Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

До Решетилівського районного суду в жовтні 2019 року звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом до [PERSON] , з якого вбачається, що 11 вересня 2015 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.08.2019 встановлено, що сторони з лютого 2019 року проживають окремо в зв`язку з непорозумінням у сімейних стосунках та побуті і не ведуть спільного господарства. Малолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає. Позивачка не працює, перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, крім соціальної допомоги інших джерел доходу не має. Аліменти відповідач нікому не платить, розмір його доходу не відомий. Позивачка вважає, що відповідач має змогу та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. У зв`язку з наведеним [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не\~менше ніж\~50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку починаючи з\~дня пред`явлення\~позову і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвалою судді Лизенко І.В., яка була відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 № 175/о/15-19 строком на один рік, відкрите спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання по даній справі. 05 листопада 2019 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства, в якому позивач зазначив, що він намагався зберегти нормальні шлюбні відносини, однак марно. За позовом відповідачки рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.08.2019 було встановлено режим окремого проживання. Потім [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Припускаючи, що відповідачка [PERSON] не дорожить їхніми відносинами через те, що, можливо, [PERSON] не є його сином, [PERSON] звернувся з даним позовом, в якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису №12 від 01.10.2018 про народження [PERSON] , здійсненого виконавчим комітетом Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с.26-28). Ухвалою суду від 08.11.2019 зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] . За клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] ухвалою суду від 20.12.2019 по даній справі було призначено судово медичну експертизу, проведення якої було доручено Комунальному закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради та зупинено провадження на час проведення експертизи. На вирішення експертизи було поставлено запитання: чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . 24 лютого 2020 року до Решетилівського районного суду Полтавської області від Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради надійшов висновок експерта. У зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. дана справа в порядку ст. 33 ЦПК України передана на розгляд судді Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненка Ю.В. Ухвалою судді від 11.08.2020 справу прийнято до свого провадження, поновлено провадження та призначене судове засідання на 08.09.2020 року, яке було відкладено за клопотанням представника позивача [PERSON] . До початку підготовчого судового засідання 02.11.2020 представник відповідача за первинним позовом [PERSON] [PERSON] відмовився від зустрічного позову та визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини. В іншій частині позов не визнав (а.с.91). Ухвалою суду від 02.11.2020 прийнято відмову відповідача від зустрічного позову, закрито підготовче провадження по даній справі та призначено до судового розгляду по суті. Судове засідання, призначене на 28.12.2020 було відкладено в зв`язку з перебуванням головуючого в нарадчій кімнаті по справі №546/687/20 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. В судовому засіданні 22 лютого 2021 року позивачка [PERSON] та її представник адвокат Гончаренко О.В. позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві, та просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання 22 лютого 2021 року не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом вручення судових повісток представнику відповідача (а.с.а.с.101-102). Заяв чи клопотань від сторони відповідача до суду не надходило. Відповідно до частини 5 статті 130 ЦПК України вручення судової\~повістки представникові\~учасника справи\~вважається врученням\~повістки і\~цій особі. \~ \~ \~ \~Положеннями пункту\~1\~частини 3\~статті 223\~ЦПК України\~передбачено,\~що якщо\~учасник справи\~або його\~представник були\~належним чином\~повідомлені про\~судове засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведені норми права, засади цивільного судочинства, зокрема розумність строків розгляду справи судом (позовна заява надійшла до суду 02.10.2019), суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторони відповідача, повідомленої належним чином. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.09.2015 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 4). Після державної реєстрації шлюбу позивачка залишила прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Також дана обставина підтверджується висновком експерта №256 Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Полотненко Повстяної Н.В., відповідно до якого [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , народженого [PERSON] ; вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999% (а.с.69-71). З поданої 02.11.2020 заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Глазкова С.М. вбачається, що з вказаним висновком відповідач погодився та відмовився від зустрічного позову про оспорювання батьківства (а.с.91). Судом також встановлено, що малолітня дитина перебуває на повному матеріальному утриманні матері [PERSON] . Допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.\~182\~СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того,\~частинами 1\~та 2\~статті 80\~СК України\~передбачено,\~що аліменти\~присуджуються одному\~з подружжя\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~другого з\~подружжя і\~(або)\~у твердій\~грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 84 СК України , дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 3 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 6 цієї ж статті встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (частина 4 статті 84 СК України). Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства та те, що відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, обґрунтування причин невизнання позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини заява представника відповідача від 02.11.2020 не містить, а містить лише вказівку на невизнання позову, доказів на обґрунтування своєї позиції відповідач суду не надав, як і не зазначив свою позицію щодо розміру заявленої в позові частки його доходів (1/4), яку просила стягнути позивачка на її утримання, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу на утримання дитини до досягнення нею повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191\~СК\~України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] у позові заявлено дві самостійні вимоги немайнового характеру. В 2019 році ставка судового збору за подання позовної заяви фізичною особою становила 768,40 грн. З огляду на зазначене, у зв`язку із задоволенням позовної заяви [PERSON] в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 1536,80 грн (768,40 грн *2) на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved