Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку (а. с. 3-6), в обґрунтування якої позивач у позовній заяві посилався на те, що вона є власником комунальної квартири [ADDRESS]. Намагаючись врегулювати проблемні питання, що виникли у позивача з ПАТ «Дніпрогаз» [PERSON] дізнався, що в належній йому на праві власності комунальній квартирі зареєстрований невідома позивачу особа: [PERSON], при цьому станом на час приватизації вказаної квартири позивачем, відповідач не був зареєстрованим в ній. Оскільки перебування на реєстраційному обліку [PERSON] перешкоджає позивачу у вільному користуванні належним йому житловим приміщенням, вільній реалізації прав власника, [PERSON] звернувся на адресу суду з даним позовом та просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою в комунальній квартирі [ADDRESS]; зобов'язати відділ паспортної, реєстраційної та міграційної роботи Жовтневого районного відділу Дніпропетровського міського управління МВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] Позивач надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 21). Відповідач у судове засідання не з'явивсяпро час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів 30 грудня 1993 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а. с. 7). З довідки про склад сім'ї та місце реєстрації № 9075 від 30 березня 2015 року вбачається, що за адресою квартири [ADDRESS] окрім власника [PERSON] також зареєстрований [PERSON], 1940 року народження (а. с. 10). Відповідно до акту № 179 від 20 квітня 2015 року, складеного співробітниками КП ЖРЕП Жовтневого району, [PERSON] в комунальній квартирі [ADDRESS] ніколи не проживав (а. с. 14). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, відповідач відсутній за адресою: [ADDRESS] понад строки встановлені частиною 1 статті 71 ЖК України. У зв'язку з чим, відповідач відповідно до статті 72 ЖК України може бути визнаний таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Так, згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по даній цивільній справі, а також враховуючи результат розгляду справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved