Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на проживання в [INFO] та скасувати реєстрацію її місця проживання в зазначеній квартирі в міграційних службах м.Житомира. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована його колишня дружина відповідач [PERSON]. З 2010 року відповідач не проживає у вказаній вище квартирі, її речі і майно відсутні, однак залишається зареєстрованою у ній, так як добровільно з реєстрації не знялася і це перешкоджає йому вільно розпоряджатися своїм майном, змушує позивача нести додаткові витрати, сплачуючи комунальні послуги за неї. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позов без стягнення судових витрат з відповідача та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявлялася, про час і місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, суд приймає заочне рішення у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.2015 року являється власником квартири [ADDRESS], що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 40013217 від 02.07.2015 року. У вказаній квартирі, відповідно довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України від 06.09.2016року та довідки ЖБК «Космос» №581 від 01.06.2016 року, зареєстрована відповідач [PERSON], колишня дружина [PERSON], шлюб з якою розірвано 11.03.2011 року, та яка з липня 2008 року фактично не проживає в ній, що стверджується актом ЖБК «Космос» від 23.07.2016 року. Відповідно до ст..391 ЦК України, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти. Стаття 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР передбачають право власника будинку (квартири) використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК Української РСР з врахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України тільки члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Реєстрація (прописка) відповідача в квартирі, що належить позивачу на праві власності здійснює перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні своїм майном, а саме на отримання субсидій, соціальних виплат, зменшення в нарахуванні комунальних послуг. За таких обставин та враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №135 по вул. Довженка,39 в м. Житомирі ґрунтуються на вимогах Закону. Щодо вимог позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Процедура зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, передбачає попереднє звернення особи до відповідного органу спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації або наявності остаточного рішення суду. З огляду на це, суд вважає, що зняття відповідача з реєстраційного обліку додаткового судового застереження не потребує, а тому, у задоволенні цієї вимоги відмовляє за передчасністю

Outcome: partial