Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

До суд з позовною заявою звернулася [PERSON] посилаючись на те, що 21.01.2009 року вона та відповідач у даній справі, зареєстрували шлюб про що в книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис № 08 та перебували в шлюбі до 09.04. 2015 року, часу розірвання шлюбу в судовому порядку. Під час перебування у шлюбі відповідно до договору купівлі-продажу від 21 листопада 2013 року №24-21/11/13 придбали автомобіль HYUNDAI номер кузова [NUMBER], сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року, та зареєстрували його на відповідача [PERSON]. Відповідно до квитанції № 6067856 від 21 листопада 2013 року відповідач 1: [PERSON] сплатив кошти за вищезазначений транспортний засіб в сумі 110 500,00 гривень. 04.11.2014 року без відома позивачки [PERSON] переоформив спільну власність тобто автомобіль НYUNDAI номер кузова [NUMBER], сірого кольору 2013 року випуску на свою маму відповідача [PERSON]. На сьогоднішній день вищезазначений автомобіль зареєстрований на відповідача [PERSON], але користується автомобілем відповідач [PERSON]. Після припинення шлюбних відносин ми з чоловіком не можемо дійти спільної згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного автомобіля, а тому просить припинити право власності на спірний автомобіль за [PERSON] та визнати право власності на спірний автомобіль за [PERSON] та стягнути з відпо відача [PERSON] на користь позивачки грошову компенсацію в сумі 112635, 14 гривень, що становить ? вартості спірного автомобіля станом на час звернення позивачки до суду тобто станом на 09.02.2015 року (вартість автомобіля на цей час становить 225270,28 гривень). В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та уточнили позовні вимоги, просять по справі не залучати в якості 3-ї особи ВДАІ по обслуговуванню Ставищенського району, поскільки необхідну позивачу інформацію вже отримано і позивач немає ніяких претензій до цього органу, крім того позивач відмовимся від позовних вимог про припинення за [PERSON] права власності на автомобіль HYUNDAI номер кузова [NUMBER], сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуска, та визнання за відповідачем [PERSON] права власності на автомобіль HYUNDAI номер кузова [NUMBER], сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуска. В судовому засіданні позивачка підтримала лише позовну вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить 1\\2 вартості автомобіля HYUNDAI номер кузова [NUMBER], сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуска в розмірі згідно ринкової вартості, встановленої автотоварознавчою експертизою станом на 09.02.2015 року (вартість автомобіля на цей час становить 225270,28 гривень). Також просить стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору та проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважає що позивачка не приймала фінансової участі у придбанні спірного автомобіля, а він купив автомобіль та частину коштів зайняв у своєї матері [PERSON] і цей автомобіль мав намір подарувати своєму сину [PERSON] Також просить із позивачки стягнути судові витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 2304,0 гривні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, направила заяву в якій позовні вимоги [PERSON] в частині припинення її права власності на автомобіль не визнає, поскільки придбала його на законних підставах та справу просить розглядати у її відсутність. Судом встановлено, що з 21.01.2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 21.01.2009 року відділом РАЦС Ставищенського РУЮ Київської області, актовий запис № 08.(а.с.9). Шлюб між ними було розірвано 09.04.2015 року по рішенню Ставищенського районного суду, ці обставини визнали в судовому засіданні сторони по справі. За час шлюбу [PERSON] та [PERSON], придбали легковий автомобіль, 21.11.2013 року згідно договору купівлі продажу, марки HYUNDAI номер кузова [NUMBER], сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуска, який зареєстрований був на ім'я відповідача [PERSON] та сплотили за нього 110500 гривень(а.с.39-42). Вказані обставини визнаються сторонами. Згідно повідомлення начальника центру ДАІ 3204, встановлено, що згідно облікових даних Центру, станом на 14.03.2015 року автомобіль HYUNDAI номер кузова [NUMBER], сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуска, був зареєстрований 27.11.2013 року за громадянином [PERSON], а 04.11.2014 року перереєстрований на громадянку [PERSON]. (а.с.84). Вказані обставини визнаються сторонами. По справі було проведено судово-автотоварознавчу експертизу 23 березня 2015 року для встановлення дійсної (ринкової) вартості спірного автомобіля (а.с.92-96), проте відповідач не погодився з її висновками, поскільки експерт [PERSON] який проводив експертизу не внесений до державного реєстру атестованих судових експертів, а тому було за клопотанням [PERSON] проведено судово-автотоварознавчу експертизу експертами Київського НДІСЕ, 04.06.2015 року, згідно якої встановлено дійсну (ринкову) вартість автомобіля HYUNDAI- станом на 04 листопада 2014 року- 150370,16 гривень, - станом на 09 лютого 2015 року-225270,28 гривень,- станом на день складання висновку тобто 04.06.2015 року -196072,36 гривень. (а.с,127-132). Враховуючи висновок зазначеної експертизи, суд вважає, що для обчислення вартості спірного автомобіля слід взяти ціну автомобіля на час розгляду справи, тобто на день складання висновку експертизи яка складає 196072,36 гривні і з цієї ціни обраховувати ? частину спірного автомобіля для стягнення із [PERSON] на користь позивачки що складає ( 196072,36:2= ?-98036,18 гривень) і ця сума підлягає по заявленому позову до задоволення. Суд не приймає до уваги по вказаній експертизі відповідь на питання №2, тобто вартість автомобіля з урахуванням пошкоджень, поскільки таке питання учасниками процесу під час призначення експертизи не ставилося та пошкодження автомобіля при визначенні його вартості на час складання висновку експертом були враховані. (а.с. 110,112, 132). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст.70 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. На підставі ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Позивачка надала таку згоду, поскільки у позовній вимозі просить стягнути грошову компенсацію за частку у спільному майні, автомобілі. Довідка № 2016 від 29.07.2015 року(а.с.153), про вартість спірного автомобіля не може бути взята судом до уваги поскільки, в судовому засіданні проведено судово-автотоварознавчу експертизу та визначено ціну автомобіля в різні періоди, які заявлялися сторонами по справі. Суд також не задоволив вимоги заяви [PERSON].(а.с.160), про витребування інформації про наявність депозиту і його суму відкритого на імя [PERSON], поскільки [PERSON] по справі зустрічного позову не заявляв та вимог про поділ іншого майна нажитого під час шлюбу не ставив. Крім того в своїх запереченнях на позов, [PERSON] посилається на п.22 постанови ПВС України від 21.12.2007 року № 11 та просить застосувати вартість майна, що підлягає поділу виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.(а.с.161-162). Сторони не подали та не зазначили доказів про наявність будь якого іншого спільного майна та не заявили вимоги про його поділ. Посилання [PERSON] на те, що позивачка не приймала фінансово будь якої участі у придбанні автомобіля не ґрунтується на вимогах Закону поскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідач [PERSON] також не надав суду будь яких доказів того, що спірний автомобіль було придбано за його кошти спільно із [PERSON] та що цей автомобіль куплявся для його сина. Враховуючи викладене суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить 1\\2 вартості автомобіля HYUNDAI номер кузова [NUMBER], сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуска в розмірі згідно ринкової вартості, проте не на час подачі позовної заяви до суду, а на час розгляду справи по суті станом на день складання висновку тобто 04.06.2015 року в сумі 196072,36 гривень і з цієї суми стягнути на користь позивачки ? частину вартості автомобіля як майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя в сумі 98036,18 гривень. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи вимоги постанови Пленуму, суд не може застосувати ціну спірного майна зазначену позивачкою на час подачі позовної заяви до суду в розмірі станом на 09 лютого 2015 року-225270,28 гривень. Із [PERSON] також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1185 гривень.(а.с.1,34-35). Витрати понесені сторонами на проведення судово-товарознавчих експертиз покласти на сторони які їх понесли, поскільки позивачка заявила клопотання про призначення товарознавчої експертизи, експерту який не був зареєстрований у Державному реєстрі судових експертів, а відповідач має нести судові витрати по позову заявленому до нього та він сам заявив клопотання про призначення товарознавчої експертизи іншому експерту. В решті позовних вимог позивачці слід відмовити.

Outcome: approved