Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

До суду звернувся позивач ТОВ «Унірем-Агро»., з позовом про витребування майна до відповідача [PERSON], згідно якого просить зобов'язати відповідача повернути позивачу автомобіль марки ВАЗ модель 21099 тип легковий, 1994 року випуску, кузов (коляска) № ХТА21099R1508975, номерний знак АЕ 2815СК посилаючись на наступне: 14.05.2010 року в результаті біржових торгів укладено ряд біржових контрактів між членами товарної біржі «Центральна товарна біржа» Ф.[PERSON] С.А., з боку ТОВ «Унірем-Агро» та ТОВ «Міжрегіональний Брокерський дім ФАВОРИТ» з боку покупця ТОВ «ДНЕПРІНВЕСТПРОЕКТ», а саме про продаж: - згідно біржового контракту № ТЗ/36/30 від 14.05.2010 року автомобіля марки ВАЗ модель 21099, тип ЛЕГКОВИЙ, 1994 року випуску, кузов (коляска) № ХТА21099R1508975, номерний знак АЕ 2815СК, колір червоний, зареєстрований Дніпродзержинським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, що посвідчується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС № 305291 від 20.02.2009 року за 11868 грн. Того ж дня підписано акт прийому-передачі до цього Договору. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року у справі № 904/5525/15 за позовом ТОВ «Унірем-Агро» до ТОВ «Днепрінвестпроект» про визнання недійсними біржових контрактів та зобов'язання повернути майно, позов задоволено частково, зокрема визнано недійсним Біржовий контракт № ТЗ/36/30, укладений 14.05.2010 року. Відповідно до виданого судом Наказу від 27.11.2015 року, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року у справі № 904/5525/15 набрало законної сили 27.11.2015 року. Під час розгляду справи № 904/5525/15 господарським судом було встановлено, що ухвалою від 24.03.2015 року у справі №Б 38/124-09 господарський суд Дніпропетровської області припинив провадження у справі про банкрутство, зазначивши, що грошові вимоги до ТОВ «Унірем-Агро» ініціюючого кредитора ТОВ «ДЕКОРЦВЕТГРАНТ» немали ознак безспірності. Відповідно до відповіді Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області № 4888 від 28.07.2015 року, автотранспорт, який є предметом цього позову зареєстрований за відповідачем [PERSON], [INFO] Таким чином у ТОВ «Унірем-Агро» наявні всі законні підстави для витребування майна в останнього набувача, у зв'язку з укладенням недійсного правочину та укладенням після нього інших правочинів про відчуження цього майна, що й стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача в режимі відеокоференції позовні вимоги підтримав в поновному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що його довіритель є добросовісним набувачем зазначеного в позовній заяві майна, яке він отримав по оплатній угоді в порядку виконання судового рішення, тому відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦПК України це майно у нього не може бути витребуване. Крім того позивач в даному випадку повинен був подати віндикаційний позов, а не позов про витребування безпідставно набутого майна, так як його довіритель придбав дане майно по оплатній біржовій угоді, тобто за наявності передбаченої законом підстави. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог представник ТОВ «Днепрінвестпроект» в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають не задоволенню за наступними підставами. Відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року у справі № 904/5525/15 господарським судом встановлено, що ухвалою від 24.03.2015 року у справі № Б38/124-09 господарський суд Дніпропетровської області припинив провадження управі про банкрутство, зазначивши, що грошові вимоги ТОВ «Унірем-Агро» ініціюючого кредитора ТОВ «Декорцветграніт» не мали ознак безспірності. Скасування постанови про призначення ліквідатора у зв'язку з її переглядом призвело до того, що особа вважається такою, яка не набула прав та обов'язків ліквідатора, відповідно і правочини, які були вчинені такою особою є такими, що вчинені особою без достатнього обсягу цивільної дієздатності. Тому відчуження майна у ліквідаційній процедурі є незаконним. Отже, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині визнання укладених угод недійсними підлягають задоволенню. Визнано недійсним біржовий контракт № ТЗ/36/30 від 14.05.2010 року укладений між членами товарної біржі «Центральна товарна біржа» Ф.[PERSON] С.А., з боку ТОВ «Унірем-Агро» та ТОВ « Міжрегіональний брокерський дім Фаворит» з боку покупця ТОВ « Днепрінівестпроект» про продаж автомобіля марки ВАЗ модель 21099 . тип ЛЕГКОВИЙ, 1994 року випуску, кузов (коляска) № ХТА21099R1508975, номерний знак АЕ 2815СК, колір червоний, зареєстрований Дніпродзержинським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, що посвідчується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС № 305291 від 20.02.2009 року. Р еституція щодо цього майна не застосована тому, що майно вибуло із власності ТОВ «Днепрінвестпроект» на час ухвалення рішення судом. З копії наказу від 27.11.2015 року випливає, що дане рішення є чинним з 27.11.2015 року Станом на 28.07.2015 року згідно довідки № 14/4888 управління державтоіспеції в Дніпропетровській області, спірний автомобіль марки ВАЗ модель 21099, тип ЛЕГКОВИЙ, 1994 року випуску, кузов (коляска) № ХТА21099R1508975, номерний знак АЕ 2815СК, колір червоний зареєстровано за [PERSON] Згідно копії технічного паспорта випливає, що автомобіль марки ВАЗ модель 21099, тип ЛЕГКОВИЙ, 1994 року випуску, кузов (коляска) № ХТА21099R1508975, номерний знак АЕ 2815СК, колір червоний належав ТОВ «Унірем-Агро» та був зареєстрований. Згідно листа регіонального сервісного центра в Дніпропетровській області автомобіль марки ВАЗ модель 21099, тип ЛЕГКОВИЙ, 1994 року випуску, кузов (коляска) № ХТА21099R1508975, номерний знак АЕ 2815СК, колір червоний, зареєстрований за [PERSON]В,. на підставі довідки-рахунку № КІМ 903367 від 21.10.2011 року. Надати копію довідки-рахунку немає можливості в зв'язку закінченням терміну зберігання цього документу, який складає три роки. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини , визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо в зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватись за домовленістю сторін. Відповідно до ст. 31 ЦПК України підставами позову, які може змінювати лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини. Змінювати підставу позову суд не має права. В поданій позовній заяві позивач посилається як на підставу задоволення своїх вимог на те, що автомобіль ВАЗ - 21099 вважається отриманим відповідачем в розумінні ст.. 1212, 1213 ЦК України Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли п підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілих, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду справи. Аналіз ч.1,2 ст.. 11, ч. 1 ст.177, ч.1 ст.202, ч.1,2 ст.205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою правовою підставою набуття майна. Майно не може вважатись набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулось в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема в наслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ст. 11 ЦК України. Загальна умова ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією із сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених ст.. 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, з яких виникло зобов'язання). Набуття однією із сторін у зобов'язанні майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття або збереження майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку, визнана недійсною, скасована, змінена, припинена або була взагалі відсутня. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 02.10.2013 року № 6-88цс 13, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або збереження його без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язань повернути майно позивачу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, на підставі довідки-рахунку № КІМ 903367 від 21.10.2011 року. Спірний автомобіль, як предмет договору , зареєстрований відповідачем у встановленому порядку. Виходячи з вище ви ладеного та враховуючи , що доказів укладення цього правочину недійсним або його розірвання не надано, суд дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на те, що автомобіль ВАЗ 21099 вважається отриманим відповідачем безпідставно в розумінні ст. 1212. ЦК України. Крім того відповідно до Узагальнення Верховного Суду України від 24.11.2008 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача. Проте в цьому випадку немає перешкод для задоволення лише віндикаційного позову, оскільки право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача). З досліджених судом доказів вбачається, що майно, а саме автомобіль ВАЗ-21099 вибуло із володіння не поза волею власника. Дане майно отримане відповідачем в порядку виконання судового рішення. Та відповідач є добросовісним набувачем даного майна за оплатною угодою. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному об'ємі. Виходячи з того, що в задоволені позовних вимог позивачу відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не відшкодовуються за рахунок відповідача та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed