Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

до суду звернувся Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві позивач вказує, що на підставі поданої в установленому порядку заяви, між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] , укладено Кредитну угоду № 1794-09 від 17.11.2009. Дана Кредитна угода укладена відповідно до діючого законодавства та на підставі Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1998 № 1597, якими встановлено порядок надання, використання та погашення довгострокових кредитів, які надаються Фондом. Згідно умов вищевказаної Кредитної угоди, Фонд взяв на себе зобов`язання по наданню [PERSON] кредиту на будівництво житла у розмірі 100 000 грн, а він у свою чергу - щоквартально його погашати по 3000 грн в квартал, починаючи з ІV кварталу 2011 року, а останній платіж у розмірі 1000 грн здійснити у І кварталі 2020 року. Відповідно до п. 1.1 Кредитної угоди [PERSON] взяла на себе зобов`язання по погашенню кредиту у відповідності до складеного графіку (п. 4.4 Кредитної угоди), а Фонд - поетапно надавати Відповідачу 1 кредит (п. 1.1 Кредитної угоди). Свої обов`язки Фонд виконав своєчасно і сумлінно відповідачу [PERSON] фактично надано 100\~000 грн, вісьма траншами: 18.12.2009 15 000 грн, 27.10.2010 15000 грн, 35000 грн, 29.11.2010 20000 грн, 24.03.2011 15000 грн. Вказана Кредитна угода, у відповідності до п. 14 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, забезпечена Договором поруки № 1166-09 від17.11.2009, згідно п. 1.1 якого [PERSON] , [PERSON] зобов`язалися відповідати перед Фондом за виконання [PERSON] зобов`язань, передбачених Кредитною угодою. Проте, всупереч вимог п.п. 4.4, 4.5 Кредитної угоди, [PERSON] зобов`язання по погашенню кредиту не виконує, відповідні періодичні платежі на рахунок Фонду не вносить. Станом на 05.12.2018, заборгованість [PERSON] по Кредитній угоді № 1794-09 становить 72832 грн, серед них: відсотки за користування кредитом - 8990 грн; пеня - 63842 грн. 30\~травня 2012\~року Гадяцьким\~районним судом\~постановлено рішення\~по справі\~за позовом\~прокурора Гадяцького\~району Полтавської\~області в\~інтересах держави\~в особі\~Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті кредиту, яким задоволено позовні вимоги та призначено стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по кредитній угоді станом на 23.02.2012 у розмірі 113680 грн. Залишок заборгованості по цьому рішенню суду становить 45925,83 грн. 29 травня 2015 року рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області задоволено позовні вимоги Фонду про солідарне стягнення зі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 19828 грн. Станом на 05.12.2018 залишок заборгованості по цьому рішенню становить 4404,3 грн. Заборгованість у [PERSON] у розмірі 72832 грн виникла після вказаних рішень суду. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками по Кредитній угоді № 1794-09 від 17.11.2009. Фонд звертався\~до відповідачів\~з вимогами\~щодо погашення\~заборгованості,\~проте вказані\~вимоги позивача\~залишились невиконаними.\~З цих\~підстав, представник Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно на користь Фонду зі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість по Кредитній угоді № 1794-09 від 17.11.2009, станом на 05.12.2018, в сумі 72832 грн, з них: відсотків за користування кредитом 8990 грн; пені 63842 грн, а також стягнути з відповідачів сплачений Фондом судовий збір у розмірі 587,33 грн, з кожного. 25 червня 2019 року від представника позивача Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до суду надійшла заява про збільшення суми позовних вимог, в якій він, посилаючись на те, що з моменту передачі позову до суду, а саме з 05.12.2018 пройшло два квартали, сума необхідних до сплати коштів збільшилась. Окрім того, Фонд вважає за необхідне стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням внеску інфляції за весь час прострочення розрахунку. Станом на 18.06.2019 борг відповідачів становить 79594,64 грн, з них: відсотки за користування кредитом 9606 грн; інфляція 3746,64 грн; пеня - 66242 грн. З цих підстав, позивач просить стягнути солідарно на його користь з відповідачів заборгованість по Кредитній угоді № 1794-09 від 17.11.2009 станом на 18.06.2019, в сумі 79594,64 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2019 року заяву Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі про збільшення суми позовних вимог прийнято до розгляду. У судовому засіданні представники позивача Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Гусаренко О.М. у судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві. У відзиві\~відповідач [PERSON] \~вказує,\~що вона,\~як співвідповідач заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі та вважає їх необґрунтованими, з наступних підстав. 17 листопада 2009 року між позивачем та [PERSON] укладено Кредитну угоду № 1794-09 про надання кредиту в сумі 100000 грн, строком на 10,6 років, терміном користування до 15 квітня 2020 року. З метою забезпечення своєчасного виконання строкових зобов`язань укладено договір поруки №1166-09 від 17 листопада 2009 року за яким вона та [PERSON] виступили поручителями і зобов`язалися відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань, передбачених кредитною угодою № 1794-09 від 17 листопада 2009 року, укладеною між кредитором та позичальником. У поданій позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість, яка складається з відсотків за користування кредитом та пені, при цьому у позовній заяві вказує, що дана заборгованість виникла після рішень Гадяцького районного суду Полтавської області від 30.05.2012 та від 29.05.2015. На підставі рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 травня 2012 року стягнуто солідарно зі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованість по кредитному договору № 1794-09 від 17 листопада 2009 року в сумі 113680 грн з них: кредитних кошті\~в -100\~000\~грн.,відсотків за користування кредитом -3680 грн, штраф 10000 грн за нецільове використання кредиту, яке на даний час перебуває на виконанні у Гадяцькому районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції в Полтавській області. Тобто даним рішенням було достроково задоволено вимоги кредитора щодо всієї суми заборгованості. Посилаючись на висновки, зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), а саме, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, а також враховуючи, що рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 травня 2012 року солідарно з відповідачів на користь позивача достроково в повному обсязі стягувалась заборгованість, тому з неї та відповідачів [PERSON] , [PERSON] не можуть бути стягнуті відсотки за користування кредитом та пеня, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та пені задоволенню не підлягають. У свою чергу, у відповіді на відзив позивач зазначив, що Кредитна угода укладена відповідно до діючого законодавства та на підставі «Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.1998 № 1597, якими встановлено порядок надання, використання та погашення довгострокових кредитів, які надаються Фондом. Згідно п. 9 Постанови КМУ № 1211 від 03.08.1998 «Про затвердження Положення про порядок формування і використання коштів фондів підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», кошти фондів формуються за рахунок коштів державного бюджету, виділених для надання пільгових довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам. У відповідності до ст. 50 Бюджетного Кодексу України, на вимогу щодо погашення заборгованості, що виникла з відносин кредитування з бюджету, не поширюється позовна давність, передбачена в цивільному законодавстві щодо зобов`язань приватноправового характеру. У разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави. Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача [PERSON] , її представника, показання начальника Гадяцького РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області Пуха В.О., допитаного в якості свідка, який підтвердив наявність заборгованості у відповідача [PERSON] перед позивачем, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення, з таких підстав. Так судом встановлено, що на підставі поданої заяви [PERSON] , між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ним, укладено Кредитну угоду 1794-09 від 17 листопада 2009 року, згідно якої відповідачу надано поетапно кредит на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] строком на 10 років в загальній сумі 100000 грн зі сплатою 3% річних у національній валюті України, з кінцевим терміном повернення кредиту до 15 квітня 2020 року. Зобов`язання щодо видачі кредитних коштів [PERSON] , згідно укладеної Кредитної угоди, позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 461 від 18.12.2009, № 254 від 27.10.2010, № 256 від 27.10.2010, № 358 від 29.11.2010, № 23 від 24.03.2011. Окрім того, 17 листопада 2009 року, між [PERSON] , [PERSON] , як поручителями, та Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, як кредитором, укладено Договір поруки № 1166-09. Згідно п.п 1.1 Договору поруки № 1166-09 від 17.11.2009, поручителі зобов`язуються відповідати перед Кредитором за виконання зобов`язань, передбачених Кредитною угодою № 1794-09 від 17 листопада 2009 року. Відповідно до бухгалтерської довідки, борг [PERSON] , станом на 05.12.2018: 1) за рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 30.05.2012 [PERSON] призначено сплатити кредитних коштів 100000 грн; відсотків за користування кредитом 3680 грн; пені 10000 грн; всього сплатити: 113680 грн. Станом на 18.06.2019 сплачено: кредитних коштів 82784,58 грн; відсотків за користування кредитом 3680 грн; пені 10000 грн. Заборгованість за рішенням суду від 30.05.2012 становить 17215,42 грн. 2) за рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.05.2015 [PERSON] призначено сплатити: відсотків за користування кредитом - 9748 грн; пені 10080 грн, всього сплатити 19828 грн. Станом на 18.06.2019 сплачено відсотків за користування кредитом 9748 грн, пені 10080 грн. Заборгованості за рішенням суду від 29.05.2015 немає. Надлишкова стягнуто з поручителя [PERSON] (ВП 48388650) 11226,68 грн. 3) заборгованість, яка виникла після рішення суду: відсотків за користування кредитом 9606 грн; пені 66242 грн. Всього 79594,64 грн. Заборгованість [PERSON] станом на 18.06.2019 становить 79594,64 грн, що також підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості [PERSON] станом на 18.06.2019, наданого до заяви про збільшення позовних вимог. Відповідно до вищевказаного розрахунку, заборгованість по інфляції станом на 18.06.2019 складає 3746,64 грн. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі ч. 1 ст. 527 ЦК України - боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. За кредитним договором, банк зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Частиною 1 ст. 554 ЦК України також передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 травня 2012 року у справі № 1603/463/12, позовну заяву прокурора Гадяцького району Полтавської області в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів\~на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі заборгованість по кредитному договору № 1794-09 від 17 листопада 2009 року в сумі 113680 грн. Згідно п. 23 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі від 5.10.1998 року у разі порушення умов кредитних угод, в тому числі у разі використання кредиту не за призначенням, фонди мають право вимагати дострокового погашення кредиту та дострокового внесення позичальниками інших платежів, передбачених цими угодами. Позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Відповідно до висновків зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258\~ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260\~ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання. З огляду на зазначене можна зробити такі висновки. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З цих підстав, суд вважає, що позовні вимоги Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі в частині стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом у розмірі 9606 грн не підлягають до задоволення. Сума боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, яка за підрахунками позивача становить 3746,64 грн, не підлягає стягненню з відповідачів, оскільки строк виконання договору в повному обсязі настав і рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни, тому боржники не зобов`язані сплачувати грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України - виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Частини 1 та 3 ст. 549 ЦК України зазначають, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до\~ст.\~258\~ЦК України,\~для окремих\~видів вимог\~законом може\~встановлюватися спеціальна\~позовна давність:\~скорочена або\~більш тривала\~порівняно із\~загальною позовною\~давністю. Позовна\~давність в\~один рік\~застосовується,\~зокрема,\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~У той же час згідно ч. 3 ст.\~551\~ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір неустойки не може значно перевищувати розмір збитків та при її стягненні застосовуються принципи розумності та справедливості. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення частини третьої статті 551\~ЦК України та\~зменшити розмір\~пені за\~прострочене зобов`язання\~з 66242\~грн до\~11486,24\~грн, а саме\~за період\~з 17.12.2017\~по 17.12.2018,\~виходячи з\~розрахунку: з 17.12.2017 по 31.12.2017 450,80 грн (11756,03 : 365 днів х 14 днів), з 01.01.2018 по 31.12.2018 11477,69 грн; з 17.12.2017 по 17.12.2018 (11477,69 : 365)х(365 днів 14 днів)=11035,44 грн + 450,8 грн = 11486,24 грн. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню також сплачена позивачем при зверненні до суду грошова сума судового збору.

Outcome: partial