Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулись із заявою заявники [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , за участю заінтересованої особи: [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , в якій просять встановити факт родинних відносин між померлою [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , і онукою [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із необхідністю прийняттям спадщини. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , вона є мати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також бабусею [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та частини квартири, яка знаходить за адресою: [ADDRESS] . Коли [PERSON] та [PERSON] звернулись до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса з усним запитом що до можливості отримання по закінченні шестимісячного строку після смерті матері та бабусі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом належне їй майно. В свідоцтві про смерть [PERSON] українською мовою вказана як [PERSON] , що повністю відповідає інформації, яка міститься у витязі Державного Реєстру актів цивільного стану громадян (надалі Реєстр ЗАГС). В свідоцтві про шлюб спадкодавиці, в свідоцтвах про народження її двох дітей [PERSON] та [PERSON] її ім`я зазначене російською мовою як « [PERSON] » (у [PERSON] ) та українською мовою [PERSON] (у [PERSON] ), а не [PERSON] . У витягах з Реєстру Загса виготовлених українською мовою також зазначено, що мати [PERSON] та [PERSON] та дружина їх батька [PERSON] - [PERSON] . І тому нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом належне їй майно. [PERSON] не залишила заповіту і [PERSON] та [PERSON] новині були прийняти спадщину у загальному порядку. Однак [PERSON] відмовилася на користь своєї племінниці - [PERSON] , дочки свого брата. Нотаріус роз`яснила необхідність встановити родинні відносини між померлою [INFO] [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , і онукою [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з чим заявники змушені звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , і онукою [PERSON] , [INFO] . Представник заявників надав до суду заяву про розгляд заяви за його відсутності, просив її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням заяви за таких підстав. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також бабусею [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та частини квартири, яка знаходить за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] звернулись до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса із запитом що до можливості отримання по закінченні шестимісячного строку після смерті матері та бабусі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на належне їй майно. В свідоцтві про смерть [PERSON] українською мовою вказана як [PERSON] , що повністю відповідає інформації, яка міститься у витязі Державного Реєстру актів цивільного стану громадян (надалі Реєстр ЗАГС). В свідоцтві про шлюб спадкодавиці, в свідоцтвах про народження її двох дітей [PERSON] та [PERSON] її ім`я зазначене російською мовою як « [PERSON] » (у [PERSON] ) та українською мовою [PERSON] (у [PERSON] ), а не [PERSON] . У витягах з Реєстру РАЦС, виготовлених українською мовою також зазначено, що мати [PERSON] та [PERSON] та дружина їх батька [PERSON] - [PERSON] . Нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом належне їй майно. [PERSON] не залишила заповіт і [PERSON] та [PERSON] мали прийняти спадщину у загальному порядку. [PERSON] відмовилася на користь своєї племінниці - [PERSON] , дочки свого брата. Нотаріус роз`яснив, що необхідність встановлювати родинні відносини між померлою [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , і онукою [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з чим заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, на підставі доказів, наданих до суду та оцінених в їх сукупності. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року «суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просить заявник. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved