Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON], Харківської міської ради, 3-тя особа п'ята Харківська державна нотаріальна контора та просив постановити рішення, на підставі якого встановити факт, яким визнати, що померла [INFO] року [PERSON] доводиться рідною матір*ю [PERSON], який помер [INFO] року в м. Харкові; встановити юридичний факт, яким визнати, що померлий [INFO] року [PERSON] доводиться рідним батьком [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я [PERSON] 03 вересня 2007 року 5-ю ХДНК, реєстровий номер 1-1770 на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] належав в цілому по праву власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 10 вересня 1963 року Жовтневим райжилуправлінням м. Харкова. [PERSON] померла [INFO] року за місцем свого постійного проживання та реєстрації - [ADDRESS] Заповіту на належне їй майно [PERSON] не залишила. Після її смерті залишився один спадкоємець першої черги за законом - її син [PERSON], [INFO]. На час смерті [PERSON] , її син, який є батьком позивача, [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований разом зі спадкоємцем. Таким чином, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) фактично прийняв спадщину після смерті матері, поховав її, вступив в управління та володіння спадковим майном, але спадщину в нотаріальній конторі не оформив. [PERSON] помер [INFO] року за місцем свого постійного проживання - [ADDRESS] Але в свідоцтві про смерть вказано, що актовий запис про смерть №2631 від [INFO] року зроблено на ім'я [PERSON], замість «[PERSON]». Той факт, що померла [INFO] року [PERSON] доводиться рідною матір*ю [PERSON], який помер [INFO] року, в судовому засіданні підтвердять свідки. Позивач [PERSON] народився [INFO] року. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Позивач з дитинства і по теперішній час, у тому числі і на час смерті батька, постійно проживає за адресою [ADDRESS] Він фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном, успадкував усі належні батькові речі, які знаходились в будинку. Але позивач не оформив належним чином спадщину після смерті бабки та батька. Крім того, в свідоцтві про народження позивача батько вказаний як [PERSON], а в свідоцтві про смерть, як [PERSON] Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин. Крім того, як зазначає позивач, відповідно до довідки КП «ХМБТІ» №7767 від 13.09.2012 року, спірний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] на теперішній час зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданим 03.08.2007 року 5-ю ХДНК, Своє право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями відповідач отримав таким чином: Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року була задоволена заява [PERSON] (матері відповідача) про оголошення особи померлою. Своїм рішенням суд оголосив померлою [PERSON], яка до 1979 року постійно проживала за адресою [ADDRESS] Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2006 року був задоволений позов [PERSON], діючій в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], встановлено факт належності [PERSON], оголошеній померлою рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року, правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] яке видано 10.09.1963 року Жовтневим райжилуправлінням на ім'я [PERSON]. Визначено [PERSON] додатковий строк на подання заяви в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про прийняття спадщини за законом після смерті його прабабки [PERSON] На підставі даного рішення, 5-ю ХДНК була прийнята заява [PERSON] про прийняття спадщини за законом на ім'я [PERSON] від 03.09.2007 року, реєстровий № 1-1770. Про вищезазначені обставини позивачу стало відомо під час розгляду справи в суді, після чого за його апеляційними скаргами, ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 28.02.2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року скасовано, заява [PERSON] залишена без розгляду. Рішення від 27.10.2006 року також було скасовано, рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 16.08.2011 року в позові [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено по суті. Отже підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] від 03.09.2007 року 5-ю ХДНК на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] було рішення Жовтневого районного суду від 26.01.2006 року та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2006 року, які на теперішній час скасовані, ухвала та рішення апеляційного суду Харківської області набрали законної сили. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що вказане свідоцтво є недійсним. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] заявлений позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися, про причину своєї неявки суд не повідомили. Раніше від представника відповідача [PERSON] надходила заява про закриття провадження у справі, яка ухвалою суду від 20.10.2014 року залишена без задоволення. ( а.с. 120-125) Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину не явки суд не повідомив, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких просив справу розглянути у його відсутність, прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник 3-тьої особи 5-тої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу та постановити рішення у відсутності сторін, що не з'явилися. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали даної справи та справи № 2-280/2011, вважає заявлений [PERSON] позов обґрунтованим та задовольняє його, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] належав в цілому по праву власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 10 вересня 1963 року Жовтневим райжилуправлінням м. Харкова. ( справа № 2-280/11 (а.с.12) [INFO] року [PERSON] померла про що в Книзі реєстрації смертей від 30.10.1978 року зроблено відповідний актовий запис за № 9992. ( а.с. 12) Як зазначає представник позивача, після смерті [PERSON] залишився один спадкоємець першої черги за законом - її син [PERSON], [INFO]. З довідки за № 183-01-64 від 22.04.2008 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в селі Писарівка Вовчанського району Харківської області. Його батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. ( а.с. 10) [INFO] року народився [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження його батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. ( а.с. 9) В судовому засіданні представник позивача пояснив, що [INFO] року помер [PERSON], однак в свідоцтві про смерть вказано, що актовий запис про смерть №2631 від [INFO] року зроблено на ім'я [PERSON], замість «[PERSON]». Дійсно, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], в Книзі реєстрації смертей [INFO] року зроблено відповідний актовий запис за № 2631 про смерть [INFO] року [PERSON]. ( а.с. 11) Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони знають сім*ю [PERSON] більш ніж п'ятдесят років, так як були сусідами. Свідкам достовірно відомо, що в будинку [ADDRESS] постійно проживали [PERSON], її син [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON]. Головною у їх сім*ї була [PERSON], а після її смерті в 1978 році будинок на себе прийняв її син [PERSON]. Останній в спірному будинку жив постійно, а після смерті матері вступив в управління та володіння будинком, дбав про нього, ремонтував. [PERSON] помер у 1996 році. Після його смерті в будинку залишився проживати його син [PERSON], який також прийняв на себе всі зобов'язання щодо утримання будинку. Свідки [PERSON], [PERSON], які більше сімдесяти років є сусідами позивача, в судовому засіданні підтвердили факт того, що у будинку [ADDRESS] проживала [PERSON], її син [PERSON], онук [PERSON] (який є сином [PERSON].) Перша померла [PERSON] Після її смерті в будинку залишилися проживати її син [PERSON] та онук [PERSON] [PERSON] після смерті матері фактично прийняв спадщину, так як став дбати про будинок, ремонтувати його, користувався городом. Після смерті [PERSON] будинок перейшов у користування його сина [PERSON], який також в будинку постійно проживав, дбав про нього. Також свідки підтвердили той факт, що [PERSON] була матір*ю [PERSON], а він в свою чергу батьком [PERSON] Вищезазначені обставини також підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], який є троюрідним братом позивача [PERSON] Таким чином, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні однозначно підтвердили факт родинних стосунків, а саме, що [PERSON] була рідною матір*ю [PERSON], а останній був батьком [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами передбачено п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України заявник у своїй заяві зобов'язаний зазначити який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини [PERSON] після померлого [INFO] року його батька [PERSON], а отримати документи, що підтверджували б даний факт не є можливим. За положеннями ч. 1 ст. 234 ЦПК у порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. На підстави вищенаведених доказів, суд дійшов висновку про наявність зазначених у положеннях ст. 234, 258 ЦПК України підстав для встановлення факту родинних відносин. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що після смерті [INFO] року [PERSON] , її син [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований разом зі спадкодавцем. Він фактично прийняв спадщину після смерті матері, поховав її, вступив в управління та володіння спадковим майном, але спадщину в нотаріальній конторі не оформив. Приймаючи до уваги, що відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом, при постанові рішення суд поряд с нормами Цивільного кодексу України в редакції 2004 року застосовує норми Цивільного кодексу Української РСР у редакції 1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Даним судовим рішенням визнано, що [PERSON] є сином [PERSON], а отже спадкоємцем за законом першої черги. Згідно зі ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що після смерті [PERSON], її син [PERSON] залишився проживати в будинку [ADDRESS], дбав про нього, ремонтував, тобто фактично прийняв спадщину. Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного архіву від 16.02.2015 року за № 335/01-21, за наявними в нотаріальному архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ 5-тої ХДНК за 1978-1990 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлої [INFO] року гр. [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS], до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. ( а.с. 208-210) Згідно відповіді 5-тої ХДНК за № 337/01-16 від 11.02.2015 року, за даними перевірки архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах 5 ХДНК, з 1991 року по теперішній час, після померлої [INFO] року (визнана померлою згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2006 року) [PERSON], яка за життя мешкала за адресою [ADDRESS], була заведена спадкова справа № 970/2006 року, в якій знаходиться заява від 12 грудня 2006 року про прийняття спадщини за законом від неповнолітнього [PERSON], що діяв зі згоди матері [PERSON]; заява від 03 серпня 2007 року від неповнолітнього [PERSON], що діяв зі згоди своєї матері [PERSON], про оформлення спадкового права та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якого видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 серпня 2006 року, за реєстровим № 1-1770, гр. [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Дана інформація стосовно спадкової справи № 970/2006 після померлої [PERSON] вказана у зв'язку зі збігом її місця проживання померлої [INFO] року [PERSON]. ( а.с. 196-199) Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року) [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. [INFO] року помер [PERSON]. ( а.с. 11) Як було встановлено в судовому засіданні після його смерті залишився єдиний спадкоємець за законом першої черги, його син [PERSON], який проживав та після смерті батька залишився постійно проживати в будинку [ADDRESS] дбав про нього, ремонтував, тобто фактично прийняв спадщину. Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, факт постійного проживання позивача [PERSON] у спірному будинку підтверджується записом у домовій книзі, оригінал якої був досліджений в судовому засіданні, та копією паспорта громадянина України на ім'я позивача. ( а.с. 7, 8, 173) З відповіді 5-тої ХДНК за № 336/01-16 від 11.02.2015 року вбачається, що згідно алфавітних книг обліку спадкових справ і книг обліку та реєстрації спадкових справ після померлого [INFO] року [PERSON], 1929 року народження, заяви про прийняття та про відмову від прийняття спадщини не подавалися, спадкова справа не заводилася. ( а.с. 200-202) Таким чином, відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року) [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача оформити право власності на будинок [ADDRESS] позивач не може, оскільки він на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.09.2007 року 5-тою ХДНК, реєстровий № 1-1770 належить [PERSON]. Як вбачається з копії спадкової справи № 970/2006 неповнолітній [PERSON] зі згоди матері [PERSON] 12 грудня 2006 року подав до 5-тої ХДНК заяву про прийняття спадщини після смерті прабабки [PERSON], яка померла [INFO] року. Дані заяви були подані на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року по справі 22-о-15/2006 за заявою [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], зацікавлена особа Харківський міський відділ реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції про оголошення померлою [PERSON], яка постійно мешкала за адресою [ADDRESS], яким заява була задоволена та [PERSON] була оголошена померлою та на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2006 року по справі № 2-4837/2006 за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до територіальної громади м. Харкова про встановлення фактів, що мають юридичне значення та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яким позов був задоволений, встановлений факт належності [PERSON], оголошеній померлою рішенням Жовтневого районного суду м Харкова від 26.01.2006 року, правовстановлюючого документу у вигляді свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS], яке було видане 10.09.1963 року Жовтневим райжилуправлінням м. Харкова на ім'я [PERSON]; визначений [PERSON] додатковий строк в три місяці на подання заяви в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] про прийняття спадщини після смерті його прабабки [PERSON]. ( справа № 2-280/11 а.с. 52-87) Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.08.2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2006 року скасовано і ухвалене нове рішення, яким в позові [PERSON], діючий в інтересах неповнолітнього [PERSON], до територіальної громади м. Харкова про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено. ( а.с. 13-15) Рішення набрало законної сили. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28.02.2011 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року скасовано, заява [PERSON] залишена без розгляду. ( а.с. 19) Ухвала набрала законної сили. Таким чином, судом достовірно встановлено, що спадкодавцем була [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті залишився спадкоємець першої черги, її син [PERSON], який спадщину прийняв у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, так як фактично вступив у володіння майном. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON], який також спадщину прийняв фактично, так як усе життя проживав у спірному будинку та зареєстрований в ньому. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Частина 1 ст. 215 ЦК України зазначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. У зв'язку з тим, що підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] були рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.01.2006 року та від 27.01.2006 року, які скасовані апеляційним судом 28.02.2011року та 16.08.2011 року відповідно, суд вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я [PERSON] 03 вересня 2007 року 5-ю ХДНК, реєстровий номер 1-1770 на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] повинно бути визнано недійсним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved