Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області 01 вересня 2020 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином в розмірі 500 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, 04 травня 2020 року [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання в ході сварки схопив позивача лівою рукою за горло, а кулаком правої руки завдав два удари в область лівого ока та правої частини верхньої губи, далі схопив його за плечі та завдав близько п`яти ударів правим коліном в область лівої сторони живота, а також лівим ліктем завдав удар в область правих ребер, а потім ліктем завдав удар в область грудної клітини. Від нанесених ударів [PERSON] втратив свідомість. В результаті вищевказаних дій [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 69 від 25.06.2020, [PERSON] , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми живота, забою передньої черевної стінки, розриву селезінки, внутрішньо черевної кровотечі, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; забою грудної клітини, закритого перелому сьомого ребра з права, які у своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я; множинних поверхневих ран лівої половини обличчя, параорбітальної гематоми обох очей, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. З вини відповідача позивач був змушений знаходитись на лікуванні, чим було порушено спосіб життя останнього. У зв`язку з поведінкою відповідача, позивач був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав та інтересів, проводити пошуки адвоката для отримання правової допомоги. Вказаним злочином позивачу заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 500\~000,00 грн. і просить стягнути її з відповідача. Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання, надано відповідачу строк для надання відзиву. Копія зазначеної ухвали надіслана сторонам. Ухвалою від 24 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та завчасно. Представник позивача та позивач надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся шляхом направлення повісток на адресу реєстрації та проживання, які повернулись не врученими до суду з причини «адресат відсутній за вказаною адресою» та «закінчення встановленого терміну зберігання», та шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті «Судова влада». Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди позивача у відповідності до норм ст.\~280\~ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~19\~ЦПК\~України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст.\~77\~ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст.\~80\~ЦПК\~України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. З виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2291 вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні ЛБЛ з 05 травня 2020 року з діагнозом: закрита тупа травма живота, забій передньої черевної стінки, розрив селезінки, внутрішньочеревна кровотеча, геморагічний шок ІІ ст., забій грудної клітки, закритий перелом VІІ ребра праворуч, множинні поверхневі рани лівої половини обличчя. Дата виписки 16 травня 2020 року (а.с. 4). Згідно вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 02 липня 2020 року у справі № 415/4170/20 за обвинуваченням [PERSON] встановлено, що 04 травня 2020 року, в період часу з 21 години до 23 години, [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання у квартирі [ADDRESS] , маючи умисел\~на заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, в ході сварки, яка виникла під час спільного розпивання спиртних напоїв, схопив його лівою рукою за горло, а кулаком правої руки завдав два удари в область лівого ока та правої частини верхньої губи. Далі, [PERSON] схопив потерпілого за плечі, та завдав йому близько п`яти ударів правим коліном в область лівої сторони живота, а також лівим ліктем завдав удар в область правих ребер, а потім ліктем завдав удар в область грудної клітки. Від нанесених [PERSON] вказаних ударів потерпілий [PERSON] втратив свідомість. В результаті вищевказаних дій [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 69 від 25.06.2020, [PERSON] , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми живота, забою передньої черевної стінки, розриву селезінки, внутрішньо черевної кровотечі, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; забою грудної клітини, закритого перелому сьомого ребра з права, які у своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я; множинних поверхневих ран лівої половини обличчя, параорбітальної гематоми обох очей, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Органом досудового розслідування вказані дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. [PERSON] свою вину в вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю тому судом була затверджена угода про визнання винуватості, укладена 26 червня 202 року. Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 02 липня 2020 року набрав законної сили 04 серпня 2020 року (а.с.7-9). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 02 липня 2020 року у справі № 415/4170/20 встановлено факт спричинення [PERSON] 04 травня 2020 року [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Зазначений вирок в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 п. 9 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За ч. 1 ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦПК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Факт спричинення [PERSON] внаслідок нанесення ударів відповідачем фізичних та моральних страждань у суду сумнівів не викликає. Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди у 500 000 грн. суд вважає завищеним. Суд, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, керується вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 23 ЦК України, та вважає встановленими наступні обставини, які мають істотне значення: позивач відчував фізичний біль та моральні страждання в момент спричинення йому тілесних ушкоджень відповідачем, переймався станом свого здоров`я, опасався за своє життя. При цьому суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає справедливим визначити моральну шкоду, яка була завдана відповідачем позивачу у розмірі 30 000 грн. Тому позов підлягає частковому задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами, які перевірені дослідженими судом доказами. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як позивач у справі про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я. Судовий збір, який підлягає сплаті за подання позовної заяви, становить 5000 грн. Оскільки суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову, а саме у розмірі 30 000 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 300 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 16, 23, 1177, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial