Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON], який діє на підставі довіреності в інтересах [PERSON], з позовною заявою до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру у зв'язку із втратою правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 06 жовтня 1994 року між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. Оригінал зазначеного договору купівлі-продажу втрачено. Станом на теперішній час [PERSON] не має змоги отримати оригінал документу, що позбавляє її права будь-яким чином розпоряджатися своїм майном. Представник позивачки письмово звертався до Донецького обласного державного нотаріального архіву та до Державного архіву Донецької області з питання видачі дублікату правовстановлюючого документу, на що отримав відповідь про відсутність можливості надати будь-які відомості, так як до архівосховища відсутній доступ. Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» вбачається, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи, до 01 січня 2013 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON] яка була придбана останньою відповідно до договору купівлі-продажу від 06.10.1994 року. На підставі викладеного, представник позивачки просить суд визнати за [PERSON] право власності на житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS] Позивачка до судового засідання не з'явилась, уповноважила представляти її інтереси представника [PERSON] на підставі довіреності (а.с.5). Представник позивачки до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.30). Представник відповідача - Покровської міської ради Донецької області до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.31). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі - продажу, укладеного 06 жовтня 1994 року між [PERSON] та [PERSON], останній належить квартира [ADDRESS] (а.с.15-16). Після реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON], громадянка [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.18). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] уповноваженою особою замовника зазначений [PERSON], який уповноважений на підставі довіреності представляти інтереси [PERSON] (а.с.20-22). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відсутні відомості щодо квартири [ADDRESS] (а.с.34). За зверненнями представника позивача до Донецького обласного державного нотаріального архіву та до Державного архіву Донецької області з питання видачі дублікату правовстановлюючого документу, отримана відповідь про відсутність можливості надати будь-які відомості, так як до архівосховища відсутній доступ (а.с.23,24). Відповідно до відповіді КП «БТІ м. Покровськ» зазначається, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи, до 1 січня 2013 року, квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 06.10.1994 року, реєстр №2354 (а.с.33). Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. У свою чергу, позивач у позові про визнання права власності це особа, яка вже є власником. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не має іншої можливості визнати право власності на майно, окрім як в судовому порядку, а також у зв'язку з тим, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved