Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області площею 3,8482 га, кадастровий номер 2322188400:01:001:0050, та житлового будинку [ADDRESS] . 03.12.2013 державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, площею 3,8482 га, кадастровий номер 2322188400:01:001:0050. До теперішнього часу він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] з тієї причини, що зазначений житловий будинок належав батькові на праві голови домоволодіння, що підтверджується довідкою, виданою старостою Розумівського старостинського округу від 25.06.2020 за №\~08-23/0573. Його батько за життя склав заповіт на користь позивача на все належне йому майно. На момент смерті батька спадкоємцем обов`язкової частки була його мати [PERSON] , яка відмовилася від спадщини. 09.10.2020 державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа на спадковий будинок. У зв`язку з тим, що він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через нотаріальну контору, змушений звернутись до суду. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] та його представник, адвокат Василега І.М., у судове засідання не з`явились. Представник позивача, адвокат Василега І.М., у заяві від 25.03.2021 просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відзиву на позов не подали. 18.01.2021 до суду із Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшла заява щодо розгляду справи без участі представника та визнання позовних вимог, проте дана заява підписана особою, повноваження якої належним чином не підтверджені, а відтак вона не враховується судом. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.02.2011 Розумівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.07.1961 Ленінським районним бюро ЗАГС м. Запоріжжя, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно заповіту [PERSON] , складеного 12.05.2010 та посвідченого секретарем Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, все своє майно він заповів [PERSON] . 20.05.2011 [PERSON] подав до Запорізької районної державно нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті його батька [PERSON] . Як видно із заяви від 25.05.2011, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] . За змістом заяви від 05.08.2011 [PERSON] також відмовилась від прийняття обов`язкової частки спадщини після смерті її батька [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.12.2013, [PERSON] успадкував за заповітом земельну ділянку, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, площею 3,8482 га, кадастровий номер 2322188400:01:001:0050. 09.10.2020 державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки нотаріусу не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 на 2016-2020 роки, виданої виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, згідно записів погосподарської книги № 3, особовий рахунок № [NUMBER] на 2016-2020, житловий будинок [ADDRESS] числиться за [PERSON] померлим. При житловому будинку за вищевказаною адресою числиться земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель загальною площею 0,25 га. Аналогічні відомості містяться в обліковій картці погосподарського обліку на 2016-2020 роки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Суд приходить до висновку, що [PERSON] право власності на спірний житловий будинок за життя набув правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси після його смерті. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст.\~58\~Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 05.08.1992 вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва об`єктів (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Матеріали справи містять технічний паспорт, складений станом 10.06.2005, відповідно до якого житловий будинок [ADDRESS] , самовільних побудов не містить. Побудований житловий будинок у 1960 році. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна видно, що відомостей щодо означеного житлового будинку в зазначених реєстрах наразі немає. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] успадкував житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки у позасудовому порядку у позивача відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа та державної реєстрації, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved