Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

До суду 28 липня 2014 року надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 5736,67 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-20042-181211, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 4055,38 гривень на придбання певного майна/послуг. Відповідно до п.2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01% в рік, процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору. Відповідно до п.2.5. договору за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,15% в місяць. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 07.04.2014 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 5736,67 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4663,69 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі 0,38 гривень; заборгованості за комісіями у розмірі 1072,60 гривень. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за відсутністю його представника, та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що надав письмову заяву. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У суду відсутні відомості про причину неявки відповідача в судові засідання 15.09.2014 року і 10.10.2014 року, повістки, що направлялися відповідачу за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, повернуті до суду з відміткою на поштовому зворотному повідомленні через неотримання. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-20042-181211, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 4055,38 гривень на придбання певного майна/послуг з кінцевим терміном повернення не пізніше ніж 17.07.2013 року. Відповідно до п.2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01% в рік, процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору. Відповідно до п.2.5. договору за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,15% в місяць. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором (а.с.5-8). В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості, станом на 07.04.2014 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 5736,67 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4663,69 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі 0,38 гривень; заборгованості за комісіями у розмірі 1072,60 гривень (а.с.4). Обов'язок позичальника повернути позикодавцеві суму позики передбачений ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, та стягує з [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved