Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] , про звільнення від стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини, яка обґрунтована тим, що Слов`ян6ським міськрайонним судом Донецької області 22 листопада 2010 року ухвалено рішення, згідно з яким з позивача стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 листопада 2010 року. Відповідно до ухваленого рішення по справі № 2-8475/10, Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби, відкрито виконавче провадження на боржника [PERSON] , з якого щомісячно стягуються аліменти на користь [PERSON] , у встановленому судом розмірі на утримання спільної доньки [PERSON] . За власним бажанням дитини, остання з травня 2019 року, проживає разом з батьком, за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на повному утриманні батька. Відповідач [PERSON] не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки є здоровою, працездатною людиною. Згідно з довідкою Слов`янського міськрайонного відділу ДВС, виконавче провадження № АСВП № 33948360, яке було відкрите на підставі виконавчого листа № 2-9475/10 від 22 листопада 2010 року, який був виданий на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду про стягнення з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] . Перебування дитини на повному утриманні батька. А також об`єктивна неможливість стягувача до цільового витрачання аліментів за призначенням на дитину (пов`язаного зі зміною місця мешкання дитини), є істотними обставинами, які мають значення та повинні бути враховані судом при ухваленні рішення. Просить звільнити його від стягнення аліментів, згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду від 22 листопада 2010 року по цивільній справі № 2-9475/10, визнати дане рішення таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі,в якій на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій заявлені позивачем вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] , розгляд справи просила провести за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд доходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2010 року, шлюб зареєстрований 25 серпня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 518, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. 22 листопада 2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-9475-10 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів. Даним рішенням суду з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 01 листопада 2010 року. На підставі судового рішення, ухваленого у цивільній справі № 2-9475-10, Слов`янським міськрайонним судом 22 листопада 2010 року видано виконавчий лист № 2-9475-10. Відповідно до Довідки № АСВП-33948360/46585 від 20 вересня 2019 року, на примусовому виконанні Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження № АСВП-33948360, яке було відкрите на підставі виконавчого листа за № 2-9475-10 від 22 листопада 2010 року, який видано на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття. Згідно матеріалів виконавчого провадження, за весь період сплати аліментів, а саме з 22 листопада 2010 року та станом на 01 вересня 2010 року, заборгованість по аліментам відсутня. Отже, відповідач сумлінно ставився до виконання ним свого обов`язку з утримання дитини та належним чином виконував судове рішення від 22 листопада 2010 року, яким з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з Актом № 171, виданим 16 травня 2019 року комітетом мікрорайону «Залізничний-1» м. Слов`янськ, [PERSON] мешкає а адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , [INFO] , про що засвідчили сусіди: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Акту № 248 від 30 липня 2019 року, виданого комітетом мікрорайону «Залізничний-1» м. Слов`янськ, [PERSON] мешкає а адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , [INFO] , про що засвідчили сусіди: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Довідки від 08 листопада 2019 року, складеної [PERSON] , який є викладачем Державного Вищого навчального закладу «Слов`янський коледж транспортної інфраструктури» та на даний час виконує обов`язки куратора групи 444 «е», в якій навчається [PERSON] , підтверджує, що вона на даний час мешкає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Отже, починаючи з травня 2019 року та на даний час, донька позивача [PERSON] , мешкає разом з батьком - позивачем у даній справі, з якого на її утримання стягуються аліменти на користь [PERSON] . Зміна місця проживання дитини є підставою для звільнення від сплати аліментів та покладення такого обов`язку на мати. Частиною другою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За змістом ст.181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. За змістом частини першої статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вирішуючи спір, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову із тих підстав, що відповідач не проживає разом з дитиною вже протягом семи місяців, вихованням та утриманням дитини займається позивач. При цьому позивач, з огляду на принцип обов`язковості судових рішень, також зобов`язаний виконувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2010 року та сплачувати в примусовому порядку аліменти на користь відповідача. Разом з тим суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини. Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовної вимоги [PERSON] щодо звільнення його від стягнення аліментів згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2010 року та визнання даного рішення суду таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено у ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, у зв`язку з тим, що дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком та знаходиться на його утриманні, а відповідач є матір`ю дитини, з останньої належить стягнути аліменти на користь позивача. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , суд виходить з обставин, що стосуються її майнового стану та положень ст. 182 СК України. Так, абзацом третім частини другої статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Наведений мінімальний розмір аліментів, носить рекомендований характер та у вказаному розмірі може бути встановлений тільки в разі наявності у відповідача такого заробітку (доходу), якого буде достатньо для здійснення щомісячного платежу, що становить 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме з достатності заробітку (доходу) відповідача суд виходить при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів з [PERSON] підлягають задоволенню, а саме: з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 264 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: approved