Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

До Кузнецовського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] з вимогами до ПАТ «Платинум Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), у якій з урахуванням уточнень просив: -визнати протиправним неповернення ПАТ «Платинум Банк» вкладу відповідно до договору від 29.11.2013 року після закінчення строку дії договору; -визнати протиправним видачу йому депозиту за договором від 29.11.2013 року частинами та у гривні у період з 01.12.2014 року до 08.04.2015 року; -стягнути з ФГВФО на його користь кошти у сумі 395,13 доларів США, як відсотки за час користування його коштами. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно депозитного договору № IB.USD.418041.1281 від 29.11.2013 року [PERSON] розмістив у ПАТ «Платинум Банк» вклад у сумі 20\~100 доларів США терміном на 12 місяців + 2 дні з щомісячною сплатою відсотків. 25.11.2014 року та 26.11.2014 року позивач подав до ПАТ «Платинум Банк» заяви про повернення банківського вкладу по спливу терміну 01.12.2014 року. Проте, відповідач ПАТ «Платинум Банк» вклад не повернув, а виплачував частинами, нерегулярно та у гривнях. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, уточнив та пояснив, що протиправність дій ПАТ «Платинум Банк» проявляється у тому, що 24.11.2014 року він звернувся з листом до банку про повернення всієї суми вкладу. Банк отримав лист 28.11.2014 року. Проте, коли його представник [PERSON] звернувся до банку 01.12.2014 року щоб отримати всю суму депозиту йому видали лише 132 долари США. Решту суму вкладу банк видавав частинами до 07.04.2015 року. Вважає, що за період з 01.12.2014 року до 07.04.2015 року ПАТ «Платинум Банк» повинен сплатити відсотки за користування його коштами виходячи з відсоткової ставки 11,1% річних, як то передбачено договором депозиту. Просив застосувати правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс13. Від відповідача ФГВФО надійшли письмові заперечення на позов, у якому просили закрити провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Від ПАТ «Платинум Банк» надійшов письмовий відзив, у якому просить відмовити повністю у задоволенні позову [PERSON] У відзиві визнає, що між ним та позивачем укладений договір банківського вкладу № IB.USD.418041.1281 від 29.11.2013 року, відповідно до якого позивач розмістив в ПАТ «Платинум Банк» гроші у сумі 20\~100 доларів США на строк з 29.11.2013 року до 01.12.2014 року. Відповідно до умов договору вкладу, банк повинен був перерахувати нараховані проценти за вкладом та повернути вклад в дату повернення вкладу на рахунок позивача, вказаний в договорі вкладу. Таким чином, на виконання договору вкладу ПАТ «Платинум Банк» 01.12.2014 року повернув вклад на рахунок позивача. Після цього на виконання розпоряджень позивача банк повертав кошти частинами з його рахунку. Вказує, що з 24.02.2017 року, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Платинум Банк». Зазначає, що у позивача на рахунках, відкритих в ПАТ «Платинум Банк», станом на дату початку процедури виведення ФГВФО банку з ринку, обліковувались кошти у сумі 5,91 грн., які фонд, відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не відшкодовує. Визнав, що позивач звернувся до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» із заявою про включення її до реєстру кредиторів ПАТ «Платинум Банк» в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст. 52 цього Закону, вимоги позивача підтягатимуть задоволенню в порядку 7 черги. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в останнє судове засідання не з?явились, про причини неявки не повідомили, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Повістка про виклик представника позивача [PERSON] повернулась до суду за закінченням строку зберігання. На підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності. Представники ПАТ «Платинум Банк» та ФГВФО, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з?явились, про причини неявки не повідомили. На підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що 24.10.2012 року між відповідачем ПАТ «Платинум Банк» та позивачем [PERSON] як клієнтом, укладений договір банківського рахунку. Відповідно до п. 1.1 цього договору банк відкриває клієнту поточний рахунок в національній валюті України та/або в іноземній валюті № 26202724951901, на який зобов?язується приймати та зараховувати грошові кошти, що надходять клієнту, для зберігання і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів. Обставина укладення такого договору підтверджується його копією, дослідженою у судовому засіданні. Зі змісту копії договору про надання послуг дистанційного обслуговування клієнтів фізичних осіб в Системі Platinum Click № ІВ.03858 від 24.10.2012 року укладеного між ПАТ «Платинум Банк» як банком та [PERSON] як клієнтом випливає, що предметом договору є надання банком клієнту доступу до Системи Platinum Click та з метою ініціювання клієнтом банківських операцій здійснює його дистанційне обслуговування. Для здійснення банківських операцій за допомогою Системи Platinum Click клієнт використовує дистанційні розпорядження в електронній формі. Крім того, сторонами визнається та підтверджується копією дистанційного розпорядження, укладення між позивачем [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» договору про розміщення депозитного вкладу від 29.11.2013 року. Відповідно до договору депозитного вкладу дата надання дистанційного розпорядження 29.11.2013 року, номер дистанційного розпорядження IB.USD.418041.1281. Зі змісту п. 1 цього договору вбачається, що депозитний продукт USD Platinum Click Готівка щомісяця, сума вкладу - 20\~100,00 доларів США, строк зберігання вкладу 12 місяців + 2 дні, дата повернення вкладу 01.12.2014 року, процентна ставка річних 11,1 %, рахунок для повернення суми вкладу та сплати відсотків № 26202724951901/840/USD. Аналізуючи умови договору суд приходить до висновку, що відповідач ПАТ «Платинум Банк» після закінчення строку депозитного вкладу зобов?язався повернути суму вкладу та відсотки на рахунок позивача № 26202724951901/840/USD. Таку обставину не заперечував і представник позивач [PERSON] Проте, він стверджував, що ПАТ «Платинум Банк» після перерахування коштів на рахунок позивача, відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, зобов?язаний був видати вклад повністю на першу вимогу вкладника, в інакшому випадку на його думку договір депозитного вкладу припиняє дію лише у випадку повної виплати суми вкладу. 24.11.2014 року позивач [PERSON] подав до ПАТ «Платинум Банк» письмову заяву про видачу 01.12.2014 року суми вкладу у розмірі 20100 доларів США у валюті вкладу та нараховані відсотки, у зв?язку із закінченням депозитного вкладу. Що підтверджується копією такої заяви, дослідженою у судовому засіданні. Отримання такої заяви відповідачем підтверджується копією фіскального чеку від 25.11.14 та роздруківкою з сайту Укрпошти. Випискою по рахунку поданою ПАТ «Платинум Банк» підтверджується, що 01.12.2014 року відповідач повернув депозит у зв?язку із закінченням строку дії договору, зокрема, за 01.12.2014 року відображено перерахування коштів з рахунку платника [PERSON] № 26354724951901 на рахунок платника [PERSON] № 26202724951901 з призначенням платежу: повернення депозиту у зв?язку із закінченням строку. Договір № ІВ.USD.418041.1281 від 29.11.2013 року. Таким чином, ПАТ «Платинум Банк» виконав умови договору та повернув вклад позивача на його розрахунковий рахунок. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що депозитний договір, укладений 29.11.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», припинив свою дію 01.12.2014 року у зв?язку з його виконанням. Отже, відсутні підстави визнавати його діючим та застосовувати його умови, у тому числі нараховувати відсотки у розмірі 11,1% на кошти, які залишились на розрахунковому рахунку позивача та стягувати такі відсотки. Відповідно до ч.3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов?язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банка відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходиться на його рахунку не допускається. Зважаючи на те, що [PERSON] подав до банку лист, у якому дав розпорядження про видачу йому готівкою всієї суми вкладу у день його закінчення, суд приходить до висновку, що банк протиправно, тобто всупереч вимог ст.ст.1068 та 1074 ЦК України, не видав позивачу грошові кошти з його рахунку. Згідно з випискою по розрахунковому рахунку [PERSON], ПАТ «Платинум Банк» видавав позивачу кошти з його рахунку частинами у різних сумах та з різним періодом між платежами. Остаточну суму коштів він отримав 07.04.2015 року. Зважаючи на те, що позивач неодноразово звертався до банку з вимогою повернути всю суму коштів, що підтверджується копіями його заяв від 23.03.2015 року, від 31.03.2015 року, суд приходить до висновку, що відмова у видачі коштів позивачу та видача коштів частинами у період з 01.12.2014 року до 07.04.2014 року є протиправними. Позивач не довів обставин про протиправність дій ПАТ «Платинум Банк» щодо конвертації його грошових коштів у національну валюту України. Зважаючи на те, що позивач не ставив вимогу про застосування правових наслідків обмеження його права користування коштами, суд, дотримуючись меж розгляду позову, не досліджує такі обставини. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 березня 2017 року у справі № 201/4457/15-ц. Суд не вбачає підстав застосовувати для вирішення спору висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс13. Зі змісту постанови випливає, що відповідач банк після закінчення строку дії договору вкладу зберігав кошти на депозитному рахунку і перерахував на поточний рахунок лише на підставі рішення суду. При цьому позивачі просили стягнути відсотки за період перебування коштів на депозитному рахунку до часу перерахування їх на поточний рахунок відповідача. У той час у спорі, що розглядається позивач просить стягнути відсотки за користування коштами у період перебування їх на поточному рахунку. ФГВФО клопотав про закриття справи у зв?язку з непідсудністю, проте ухвалою Кузнецовського міського суду від 10.01.2018 року, яка набрала законної сили, у задоволенні цього клопотання відмовлено. У зв?язку з цим суд не обґрунтовує відмову у такому клопотанні в рішенні суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial