Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, укладений 20 лютого 1999 року між нею та [PERSON] , щодо якого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівка Донецької області складено актовий запис № 55 від 20 лютого 1999 року. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що подружжя разом не проживає. Подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Виявила бажання після розірвання шлюбу мати прізвище « [PERSON] ». Судові витрати просила покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала клопотанням про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 11.11.2020 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 20 лютого 1999 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівка Донецької області (актовий запис № 55 від 20 лютого 1999 року), прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 20 лютого 1999 року Костянтинівським міським відділом ЗАГС у Донецькій області, долученим до матеріалів справи. Подружжя має повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 25.08.1999 року Костянтинівським міським відділом ЗАГС у Донецькій області, та серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, копії яких долучені до матеріалів справи. Згідно з ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ч. 1 ст. 110 СК України передбачена можливість пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сім`ю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] . Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, необхідно зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить інтересам дружини [PERSON] , що має істотне значення. При подачі позову до суду позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп., що підтверджується відповідною квитанцією в матеріалах справи. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved