Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом до ТОВ «Швидка фінансова допомога», в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь борг у розмірі 96555,86 грн. та судовий збір у розмірі 965,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.09.2016 року відповідач позичив у неї грошові кошти у розмірі 70000, грн. та уклав з нею за договір позики № 000000001/03 строком на 6 місяців, відповідно до якого зобов`язався повернути позичені кошти не пізніше 19.03.2017 року та сплачувати щомісяця проценти не пізніше 19 числа в розмірі 24% річних від суми позики. Договір позики від 19.09.2016 року підписаний власноруч двома особами: директором ТОВ «Швидка фінансова допомога» Хольченковим А.В. та оператором Мазур Г.О . Також, 03.03.2017 року відповідач позичив у неї грошові кошти у розмірі 19000,00 грн., про що уклав з нею додаткову угоду до договору № 000000001/03. 20.03.2017 року договір позики був продовжений, про що було складено додаткову угоду строком на 6 місяців, де зазначено суму позики 90000,00 грн. Відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти не пізніше 19.09.2017 року та сплачувати щомісяця проценти у розмірі 24% річних від суми позики, що становило 1449 грн на місяць. Позивач зазначила, що в подальшому договір позики було пролонговано строком на рік, тобто до 19.09.2018 року та зазначено, що відсотки у сумі 1449,00 грн. щомісячно перераховуються на її банківську картку. До 19.07.2018 року відповідач виконував свої обов`язки, вчасно сплачував проценти у сумі 1449 грн. Але починаючи з серпня 2018 року виплати процентів припинились. До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу грошові кошти та відсотки, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Позов просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходило. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.09.2016 року між ТОВ «Швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір позики № 000000001/03, за яким позивач надала відповідачу позику в сумі 70000 грн. строком на 6 місяців. Відповідно до п. 2.3, 2.4 договору позики позичальник нараховує позикодавцеві проценти від суми позики в розмірі 24 % на місяць. Проценти нараховуються та виплачуються щомісяця не пізніше 19 числа до дня повернення позики при цьому позичальник як податковий аген позикодавця утримує та сплачує податок з доходів фізичних осіб, який нараховується на суму процентів. Відповідно до п.3.1, 3.2 позика підлягає поверненню не пізніше 19.03.2017 року. При поверненні позики позичальник виплачує також позикодавцеві несплачену суму процентів. 03.03.2017 року між ТОВ «Швидка фінансова допомога» та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору позики № 000000001/03. Крім того, 20.03.2017 року між ТОВ «Швидка фінансова допомога» та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору позики № 000000001/03, за яким п.2.1 договору позики викладено: «Позика надається позикодавцем позичальнику в національній валюті України в сумі 90000 грн, строком на 6 місяців». Абзац перший п. 2.4. договору позики викладено: «Проценти нараховуються та виплачуються щомісяця, не пізніше 19 числа до дня повернення позики, при цьому позичальник як податковий агент позикодавцця утримує та сплачує податок з доходів фізичних осіб, який нараховується на суму процентів». П.3.1 договору позики викладено: «Позика підлягає поверненню не пізніше 19.09.2017 року». З довідки ТОВ «Швидка фінансова допомога» від 16.11.2017 року № 123 вбачається, що Договір позики № 000000001/03 від 19.09.2016 року на суму 90000 грн. автоматично пролонговано з 19.09.2017 року до 19.09.2018 року. З нарахуванням відсотків, які перераховуються на карту [PERSON] кожного місяця числа у сумі 1449,00 грн. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України) Положеннями ст. 1050 ЦК України визначено що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він забовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом., Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконані умови договору позики № 000000001/03 від 19.09.2018 року та додаткових угод до договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 96555 (дев`яноста шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 86 грн., яка складається з позики 90000 грн., процентів 2898 грн., інфляційних витрат 2901,95 грн., три проценти річних від простроченої суми 755,91 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу за договором позики є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена нею при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved