Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області звернувся із позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. Свій позов мотивує тим, що він 06 жовтня 2012 року позичив відповідачу під розписку грошові кошти у розмірі 1500 доларів США, що в перерахунку на гривні становить 13 845 грн. Вищезазначена розписка містить дві умови та написана в присутності свідка [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS]. По-перше, вказана сума боргу повинна була ввійти в суму подальшого оформленні договору купівлі-продажу автомобіля марки Ford, державний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 21 травня 2002 року видано в м. Київ, МРЕВ-1, ДАІ ГУ - УМВС України від 12 жовтня 2002 року. По-друге, в разі не укладання договору купівлі-продажу вище вказаного автомобіля, боргова розписка містить кінцеву дату повернення повної суми боргу, а саме 12 жовтня 2012 року. На підтвердження досягнутих домовленостей, відповідач передав йому технічний паспорт, оригінал доручення, оригінал розписки, оригінал страхового полісу та оригінал висновку спеціаліста з комплексного дослідження транспортного засобу. Однак після 12 жовтня 2012 року його намагання зв'язатися з відповідачем були марними, а боргове зобов'язання відповідачем не виконано. До того ж, у лютому 2013 року вказаний автомобіль було вилучено з користування позивача працівниками ДАІ, які пояснили, що на майно особи, яка вписана в технічному паспорті як власник автомобіля, накладено арешт, а саме [PERSON], який 26 липня 2011 року передав за довіреністю право користуватися та розпоряджатися автомобілем марки Ford, державний номер [NUMBER], у зв'язку з цим його автомобіль знаходиться в розшуку. У лютому 2013 року позивачем було пред'явлено відповідачу усну вимогу щодо повернення позики, на що відповідач відмовив. Відповідач ухиляється від повернення вказаної суми позики, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг у сумі 13 845 гривень, а також витрати затрачені при подачі позову до суду у розмірі 243,60 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримав повністю, просить справу розглядати у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.12.2012 р. він позичив [PERSON] кошти в сумі 1500 доларів США, що в перерахунку на гривні (по курсу НБУ 9,23 гривень за один долар) становить 13 845 грн., про що останнім була написана власноручно розписка (а.с.7). Зі змісту розписки вбачається, що вказана сума боргу входить в суму купівлі автомобіля, або інакше відповідач зобов'язаний повернути вказану суму боргу позивачу [PERSON] до 12 жовтня 2012 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. З огляду на відносини, які склалися між сторонами, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти за придбання автомобіля марки Ford, державний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 21 травня 2002 року видано в м. Київ, МРЕВ-1, ДАІ ГУ - УМВС України від 12 жовтня 2002 року, або у разі не укладення договору купівлі-продажу, відповідач зобов'язався повернути суму боргу в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України та оформлено у вигляді розписки. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Підтвердження виконання зобов'язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що станом на 06.10.2012р. [PERSON] отримав згідно розписки від [PERSON] кошти в сумі 1500 доларів США та взяв на себе зобов'язання передати у власність, шляхом укладення договору купівлі-продажу позивачу автомобіль марки Ford, державний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 21 травня 2002 року видано в м. Київ, МРЕВ-1, ДАІ ГУ - УМВС України від 12 жовтня 2002 року, або повернути ці кошти до 12.10.2012р. (а.с.7), але взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. Відповідно до ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно повідомлення Національного Банку України від 14.03.2014 року вбачається, що станом на 14.03.2014 року, що є датою надходження позову до суду та підтверджується штампом суду, встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США за курсом НБУ: 7,47 грн. за 1 долар США, а тому сума боргу еквівалентна (1500х7,47=14205) 14205 (чотирнадцять тисяч двісті п'ять) гривень. Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статті 526, 527 ЦК України зобов'язують боржника належним чином виконувати свої зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання і не повернув вчасно борг, а тому у відповідності до положень ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи надані позивачем докази, дослідивши їх в судовому засіданні, проаналізувавши, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на повне підтвердження заявлених позовних вимог, і їх доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позов підлягає до задоволення. Суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача [PERSON] сплату судових витрат по справі, що понесено позивачем при подачі позову до суду у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved