Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування доводів позову [PERSON] посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони не проживають разом. Дружина погрожує відібрати сина та виїхати на постійне місце проживання до АР Крим, де проживає її матір, та у зв`язку з тим, що [PERSON] має паспорт громадянки Російської Федерації та прописку в АР Крим, а отже має можливість за спрощеною процедурою оформити сину сторін громадянство Російської Федерації. Також [PERSON] зазначає, що 20 червня 2019 року [PERSON] забрала дитину і поїхала з нею в невідомому напрямку. [PERSON] не має прописки в Україні, не має житла, власності, тоді як позивачу на праві спільної часткової власності разом із матір`ю і сестрою належить частина квартири [ADDRESS] , в якій [PERSON] жив з народження і в якій наявне все необхідне для нормального проживання дитини. Вказує, що має стабільний дохід і можливість забезпечити сина увагою та всім необхідним. За викладених обставин [PERSON] просив суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати покласти на [PERSON] . Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 16 липня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.21). Ухвалою судді від 17 липня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини (а.с. 22-23). У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначає, що станом на день подачі її чоловіком даного позову, вони проживали разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Також вона не знала про намір [PERSON] розірвати із нею шлюб, про це їй повідомив 19 липня 2019 року спільний знайомий. [PERSON] за роки подружнього життя заперечував проти реєстрації місця проживання своєї дружини за адресою місця проживання у вказаній квартирі. Просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] (а.с. 39-43). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманової В.В. від 18 грудня 2019 року об`єднано в одне провадження та розглядати спільно в одному провадженні позовні вимоги цивільної справи № 201/8174/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради про визначення місця проживання дитини та цивільну справу № 201/12826/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради про визначення місця проживання дитини. Присвоїти єдиний номер справи № 201/8174/19 та передати судді Демидовій С.О. для розгляду. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що рішенням суду від 30 вересня 2019 року шлюб між сторонами був розірваний. Зазначає, що разом із сином тимчасово мешкає в квартирі, частина якої належить [PERSON] , шукає житло. Колишній чоловік проживає у гуртожитку з іншою жінкою і її дітьми. [PERSON] за згодою [PERSON] на вихідні дні забирає сина з ночівлею. Зазначає, що ніколи не перешкоджала спілкуванню сина із батьком. [PERSON] та його родичі неодноразово здійснювали по відношенню до неї психологічне насилля. Вказує, що має роботу, стабільний дохід, робочий день до 16 години, в той час як [PERSON] працює на двох роботах і графік його роботи з 08 до 20 години щодня. Також [PERSON] стверджує, що батько дитини не зможе забезпечити сину нормальне життя в кімнаті гуртожитку разом з іншою жінкою і її дітьми. Тому [PERSON] просила суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] ; стягнути судові витрати з [PERSON] . У відзиві на позов [PERSON] - [PERSON] просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що він мешкає за адресою реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Жодного насилля над [PERSON] не вчиняв. Мати дитини постійно чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином. У судовому засіданні [PERSON] заявлені ним позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, проти задоволення позову [PERSON] заперечував. Заявлені [PERSON] позовні вимоги остання разом із своїм представником підтримала, просила їх задовольнити, у задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. Додатково пояснила, що має намір продати належну їй на праві власності в порядку спадкування квартиру, розташовану в АР Крим та за отримані від продажу квартири грошові кошти придбати житло в місті Дніпрі. Також вказала, що дитина на даний час дитячий садок не відвідує через його віддаленість від місця проживання, у зв`язку з чим змушена брати сина [PERSON] з собою на роботу. Представник Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради у судовому засіданні підтримала позов [PERSON] . Пояснила суду, що на даний час [PERSON] тимчасово проживає разом із сином у Дніпропетровському міському соціальному центрі матері та дитини. Також пояснила суду, що стосунки між сторонами напружені, жодний з них не бажає йти на поступки. Суд, вислухавши сторін, та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 06 травня 2014 року (а.с. 15). Зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 червня 2013 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради за розпорядженням № 1/34-13 від 19 червня 2013 року, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] ) (а.с. 16-16 зворот). Сторони у судовому засіданні пояснили, що за даною адресою вони разом із сином, матір`ю та сестрою [PERSON] мешкали на протязі подружнього життя. Проте на даний час [PERSON] мешкає за іншою адресою, якої не називає, а [PERSON] із дитиною мешкають у Дніпропетровському міському соціальному центрі матері та дитини, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 105, виданою КПНЗ Міська дитячо юнацька спортивна школа з опорних видів спорту Дніпровської міської ради, [PERSON] працює в даному закладі на посаді тренера-викладача із середньомісячною заробітною платою у розмірі 7481,40 грн. (а.с. 17). За місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 100). Відповідно до довідки № 15 від 12 липня 2019 року, виданої КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №378» [PERSON] , [INFO] відвідує ДНЗ № 378 з 01 вересня 2017 року (а.с. 18). Завідувач та вихователь вказують в листі від 06 листопада 2019 року, що дитина проживає разом із матір`ю, батько займається вихованням сина, часто приводить і забирає сина з дитячого садка, водить дитину до логопеда; прислуховується до порад вихователів у спілкування із сином уважний, тактовний, завжди вислуховує сина і відповідає на його запитання; видно, що людина в усьому довіряє батькові (а.с. 89). Мати хлопчика приділяє достатньо уваги вихованню і навчанню дитини; відвідує батьківські збори; бере участь у заходах; за дитиною здійснює належний догляд; вчасно приводить і забирає дитину, по відношенню до сина - турботлива і уважна мама (а.с. 125). Як пояснили сторони у судовому засіданні на даний час син сторін не відвідує дитячий садок через його віддаленість від місця теперішнього мешкання [PERSON] і дитини. У зв`язку із зазначеним дитина разом з матір`ю вдень перебуває на її роботі. [PERSON] з 06 червня 2013 року працює інструктором ЛФК у КЗ «Дніпровська міська дитяча клінічна лікарня №2» Дніпровської міської ради, розмір її середньомісячної заробітної плати становить 4850,85 грн. (а.с. 74). За місцем роботи характеризується як сумлінний і відповідальний працівник (а.с. 78). З листів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 21 жовтня 2019, адресованих [PERSON] , вбачається, що у [PERSON] наявний конфлікт з мешканцями квартири [ADDRESS] (а.с. 75-77). Виконавчим комітетом Соборної районної у місті Дніпрі ради 17 грудня 2019 року складений висновок № 229/05-38 «Про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] », яким за доцільне визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 183-184). Згідно зі ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості: малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Висновком Виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради визначено, що дитина проживала разом з матір`ю досить тривалий час та розлучення дитини з матір`ю не відповідатиму якнайкращим інтересам дитини в розумінні сталої практики ЄСПЛ. Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову 17 жовтня 2018 року, якою відступлено від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. В постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, враховуючи висновок органу опіки та піклування, вік дитини, якій виповнилось лише шість років, у зв`язку з чим хлопчик дужче потребує саме материнської уваги та піклування, а також те, що [PERSON] має намір і можливість придбати житло за рахунок продажу нерухомості в АР Крим, в той час як [PERSON] приховав від суду і від працівників Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради місце свого фактичного мешкання і умови проживання, при цьому виняткових обставин для розлучення дитини з матір`ю не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та визначити місце проживання дитини сторін разом із нею. У зв`язку із зазначеним позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Обговорюючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: approved