Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що між сторонами було укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , який на даний час є неповнолітнім та проживає з позивачем. Позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, зникли довіра та почуття. Сторони разом не проживають біля 1,5 року, спільного господарства не ведуть, сімейного життя та шлюбних стосунків не підтримують. Позивач наголошує, що шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, строк для примирення не потрібен. У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб між сторонами. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте матеріали справи містять заяву, в якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Проти ухвалення заочного рішення заперечень не висловлювала. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв не подавав. Ухвалою суду постановлено здійснювати судовий розгляд у заочному порядку. На підставі ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. У ході розгляду справи судом встановлено наступне. Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області 14.11.2009 було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис № 162. Указаний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області зроблено актовий запис № 40. Указаний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.03.2010. Позивач у позовній заяві зазначає, що сторони вже як 1,5 роки припинили сімейне життя, проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Дитина проживає разом з позивачем. Ураховуючи викладене, суд вважає, що дана сім`я фактично розпалась, шлюб існує лише юридично. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12.06.2014 зазначено «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона ….і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням того, що позивач не бажає примиритися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved