Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно 51560 гривень, суму інфляційних витрат, що становить 2633 гривні 78 копійок, 3% річних від простроченої суми, що становить 810 гривень 93 копійок, загалом 55004 гривні 71 копійок. В обґрунтування позову вказує, що між сторонами було укладено договір позики на суму 2000 доларів США, що підтверджується наданою боржником розпискою від 31 січня 2015 року. Згідно з умовами, які визначені в самій розписці, відповідач зобов'язувався повернути борг рівними частинами по 100 доларів США починаючи з лютого 2015 року до повного погашення боргу. Всупереч взятим на себе зобов'язанням відповідач жодного платежу не здійснив, а тому станом на лютий 2016 року відповідач мав повернути 1200 доларів США. Тому позивач вказує, що з відповідача підлягає стягненню повна сума неповерненої позики в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно по курсу станом на лютий 2016 року становить 51560 гривень, окрім цього інфляційних збитків 2633 гривень 78 копійок та 3% річних, що становлять 810 гривень 93 копійок, а всього 55004 гривні 71 копійка. Позивач у судовому засіданні вказав, що гроші відповідачу позичав два рази. Пояснив, що у день написання розписки гроші не позичав. Вказав, що відповідач не віддавав йому борг по 100 доларів щомісяця. Позивач додатково пояснив, що знав, що у відповідача є доходи, окрім заробітної плати, останній сказав, що віддасть гроші через два тижні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково у розмірі 10356 гривень 82 копійки, пояснив, що позивач дав йому гроші у гривні, також вказав, що позичив у [PERSON] 2000 доларів США. Ніхто його не примушував писати розписку в пожежній частині. Гроші позичив 20 липня 2014 року. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, підтримав доводи відповідача щодо часткового визнання позовних вимог у розмірі 10356 гривень 82 копійки. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] був начальником караулу №2, [PERSON] був водієм караулу №2. Вказав, що згодом з'ясував, що [PERSON] позичив у [PERSON] гроші та певний час не віддавав, [PERSON] визнав і чітко зазначив, що позичив 2000 доларів США. Вказав, що був також присутній [PERSON] - начальник частини, [PERSON] повністю визнав борг і погодився з ним, потім [PERSON] та [PERSON] у його присутності домовилися про написання розписки, також сварилися між собою, їм було запропоновано пройти в свій кабінет і вирішити конфлікт. Зазначив, що розмова йшла про зарплатну карту, але свідок не бачив чи давав [PERSON] [PERSON] зарплатну картку. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що сторони були його підлеглими, працювали у частині. Зазначив, що зайшли в кабінет, знали, що [PERSON] позичив кошти у [PERSON] 2000 доларів. Пояснив, що відповідав сказав, що не може віддати і написав розписку, що буде віддавати по 100 доларів США. Вказав, що ніхто не погрожував й не примушував, вони добровільно вирішили. Зазначив, що [PERSON] визнав і не заперечував, що взяв гроші у [PERSON]. Пояснив, що чули сварку, прийшли й з'ясували, що [PERSON] позичив кошти у [PERSON]. Вказав, що [PERSON] сказав про суму, [PERSON] підтвердив суму в 2000 доларів США. Зазначив, що в кабінеті при ньому мова про зарплатну картку велася, але при ньому картку не давали. Відповідно до розписки [PERSON] від 31 січня 2015 року останній зобов'язувався віддавати по 100 доларів США 25-ого числа кожного місяця починаючи з лютого 2015 року до повного погашення боргу у сумі 2000 доларів США. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 23 лютого 2016 року, встановлено, що [PERSON] позичив [PERSON] 2000 доларів США, про що була написана розписка на ім'я [PERSON] Відповідно до вимог статті 545 Цивільного кодексу України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривні. Якщо у зобов'язанні буде визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сумі, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки індекс інфляції - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 21 квітня 2010 року у справі №6-28204св09). Визначені статтею 625 Цивільного кодексу України три проценти річних нараховуються за час прострочення від розміру простроченої суми. У відповідності до матеріалів справи відповідач повинен повернути позивачу кошти у розмірі 2000 доларів США, що на час пред'явлення позову становить 51880 гривень. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 Цивільного кодексу). Згідно зі статтями 251, 253 Цивільного кодексу строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 Цивільного кодексу визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник зобов'язувався віддавати кошти щомісячно по 100 доларів, тому стягненню підлягає 3% річних у розмірі 506 гривень 20 копійок. Тому, з урахуванням обставин справи, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості та 3%річних, що загалом становить 52386 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial