Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 15 березня 2011 року звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: ВРіГФО Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області, в якому просив усунути позивачу перешкоди у користуванні квартирою, шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] з квартири [ADDRESS] та виконання рішення в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача з квартири [ADDRESS] покласти на ВРіГФО Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області, посилаючись на таке. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 28 грудня 2010 року є власником квартири [ADDRESS] , свідоцтво посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 3044 від 28 грудня 2010 року, також свідоцтво було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» номер запису: 135 в книзі 749 пр. - 167, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 28565332 від 30 грудня 2010 року, реєстраційний номер: 16384205 . Зазначену квартиру позивач придбав відповідно до статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеської області. [PERSON] , не може в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своєю власністю та несе витрати по оплаті комунальних послуг. Як вбачається з довідки № 157 від 31 січня 2011 року в квартири [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2011 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначене судове засідання. Позивач [PERSON] після остаточного уточнення позовних вимог звернувся до [PERSON] з вимогою про витребування майна, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, позивач придбав квартиру [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності від 28.12.2010 року було зареєстровано 30.12.2010 року в КП МБТІ та РОН за № 135 в книзі 749 пр-167, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Таким чином, виходячи з положень п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності відповідача по справі [PERSON] на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] було припинено, оскільки на майно було звернено стягнення, а позивачем право власності було набуто на правових підставах, встановлених законом. Відповідач, залишаючись зареєстрованим у цій квартирі, створює позивачу перешкоди у користуванні ним, порушує його права. Оскільки позивач сплачує всі видатки по квартирі та комунальним платежам, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в його квартирі створює позивачу перешкоди, тому позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, усунути перешкоди у користуванні права власності шляхом виселення відповідача та встановити порядок виконання судового рішення в частині зняття відповідача з реєстрації за адресою спірної квартири. 11 травня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення по цій справі, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені. Зобов`язано [PERSON] передати квартиру [ADDRESS] у власнику [PERSON] . Визнано [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] у зв`язку з припиненням права власності. Усунуто [PERSON] перешкоди у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення. Встановлено порядок виконання рішення, згідно з яким, після набрання ним законної сили це рішення є підставою для Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в особі ВГІРФО для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2011 року скасоване заочне рішення від 11 травня 2011 року, справа призначена до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2012 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення зупинено до набрання законної рішення суду по цивільній справі за позовом [PERSON] до підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Одеській області державного виконавця Кудінова О.В., ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація» про скасування прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. Представником відповідача до суду була надана заява про ухвалення додаткового рішення та заява про поворот виконання судового рішення від 11 травня 2011 року. У зв`язку з необхідністю розгляду поданих заяв ухвалою суду від 16 липня 2012 року провадження у справі було відновлено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2012 року зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення до набрання законної рішення суду по цивільній справі за позовом [PERSON] до підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Одеській області державного виконавця Кудінова О.В., ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація» про скасування прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 липня 2012 року у заяві представника [PERSON] [PERSON] про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення - відмовлено. Заяву представника [PERSON] [PERSON] про поворот виконання рішення задоволено. Зобов`язано Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зареєструвати [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відновлено та призначено судове засідання, у зв`язку із закінченням розгляду та набрання законної сили судового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Одеській області державного виконавця Кудінова О.В., ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація» про скасування прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. 02 листопада 2017 року позивачем була надана до суду уточнена та доповнена позовна заява до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , третя особа відділ у справах дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, в якій просив позбавити права користування житловим приміщенням [PERSON] , [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] ; [PERSON] , [PERSON] , із квартири [ADDRESS] ; Зобов`язати [PERSON] , яка в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , звільнити квартиру [ADDRESS] , від особистих речей; Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , та [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2018 року зупинене провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , третя особа відділ у справах дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням до набрання законної рішення суду по цивільній справі № 1519/2-5133/11 за позовом [PERSON] до підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції в Одеській області державного виконавця Кудінова О.В., ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація» про скасування прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, яка перебувала в провадженні Апеляційного суду Одеської області. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2019 року провадження у цивільній справі за позовом заявою позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , третя особа відділ у справах дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням - поновлено та призначено судове засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року підготовче провадження у цій цивільній справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] надала до суду пояснення, в яких зазначила, що квартира відповідача, яка розташована за адресою: [ADDRESS] була обтяжена іпотечним договором для забезпечення кредитного договору від 20 жовтня 2006 року за № 030/10.06/88-19 КЛ укладеного з АКБ «TAC-КОМЕРЦБАНК». В свою чергу вимоги по кредиту АКБ «TAC-КОМЕРЦБАНК» відступив колекторської компанії ТОВ «Кредитні Ініціативи», в тому числі за договором іпотеки. В єдиному реєстру судових рішень є Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2014 року (за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення кредитної заборгованості у боржника [PERSON] на користь АКБ «ТАСКОМЕРЦБАНК» на підставі позову на підставі якого прийнята Ухвала від 28 травня 2014 року про відкриття виконавчого провадження по справі № 404/4220/14-ц ). Фізична особа, яка отримала кредит в іноземній валюті, не впливає на знецінення гривні, коливання валютного курсу, однак саме держава зобов`язана забезпечувати як дотримання прав всіх суб`єктів, так і баланс прав, в тому числі і прав кредитодавця і позичальника в кредитних правовідносинах. На підставі вищевикладеного слід зазначити, що про стягнення кредитних коштів у повному обсязі свідчить Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 46998406 від 05 вересня 2017 року відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області , в якій зазначено - Фактичне виконання рішення. Борг погашено в повному обсязі згідно листа представника ТОВ «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253). В той же час ТОВ «Торговий дім Укрспецреапізація» на 27 грудня 2010 року були призначені прилюдні торги з реалізації квартири, які відбувались за адресою: [ADDRESS] , торги відбулися. За результатами прилюдних торгів [PERSON] придбав квартиру за мінімальною ціною. Відповідач про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна не було повідомлено належним чином у відповідності з Законодавством України, що діяло на момент проведення прилюдних торгів (на торгах не мала можливості бути присутньої, в зв`язку з тим, що боржника не було повідомлено належним чином). Про здійснення цих торгів відповідач дізналася від нового власника квартири ( [PERSON] ), який придбав її на цих торгах, який повідомив відповідача, про те, що вона вже не має права на цю квартиру. В цій квартирі мешкає та прописана з моменту народження її донька - [PERSON] , яка також має право на частку квартири, таким чином встановлено, що порушено її майнові права. Згідно пункту 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних і безпритульних дітей» від 2 червня 2005 року за № 2623-IV стосується не тільки житла, на яке діти мають право власності, а й того житла, щодо якого в дітей є право користування, а при виписці дитини не втрачає право користування тому, що проживає разом з батьками. В даному випадку перед тим як проводити прилюдні торги і на далі здійснювати реєстрацію нового власника квартири потрібно мати дозвіл органів опіки та піклування, в зв`язку з що такий дозвіл відсутній, то слід зазначити, що прилюдні торги є недійсними. Таким чином, па підставі вищевикладеного слід зазначити, що декілька разів порушено правила проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. Пунктом 5 Договору Іпотеки від 26 жовтня 2006 року зазначено: «Предмет іпотеки оцінюється в 325511,0 гривень, що в еквіваленті 64458,0 доларів США». В додатковому Договорі від 04 червня 2007 року до Договору Іпотеки від 26 жовтня 2006 року п. 2 викладено п. 5 у наступній редакції «За згодою сторін Предмет іпотеки оцінюється 399424,0 гривень, що в еквіваленті 79094,0 долара США по курсу НБУ станом на 04 червня 2007 року. Виникає питання, яким чином при проведенні прилюдних торгів з порушенням діючого законодавства України на стан проведення торгів, квартири, яка була предметом іпотеці якимось чином вартість її складає 249333,0 грн. А продаж іпотечного майна була здійснена за ціною в розмірі 186999,75 грн., що є значно нижчої за ринкову вартість квартири. ТОВ «Торговий Дім Укрспецреалізаація» здійснило продаж квартири за ціною значно нижче ринкової вартості на порушення ст. 45 Закону «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898- IV «Прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною». Суму погашення кредиту подвоєно, тобто кредит погашений за рахунок звернення стягнення на майно поручителя (на квартиру позивача) та шляхом виплати кредиту безпосередньо особою, яка отримала кредит. Таким чином, мешканці квартири, в цьому випадку ( [PERSON] та [PERSON] ) не можуть бути виселені із квартири, якщо квартира виступала об`єктом забезпечення виконання зобов`язань по валютному кредиту, і в разі, якщо така квартира хоч і виступала об`єктом забезпечення но кредиту, але придбана не за рахунок кредитних коштів. Квартира відповідача, яка розташована за адресою: [ADDRESS] була придбана у 2001 році не за кредитні кошти. При народженні дитини за місцем роботи згідно законодавства України треба було надати довідку про народження дитини за місцем реєстрації (прописки). Таку довідку відповідачем було надано за місцем роботи відповідача - Спеціалізованої Державної Податкової Інспекції з Офісу Великих Платників м. Одеси, також надана відповідачу ЖЕУ №4 Малиновського району (КП ЖКС «Черьомушки») від 21 листопада 2002 року, де вказано, що за адресою - [ADDRESS] , проживають два члена сім`ї, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Ця довідка відповідачем отримана з архіву Спеціалізованої Державної Податкової Інспекції з Офісу Великих Платників м. Одеси. Відповідач просить визнати недійсними дії [PERSON] , щодо позбавлення відповідача та її доньки користування житловим приміщенням, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Заслухавши сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених ними письмових доказів. Квартира відповідача [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] була обтяжена іпотечним договором для забезпечення кредитного договору від 20 жовтня 2006 року за № 030/10.06/88-19 КЛ укладеного з АКБ «TAC-КОМЕРЦБАНК». Спірна квартира була придбана раніше ніж укладено іпотечний договір, тобто не рахунок кредитних коштів. Вимоги по кредиту АКБ «TAC-КОМЕРЦБАНК» відступив колекторської компанії ТОВ «Кредитні Ініціативи», в тому числі за договором іпотеки. ТОВ «Торговий дім Укрспецреапізація» були призначені прилюдні торги з реалізації квартири на 27 грудня 2010 року, які відбувались за адресою: [ADDRESS] , торги відбулися. За результатами прилюдних торгів Приходченко В.М. придбав квартиру. На підставі свідоцтва від 28 грудня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №3044, вбачається, що відповідно до статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області 28 грудня 2010 року, [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 39,7 кв. м., житловою площею 26,3 кв. м., яка перебуває під обтяженням (забороною відчуження), яка придбана позивачем за 186999,0 гривень, що раніше належала [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 05 березня 2001 року за реєстровим номером 8-685, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 23 березня 2001 року в книзі № 397пр, на сторінці 140, номер запису 135, реєстраційний номер 16384205. Право власності за [PERSON] на спірну квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за № 135 в книзі 749 пр-167 від 30 грудня 2010 року. Відповідно до наданих суду довідок про склад сім`ї та реєстрації за адресою квартири [ADDRESS] на ім`я позивача відкрито особовий рахунок зі сплати комунальних платежів щодо зазначеної квартири, здійснена його реєстрація 07.12.2011 року, відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою спірної квартири з 25 квітня 2001 року, знята з реєстраційного обліку на виконання заочного рішення суду, повторно зареєстрована за адресою спірної квартири 07.11.2012 р. Дочка відповідача [PERSON] , 2002 року народження, зареєстрована за адресою квартири з 07.11.2012 року. Сторони не є та були членами однієї сім`ї. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. За змістом статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 40 Закону № 898-IV «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР. За загальним правилом, визначеним частиною другою статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення. Прикінцевими положеннями Закону № 898-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, внесено зміни до ЖК УРСР, зокрема, текст статті 109 викладено у новій редакції, та в частині другій цієї статті як виключення спростовано вищезазначене загальне правило для громадян, яких виселяють при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. За змістом частини другої статті 40 Закону № 898-IV, чинній на час виникнення спірних правовідносин, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічні норми містяться в частині третій статті 109 ЖК УРСР. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Верховний Суд України у своїх постановах від 21 жовтня 2015 року (провадження № 6-1484цс15) та 22 червня 2016 року (провадження № 6-197цс16) висловив правовий висновок про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону № 898-IV, так і норма статті 109 ЖК УРСР. За змістом цих норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного Суду висловила намір відступити від вищезазначеного правового висновку і не застосовувати статтю 40 Закону № 898-IV та статтю 109 ЖК УРСР до правовідносин, в яких власник житла, що придбав його при зверненні стягнення на предмет іпотеки, звертається з позовом про виселення колишнього власника житла та його сім`ї. Оскільки на думку колегії суддів, правозастосування норм національного законодавства у такий спосіб порушує права власника житла, що купив його при зверненні стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 643/18788/15-ц, провадження № 14-93цс19 щодо порушення прав власника, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань. Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В частині ж другій цієї статті зазначено, що попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Таким чином, правомочності власника не є абсолютними, законом можуть встановлюватися певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення балансу інтересів у суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 28 вересня 1995 року у справі «Сколло проти Італії» («Skollo v Italy») дійшов висновку, що необхідно зважати на той факт, що держава може приймати будь-які закони, які вважатиме за потрібне для встановлення контролю за використанням власності відповідно до суспільних інтересів. Відповідні закони, на думку Суду, частіше за все приймаються у сфері забезпечення громадян житлом. З метою реалізації такої політики законодавчий орган має користуватися розсудом у широких межах як у питанні визначення наявності проблеми, що викликає занепокоєність суспільства, так і у питанні вибору детальних заходів та запровадження механізму для їх реалізації. ЄСПЛ зазначив, що погоджується на здійснення контролю за правом власності за умови, що відповідний контроль має під собою «розумні підстави» (пункт 28 Рішення). Велика Палата Верховного Суду вважає, що статтю 109 ЖК УРСР викладено в саме в такій редакції з урахуванням економічної та соціальної ситуації в державі з метою захисту суспільних інтересів, зокрема незахищених верст населення, які в силу об`єктивних обставин мають ризики втратити право користування житлом. Разом з тим, відповідно до практики ЄСПЛ вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й обмеження мирного володіння майном, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Як встановлено судом [PERSON] придбав спірну квартиру на електронних торгах при здійсненній державним виконавцем стягнення на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження. Електронні торги повинні були проводитися з дотриманням вимог Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», наказу Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038, який діяв на час виникнення правовідносин, та втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів». Згідно п. 3.5. наказу Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038, спеціалізована організація, яка проводить прилюдні торги, не пізніше ніж за 30 днів до дня проведення прилюдних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті та не менше ніж на трьох загальнодоступних веб-сайтах на вибір спеціалізованої організації інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Відповідна інформація розміщується на загальнодоступних веб-сайтах на термін не менше, ніж до дати проведення прилюдних торгів. Одночасно ця інформація має бути розміщена не менше ніж у двох друкованих засобах масової інформації, які розповсюджуються за місцезнаходженням майна, що реалізується. За п. 3.9 цього наказу, якщо реалізації підлягає житловий будинок, квартира, то в інформації додатково зазначаються: розмір житлової та нежитлової площі будинку, квартири; адресу чи місцезнаходження; правовий режим квартири, будинку; обмеження на використання квартири, будинку; відомості про земельну ділянку, на якій розташований будинок (її правовий режим та розмір); матеріали стін квартири, будинку; процент зносу. Таким чином, державний виконавець зобов`язаний був надавати інформацію про обтяження майна, яке реалізується на електронних торгах. Зокрема, зазначити, що в ній зареєстрований та проживає власник, який передав майно в іпотеку, разом з членами його сім`ї. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 643/18788/15-ц покупець такого майна, в свою чергу, мав оцінити ризики та обмеження пов`язані з його придбанням. Неповне інформування учасників електронних торгів про обтяження майна, яке реалізується, є підставою для відшкодування збитків, що свідчить про наявність альтернативних способів захисту прав нового власника. Отже, обмеження права власника, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі статей 109 ЖК УРСР та статті 40 Закону № 898-ІУ, є передбачуваними. З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до спірних правовідносин між власником, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, та особами, які мають право користування таким приміщенням, підлягають застосуванню норми статті 40 Закону № 898-IV та статті 109 ЖК УРСР. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15 вже висловлювала свою позицію щодо правового висновку Верховного Суду України про застосування норм права в подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16, аналогічним якому є висновок у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі№ 6-1484цс15, та зазначила, що не вбачає підстав для відступу від зазначеного правового висновку. Тобто, при зверненні стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки позивач був обізнаний про наявність обтяжень спірної квартири, яка належала на праві власності іпотекодавцю, зокрема про наявність відповідних речових прав осіб, які зареєстровані і проживають у житловому приміщенні, тобто мала можливість виявити ризики, пов`язані з набуттям права власності на спірну нерухомість у зв`язку із невиконанням боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою. Наявність права осіб, місце проживання яких зареєстровано у набутій позивачем на підставі іпотечного договору квартирі, обмежує право останньої на користування майном. Частина друга статті 109 ЖК Української PCP на час реалізації прав іпотекодержателя містила заборону виселення осіб без надання іншого житлового приміщення у випадку, якщо квартира придбана не за рахунок коштів, отриманих у позику. Тобто, іпотекодержатель, як потенційний (у разі невиконання боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою), новий власник спірного житлового приміщення, мав об`єктивну можливість знати про наявність прав відповідачів на користування спірною квартирою і при набутті права власності мав усвідомлювати, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання у квартирі. За викладених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed