Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2020 року, о 14 год. 00 хвилин, водій [PERSON] , керуючи несправним автомобілем «ВАЗ 2106» р. № [NUMBER] , що належить [PERSON] , рухався по автошляху Т0504 «Покровськ- Бахмут-Михайлівка», та на 42км+450метрів вказаного шляху, в порушення вимог п.2.3а) Правил дорожнього руху України, допустив виїзд на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем «NISSAN X-Trail» р.№ [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В наслідок зіткнення, автомобіль «NISSAN X-Trail» р.№ [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.2.3а ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 і скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 19.11.2020 року, суддею Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, - [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та постанова набрала законної сили 01.12.2020 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Це рішення, яке є чинним, свідчить про наявність вини саме [PERSON] у вчиненні 04.10.2020 року дорожньо-транспортної події. [PERSON] , достовірно знаючи про це рішення, маючи час та можливість його оскаржити, не оскаржив його, а тому погодився з цим рішення. Автомобіль «NISSAN X-Trail» р.№ [NUMBER] , - належить позивачу на підставі приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 13.03.2018року. Вартість матеріальних збитків, заподіяних позивачу як власнику автомобіля «NISSAN X-Trail» р.№ [NUMBER] , згідно висновку експерта № 30а від 10 листопада 2020 року, автотоварознавчого дослідження складає: 539687,60 гривень. Вартість проведення автотоварознавчого дослідження складає 3500 гривень, що підтверджується товарним чеком №30 від 03.11.2020 року. [PERSON] на відповідних правових підставах, на момент ДТП, володів та керував автомобілем «ВАЗ 2106» державний номерний знак [NUMBER] , та його цивільно-правова відповідальність була застрахована в «АТ «СГ «ТАС» (приватне) та сума франшизи була передбачена договором страхування в розмірі 1500 гривень. 15.01.2021року страховик «АТ «СГ «ТАС» (приватне) сплатив пзивачу страхове відшкодування згідно договору № АО 7145333 від 20.02.2020 року, в розмірі - 128500,00 гривень, при наявному ліміті 130000 гривень. Нажаль, цієї суми недостатньо для відновлення автомобіля, що підтверджується висновком судово-автотоварознавчої експертизи №30а. Власником автомобіля «ВАЗ 2106» державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . 09.03.2021року, відповідачу надіслана претензія щодо добровільного відшкодування завданої матеріальної шкоди, з метою досудового врегулювання спору, однак відповідач проігнорував, у добровільному порядку відшкодувати розмір франшизи в сумі 1500 гривень та матеріальну шкоду, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. (Постанова Верховного суду України від 04.06.2014 р. по справі 6-49цс14). Покладаючи на відповідача обов`язок відшкодувати заподіяну майну позивача матеріальну шкоду, необхідно врахувати положення ст.1187 ЦК України та проведеного страховою компанією відшкодування, та правила про те, що завдана неправомірними діями шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і в даному випадку складається з таких сум: 18909 грн (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 16356,11 (вартість необхідних матеріалів) + 470762,68 грн (вартість складників, необхідних для заміни під час ремонту) + 33659,81 грн (втрата товарної вартості) = 539687,60 гривень. Розрахунок ціни позову: 539687,60 гривень - 128500 гривень (страхове відшкодування) = 411187,60 гривень, (з урахуванням розміру франшизи, згідно договору цивільно-правової відповідальності АО/ 7145333 - 1500 гривень). Разом з матеріальною шкодою була спричинена моральна шкода, яка в порядку п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 23, 1167, 1177 Цивільного кодексу України має бути відшкодована. Позивач на момент встановлення факту пошкодження свого автомобіля, в день ДТП 04.10.2020 року, був дуже пригнічений вказаним фактом, тому як належний йому автомобіль був достатньо новим, з пробігом 23134 км, придбаний 13.03.2018 р., перебував в охайному та не пошкодженому стані. Після пошкодження його необережними діями [PERSON] , позивач змушений був змиритись з фактом того, що вказаний належний автомобіль одразу втратив у вартості та ніякі ремонті, відновлювальні роботи вже не зможуть відновити його у той стан, що був до ДТП. Вплинула на пригнічений емоційний стан поведінка відповідача, який до сьогодні ніяк не сприяв тому, щоб відшкодувати завдані матеріальні збитки та покладався тільки на страхову компанію. У сукупності всі зазначені факти завдали позивачу значних душевних переживань та страждань. В цивільній справі справедливість виражається в грошових коштах, які необхідні позивачу для забезпечення всім необхідним для відновлення порушеного права, а також компенсації за спричинені страждання. Враховуючи ступінь вини відповідача, характер вчиненого діяння та заподіяння шкоди у вигляді пошкодження майна, вважаю розумним, виваженим та справедливим визначити суму відшкодування моральної шкоди розмірі 5000 грн 00 коп. Крім цього, коли позивач зіткнувся зі спором з відповідачем, то потребував підготовчої юридичної допомоги і професійної правничої допомоги, тому звернувся до адвоката Майорова Сергія Володимировича. В додатку №1 до договору про надання правової допомоги, наведено розмір судових витрат які позивачем понесено, відповідно до положень ст. 140 та 137 КПК України. Адвокат Майоров С.В. виконав взяті на себе зобов`язання за договором про надання правової допомоги №80 від 12 листопада 2020 року, відповідно до якого загальна вартість послуг адвоката, підготовчих дій та участь у суді складає 7000, 00 гривень. Згідно, до акту виконаних робіт, від 16.03.2021 року, позивач сплатив адвокату Майорову С.В. - 7000 гривень, що і складає таким чином судові витрати позивача, передбачені положеннями ст.ст. 134, 137, 140 ЦПК України. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у сумі - 411187 гривень 60 коп.; 5000 гривень моральної шкоди; судові витрати, які на час подачі позову складають 7000 грн, за надання правничої допомоги та за проведення експертного дослідження - 3500 гривень, судовий збір в розмірі 5019,88 гривень. Ухвалою суду від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 21.04.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв, клопотань до суду не заявляв. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач та представник позивача надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти заочного розгляду справи заперечень не висловили. З урахуванням викладеного, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є власником автомобіля «NISSAN X-Trail» р.№ [NUMBER] (а.с.11). Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 19.11.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 гривень. Адміністративне правопорушення вчинено про таких обставинах: 04.10.2020 року о 14 год. 00 хвилин, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н. [NUMBER] , перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно-справний стан авто, на автошляху Т0504 «Покровськ- Бахмут-Михайлівка» 42км+450метрів, здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN X-Trail» р.№ [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по зустрічній смузі дороги в зустрічному напрямку. В ході ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим порушив п.2.3а) Правил дорожнього руху України (а.с.12). 15.01.2021 року страховик «АТ «СГ «ТАС» (приватне) сплатив [PERSON] страхове відшкодування згідно договору № АО 7145333 від 20.02.2020 року, в розмірі - 128500,00 гривень (а.с.15), при ліміті 130000 гривень (а.с.14). Відповідно до висновку експерта № 30а автотоварознавчого дослідження від 10.11.2020 року вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), заподіяних власнику автомобіля «NISSAN X-Trail» реєстраційний номер № [NUMBER] га 26.10.2020 року становить 539687,60 гривень (а.с.17-22). Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), вказана норма закріплена п.1 ч.2 ст.22 ЦК України. Згідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Згідно до змісту ст.1194 ЦК України: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частиною другою ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду, про що зазначено у Постанові Верховного суду України від 04.06.2014 р. по справі 6-49цс14. Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Покладаючи на відповідача обов`язок відшкодувати заподіяну майну позивача матеріальну шкоду, необхідно врахувати положення ст.1187 ЦК України та проведеного страховою компанією відшкодування, а також правило про те, що завдана неправомірними діями шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і в даному випадку складається з таких сум: 18909 грн (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) +16356,11 (вартість необхідних матеріалів) + 470762,68 грн (вартість складників, необхідних для заміни під час ремонту )+33659,81 грн (втрата товарної вартості) = 539687,60 гривень. Таким чином, враховуючи те, що розмір матеріальної шкоди позивачу не відшкодовано до цього часу відповідачем, тому матеріальна шкода в розмірі якому просить позивач, а саме 411187,60 грн (539687,60 гривень - 128500 гривень (страхове відшкодування) = 411187,60 гривень, (з урахуванням розміру франшизи, згідно договору цивільно-правової відповідальності АО/ 7145333 - 1500 гривень), підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення на моральної шкоди, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуваннями у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд вважає, що внаслідок пошкодження відповідачем майна позивача, йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях [PERSON] з цього приводу, виникнення у нього потреби витрачати значну кількість часу та зусиль для вирішення питання щодо відшкодування заподіяної шкоди, а тому позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу адвоката. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 3 цієї статті передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, крім інших, на професійну правничу допомогу . Згідно частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до наданого договору про надання правової допомоги від 12.11.2020 року (а.с.51), акту виконаних робіт (а.с.61), квитанції (а.с.60) позивачем сплачено адвокату 7000,00 гривень. Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивач був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи складність справи, те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає, що, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 7000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 4111,88 гривень та 908,00 гривень, оскільки позовні вимоги були задоволені у повному обсязі.

Outcome: approved