Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 30.07.2019 року завернулась позивач [PERSON] із вказаною позовною заявою та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] проживали спільно, у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . З квітня 2013 року сторони проживають окремо, донька проживає разом з позивачем та її батьками, відповідач як батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно фізичного, духовного та морального розвитку дитини, не проявляє турботи та уваги, не цікавиться справами та станом здоров`я дитини. Київською районною адміністрацією ОМР було складено висновок від 14.05.2019 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін до судового засідання. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача адвокат Драгомир А.П. проти задоволення позову заперечував. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що з 2013 року по 2017 рік відповідач продовжував спілкуватись з донькою, дбав про неї, однак, починаючи з 2017 року, позивач стала чинити перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, не надає дитину для зустрічей та заперечує проти спілкування по телефону. При цьому відповідач неодноразово звертався до позивача із проханням про зустріч з дитиною, цікавився життям та здоров`ям дитини, на підтвердження чого надав роздруківки з мессенджерів. Аліменти на утримання дитини сплачує. Звертався до органів опіки з метою вирішення питання щодо зустрічей з дитиною, а про розгляд питання Київською районною адміністрацією ОМР щодо доцільності позбавлення його батьківських прав не був належним чином повідомлений. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 19.09.2019 року. З пояснень сторін судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем [PERSON] З відповіді КНП «Дитяча міська поліклініка №6» від 20.12.2018 року встановлено, що дитина перебуває на обліку в поліклініці, при навідуванні дитини вдома, проведенні профілактичних оглядів в поліклініці з дитиною завжди була мати. Батька дитини лікар та медсестра ніколи не бачили. Згідно характеристики на дитину, виданої Одеським навчально-виховним комплексом «Надія» від 11.12.2018 року батько дитини до школи не приходив, класний керівник з ним не знайома і ніколи не бачила, адміністрація закладу з батьком не спілкується. Окрім цього, Київською районною адміністрацією ОМР було складено висновок від 14.05.2019 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 05.12.2018 року, складеного державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Джміль О.О. встановлено, що станом на 31.12.2018 року заборгованість відповідача по аліментам складала 54\~000,00 грн., яку в подальшому було погашено відповідачем та згідно довідки-розрахунку від 01.02.2019 року розмір заборгованості станом на 01.02.2019 року складав 1000,00 грн. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Так згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. В справі «Савіни проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право дітей і батьків бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, що спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя». Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. В справі «Мамчур проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання, зокрема і обмеження батьківських прав, має бути «необхідним у демократичному суспільстві». Суд має ретельно розглядати випадки, коли обмеження батьківських прав можуть викликати припинення сімейних відносин між батьками та дитиною. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися, проте інтереси дитини є надзвичайно важливими. Так, як зазначив відповідач, позивач створює перешкоди в його спілкуванні з дитиною, не надає дитину для зустрічей та перешкоджає телефонним розмовам. На підтвердження вказаних доводів відповідачем надано ряд роздруківок з мессенджера. При цьому, позивач не спростувала доводи відповідача, що отримувачем вказаних повідомлень є саме позивач. Окрім цього, в матеріалах справи міститься ряд фото за період з 2014 по 2015 роки, з яких вбачається спільне проводження часу дитини з батьком, участь батька у життєдіяльності та вихованні дитини. Судом також встановлено, що 21.07.2017 року [PERSON] звертався до органу опіки та піклування Київської райадміністрації ОМР із заявою про визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Окрім цього, в судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що періодично бачили дитину разом з батьком. Відповідач дуже гарно відноситься до своєї доньки та завжди із сумом говорить про неможливість зустрічатись із своєю дитиною та приймати участь у її вихованні. Враховуючи встановлені обставини, зокрема заінтересованість відповідача у житті та вихованні дитини, заперечення відповідача проти позбавлення його батьківських прав, суд приходить до висновку щодо відсутності будь-яких визначених ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його доньки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed