Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська універсальна біржа «Вітязь», про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказала, що [INFO] померла [PERSON] - бабуся позивача, а [INFO] помер [PERSON] - батько позивача. Як вказує позивач, за життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2000-065 И від 10 жовтня 2000 року, зареєстрованого на Одеській універсальній біржі «Вітязь», остання придбала у [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , однак договір нотаріально не посвідчувався. Позивач пояснила, що сторони повністю виконали умови договору: відповідачі звільнили квартиру та знялись з реєстрації, [PERSON] зареєструвала своє право власності в ОМБТІ та РОН, зареєструвалась в зазначеній квартирі та проживала в ній до своєї смерті, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 21.06.2018 року. Також, позивач вказала, що у зв`язку із укладенням шлюбів вона змінила прізвище на « [PERSON] », а згодом - на « [PERSON] ». Як стверджує [PERSON] , вона є єдиною спадкоємицею померлої [PERSON] , а визнання договору дійсним потрібен їй для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка за життя бажала посвідчити договір нотаріально, проте відповідачі при залишенні квартири не повідомили про наступне їх місце проживання, контактні телефони, повідомили, що не бажають нести витрати на нотаріальне посвідчення договору та не мають часу з`явитись до нотаріальної контори, що унеможливило подальше нотаріальне посвідчення договору та свідчить про їх ухилення від такого посвідчення. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності (а. с. 24). Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи від них не надійшло (а. с. 25 - 27). Представник третьої особи, до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи від нього не надійшло (а. с. 27). У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.10.2000 року між [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2000-065 И, згідно якого [PERSON] та [PERSON] відчужили, а [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір між сторонами був укладений в м. Одесі, на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь», та зареєстрований в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості за № 2000-065 И, від 10.10.2000 року (а. с. 4). Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , від 19.07.2018 року, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено актовий запис № 7445 (а. с. 5). Згідно довідки про склад сім`ї та реєстрацію № 1197, від 21.06.2018 року, за адресою: [ADDRESS] , проживала [PERSON] , 1946 року народження (а. с. 6). Зі змісту Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , від 18.08.1970 року, [INFO] народився [PERSON] , батьки якого: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , від 13.03.1990 року, [INFO] народилась [PERSON] , батьки якої: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). Згідно Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , від 26.09.1994 року, [PERSON] помер [INFO] (а. с. 10). 03.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюбу, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а. с. 12). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , від 19.06.2019 року, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 172. Прізвище після розірвання шлюбу: його - « [PERSON] », її - « [PERSON] » (а. с. 13). Згідно Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , від 14.08.2020 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис № 768. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а. с. 14). Зі змісту відповіді Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвої О.О., № 10/02-14, від 29.01.2019 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, та роз`яснено необхідність звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі продажу, зареєстрованого на біржі, дійсним (а. с. 15). Судом встановлено, що на даний час позивач не може прийняти спадщину після смерті [PERSON] , оскільки у діючих на час укладання зазначеного договору у 2000 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд, за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним.

Outcome: approved