Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Красноармійської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.08.2003 року, виданого Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, свідоцтво серія [NUMBER], актовий запис № 678. [INFO] померла мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.09.2013 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, свідоцтво серія [NUMBER], актовий запис № 625. Факт родинних відносин між позивачем та батьком і матір'ю підтверджується свідоцтвом про його народження, в якому вказано, що батьком є [PERSON], а матір'ю [PERSON] (свідоцтво про народження від 07 квітня 1969 року серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану міста Красноармійська Донецької області). Після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме, на земельну ділянку, загальною площею 0,0042 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Факт наявності у власності померлого майна підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 19 січня 1999 року (серія [NUMBER]). Згідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовленої на ім'я [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу за адресою: [ADDRESS], присвоєний кадастровий номер: [NUMBER]. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1401635002015 право власності на земельну ділянку зареєстровано за померлим [PERSON]. Спадкоємцями першої черги після смерті батька є померла мати та [PERSON]. Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Спадщина відкрилася вдень смерті [PERSON], тобто [INFO]. Тобто до ці відносини регулюються Цивільного кодексу Української PCP ( в редакції 1963 року). Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу Української PCP (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 561 Цивільного кодексу Української PCP ( в редакції 1963 р.) було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття якщо він її прийняв. ЦК 1963 р. не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Позивач по справі, фактично прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його батька. Факт прийняття спадщини підтверджується тим, що він постійно користується цією земельною ділянкою, на ній перебуває металевий гараж. Він фактично управляв цією земельною ділянкою та володіє нею. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом, але йому було в усній формі повідомлено, що він надав недостатньо документів, а саме документу, що він на протязі 6 місяців після відкриття спадщини прийняв спадщину, або звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зв'язку з чим, було рекомендовано звернутися до суду за вирішенням цього питання. У зв'язку з вищевикладеним вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку. Із заявою про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк він не звернувся, оскільки вважав достатньою підставою фактичне прийняття спадщини. За ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані. Відповідно до ст. 549 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач просить суд встановити факт прийняття [PERSON], [INFO], спадщини що відкрилась [INFO] після смерті батька [PERSON]. Визнати право власності за [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0042 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача - Красноармійської міської ради, до судового зсідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, та справу вирішити на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO], у свідоцтві про народження батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.8). [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 625 (а.с.7). [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 678 (а.с.9). Згідно державного акту на право приватної власності на землю видано громадянину України [PERSON] на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради від 21 липня 1999 року за № 369 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0042 гектарів. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS]. Землю передано для будівництва, обслуговування гаражного будівництва (а.с.10). Відповідно до технічної документації земельній ділянці надано кадастровий номер [NUMBER] (а.с.11-17). Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, що набрав чинності 01.01.2004 року, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Спадщина на належну земельну ділянку [PERSON], який помер [INFO], відкрилась [INFO]. Тому ці правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. Факт прийняття спадщини підтверджується тим, що позивач постійно користується земельною ділянкою, на ній перебуває металевий гараж, позивач фактично управляв цією ділянкою та володіє нею. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, як передбачено статтею 392 ЦК України (2004р.). Відповідно до статті 328 ЦК України (2004р.) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 256 у частині 2 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку ї встановлення. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved