Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13.02.2020 просить: -визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинковолодіння та Ѕ частину земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію Ѕ вартості автомобіля марки «NISSAN ALMERA», 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ; -визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину грошових коштів, що знаходяться на рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» рахунок № [NUMBER] , карта Master Card, АТ «Державний ощадний банк України» рахунок № [NUMBER] …, карта Visa Clasik, сума - 156235 грн, АТ «Державний ощадний банк України» рахунок № [NUMBER] …, карта Master Card, сума - 156235 грн, «ПУМБ-Банк», рахунок № [NUMBER] …, сума 58123 доларів США, що відповідає курсу станом на 11.02.2020 - 1425059,71 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначено, що за час шлюбу сторони набули у спільну власність за рахунок спільних коштів та спільної праці нерухоме майно та автомобіль, а також накопичили грошові кошти на рахунках у банках. За період окремого проживання добровільно вирішити питання про поділ спільного майна сторони не можуть, тому виникла потреба вирішити питання про поділ спільного сумісного майна у судовому порядку. Ухвалою суду від 22.10.2019 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову: до вступу рішення суду по даній цивільній справі в законну силу вжито заходи забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та заборонено відчуження автомобіля марки «NISSAN ALMERA», 1996 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою суду від 07.11.2019 відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 03.07.2020 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на відшкодування частини витрат по утриманню у спільній власності спірного будинку до спільного розгляду з первісним позовом у даній справі Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, [PERSON] вказує, що сторони з осені 2018 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного домашнього господарства, проживають окремо, хоча і в одному будинку. Оскільки спірний будинок побудований на початку 1990-х років, та потребував капітального ремонту покрівлі, [PERSON] зробив капітальний ремонт покрівлі у жовтні 2019 року. За виконані роботи та використані матеріали з їх доставкою [PERSON] витрачено особисті грошові кошти на загальну суму 158 700 гривень. При цьому зазначені грошові кошти є такими, що набуті [PERSON] за час окремого проживання з позивачкою за первісним позовом, у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а відтак його особистою приватною власністю. Оскільки [PERSON] є співвласницею будинку, що є спільною сумісною власністю сторін, вона, на думку [PERSON] , має також нести витрати на утримання спільного нерухомого майна. Судове засідання з розгляду справи призначено на 24.11.2021 об 11 год 30 хв. У судове засідання прибула позивач за первісним позовом [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Відповідач за первісним позовом, [PERSON] у судове засідання не прибув. Згідно з наявною в матеріалах справи заявою від 13.10.2021 [PERSON] просить суд розглянути справу за його відсутності, а також при вирішенні справи врахувати його заяву від 28.12.2020. Згідно з заявою від 28.12.2020 та письмовими поясненнями, доданими до неї [PERSON] свій зустрічний позов підтримує повністю. У письмових поясненнях [PERSON] також вказує, що визнає позовні вимоги за первісним позовом щодо поділу нерухомого майна. Щодо автомобіля [PERSON] зазначає, що спірний автомобіль було продано ще у 2006 році, а отримані кошти витрачено на сімейні потреби. Будь-які реєстраційні документи на цей автомобіль у сторін відсутні. Щодо поділу грошових коштів на рахунках у банках [PERSON] вказує, що єдиний банківський рахунок, відкритий на його ім`я це рахунок у АТ КБ «ПриватБанк», та на який йому перераховується пенсія. Посилаючись на те, що сторони у період з травня по жовтень 2019 року проживали окремо і не вели спільного господарства, [PERSON] стверджує, що витрачені на ремонт спільного нерухомого майна грошові кошти, набуті ним за вказаний період є особистою приватною власністю, а тому наявні правові підстави для стягнення з позивача за первісним позовом половини здійснених [PERSON] витрат у сумі 79 350 грн 00 коп. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.12.1986 сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 05.12.1986, рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.11.2014 у справі № 695/4521/14-ц. Згідно з договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25.11.2003, зареєстрованого на товарній біржі «Авто-Біржа» за № 0337 від 25.11.2003 [PERSON] придбав автомобіль марки «NISSAN ALMERA», 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Доказів перебування вказаного автомобіля у власності [PERSON] , зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт)на вказаний автомобіль станом на час вирішення даної справи в суді сторони суду не назвали та не надали. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.06.2011, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2534, та внесеним до Державного реєстру правочинів за № 4475625 [PERSON] за заявою дружини про згоду на укладення цього договору придбав земельну ділянку площею 0,1334 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7121589401:02:0010160, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з договором купівлі-продажу жилого будинку від 02.06.2011, посвідченим приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 2531, та внесеним до Державного реєстру правочинів за № 4475421 [PERSON] за заявою дружини про згоду на укладення цього договору придбав жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рахунку-фактури № Л-00000196 від 09.09.2019 вартість будівельних товарів становить 253 112 грн 42 коп. При цьому у рахунку-фактурі № Л-00000196 від 09.09.2019 вказано одержувача - «основний покупець», платник - «той самий». Згідно з наявним в матеріалах справи замовленням покупця № 609 від 10.10.2019 покупець - [PERSON] вартість будівельних товарів становить 44 943 грн 31 коп. Відповідно до товарного чека № 420 від 22.10.2019 покупець - [PERSON] вартість будівельних товарів становить 13 122 грн 46 коп. Згідно з товарним чеком № 421 від 22.10.2019 покупець - [PERSON] , вартість будівельних товарів становить 13 888 грн 88 коп. Відповідно до замовлення покупця № 608 від 10.10.2019 покупець - ОПС, вартість будівельних товарів становить 5 341 грн 00 коп. Згідно з товарним чеком № 434 від 25.10.2019 покупець - не зазначено, вартість будівельних товарів становить 2 889 грн 00 коп. Відповідно до замовлення покупця № 644 від 25.10.2019 покупець - [PERSON] , вартість будівельних товарів становить 2 807 грн 00 коп. Згідно з замовленням покупця б/н від 06.10.2019 покупець - [PERSON] , вартість будівельних товарів становить 64 330 грн 00 коп. Відповідно до замовлення покупця б/н від 06.10.2019 покупець - [PERSON] , вартість будівельних товарів становить 9 520 грн 00 коп. Згідно з накладною б/н від 15.10.2019 вартість будівельних товарів становить 393 грн 00 коп. При цьому, замовлення покупця № 609 від 10.10.2019, № 608 від 10.10.2019, № 644 від 25.10.2019 , б/н від 06.10.2019, товарні чеки № 420 від 22.10.2019, № 421 від 22.10.2019, № 434 від 25.10.2019 та накладна від 15.10.2019 не містять жодних підписів платника, замовника або одержувача. Інших доказів понесення [PERSON] витрат у сумі 158 700 гривень на капітальний ремонт покрівлі спірного будинку сторони не назвали та не надали. У матеріалах справи наявні клопотання сторін про призначення у справі оціночно-будівельної експертизи, на вирішення якої, зокрема [PERSON] просить поставити питання щодо визначення ринкової вартості капітального ремонту покрівлі спірного будинку. Однак доказів виконання такого ремонту сторони не назвали та не надали, на проведенні судової експертизи під час слухання справи не наполягали. Відповідно до листа АТ «Перший Український міжнародний Банк» № КНО-07.8.3/4726 БТ від 28.10.2020 у період з 01.01.2010 по 16.10.2020 в банку на ім`я [PERSON] були відкриті 3 рахунки, а також у період з 01.01.2010 по 15.12.2018 було випущено 2 платіжні картки. З наданих АТ «Перший Український міжнародний Банк» банківських виписок по рахунках судом встановлено, що доступних коштів на рахунках [PERSON] станом на 11.11.2018 - 0.00, остання дата операції по рахунках - 31.10.2018, видача готівки, сума операції - 1 грн 33 коп. Відповідно до листа АТ «Державний ощадний банк України» від 02.11.2020 № 46/12-06/4544/72358/2020-001ВИХ в установах АТ «Ощадбанк» відсутні відкриті рахунки на ім`я [PERSON] . Згідно з наявними у матеріалах справи виписками по картковому рахунку відкритому на ім`я [PERSON] в АТ «Комерційний банк «ПриватБанк», усього витрат за період з 01.05.2019 по 01.11.2019 - 381 794 грн 05 коп, надходжень за вказаний період - 355 069 грн 74 коп, баланс на початок періоду - 28 490 грн 00 коп, баланс на кінець періоду - 1 765 грн 69 коп. При цьому суд зауважує, що сторони вказують, що між ними фактично припинені шлюбні відносини. [PERSON] у зустрічному позові, зокрема зазначає, що з осені 2018 року він не підтримує з позивачем за первісним позовом шлюбних відносин. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зауважує, що доказів, з яких було б можливо встановити точну дату припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, матеріали справи не містять. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України). У статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і частина третя статті 368 ЦК України. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (частина третя статті 372 ЦК України). Таким чином на підставі викладеного вище, та враховуючи, що право власності на будинковолодіння та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] набуто сторонами у шлюбі та є спільною сумісною власністю сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість первісного позову в частині поділу спірних домоволодіння та земельної ділянки. Щодо позовних вимог за первісним позовом в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію Ѕ вартості автомобіля марки «NISSAN ALMERA», 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , суд зауважує, що згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 25.11.2003, зареєстрованим на товарній біржі «Авто-Біржа» за № 0337 від 25.11.2003 [PERSON] придбав автомобіль марки «NISSAN ALMERA», 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Доказів перебування вказаного автомобіля у власності [PERSON] , зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт)на вказаний автомобіль станом на час вирішення даної справи в суді сторони суду не назвали та не надали. Крім того, відповідно до письмових пояснень [PERSON] , спірний автомобіль було відчужено ним у 2006 році. Відтак, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову в цій частині. Щодо позовних вимог за первісним позовом в частині визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину грошових коштів, що знаходяться на рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» рахунок № [NUMBER] , карта Master Card, АТ «Державний ощадний банк України» рахунок № [NUMBER] , карта Visa Clasik, сума - 156235 грн, АТ «Державний ощадний банк України» рахунок № [NUMBER] …, карта Master Card, сума - 156235 грн, «ПУМБ-Банк», рахунок № [NUMBER] …, сума 58123 доларів США, що відповідає курсу станом на 11.02.2020 - 1425059,71 грн, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження накопичення подружжям грошових коштів у вказаних сумах на зазначених рахунках. З наданих АТ «Перший Український міжнародний Банк» банківських виписок по рахунках судом встановлено, що доступних коштів на рахунках [PERSON] станом на 11.11.2018 - 0.00, остання дата операції по рахунках - 31.10.2018, видача готівки, сума операції - 1 грн 33 коп. Відповідно до листа АТ «Державний ощадний банк України» від 02.11.2020 № 46/12-06/4544/72358/2020-001ВИХ в установах АТ «Ощадбанк» відсутні відкриті рахунки на ім`я [PERSON] . Згідно з наявними у матеріалах справи виписками по картковому рахунку відкритому на ім`я [PERSON] в АТ «Комерційний банк «ПриватБанк», усього витрат за період з 01.05.2019 по 01.11.2019 - 381 794 грн 05 коп, надходжень за вказаний період - 355 069 грн 74 коп, баланс на початок періоду - 28 490 грн 00 коп, баланс на кінець періоду - 1 765 грн 69 коп. При цьому суд зауважує, що сторони вказують, що між ними фактично припинені шлюбні відносини. [PERSON] у зустрічному позові, зокрема зазначає, що з осені 2018 року він не підтримує з позивачем за первісним позовом шлюбних відносин. Докази, з яких було б можливо встановити точну дату припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] в цій частині. Вирішуючи спір в частині позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом, суд зазначає про таке. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частин 1, 2 статті 355 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, за змістом статті 360 ЦК України співвласники мають брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Посилаючись на понесення витрат на капітальний ремонт покрівлі спірного будинку, [PERSON] надав суду відповідні документи, з яких вбачається наступне. Відповідно до рахунку-фактури № Л-00000196 від 09.09.2019 вартість будівельних товарів становить 253 112 грн 42 коп. При цьому у рахунку-фактурі № Л-00000196 від 09.09.2019 вказано одержувача - «основний покупець», платник - «той самий». Згідно з наявним в матеріалах справи замовленням покупця № 609 від 10.10.2019 покупець - [PERSON] вартість будівельних товарів становить 44 943 грн 31 коп. Відповідно до товарного чека № 420 від 22.10.2019 покупець - [PERSON] вартість будівельних товарів становить 13 122 грн 46 коп. Згідно з товарним чеком № 421 від 22.10.2019 покупець - [PERSON] , вартість будівельних товарів становить 13 888 грн 88 коп. Відповідно до замовлення покупця № 608 від 10.10.2019 покупець - ОПС, вартість будівельних товарів становить 5 341 грн 00 коп. Згідно з товарним чеком № 434 від 25.10.2019 покупець - не зазначено, вартість будівельних товарів становить 2 889 грн 00 коп. Відповідно до замовлення покупця № 644 від 25.10.2019 покупець - [PERSON] , вартість будівельних товарів становить 2 807 грн 00 коп. Згідно з замовленням покупця б/н від 06.10.2019 покупець - [PERSON] , вартість будівельних товарів становить 64 330 грн 00 коп. Відповідно до замовлення покупця б/н від 06.10.2019 покупець - [PERSON] , вартість будівельних товарів становить 9 520 грн 00 коп. Згідно з накладною б/н від 15.10.2019 вартість будівельних товарів становить 393 грн 00 коп. При цьому, замовлення покупця № 609 від 10.10.2019, № 608 від 10.10.2019, № 644 від 25.10.2019 , б/н від 06.10.2019, товарні чеки № 420 від 22.10.2019, № 421 від 22.10.2019, № 434 від 25.10.2019 та накладна від 15.10.2019 не містять жодних підписів платника, замовника або одержувача. Інших доказів понесення [PERSON] витрат у сумі 158 700 гривень на капітальний ремонт покрівлі спірного будинку сторони не назвали та не надали. У матеріалах справи наявні клопотання сторін про призначення у справі оціночно-будівельної експертизи, на вирішення якої, зокрема [PERSON] просить поставити питання щодо визначення ринкової вартості капітального ремонту покрівлі спірного будинку. Доказів здійснення такого ремонту сторони не назвали та не надали, на проведенні судової експертизи під час слухання справи не наполягали. Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних, допустимих та достатніх доказів понесення [PERSON] витрат на утримання спільного будинку, суд приходить висновку, що у задоволенні зустрічного позову належить відмовити повністю. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ визначив, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог за первісним та зустрічним позовами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову та часткове задоволення первісного позову. Щодо розподілу судових витрат, суд зауважує, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий на загальну суму 6 306 грн 00 коп. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за зустрічним позовом з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 гривні. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed