Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON], третя особа Білоцерківська районна державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, мотивуючи тим, що 26 вересня 2010 року помер його батько [PERSON]. В 2014 році позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріуса Білоцерківської районної державної контори з метою оформлення спадкових прав, де йому стало відомо про існування заповіту від 16 вересня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №58 складеного спадкодавцем на користь його онука, відповідача по справі [PERSON]. Позивач зазначає, що в момент посвідчення спірного заповіту, його батько\~ [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тому позивач просив суд визнати недійсним заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON], посвідченого секретарем Пилипчанської сільської ради Білоцерківського району Київської області 16.09.2010 року [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №58. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 вересня 2010 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №195379. Останній є батьком позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження №0835791. 16 вересня 2010 року [PERSON] залишив заповіт посвідчений секретарем Пилипчанської сільської ради Білоцерківського району Київської області [PERSON], за змістом якого спадкодавець зробив таке розпорядження: все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті та на що він за законом матиме право, в тому числі земельну ділянку частку (пай) заповів своєму онукові [PERSON], [INFO]. Вважаючи зазначений заповіт таким, що вчинений спадкодавцем в момент коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними позивач звернувся до суду з даним позовом. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Позивач\~ [PERSON] є спадкоємцем першої черги щодо майна свого батька [PERSON], тому наділений правом звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] зазначає, що його батько [PERSON] в момент посвідчення оскаржуваного заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.16 Постанови пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225\~ ЦК\~\~\~ поширюються\~ на\~ ті випадки,\~ коли\~ фізичну\~ особу\~ не\~ визнано недієздатною,\~ однак у момент вчинення правочину особа перебувала в\~ такому\~ стані,\~ коли вона\~ не\~ могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий\~ психічний\~ розлад,\~ нервове\~ потрясіння тощо). Для визначення наявності такого\~ стану\~ на\~ момент\~ укладення правочину\~\~ суд\~\~ відповідно\~\~ до\~ статті\~ 145\~ ЦПК\~ зобов'язаний\~\~ призначити\~\~ судово-психіатричну\~\~ експертизу\~\~\~ за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються\~ з\~ урахуванням\~ як\~ висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді\~\~ справ\~ за\~ позовами\~ про\~ визнання\~ недійсними заповітів\~ на\~ підставі статті 225,\~ частини другої статті 1257 ЦК суд\~ відповідно\~ до\~ статті\~ 145\~ ЦПК\~ за клопотанням\~ хоча\~ б\~ однієї\~ зі\~ сторін\~ зобов'язаний\~ призначити посмертну\~\~\~ судово-психіатричну\~\~\~ експертизу.\~\~ Висновок\~\~ такої експертизи має стосуватися стану особи\~ саме\~ на\~ момент\~ вчинення правочину. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №61ц від 16.05.2018 року, [PERSON] орієнтовно із 11 серпня 2010 року страждав на органічне ураження головного мозку складного генезу (ракова інтоксикація, анемія, церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцифалопатія) із вираженою астенією, періодами порушеної свідомості, когнітивними розладами. За своїм психічним станом він не міг усвідомлювати 16 вересня 2010 року характер та значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved