Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 29 жовтня 2018 року звернулося Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, АТ «Ощадбанк») з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому вказало, що 05 червня 2012 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № ПС 0246 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (далі договір). 14 січня 2014 року на підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи з відповідачем укладено Додатковий договір до Договору, відповідно до п. 1.1.4 якого відповідач отримала кредит у розмірі 11000,00 грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Позивачем всі зобовязання за договором були виконані належним чином, а саме [PERSON] був виданий кредит в розмірі 11000,00 гривень. Відповідно до п. 4.4. договору відповідач зобовязалася щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 19.06.2018 р. має заборгованість у сумі 22002,33 гривень. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 22002,33 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. [PERSON] у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заперечення на позов не подала, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 05 червня 2012 року АТ «Ощадбанк» та [PERSON] уклали договір № ПС 0246 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною платіжною схемою. 14 січня 2014 року на підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи з відповідачем укладено Додатковий договір до Договору, відповідно до п. 1.1.4 якого відповідач отримала кредит у розмірі 11000,00 грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитом щомісячно на строк дії платіжної картки, з процентною ставкою за несанкціонованим овердрафтом у розмірі 35% річних. Згідно з п. 4.4 додаткового договору відповідач зобовязалася щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним святковим днем або неробочим згідно з договором. Позивач зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти відповідачу, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач порушила вимоги договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобовязання, передбачене договором, а тому станом на 19.06.2018 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 22002,33 гривень, яка складається з сум: -загальної суми основної заборгованості (основний борг) 10687,45 грн., -загальної суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 5509,13 грн.; -загальної суми за розрахунково-касове обслуговування 6,30 грн.; -суми витрат від інфляції на суму простроченого кредиту 2885,61 грн.; -суми витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 1850,01 грн.; -розміру трьох відсотків річних на суму простроченого кредиту 627,19 грн.; -розміру трьох відсотків річних на суму нарахованих та несплачених процентів 436,64 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклала договір з позивачем, чим взяла на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконала та прострочила зобовязання, а тому повинна нести відповідальність, встановлену законом та договором. Позов доказано: договором № ПС 0246 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною платіжною схемою від 05.06.2012 року, додатковим договором №б/н до договору № ПС 0246 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, заявою на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи, розрахунком заборгованості, звітом щодо розрахунку сум інфляційних втрат на 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 19.06.2015 по 19.06.2018 року, виписками по картковому рахунку. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №2687003306 та які відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved