Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Топчинської сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новомосковська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 7,710 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ- ДП № 092275 від 09 квітня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 13156. За життя [PERSON] заповіт не залишала, інші спадкоємці за законом відсутні, спадщина відумерлою не визнана. Після смерті [PERSON] спадщину за законом, як спадкоємець четвертої черги прийняла матір позивача - [PERSON] , оскільки на протязі п`яти років життя фактично проживала з нею, здійснювала постійний догляд за нею. [PERSON] хоча й прийняла спадщину після померлої [PERSON] , та не встигши переоформити спадкове майно на своє ім`я - померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та позивач після її смерті фактично прийняла спадщину. 31 серпня 2018 року позивач звернулась до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на земельну ділянку площею 7,710 га, на що отримала відмову, у зв`язку із тим, що не підтверджено факт прийняття спадщини та документи, які підтверджують родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] . Оскільки, [PERSON] фактично проживала з померлою [PERSON] однією сім`єю, вона має право на спадкове майно, як спадкоємець четвертої черги. У зв`язку із неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало померлій [PERSON] , позивач звертається до суду та прохає встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , яка залишилася після смерті [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 7,710 га. Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що спадщина, яка залишилася після смерті [PERSON] 26 квітня 2018 року визнана в судовому порядку відумерлою, оскільки померлої були відсутні спадкоємці. Вважає, необґрунтованим посилання позивач про те, що її мати постійно проживала разом з [PERSON] , оскільки на день її смерті вона проживала одна. Представник третьої особи - Новомосковської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 7,710 га, яка належала їй на праві приватної власності, що розташована на території Топчинської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № [NUMBER] , зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД №13156 09 квітня 2003 року (а. с. 14). У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно довідки № 1050 від 15.11.2010 року виданої Магдалинівським УПСЗН, [PERSON] дійсно доглядала [PERSON] та була одержувачем компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з 17 грудня 2007 року по 17 жовтня 2010 року (а. с. 19). [PERSON] на протязі 5 років життя [PERSON] матеріально її утримував та проводив поховання за свій рахунок. У веденні домашнього господарства [PERSON] та постійному догляді допомогала мати [PERSON] - [PERSON] , згідно довідки № 439 від 31 серпня 2017 року виданої виконкомом Топчинської сільської ради (а. с. 17). Згідно довідки-характеристики та Акту обстеження матеріально-побутових умов виданих Топчинською сільською радою вбачається, що [PERSON] фактично проживала по [ADDRESS] . Разом з нею проживав [PERSON] , який наймав у неї житло (а. с. 82-83). В судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] постійно допомагала [PERSON] по господарству, піклувалася про неї, отримувала соціальну допомогу, яку витрачала на потреби [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що померла [PERSON] проживала одна у будинку, який знаходиться по сусідству. [PERSON] проживала через два будинки по вулиці, приходила в гості до [PERSON] , допомагала їй, однак [PERSON] постійно проживала разом із своїм чоловіком у своєму будинку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 20). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Померла [PERSON] є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а. с. 22). У відповідності до ч. 3 ст. 1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На день смерті [PERSON] за однією адресою була зареєстрована її донька - [PERSON] , згідно довідки № 6180 (а. с. 24). У відповідності до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори від 31 серпня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на земельну ділянку площею 7,710 га, що належала [PERSON] . Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що позивачем не надано документів, які підтверджують факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , а також не надано документи, які підтверджують родинний зв`язок [PERSON] з [PERSON] (а. с. 21). Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням, згідно ч. 3 ст. 1277 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року визнано відумерлою спадщину, що складається із земельної ділянки площею 7,710 га, яка належала померлій [PERSON] (а. с. 77-78). 22 червня 2018 року за Топчинською сільською радою зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (а. с. 76). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що спадщина, яка залишилася після [PERSON] визнана в судовому порядку відумерлою, доказів, які б підтверджували факт проживання протягом п`яти років до часу відкриття спадщини матері позивача [PERSON] та [PERSON] не надано, у зв`язку із чим неможливо встановити факт прийняття спадщини на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Виходячи з наведеного суд вважає, що у позивача не виникло право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки суд не може достовірно встановити факт прийняття спадщини матір`ю позивача [PERSON] , за наявності обставин, які були встановлені судом при ухваленні судового рішення щодо визнання спадщини відумерлою, тому суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed