Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просили визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що позивачі є власниками вказаного житлового приміщення. Відповідач був вселений в у вказане житло як член сім`ї, оскільки був чоловіком позивача [PERSON] та батьком [PERSON] , [PERSON] Проте після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] відповідач покинув вказане житло та понад одного року з січня 2013 року не проживає в ньому без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат з утримання житла. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 12.09.2019 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/№ від 12.11.1999 р., виданого відділом по приватизації при ВРЖО, договору дарування квартири від 23 вересня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвою Т.В., реєстр. № 2078, є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 166138337 від 11 травня 2019 року, а також договором дарування, витягом з державного реєстру правочинів № 6544217 від 23.09.2008 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Костянтинівського міського бюро технічної інвентаризації № 20461410 від 03.10.2008 р. За вказаною адресою позивачі мають зареєстроване місце проживання, що підтверджується довідкою КП «СЄЗ № 1» № 1030 від 16.04.2019 р., а також наявними в матеріалах справи копіями паспортів громадян України. Відповідно до повідомлення відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 22.05.2019 р. за № 1782/09, довідки КП «СЄЗ № 1» № 1030 від 16.04.2019 р. відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: квартира [ADDRESS] . Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2016 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 27 грудня 1995 року у відділі РАГС м. Костянтинівки, актовий запис № 767, розірвано. Рішення суду набрало законної сили 12 липня 2016 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що вона є матір`ю позивача [PERSON] Свідок часто відвідує онуків за адресою їх проживання. До розірвання шлюбу відповідач проживав у спірній квартирі однією сім`єю з дружиною та дітьми. Проте після розірвання шлюбу відповідач покинув вказане спірне житлове приміщення та більше не повертався, хоча перешкоди йому не чинилися. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у користуванні ним інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 2 статті 64 ЖК визначено, що до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї (ч.2). Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу, яка передбачає плату за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 статті 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є обґрунтованими, оскільки позивачами було доведено факт відсутності в спірному житловому приміщенні відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік, а отже, вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи.

Outcome: approved