Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], до [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], в якому просила збільшити розмір стягнення аліментів на утримання дитини додосягнення нею повноліття із [PERSON], [INFO], зареєстрованого по [ADDRESS] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,0 гривень, щомісячно, починаючи з 01 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, а також стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] витрати на отримання правової допомоги у розмірі 1200,0 гривень, посилаючись на те, що відповідач у цій справі допомоги на утримання дитини не надавав, тому позивач примушена була звернутися до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення аліментів, яка 03 вересня 2014 року була задоволена та з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,0 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття [INFO] року.Розмір аліментів призначений за рішенням суду є меншим ніж встановлений законом відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України та не є достатнім для утримання дитини.За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач в судовому засідання просила задовольнити викладені в її позові вимоги у повному обсязі. Відповідач заявив в судовому засіданні, що позов не визнає, так як не має матеріальної можливості збільшити виплату аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. В цей період народився син - [PERSON], [INFO],відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 грудня 2012 року, запис №11197, де батьками зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2014 року по справі №521/11867/14-ц з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,0 гривень, щомісячно, починаючи з 08 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На утриманні позивачки перебуває син - [PERSON], [INFO], можливості матері по наданню утримання на дітей є обмеженими. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] дійсно навчається в гуртку «Сходинки» Комунального позашкільного навчального закладу Одеський центр дитячої та юнацької творчості «Дивосвіт» Приморського району м. Одеси з 01.09.2017 року та по теперішній час, що підтверджується згідно довідки Комунального позашкільного навчального закладу Одеський центр дитячої та юнацької творчості «Дивосвіт» від 03.12.2018 року за №68. Згідно довідки КУ «Міська стоматологічна поліклініка №1» від 05.12.2018 року [PERSON], 2012 року народження, перебуває на лікуванні в дитячому відділені з діагнозом множинний карієс. За матеріалами справи згідно індивідуальної відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового соціального страхування Пенсійного фонду України про суми виплачених доходів від 26.11..2018 року, вбачається, що [PERSON], РНОКПП [NUMBER], отримала доходи з таких джерел: усього за 2012 рік для пенсії - 182.90 грн., усього за 2013 рік для пенсії - 13835.00 грн., усього за 2014 рік для пенсії - 14614.00 грн., усього за 2015 рік для пенсії - 24334.19 грн., усього за 2016 рік для пенсії - 2756.00 грн. Як з'ясовано при розгляді справи, позивач перебувала на утриманні свого батька, [PERSON], який [INFO] року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №6097. Позивачка проживає разом з матір'ю - [PERSON], яка не працює за станом здоров'я. Позивач, на теперішній час ніде не працює, займається доглядом за дитиною. На підтвердження своїх слів позивачем не надано суду жодних доказів щодо неспроможності працювати та отримувати дохід. Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази щодо відсутності можливостей отримання доходів позивачем та участі в утриманні своєї дитини. За матеріалами справи згідно довідки ПП «Кирол» від 08.02.2019 року за №Ки000000022, вбачається, що [PERSON] працює на посаді ливарник пластмас ПП «Кирол» та його заробітна плата за шість місяців склала 44147,72 гривень (серпень - 6395,73 грн.; вересень - 6807,59 грн.; жовтень - 6267,86 грн.; листопад - 6755, 10 грн.; грудень - 11694,91 грн.; січень - 6226,53 грн.). Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Змінюючи розмір стягнення аліментів, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст. 180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2019 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень; згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік». З огляду на такі положення закону про державний бюджет, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини, суд має вимоги про зміну аліментів задовольнити частково, збільшивши їх до 1500,0 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від дня набрання рішенням законної сили й до досягнення сином [PERSON]повноліття, тобто до [INFO] року. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що зміна розміру аліментів відбувається після набрання рішенням суду законної сили, а не з дати подачі позову до суду. При постановленні рішення судом врахований стан здоров'я і матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, та встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розміру ставок судового збору за підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (704,80 грн. на час подання позову). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: partial