Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 15.12.2016 року звернувся [PERSON] з вимогами ( згідно уточненої заяви від 29.08.2017 року) стягнення на його користь з Моторного (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування у розмірі 50000 грн.; з [PERSON] матеріальних збитків в розмірі 16086,58 грн. та 25000 моральної шкоди, 5000 гривень на правову допомогу і судовий збір у розмірі 1090 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що в результати дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 14 вересня 2012 року з вини [PERSON], позивачу була заподіяна матеріальна шкода у загальному розмірі 66086,58 грн., яка складається з витрат на відновлюваний ремонт автомобілю у розмірі 41733,04 грн., неустойки у розмірі 23283,54 грн., витрат на проведення авто товарознавчого дослідження - 650 грн., оголошення у газеті 420 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ « Лафорт», та у звязку із ліквідацією даної страхової компанії відповідальність за її зобовязання несе МТСБУ, а розмір матеріальної шкоди яки виходить за розмір страхової виплати, яка зазначена у полісі в розмірі 50000 грн., підлягає стягненню з особи, винної в заподіянні шкоди як і відшкодування заподіяної моральної шкоди, яка оцінена позивачем у 25000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, вважаючи що позовний строк на звернення з вимогами було пропущено з поважних причин намаганням вирішити всі питання зі страховою компанією а потім визначення порядку стягнення шкоди з МТСБУ. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав до суду заяву про застосування строків позовної давності вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди з [PERSON] Представник МТСБУ [PERSON], надавши письмові заперечення, у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав нездійснення позивачем порядку звернення стягнення з ПрАТ « Лафорт» - звернення до господарського суду для включення розміру відшкодування до затвердженого судом реєстру кредиторів. Правовідносини, яки виникли між сторонами та повязані з відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК), а питання відшкодування виплат із страхового фонду регламентовані Законом України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України « Про страхування». Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що\~держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. \~У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання процедури розгляду питання. У відповідності до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другою статті 1187 ЦК визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням ) ( ч.1 ст. 1194 ЦК). Стаття 3 ЗУ « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 статті 22 вищенаведеного Закону встановлене, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Також, статтею 29 ЗУ « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначене, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( п. 39.1 ст. 39 ЗУ « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») . Згідно підпункту «а» пункту 41-2 статті 41 вищезазначеного Закону МТСБУ, за рахунок коштів фонду страхових гарантій , відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Судом встановлено, що 14 вересня 2012 року о 17 годин 45 хвилин на Люстдорфській дорозі в м. Одесі [PERSON], керуючи транспортним засобом Ніссан, д/н [NUMBER], порушив вимоги п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом [PERSON] д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Вина [PERSON] в завданні шкоди джерелом підвищеної безпеки ману ( транспортному засобу) позивача встановлена Постановою Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2012 року по справі №1512/12645/12. Згідно наданого безпосередньо після ДТП [PERSON] полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9788148 цивільна відповідальність останнього на час ДТП була застрахована у ЗАТ « Страхова група « Лафорт», у звязку із чим позивач 19 вересня 2012 року звернувся до даної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, та у звязку із відсутністю будь-якої відповіді неодноразово звертався до регіонального представництва компанії, а після його закриття до центрального офісу. Незважаючи на те, що працівником страхової компанії ще 15 вересня 2012 року було проведено огляд та фотографування пошкодженого автомобіля позивача, жодних рішень щодо встановлення розміру страхового відшкодування страховою компанією не було прийнято. У звязку із бездіяльністю страхової компанії [PERSON] самостійно звернувся до ФОП спеціаліста товарознавця [PERSON] для визначення розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди, сплативши за проведення експертного дослідження 650 грн. ( квитанція №106 ). Згідно висновку №4878 від 15.10.2012 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу позивача, пошкодженого внаслідок ДТП 14 вересня 2012 року, встановлена у розмірі 41733,04 грн. Отримавши даний висновок позивач 22.11.2012 року подав заяву про виплату страхового відшкодування до ПрАТ « СК «Лафорт», знову не отримавши відповідь. Позивач неодноразово звертався до суду із позовними вимогами про стягнення зі страхової компанії « Лафорт» матеріальної шкоди: ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2013 року по справі №520/4041/13ц заява була повернута позивачу у звязку із порушенням територіальної підсудності; ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2013 року по справі №520/6772/13ц позовна заява залишена без розгляду у звязку із повторною неявкою позивача; ухвалою київського районного суду м. )деси від 01 квітня 2013 року по справі №520/3783/13ц, позовна заява повернута позивачу за його заявою; ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2015 року по справі 3520/14034/14ц позовна заява залишена без розгляду у звязку із поданням відповідної заяви. По всім вищезазначеним справам виникало питання про встановлення місцезнаходження та належне повідомлення відповідача - ЗАТ « Страхова група « Лафорт». Згідно даних ЄДРПОУ, 22 лютого 2016 року, внесено запис про державну реєстрацію юридичної особи ПрАТ « СК « Лафорт» №10741170036029485, у звязку із чим цивільну відповідальність по зобовязанням ліквідованої страхової компанії покладається на Моторно(транспортне) страхове бюро України, який був повним членом МТСБУ. Враховуючи вищенаведене суду вважає доведеним у судовому засіданні вимоги про стягнення з Моторного(транспортне) страхового бюро України матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу у сумі 41733,04 грн. Судом не приймається заяви представника МТСБУ щодо застосування строків позовної давності до позовних вимог повязаних з стягненням матеріальної шкоди враховуючи обставини , встановлені в судовому засіданні: неодноразові звернення до суду та відсутність можливості належного повідомлення страхової компанії , яка фактично припинила свою діяльність на час страхового випадку, однак не була офіційно ліквідована до 2016 року. Суд приймає до уваги факт звернення у встановленому порядку та в строки передбачені законодавством потерпілого із заявою про відшкодування страхової виплати до страхової компанії як у 2012 році так і після отримання висновків експерта у 2013 році. Також, у відповідності до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з МТСБУ підлягає стягнення і судові витрати ( витрати на , повязані із проведенням експертизи та сплаченого судового збору) пропорційно розміру задоволених позовних вимог 4590 грн. Одночасно судом вважається недоведеним позовні вимоги щодо стягнення неустойки, у розмірі 14759,58 грн., з МТСБУ та моральної шкоди у розмірі 25000 грн., з [PERSON] Так, згідно вимог ч.1-3 ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні , з боку позивача та його представника, не було наведене належних доказів наявності підстав для стягнення моральної шкоди та її розміру, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог на підставі їх недоведеності. Так само, у судовому засіданні не було належними та припустимими доказами доведене підстави для стягнення з МТСБУ неустойки. На підставі викладеного та

Outcome: partial