Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

До Зіньківського районного суду Полтавської області звернувся громадянин [PERSON] із відповідною позовною заявою до ТОВ «БМП ПЛАНЕТА - МІСТ» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, по день фактичного розрахунку, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь 31181,00 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, до моменту проведення фактичного розрахунку. В обгрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він в період з 14.02.2011 року по 02.04.2013 року працював арматурщиком 3-го розряду та монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних контрукцій 3-го розряду у Філії «ТЕХНОСПЕЦБУД» ТОВ «БМП ПЛАНЕТА - МІСТ» і 02.04.2013 року звільнився з роботи за власним бажанням, при цьому у день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку та мала місце заборгованість по заробітній платі, яка становила 21526,51 грн. і була виплачена йому лише 11.07.2013 року, а оттже на думку позивача затримка розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, яка мала місце в період з 03.04. по 11.07.2013 року складає складає 100 днів та вихадячи із розрахованої позивачем його середньоденної заробітної плати в сумі 311,81 грн. сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь становить 31181,00 грн. В судове засідання з'явивсь представник позивача [PERSON], який підтримав позов у повному обсязі та просив позов задовільнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'вився, про дату, час та місце судового засідання належним чином попереджений, про причини неявки представнтика в судове засідання не повідомив, заперечень на позов не надав, витребовуваних судом документальних доказів до суду не направив. З приводу можливості розгляду справи без присутності представник відповідача в судовому засіданні, представник позивача зазначив, що відповідач умисно затягує розгляд справи, а тому він вважає за можливе розглянути справу без присутності представника відповідача в судовому засідання.. Враховуючи думку предстаника позивача суд вважає за можливе розглянути справу без присутності представника відповідача в судовому засіданні за наявними у справі матеріалами. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що позивач в період з 14.02.2011 року по 02.04.2013 року працював арматурщиком 3-го розряду та монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних контрукцій 3-го розряду у Філії «ТЕХНОСПЕЦБУД» ТОВ «БМП ПЛАНЕТА - МІСТ» і згідно наказу №61-к від 02.04.2013 року був звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. Як передбачено статтею 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. За змістом статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктами 20, 25 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП. На час звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 21526,51 грн., які були йому виплачені відповідачем 11.07.2013 року, тобто через 100 днів, що підтверджується підтверджується випискою ПАТ «ВТБ Банк» від 11 жовтня 2013 року, а тому суд приходить до висновку, що дії відповідача підпадають під вимогу ст.117 КЗпП України і він повинен оплатити середній заробіток позивачеві за затримку розрахунку при звільненні по день проведення повного розрахунку. У відповідності до п.21 постанови № 13 від 24.12.1999 року, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100 (з наступними змінами і доповненнями). Пунктом 2 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995р. визначено, що період, за який беруться дані для розрахунку середньомісячного заробітку беруться два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Розраховуючи свій середньомісячний заробіток позивач бере до розрахунку дані по своїй оплаті праці за серпень та вересень 2012 року зазначені у розрахункових листка по заробітній платі та посилаючись на те, що в подальшому за наступні розрахункові періоди розрахункових листків по заробітній платі йому не видавали, у жовтні 2012 року він не працював, так-як перебував у відпустці, а з листопада 2012 року по день звільнення він не працював бо фактично перебував у вимушеному прогулі і при звільненні йому не видали ні довідки про його роботу та зарплату на підприємстві ні довідки про його середню заробітну плату. Відповідач не данав суду заперечень щодо доводів позивача з даного приводу, не спростував їх та не надав суду документів по оплаті праці позивача, які витребовувались, а тому, виходячи із наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає правомірни, що позивач узяв до розрахунку дані по своїй оплаті праці за серпень та вересень 2012 року. Вирішуючи питання, яка сума підлягає стягненню на користь позивача, суд приходить до висновку, що розрахунок суми середньої заробітної плати позивача, зроблений ним же, відповідає вимогам п.п. 3, 4. розділу ІІІ Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року /із змінами і доповненнями/ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», так-як при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Згідно відомостей розрахункового листка позивача по заробітній платі за серпень 2012 року струнктурно його заробітної плати за видами нарахувань складалась за статтами із : окладу 1629,00 грн., інших - 130,00 грн., приробітку - 3041,00 грн.; за пересувний характер робіт - 480,00 грн., що в загальному становить 5310,00 грн. Згідно відомостей розрахункового листка позивача по заробітній платі за вересень 2012 року струнктурно його заробітна плата за видами нарахувань складалась за статтями із: окладу 1629,00 грн., нічних 415,00 грн., інших 130,00 грн., приробітку 2326,00 грн., за пересувний характер робіт 480,00 грн., що в загальному становить 4980,00 грн. Враховуючи, що у понятті параграфа 1 п.п. 3 розділу ІІІ Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року /із змінами і доповненнями/ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», види нарахування - (нічні, інші, приробіток та за пересувний характер робіт), є доплатами і надбавками (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність), а також те, що згідно параграфа 3, цього ж підпункту та розділу вищезагаданої постанови, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі, суд приходить до висновку про те, що дані види нарахувань були правомірно включені позивачем у відповідних сумах, до розрахунку при обчисленні його середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р., нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком, середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Як вбачається із розрахункових листків по заробітній платі позивача (табельний номер 1497 за серпень та вересень 2012 року, ним було відпрацьовано за серпен 17 днів і за вересень 16 днів, а всього 33 дні. Таким чином, середньоденний заробіток позивача за серпень-вересень 2012 року буде становити 311,81грн. (5310,00грн.+ 4980,00грн.) : 33). Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його. У даному випадку чинним законодавством (ст. 117 КЗпП України), прямо передбачається, що за середнім заробітком має бути оплачено весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тобто мається на увазі саме календарні дні, так-як норма закону не містить виключення для вихідних, святкових чи інших неробочих днів (періодів). Відповідно розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку буде становити 31181,00грн. (311,81 грн. х 100 календарних днів). Із вищезазначеного слідує, що позивач вірно провів розрахунок суми свого середньоденного заробітку та правильно розрахував суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є правомірними та належним чином обгрунтованими, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ч. 3, ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved