Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

До Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області з позовом звернувся позивач ПАТ«Кременчуцький сталеливарний завод» до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки та прохав ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку по [ADDRESS] внаслідок відсутності понад встановлені строки та судовий збір у сумі 1218.00грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що у власності ПАТ«Кременчуцький сталеливарний завод»/ рішення виконавчого комітету Кременчуцькї міської ради №667 від 26.11.1975року і №869 від 03.10.1970р./ перебуває гуртожиток [ADDRESS], загальною площею 5812кв.м. для проживання робітників, які працюють на даному підприємстві. Згідно ордеру [NUMBER] від 08.02.2008року [PERSON], 1948р.н. було заселено до зазначеного гуртожитку та виділено койко-місце. Станом на 14.01.2015року в гуртожитку по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], згідно довідки №6 від 13.01.2016року. [PERSON], починаючи з червня 2015 року і по теперішній час не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується Актами про не проживання. Прохали суд позов задовольнити. В судове засідання позивач не з*явився, направив клопотання про розгляд справи без їх участі, проти прийняття заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаних відповідачів згідно ст. 169 ЦПК України. Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ«Кременчуцький сталеливарний завод» є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що у власності ПАТ«Кременчуцький сталеливарний завод»/ рішення виконавчого комітету Кременчуцькї міської ради №667 від 26.11.1975року і №869 від 03.10.1970р./ перебуває гуртожиток [ADDRESS], загальною площею 5812кв.м. для проживання робітників, які працюють на даному підприємстві. Згідно ордеру [NUMBER] від 08.02.2008року [PERSON], 1948р.н. було заселено до зазначеного гуртожитку та виділено койко-місце. Станом на 14.01.2015року в гуртожитку по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], згідно довідки №6 від 13.01.2016року. [PERSON] починаючи з червня 2015року і по теперішній час не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується Актами про не проживання. Відповідно до вимог ст.ст. 156, 64 Житлового кодексу України, члени сім»ї власника житлового будинку (квартири) користуються житловим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися житлом. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою ,що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. провадиться в судовому порядку тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки підставою та предметом спору щодо зняття відповідача з реєстрації є захист права власності, а не оскарження дій органу реєстрації на який покладено лише обов'язок відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрації місця проживання та перебування особи, а також зняття з реєстрації, в тому числі і на підставі остаточного рішення суду, то рішенням суду щодо захисту порушеного права власності шляхом зняття особи з реєстрації не буде порушено прав і обов'язків органу реєстрації. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] добровільно з особистими речами вибув на інше постійне місце проживання, участі у витратах на утримання буд.[ADDRESS] та при домової території не бере, жилим приміщенням не користується, у ньому не проживає, хоча має до нього вільний доступ, має ключі. Жодних перешкод з боку позивача у користуванні відповідачем кімнатою не здійснювалось. Згідно із частиною 3 статті 10, частиною 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник позивача в судовому засіданні довів, що відповідач не проживає у [ADDRESS] більше 6 місяців без поважних причин, тому є таким, що втратив право користування вказаним житловим примущенням. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об»єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира ( ст.ст. 379, 380 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Встановлені обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що позовні вимоги ПАТ«Кременчуцький сталеливарний завод» до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки , стягнення судового збору - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved