Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

До Михайлівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON]з позовом до [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивований тим, що 30 березня 2009 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка розташована на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, площею 5,9148 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на землю серії ЗП № 046041. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оскільки відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, це не дозволяє отримати йому свідоцтво про право на спадщину. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник відповідача [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2009 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 5,9148 га, розташована на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ЗП № 046041. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги є син померлої [PERSON] Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у звязку з відсутністю, правовстановлюючих документів на належний спадкоємцеві обєкт нерухомості йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07.02.2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Враховуючи, що до позивача [PERSON] в порядку спадкування перейшло право власності на нерухоме майно, а саме: земельної ділянки площею 5,9148 га, розташовану на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ЗП № 046041, яку позивач не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 046041, розпорядженням голови [PERSON] райдержадміністрації від 1 серпня 2003 року за № 307, [PERSON] у власність надано земельну ділянку площею 5,9148 га у межах згідно з планом, розташованої на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, призначену для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010627300127. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 5,9148 га, розташовану на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗП № 046041, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved