Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про зобов'язання повернути оригінали правоустановчих документів на квартиру. Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що у 1995 році колишня дружина [PERSON] - відповідач по справі, донька [PERSON] та позивач здійснили приватизацію квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира знаходиться в спільній власності зазаначених осіб. [PERSON] зазначає, що всі оригінали правоустановчих документів на квартиру знаходяться у відповідачки. Так як тривалий час позивач та відповідач не можуть знайти згоди щодо користування та розпоряджження вказаних докуметів, [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав, а саме щодо зобов'язання відповідачки повернути оригінали правоустановчих документів. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Відповідач та представник відповідача у судовому засідані надали свої пояснення та заперечення. Просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на необгрунтованість вимог позивача, їхню безпідставність та недоведенність. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку виниклим між сторонами по справі правовідносинам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач по справі разом здійснили приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі розпорядження Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів. Позивач зазначає, що всі правоустановчі документи на квартиру знаходяться у відповідачки. Сторони не можуть знайти згоди щодо користування та розпорядження документами на квартиру. Не маючи на руках оригінали зазначених документів, він не має можливості в повному обсязі використовувати свої права щодо володіння власність, а саме вище зазначеною квартирою. У відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Проте позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідачка отримувала та в неї наявні оригінали правовстановлюючих докуметів на зазаначену квартиру, а саме технічний паспорт та свідоцтво про право власності. Чинне законодавство України не містить правової норми, яка б зобовязувала співвласника житлового приміщення надавати документи іншому співвласнику. Окрім того, позивач не обгрунтовує жодною правовою нормою, що саме відповідачка зобов'язана передати правовстановлюючі документи на квартиру. Так, повноваження з видачі свідоцтва права власності на нерухоме майно та, відповідно, його дублікатів з 01 січня 2013 року наділені державні реєстратори прав на нерухоме майно. До 01 січня 2013 року оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності проводилося органами місцевого самоврядування відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідним листом ДРСУ від 17.01.2012 року було зазначено, що припинення повноважень органів місцевого самоврядування не є наслідком припинення вцілому діяльності таких органів, а тому, у випадку втрати чи зіпсування свідоцтва, видачу його дубліката здійснює відповідний орган місцевого самоврядування. Тому, позивач наділений правом отримання дублікату свідоцтва про право власності на квартиру, якщо він є співвласником. Проте позивачем не надано жодного доказу звернення жо відповідних органів, для реалізації свого права на отримання дублікату свідоцтва, як співвласника. Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примущений робити те, що не передбачено законодавством. Так, чинне законодавство України не містить правової норми, яка б зобов'язувала співвласника житлового приміщення надавати документи іншому співвласнику квартири. Отже, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував його мотивації щодо задоволення позову. На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити у [PERSON] у задоволенні позову.

Outcome: dismissed