Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

До суду 12.01.2015 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Одеська товарна біржа, [PERSON] олексій Віталійович про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який укладено 02.04.1998 року в частині покупця [PERSON] недійсним та визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який укладено 02.04.1998 року, згідно якого [PERSON] є покупцем дійсним, та поновити строк позовної давності. В ході судового засідання після зясування факту смерті [PERSON] та [PERSON] та встановлення, що правонаступником померлих є [PERSON], яка змінила імя на [PERSON] ( т.1 а/с 246), відповідачами по справі були визначені [PERSON] та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що придбання спірної квартири було здійснено на кошти позивача який доручив своєї колишній дружині [PERSON] ( на той час [PERSON] ) та своєму племіннику [PERSON] придбати квартиру на власне імя. Враховуючи, що у той час позивач мешкав поза межами України він дізнався про те, що при оформленні договору купівлі-продажу покупцями були зазначені як він так і [PERSON], лише через деякий час, і з 2000 року почав у судах оспорювати права [PERSON] на частку даної квартири. Правовими підставами позовних вимог позивач визначає ст..ст. 48,60,62, 388 Цивільного кодексу України, 1963 року, який під час укладення оспорюваного договору врегульовував подібні правовідносини. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим та недоведеним належними і допустимими доказами. Також представник відповідача просила суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог, які стосуються договору, укладеному 02.04.1998 року. Тривалий час розгляду справи пов'язаний із діями суду, спрямованими на встановлення коло відповідачів по справі після смерті 14.04.2015 року [PERSON] та 26.03.2016 року [PERSON] ухвалою суду від 07.07.2016 року провадження по справі було зупинено ( т.1 а/с 182) і ухвалою від 10.04.2017 року відновлено ( т.1 а\\с 230). Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.04.1977 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 06.01.2000 року шлюб між сторонами розірваний. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.01.2012 року по цивільної справі №22ц-130/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири 37 по вул. Рішельєвській в м. Одесі від 18.11.1997 року, було встановлено, що у 1996 році подружні стосунки між сторонами було припинено ( т.1 а/с100). Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2013 року по справі №2-3752/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя були встановлені наступні обставини. Згідно до договору купівлі-продажу №22714 від 02.04.1998 року [PERSON] і [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. Приймаючи до уваги що сторонами під час шлюбу набуте спільне майно подружжя у вигляді даної квартири, суд, на підставі вимог ст..ст. 22,28,29 Кодексу про шлюб і сімю України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визнав за [PERSON] право власності на 1\\2 частку даної квартири. ( т.1 а\\с 40). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.01.2014 року зазначене рішення залишено без змін ( т.1 а\\с 8). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. ( ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу ( ЦПК) України). Таким чином в дано випадку встановлено, що спірна квартира є спільним майном подружжя та ? частина квартири належить [PERSON] В під час розгляду даної справи не можу бути переглянути рішення, яке має преюдиціальний характер, так як питання перегляду рішень суду відносяться до виключної компетенції апеляційних та касаційних інстанцій. Цивільний процесуальний кодексу України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства ( ч.1 ст. 1 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України). Суд при розгляді справи керується верховенством права, розглядаючи справи відповідно до конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України і застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( згідно положень частин 1,2,4 ст. 10 ЦПК України). У відповідності до ч.1, 6 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не заборонними законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною першою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Системний аналіз вищенаведених норм права дає змогу встановлювати, що при розгляді цивільної справи судом розглядається спір стосовно порушення, оспорювання чи невизнання права. В даному випадку у судовому засіданні позивачем не було доведено в чому саме він вважає наявність у договорі купівлі-продажу квартири відомостей про двох покупців його та відповідача, порушення або оспорюванням його права, так як рішенням суду від 04.09.2013 року дана квартири визнана спільним майном подружжя та ? частина квартири є власністю відповідача. Намагання, в даної справі фактично встановити нові обставини для перегляду іншого рішення, є неналежним способом захисту права у розумінні цивільного процесу та і права взагалі. Що стосується формальних підстав для визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який укладено 02.04.1998 року, в частині даних про покупців, суд приходить до висновку про порушення строку позовної давності для звернення із відповідними вимогами 12.01.2015 року, більш ніж чотирнадцяті років після укладення договору. Посилання позивача на те, що стосовно даної квартири розглядались інші справи, судом не приймається як поважність причин, у звязку із тим, що предметом даного позову є саме договір купівлі-продажу а не оспорювання належності квартири як спільного майна подружжя. Раніше позивача не звертався із позовами саме про визнання недійсним договору купівлі-продажу, а тому будь-яких підстав для поновлення строку позовної давності не існує. У відповідності до вимог Цивільного кодексу України 1963 року ( який діяв на момент укладення угоди) статтею 71 було визначена загальний строк позовної давності у три роки, та згідно положень Цивільного кодексу України, 2004 року - статтею 257 визначена загальна позовна давність у три роки. Закінчення строку позовної давності до предявлення позову, у відповідності до ч.1 ст. 80 ЦК України 1963 року, та як і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. є підставою для відмови у позові. Таким чином суд враховуючи відсутність доказів наявності порушення права позивача фактом наявності у договорі купівлі-продажу 02.04.1998 року відомостей про покупця [PERSON], а з формальних підстав часткової недійсності вказаного договору спливу строку позовної давності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] Відмова у позові, у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України є підставою для відмови у стягнення судових витрат понесених позивачем. З боку відповідача заяв про понесені судові витрати не заявлялось. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed