Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за ним право (завершення приватизації розпочатої спадкодавцем та право на отримання свідоцтва про право власності) на земельну ділянку площею 1,9821 га, кадастровий № 6820684000:007:006:0008, що призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована за межами [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 17.01.2017 року. Повідомляє, що спадкодавець помер 17.01.2017 року. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України, так як на день смерті спадкодавця проживав разом з ним спільно і не заявив про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК країни. Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON], частину спадкового майна оформив, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. У судове засідання 25.07.2018 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивача надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, справу слухати без участі сторони позивача. Відповідачем [PERSON] сільською радою Віньковецького району Хмельницької області було надіслано до суду заяву, в якій він просить розглянути справу без представника [PERSON] сільської ради, позовні вимоги визнає. Представником відповідача ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області надіслано на адресу суду відзив на позов. У зазначеному відзиві представник відповідача звернув увагу суду на те, що наказом Головного управління від 03.10.2016 року № 22-25915 СГ було надано дозвіл гр. [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (6820684000:07:006:0001) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Згодом видано Наказ Головного управління від 22.06.2017 року № 22-13591-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність гр. [PERSON] (6820684000:07:006:0001) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. 17 січня 2017 року [PERSON] помер. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Чинним земельним законодавством передбачені певні етапи набуття земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно до норм безоплатної приватизації, а саме: надання дозволу на розроблення проекту землеустрою; виготовлення проекту землеустрою; погодження проекту землеустрою; внесення відомостей до Державного земельного кадастру; затвердження та передача у власність земельної ділянки; внесення відомостей про право власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Приписами ст. 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, передбачено що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначив, що чинним законодавством передбачена процедура спадкування земельної ділянки, тому послався на розсуд суду при ухваленні рішення. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, та вимоги ст. 223 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання учасників, справа 25.07.2018 року розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. \~Відповідно до\~п. 1 ч. 2\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] помер 17.01.2017 року в с. Майдан Олександрівський Віньковецького району Хмельницької області (свідоцтво про смерть, видане Майдан-Олександрівською сільською радою серії І-БВ № 287123 від 20.01.2017, актовий запис № 2). Позивач являється спадкоємцем за заповітом та на частину спадкового майна оформив документи, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.09.2017 року № 1320 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.09.2017 року № 1319. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу [PERSON]А № 325/01-16 від 22.09.2017 року через відсутність документу, який би посвідчував право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,9821 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована за межами [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та відсутність інформації про зареєстроване спадкоємцем право власності на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивачу не може бути видане. Згідно наказу Головного управління від 03.10.2016 року № 22-25915-СГ [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною цільового призначення (кадастровий номер 6820684000:07:006:0001) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Згідно наказу Головного управління від 22.06.2017 року № 22-13591-СГ [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, і надано у власність земельну ділянку площею 1,9821 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області (кадастровий номер 6820684000:07:006:0001). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6805081532017 від 12.07.2017 року щодо форми власності земельної ділянки кадастровий номер 6820684000:07:006:0008 інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня, площа земельної ділянки 1,9821 га. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що спадкодавцем [PERSON] за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки. Згідно з п.10\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до\~ст. 125 ЗК\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~ст. 1216 ЦК\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1\~розділу X «Перехідні положення» ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3\~ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, прийнявши фактично спадщину після смерті [PERSON] набув право на спадкування усіх його прав та обов'язків, що йому належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлому за життя відповідним розпорядженням, однак за відсутності зареєстрованого правовстановлюючого документу на ім'я померлого, він позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Outcome: approved