Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області звернулася із позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Свій позов мотивує тим, що вона та відповідач [PERSON] 06 липня 2012 року уклали договір позики грошових коштів у розмірі 36000,00 грн. під розписку, яку він написав власноручно. У розписці відповідач зобов'язався повернути борг до 06.12.2012 року. По закінченню зазначеного строку відповідач суми позики не повернув, ухиляється від її повернення й до цього часу, на неодноразові звернення позивача відмовляв, посилаючись на відсутність коштів та тяжкий матеріальний стан, але постійно обіцяв обов'язково повернути кошти. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом вона змушена звернутися до суду. Для позивача сума позики є значною, і невиконання відповідачем своїх зобов'язань ставить її у вкрай складне матеріальне становище. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики від 06.07.2012 року в сумі 36000, 00 грн., витрати затрачені при подачі позову до суду у розмірі 360,00 гривень та суму витрат на юридичну допомогу в розмірі 400,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 29.01.2014 року (а.с.9-13) позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 06.07.2012 р. позивач [PERSON] позичила [PERSON] кошти в сумі 36000 грн., по що останнім була написана власноручно розписка (а.с.32). Крім цього, зі змісту розписки вбачається, що вказану суму боргу відповідач зобов'язаний повернути позивачу [PERSON] до 06 грудня 2012 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. З огляду на відносини, які склалися між сторонами, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 36000 грн., які відповідач зобов'язався повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України та оформлено у вигляді розписки. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Підтвердження виконання зобов'язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що станом на 06.07.2012р. [PERSON] отримав згідно розписки від [PERSON] кошти в сумі 36000 грн. та взяв на себе зобов'язання повернути ці кошти до 06.12.2012р. (а.с.8,32). Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статті 526, 527 ЦК України зобов'язують боржника належним чином виконувати свої зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання і не повернув вчасно борг, а тому у відповідності до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Оцінюючи надані позивачем докази, дослідивши їх в судовому засіданні, проаналізувавши, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на повне підтвердження заявлених позовних вимог, і їх доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позов підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] судових витрат, то суд вважає, що слід задовольнити, оскільки позивачем понесено судові витрати при подачі позову до суду та витрати на правову допомогу, що підтверджується квитанцією від 29.01.2014 року (а.с.1) та квитанцією до прибуткового касового ордера № 71 від 29.01.2013 року (а.с.9). На підставі викладеного та

Outcome: approved