проживає. При перевірці помешкання гр. [PERSON] чужих речей виявлено не було. (а.с. 23) Даний факт також зафіксований у висновку за заявою [PERSON] від 16.03.2016 року. (а.с. 24) Згідно довідки Харківської поліклініки №24, [PERSON] , 1997 року народження, до поліклініки №24 за допомогою не звертався. ( а.с. 26) Дані ствердження позивача об`єктивно підтверджуються актом від 08.04.2019 року, який складений у присутності двох свідків, в якому зафіксовано, що фактично з моменту народження [PERSON] , 1997 року народження і до теперішнього часу в квартирі [ADDRESS] не проживає, його особисті речі та побутові приналежності в квартирі відсутні. Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що вони є сусідами позивача, проживають в одному тамбурі. Відповідача за спірною адресою вони ніколи не бачили. Свідки неодноразово бували в квартирі позивача, однак особистих речей відповідача в ній не бачили. Свідок [PERSON] також пояснив, що за його участю складався акт від 08.04.2019 року щодо не проживання [PERSON] за спірною адресою, обставини, які в ньому зафіксовані відповідають дійсності. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У зв`язку з тим, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, будь-якої домовленості стосовно цього між ним та власниками квартири не має, суд приходить до висновку, що вимоги позивача відповідають вимогам закону, а тому підлягають безумовному задоволенню. У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved