Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулося Акціонерне товариство «Акцент-Банк», в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC00001775234 від 26.10.2018 в загальному розмірі 19995,42 грн та судові витрати. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що 26.10.2018 р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих АТ «Акцент-Банк», «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] , строк дії якої 31.08.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 04.09.2020 р. утворилась заборгованість в розмірі 19995,42 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 13625,56 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 6369,86 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 28.01.2021 постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 26.10.2018 р. між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SAMABWFC00001775234, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також паспорту споживчого кредиту - банківського продукту «Розстрочка», копії яких долучені до матеріалів справи. Згідно з паспортом банківського продукту «Розстрочка» про умови кредитування АТ «А-Банк» та сукупну вартість споживчого кредиту [PERSON] надавався кредит в сумі (ліміт кредиту) 6178,37 грн на 12 місяців, на споживчі цілі - придбання товарів, послуг. Спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом на рахунок торгової точки. Забезпеченням виконання зобов`язання по кредиту є застава придбаного в кредит товару. Мінімальний розмір власного платежу (фінансової участі) споживача за умови отримання кредиту на придбання товару/роботи/послуги - 952,00 грн. Процентна ставка складає - 0,12 % річних, тип процентної ставки - фіксований. Повернення кредиту відбувається згідно графіку погашення кредиту. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується процентна ставка в розмірі 0,07 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. [PERSON] отримав кредитну картку [NUMBER] , за якою згідно з витягом з банківського рахунку ним здійснювалися витрати за рахунок кредитного ліміту, зі строком дії 31 серпня 2022 року. З виписки з особового рахунку позичальника та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою в межах встановленого банку кредитного ліміту та здійснював платежі на погашення заборгованості. Проте в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач кредитні зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим станом на 04.09.2020 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 19995,42 грн, яка складається з: - 13625,56 грн - заборгованість за тілом кредиту; - 6369,86 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. З розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, та з виписки по особовому рахунку відповідача випливає, що з листопада 2018 року позивач почав нарахування процентів із застосуванням процентної ставки 46,8 % річних, а з червня 2019 року із застосуванням процентної ставки 93,599 % річних до всієї суми заборгованості та за період з листопада 2018 року по серпень 2020 року позивачем були нараховані проценти в загальному розмірі 12589,23 грн, з яких 6219,37 грн були погашені за рахунок платежів, здійснених відповідачем (12589,23 - 6369,86 = 6219,37). Останні витрати за рахунок кредитного ліміту були здійснені 29.10.2019 в розмірі 212 грн, та за весь час користування платіжною картою відповідачем були здійсненні витрати в загальному розмірі 19590,91 грн. Водночас відповідач здійснював платежі на погашення заборгованості за період з 26.11.2018 по 28.10.2019 в загальному розмірі 12184,72 грн, які позивач спрямовував на погашення заборгованості за тілом кредиту та на погашення заборгованості за процентами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно з ч. ч. 1 - 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 судам роз`яснено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів. Судом встановлена наявність умов договору про збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, а саме: при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується процентна ставка в розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, що відповідає 2,17 % на місяць (0,07 * 31 = 2,17), або 26,04 % річних (2,17 * 12 = 26,04) - збільшена відсоткова ставка на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості). З наведеного випливає, що сторони передбачили, що у разі наявності прострочення виконання частини зобов`язання, вся сума заборгованості набуває статусу простроченої та до неї застосовується збільшений розмір процентів відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також судом було встановлено, що сторони погодили можливість надання кредитних коштів у розмірі 6178,37 грн зі сплатою процентів за процентною ставкою - 0,12 % річних, водночас відповідач здійснював платежі, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів, в розмірі, що перевищував кредитний ліміт, погоджений сторонами в паспорті банківського продукту «Розстрочка» та для таких витрат сторони не погодили розмір процентної ставки. Проте суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів, які були нараховані позивачем за період з листопада 2018 року по серпень 2020 року в загальному розмірі 12589,23 грн, з яких 6219,37 грн - сума погашених процентів, 6369,86 грн - заборгованість за процентами, яку позивач просить стягнути з відповідача, з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1069 ЦК України розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України. Судом встановлено, що за період з листопада 2018 року по серпень 2020 року (період, за який позивач нараховував проценти) розмір облікової ставки Національного банку України коливався з 6 % річних по 18 % річних, а отже подвійна облікова ставка Національного банку України (12 % - 36 % річних відповідно) завжди була меншою ніж ставка 46,8 % річних та 93,6 % річних, яка протягом усього часу використовувалася позивачем для розрахунку процентів. Посилання позивача про те, що такий розмір процентів, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, а також, що перевищує проценту ставку, передбачену паспортом споживчого кредиту (0,12 % річних для правомірного користування кредитом в сумі 6178,37 грн та 0,07 % на день за неправомірне користування простроченою заборгованістю) були передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг не спростовує висновок суду з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд не бере до уваги умови кредитного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи, оскільки позивачем залишилось не доведеним, що Умови та Правила надання банком кредиту є складовою кредитного договору, а саме те, що вони укладені в один день, тобто в день підписання позичальником заяви позичальника, і позичальник розумів, що саме ці Умови він мав на увазі, підписуючи заяву. Наявність на сайті банку на час розгляду справи електронного документа «Умови та Правила надання банківських послуг» не спростовує висновків суду, оскільки не підтверджує конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг. Так, в анкеті-заяві, підписаної відповідачем, зазначено, що до вказаної зави має бути доданий рекламний буклет, а екземпляр договору відповідач погоджується отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Позичальник ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погоджується з його умовами. Проте судом залишилося не встановленим з якими конкретно запропонованими Умовами та правилами банківських послуг ознайомився відповідач, чи були вони роздруковані відповідачем з офіційного сайту та підписані ним та які умови договору були викладені в рекламному буклеті, згаданому в анкеті - заяві. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, відповідно до якої за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, що рішення судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених статтею 412 ЦПК України, необхідно скасувати в частині стягнення 5 071,87 грн процентів за користування кредитними коштами та пені у розмірі 16 059,00 грн за невиконання умов кредитного договору, відмовивши у задоволенні позовних вимог у цій частині. Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18 лютого 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Оскільки судом встановлено, що нарахування процентів було здійснено позивачем необґрунтовано, а іншого розрахунку процентів, здійсненого із застосуванням процентної ставки в розмірі 0,12 % річних за правомірне користування кредитним лімітом в розмірі 6178,37 грн, а також здійсненого із застосуванням процентної ставки в розмірі 0,07 % на день за неправомірне (прострочене) користування кредитним лімітом в розмірі 6178,37 грн, що було передбачено паспортом банківського продукту «Розстрочка», та крім того, здійсненого із застосуванням до іншої частини заборгованості процентної ставки в межах подвійної облікової ставки Національного банку України, який би відповідав вимогам, передбаченим ч. 3 ст. 1069 ЦК України, ст. ст. 625, 1048, 1056 ЦК України, ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» позивач не надав, суд дійшов висновку про те, що сума в сукупному розмірі 6219,37 грн, яка була спрямована позивачем на погашення заборгованості за процентами має бути віднята від заборгованості за тілом кредиту в розмір 13625,56 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, що відповідає черговості погашення заборгованості, порядок якої передбачено ч. 1 ст. 534 ЦК України. А отже, отримуємо такий розрахунок: 13625,56 - 6219,37 = 7406,19 (грн). Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором SAMABWFC00001775234 від 26.10.2018 станом на 04.09.2020, яка включає: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7406 гривень 19 копійок. В задоволені іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 778,57 грн.

Outcome: approved