Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

До суду звернувся позивач з зазначеним позовом до відповідачів, згідно якого просив суд: - визнати недійсним правочин з дострокового повернення вкладу в сумі 270 000,00 доларів США на рахунок [NUMBER], на підставі меморіального ордеру № 4715 від 19.03.2015 року; - визнати недійсним правочин з перерахування грошових коштів в сумі 6 210 000,00 грн. з призначенням платежу «Зарахування гривні на поточний рахунок зг. Постанови НБУ № 160 та заяви від 19.03.2015 року з рахунку [NUMBER] на поточний рахунок № [NUMBER], який відкрито у Банку та належить [PERSON]; - визнати недійсним правочин з перерахування грошових коштів в сумі 6 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Надання безпроцентної позики, згідно договору б/н від 10.03.2015 року» з поточного рахунку № [NUMBER], який відкрито в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та належить [PERSON] на поточний рахунок № [NUMBER], який відкрито у ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та належить ПОСП «Уманський тепличний комбінат»; - визнати недійсним правочин з перерахування грошових коштів в сумі 6 200 000,00 грн. з рахунку № [NUMBER], який відкрито у ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та належить ПОСП «Уманський тепличний комбінат» на погашення заборгованості за Кредитним договором № 82642-29/13-1 від 23.09.2013 року з призначенням платежу - погашення кредитної заборгованості, згідно кредитного договору № 82642-29/13-1 без ПДВ. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 20.03.2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Вкладником банку [PERSON], який є посадовою особою НБУ та ПОСП «Уманський тепличний комбінат» було вчинено зазначені правочини та укладено договір безпроцентної позики б/н від 10.03.2015 року з метою неправомірного одержання відшкодування вкладу в ПАТ «КИЇВСЬКА РУСЬ». Позивач вважає, що вказані правочини є фіктивними та підлягають визнанню недійсними. Так, [PERSON], якому було відомо у зв'язку із займаною посадою в НБУ про запровадження тимчасової адміністрації, 18.03.2015 року звернувся із заявою до позивача із вимогою дострокового повернення коштів в сумі 370 000,00 доларів США, згідно договору банківського вкладу № 23901-29.1.2. від 18.03.2014 року шляхом зарахування на поточний рахунок суми в гривневому еквіваленті. В порушення п. 4.2. Правил залучення коштів фізичних осіб в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» [PERSON] отримав кошти 19.03.2015 року, а не 28.03.2015 року, тобто до спливу 10-денного строку передбаченого зазначеними Правилами. Таким чином, відповідач отримав перевагу у виді скорочення терміну повернення грошових коштів перед іншими вкладниками Банку, що вказує на нікчемність правочину з дострокового повернення вкладу в сумі 270 000,00 доларів США на рахунок [NUMBER], на підставі меморіального ордеру № 4715 від 19.03.2015 року. В подальшому вказані кошти були перераховані на поточний гривневий рахунок [PERSON] з подальшим перерахуванням на рахунок ПОСП «Уманський тепличний комбінат» та направлені на погашення заборгованості останнього перед позивачем. Позивач вважає, що описані правочини є фіктивними, оскільки не були спрямовані на реальне настання обумовлених ними наслідків, оскільки внаслідок дострокового повернення вкладу та подальших фіктивних правочинів з коштами [PERSON] одержав можливість отримати відшкодування за вкладом в повному обсязі в розмірі 6 200 000, 00 грн., замість встановленого ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» розміру в 200 000,00 грн. за рахунок коштів Банку. Жоден з вказаних правочинів не спрямований на виникнення відносин позики між відповідачами, вчинені за один - два дні до запровадження тимчасової адміністрації. Вважає, що про фіктивність свідчить також той факт, що Договір банківського вкладу і заява про дострокове розірвання Договору банківського вкладу від однієї і тої самої дати - 18.03.2015 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити з підстав зазначених у заяві. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, у його задоволенні просили відмовити, при цьому зазначили, що вважають подачу даного позову змовою між ліквідатором ПАТ «Банк «КИЇВСЬКА РУСЬ» та відповідачем ПОСП «Уманський тепличний комбінат» для спрощення більшої частини боргу через процедуру «торгів», позов є технічним, щоб затягнути розгляд справ, що перебувають в провадженні інших судів. Вважають, що для задоволення позову немає підстав, оскільки укладені між сторонами договори були виконані, про що свідчать наслідки, що настали. При цьому [PERSON] зазначив, що дійсно працював в Національному банку України, та йому стало відомо напередодні про введення тимчасової адміністрації в банку, однак його дії є законними. Представник відповідача ПОСП «Уманський тепличний комбінат» в суді позовні вимоги не визнала, у його задоволені просила відмовити, надати пояснення по позову відмовилася. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від 19.03.2015 року з 20.03.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «КИЇВСБКА РУСЬ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. ( а.с. 6) Як вбачається з копії договору № 23901029.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Вигідний 2015» від 18.03.2015 року [PERSON] надав банку, а банк прийняв на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 370 000,00 дол. США. Згідно п. 2.4. вказаного договору термін повернення вкладу - 18.04.2015 року. ( а.с.11) Разом з тим, в цей же день, а саме 18.03.2015 року [PERSON] звернувся до директора департаменту роздрібного бізнесу ПАТ «Банк «КИЇВСЬКА РУСЬ» з заявою про дострокове розірвання вказаного договору та повернення вкладу, яка була прийнята банком 19.03.2015 року, про що свідчать підписи та дати в копії заяви, що міститься на а.с. 12. З виписки по особовому рахунку № [NUMBER] за 18.03.2015 рік та 19.03.2015 рік вбачається, що 18.03.2015 року грошові кошти [PERSON] були внесені на депозитний рахунок, а 19.03.2015 року достроково повернуті. ( а.с.13) Згідно п. 2.4. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» затвердженого Постановою правління НБУ від 03.12.2003 N 516 за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Згідно п. 3.3. зазначеного Положення повернення вкладникові банківського строкового вкладу (депозиту) та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, коли це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу (депозиту). Згідно п. 2.7. Договору № 23901-2.9.1.2. банківського вкладу дострокове повернення вкладу можливе з урахуванням умов п.п. 4.2, 4.3 «Правил залучення вкладів фізичних осіб в ПАТ «Банк «КИЇВСЬКА РУСЬ», згідно якого вкладник який виявив бажання достроково повернути вклад зобов'язаний у строк за 10 календарних днів повідомити Банк шляхом подання відповідної заяви та у разі, якщо умовами Договору або за заявою Вкладника кошти мають бути перераховані на рахунок Вкладника, таке перерахування здійснюється Банком не пізніше, ніж через 10 днів з дати отримання від Вкладника відповідної заяви. Однак, як встановлено при розгляді справи, вказані Правила не були підписані відповідачем [PERSON], отже їх не можна вважати складовою частиною зазначеного Договору банківського вкладу виходячи з правового аналізу ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України. А від так, вказаний договір є строковим та не передбачає дострокове його повернення. Отже, Банк повернув [PERSON] депозитний влад без відповідної правової підстави. Як вбачається з виписки по особового рахунку № [NUMBER], що належить [PERSON] в день перерахування коштів в гривневому еквіваленті з вищевказаного депозитного рахунку, а саме 19.03.2015 року відповідачем здійснено перерахування коштів по п'ятьом договорам позики, в тому числі коштів в сумі 6 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Надання безпроцентної позики, згідно договору б/н від 10.03.2015 року» з поточного рахунку № [NUMBER], який відкрито в ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та належить [PERSON] на поточний рахунок № [NUMBER], який відкрито у ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та належить ПОСП «Уманський тепличний комбінат». ( а.с. 14-15). В свою чергу, відповідач ПОСТ «Уманський тепличний комбінат» вчинив правочин з перерахування грошових коштів в сумі 6 200 000,00 грн. з рахунку № [NUMBER], який відкрито у ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» та належить ПОСП «Уманський тепличний комбінат» на погашення заборгованості за Кредитним договором № 82642-29/13-1 від 23.09.2013 року з призначенням платежу - погашення кредитної заборгованості, згідно кредитного договору № 82642-29/13-1 без ПДВ. Даний факт не оспорювався сторонами та встановлений постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.12.2015 року, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 року. ( а.с. 43-50). Згідно ч.1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. Згідно ч.2 ст. 234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійсним. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вказані правочини є фіктивними, оскільки вони не були спрямовані на реальне настання обумовлених ними наслідків, а направлені на отримання [PERSON] відшкодування за вкладом в більшому розмірі замість встановленого ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» розміру - в 200 000,00 грн., за рахунок коштів Банку. Отже вказані правочини слід визнати недійсними відповідно до положень ч.2 ст. 234 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved