Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась із заявою [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за участю заінтересованої особи: Сьомої одеської державної нотаріальної контори, місцезнаходження за адресою: 65076, м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, буд. 1, в якій просить встановити юридичний факт належності [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 03.01.1996 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області, правовстановлюючого документу, а саме договору дарування, який посвідчено 25.03.1994 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Корольовою Т.О. та зареєстровано в реєстрі за номером 1-1076. Оскільки у заявниці на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім`я. Тому їй було рекомендовано звернутись до суду з метою вирішення цієї проблеми. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2021 року виключено зі складу учасників справи заінтересовану особу Сьому одеську державну нотаріальну контору, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Малиновську державну нотаріальну контору у місті Одеса. Оскільки діяльність Сьомої одеської державної нотаріальної контори припинено, правонаступником якої є Малиновська державна нотаріальна контора у місті Одеса. Представник заявника [PERSON] [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та на задоволенні заяви наполягала у повному обсязі. Заінтересована особа: Малиновська державна нотаріальна контора у місті Одеса в судове засідання не з`явилась. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення заяви. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 березня 1994 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Корольовою Т.О. посвідчено договір дарування, який зареєстровано в реєстрі за номером 1-1076. Відповідно до вищевказаного договору громадянка [PERSON] подарувала [PERSON] ізольовану квартиру під [ADDRESS] , у житловому будинку під [ADDRESS] корпусі другому, яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 39,2 кв. м., та підсобних приміщень: коридору, вбиральні, кухні та кладової, загальною площею 66,4 кв. м., згідно технічного паспорту від 16 лютого 1994 року. 29 квітня 1994 року договір дарування було зареєстровано під № 208 стор. 61 книга 70 пр. в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації. [PERSON] вирішила продати квартиру, яка належить їй на праві приватної власності і звернулась до агентства нерухомості де з`ясувалось, що в договорі дарування від 25 березня 1994 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Корольовою Т.О., який зареєстровано в реєстрі за номером 1-1076, було зроблено помилки у її «Прізвищі» та «По батькові», а саме замість « [INFO] » вказано « [INFO] » та замість « [INFO] » вказано « [INFO] ». Внаслідок такої помилки в неї на даний час виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом на квартиру, який був виданий на її ім`я. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності заявниці правовстановлюючого документу, а саме договору дарування, який посвідчено 25 березня 1994 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Корольовою Т.О. та зареєстровано в реєстрі за номером 1-1076. Таким чином, з метою надання заявниці можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме квартирою під [ADDRESS] , у житловому будинку під [ADDRESS] корпусі другому, існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - договору дарування, який посвідчено 25 березня 1994 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Корольовою Т.О. та зареєстровано в реєстрі за номером 1-1076, належить їй [PERSON] . Виправити дану помилку у правовстановлюючих документах на даний момент не має можливості. Оскільки не усунення судом цих недоліків позбавляє заявницю можливості належним чином розпорядитися своїм майном, заявниця вправі вимагати від суду захисту своїх суб`єктивних прав. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, беручи до уваги, що договір дарування, який посвідчено 25 березня 1994 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Корольовою Т.О. та зареєстровано в реєстрі за номером 1-1076, було зроблено помилки у її «Прізвищі» та «По-батькові», а саме замість « [INFO] » вказано « [INFO] » та замість « [INFO] » вказано « [INFO] », а також враховуючи, що розбіжність стосується однієї літери в прізвищі та по-батькові заявниці, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт належності цій особі правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved