Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернувся ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно витягу з протоколу №26 від 21.03.1991 року відповідач [PERSON] отримала право на проживання в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Позивач є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . В спірному житловому приміщенні з 16.08.1991 року зареєстровані [PERSON] , 1967 року народження, [PERSON] , 1968 року народження, [PERSON] , 1990 року народження. Відповідачі не проживають у спірному житловому без поважних причин понад шість місяців, що підтверджується відповідними актами, не сплачують комунальні послуги. Особисті речі відповідачів у кімнаті відсутні. Реєстрація відповідачів носить формальний характер, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.09.2020 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача Кононенко А.О. , яка діє на підставі довіреності від 04.01.2021 року, заявлений позов підтримала, дала пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися, про причину не явки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. У судовому засіданні було встановлено, що гуртожиток, який розташований за адресою: [ADDRESS] перебуває на балансі ПАТ «Світло Шахтаря». ( а.с. 6) Згідно протоколу № 26 сумісного засідання профкому та адміністрації ВАТ «Світло Шахтаря» від 21.03.1991 року виділено [PERSON] кімнату у сімейному гуртожитку по [ADDRESS] , площею 11,9 кв.м, на родину з двох осіб, як молодому спеціалісту. ( а.с. 5) Статтею 127 ЖК України передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно п. 2 «Примірного положення про гуртожитки», гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до п. 15 Примірного положення про гуртожитки, житлова площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом. Таким чином, мешканці гуртожитку наймають жилу площу у підприємства, організації, установи, де вони працюють або навчаються, - тимчасово, на період роботи або навчання, на умовах, визначених Главою 4 ЖК України та Примірним положенням про гуртожитки. З довідки з місця проживання від 04.08.2020 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1967 року народження, [PERSON] , 1968 року народження, [PERSON] , 1990 року народження. ( а.с. 7) З довідки, виданої ПАТ «Світло Шахтаря» 03.03.20208 року вбачається, що [PERSON] на даний час працює в ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» на посаді головного фахівця з організаційно-функціонального проектування у Департаменті управління персоналом. На підприємстві працює з 12.10.1989 року і по теперішній час. ( а.с. 9) В судовому засіданні представник позивача пояснила, що відповідачі хоча і зареєстровані у спірному житловому приміщенні, однак з липня 2019 року в ньому не проживають, ним не інтересуються, комунальні послуги не сплачують. Особисті речі відповідачів в квартирі відсутні. Реєстрація відповідачів за спірною адресою носить формальний характер. Також представник зазначила, що їй відомо про те, що відповідач [PERSON] має у власності інше житло, де можливо і проживає разом з членами своєї сім*ї. Факт не проживання відповідачів за спірною адресою об`єктивно підтверджується актами від 02.07.2019 року, 02.10.2019 року, 02.12.2019 року, 02.03.2020 року, 02.04.2020 року, складених комендантом гуртожитку у присутності двох свідків, в яких зазначено, що відповідачі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] не проживають з 02.07.2019 року по теперішній час. Житлом не інтересуються. ( а.с. 18-22) Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР (висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладений в Аналізі судової практики застосування Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»). Відповідно ст.ст. 71,72 ЖК України, у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зазначає, що наявність реєстрації відповідачів у гуртожитку перешкоджає позивачеві в повній мірі розпоряджатись належним йому майном, з метою забезпечення житлом працівників підприємства чи іншим чином. Таким чином, враховуючи наявність достатніх доказів не проживання відповідачів у гуртожитку більше шести місяців, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідачів на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved