Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27 листопада 2019 року звернулась [PERSON] з позовом до територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач з урахуванням уточнень посилалась на те, що на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 173/09/06 від 29 вересня 2016 року набула право власності на автомобіль марки «Chevrolet» моделі «Matiz», 2006 року випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] . Цей транспортний засіб, за твердженням позивача, законним способом був ввезений на територію України. В квітні 2019 року [PERSON] звернулась до територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України із заявою про реєстрацію транспортного засобу. Проте отримала відмову в проведенні реєстрації у зв`язку з ненаданням позивачкою повного необхідного пакету документів для автомобілів, які перебували в експлуатації за межами України і були зареєстровані у відповідних органах іншої держави. Тому позивач звернулась до суду з цим позовом і просила суд з урахуванням уточнень визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки «Chevrolet» моделі «Matiz», 2006 року випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , н/з [NUMBER] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 листопада 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.27). Ухвалою судді від 02 грудня 2019 року позовна заява була залишена без руху з наданням строку для усунення зазначених у ній недоліків. У встановлений судом строк недоліки вищевказаної позовної заяви були усунуті позивачем. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України про визнання права власності (а.с.32-33). У відзиві на позовну заяву представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення про відмову позивачу у проведенні реєстрації права власності на спірний автомобіль за позивачем є законним, обґрунтованим, тому позовні вимоги є безпідставними. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд, вислухавши позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 29 вересня 2016 року між ПП «Авто Тайм» і [PERSON] був укладений договір № 173/09/16 купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого у власність [PERSON] був переданий автомобіль марки «Chevrolet» моделі «Matiz», 2006 року випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] (а.с. 8, 9). Відповідно до довідки Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області №45.5/3-П-10 від 04 червня 2019 року, 05 липня 2016 року прийнята заява про вчинення кримінального правопорушення: викрадення декларації розмитнення на ПП «Автотайм». Довіреність на ім`я [PERSON] на право керування транспортним засобом марки «Chevrolet» моделі «Matiz», 2006 року випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , н/з [NUMBER] , технічного паспорту (серія та номер НН - [NUMBER] , LG-HM 393 країна реєстрації Німеччина) на автомобіль марки «Chevrolet» моделі «Matiz», 2006 року випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , н/з [NUMBER] , а також інші особисті речі (а.с. 20). Листом № 31/4-1242/П-104 від 20 квітня 2019 року територіальним сервісним центром № 1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстрації автомобіля марки «Chevrolet» моделі «Matiz», 2006 року випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , н/з [NUMBER] , у зв`язку з неподанням до сервісного центру реєстраційних або прирівняних до них документів іноземної держави, з якої автомобіль був ввезений на територію України (а.с. 21). Відмова відповідача в реєстрації автомобіля була оскаржена [PERSON] у судовому порядку, проте рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 160/5983/19 було відмовлено у задоволенні вимог [PERSON] до Територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії Територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу у проведенні державної реєстрації транспортного засобу марки «Chevrolet» моделі «Matiz», 2006 року випуску, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] , н/з [NUMBER] ; зобов`язання Територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області зареєструвати за [PERSON] вказаний транспортний засіб. Суд дійшов висновку, що відмова у проведенні державної реєстрації транспортного засобу є правомірною, відповідач діяв у межах повноважень та у порядку, встановленому чинним законодавством, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позову (а.с. 23-26). За ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Попереднім власником транспортного засобу був ПП «Авто Тайм» (а.с. 8). Судом встановлено, що ні попереднім власником, ні будь-якою іншою особою, в тому числі відповідачем у справі територіальним сервісним центром № 1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України, не оспорюється право власності позивача на транспортний засіб. Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивач, звернувшись до суду у даній справі з позовними вимогами до даного відповідача про визнання за нею права власності на транспортний засіб, безпідставно посилалася на ст. 392 ЦК України, оскільки відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на об`єкт рухомого майна та видачі свідоцтва у зв`язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на об`єкт рухомого майна. Отже, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог за заявою [PERSON] до територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України про визнання за нею права власності на транспортний засіб. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: dismissed