Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

До Енергодарського міського суду Запорізької області 27.04.2017 року звернувся позивач - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування в особі служб у справах дітей, який діє в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] з позовною заявою в якій, посилаючись на неналежне утримання та догляд за дитиною зі сторони відповідача, що призвело до того, що неповнолітня опинилась в складних життєвих обставинах, просить суд: позбавити відповідача - [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно його доньки - [PERSON], [INFO] та передати неповнолітню [PERSON] Виконавчому комітету Енергодарської міської ради як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради, для подальшого влаштування. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, неповнолітньої, свідків [PERSON], [PERSON], оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку: Згідно ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідач по справі є батьком неповнолітньої [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.23); Згідно Характеристик (а.с.6, 19, 21), повідомлень з навчального закладу (а.с.5, 8, 11, 13) відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по догляду за неповнолітньою донькою, за що відповідача було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.10, 14, 20). Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради надано висновок, яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно своєї неповнолітньої донька - [PERSON] (а.с.3-4), який підтримано стороною позивача у судовому засіданні. Крім того, неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків підтверджено наданими в судовому засіданні поясненнями та не спростовано відповідачем. Батьки зобов'язані виховувати та піклуватись про дітей, що також визначено у ст.150 СК України. Ухилення ж батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст.155 СК України, ст.12 закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Нормами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» констатовано, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готуватиїї до самостійного життя та праці. Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1997р. та яка набула чинності для України 27.09.1997р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ч.1 ст.19 Конвенції, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Отже, з досліджених доказів, в їх сукупності, судом встановлено, що протягом досить тривалого часу відповідач свідомо нехтує виконанням своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки, самоусунувся від її виховання, Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей наполягає на позбавленні батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували обґрунтування позивачем вимог позовної заяви. Отже, вирішуючи питання щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, суд приймаючи до уваги конкретні обставини справи та вимоги закону, дійшов висновку, що позовні вимоги в обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами, позбавлення батьківських прав, у даному випадку, є доцільним та відповідає інтересам дитини та на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст.150 СК України. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст.169 СК України. Крім того, у зв'язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовом, враховуючи приписи ст..88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню розмір судового збору в сумі 640 грн. 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved