Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] із позовними вимогами про стягнення на його користь з Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції за рахунок коштів державного бюджету України матеріальну шкоду у розмірі 15029,76 грн. в наслідок інфляційних витрат та 15029,76 грн. в наслідок неправомірного користування грошима у вигляді 3% річних, а також моральну шкоду у розмірі 45000 гривень. Відповідно до уточненої позовної заяви, згідно якої розмір стягнень залишився без змін, позивач вважає, що проведенням 04.05.2012 року прилюдних торгів з реалізації арештованого майна належного [PERSON], а саме лота №8 - двохкімнатної квартири [ADDRESS], в ході яких [PERSON] сплатив за придбання вищенаведеної квартири на рахунок першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції 250496,72, які були визнанні недійсними рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2013 року, та не поверненням сплачених коштів до 07.05.2014 року, йому були спричинені: матеріальна шкода внаслідок інфляційних втрат у розмірі 15029,76 грн., матеріальна шкода внаслідок неправомірного користування грошима - три проценти річних, що складає 15029,76 грн., та моральна шкода у сумі 45000 грн. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції позовні вимоги не визнала, вважаючи, що дії державного виконавця у даному випадку не порушували права позивача, та кошти були повернуті зразу після того, яка сталось передбачена законом можливість ( після того, як вступило в законну силу рішення про визнання недійсними проведених прилюдних торгів - 23.10.2013 року, повернути кошті було неможливо у зв'язку із наявністю діючої ухвали суду про призупинення виконавчого провадження, після надходження до відділу ухвали про скасування якої 27.12.2013 року та уточнення позивачем банківських реквізитів для повернення коштів, 21.01.2014 року було винесене розпорядження про повернення коштів, яке відповідно до діючого законодавства виконується Державною казначейською службою України). Представник Державної казначейської служби до судового засідання не з'явився, відповідач був повідомлений про час та місце судового розгляду відповідно до норм цивільно-процесуального Кодексу України. Правовідносини, які виникли в даному випадку врегульовані нормами Цивільного Кодексу України ( далі ЦК України) та Закону України « Про державну виконавчу службу». У судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у першому Київському відділі державної виконавчої служби ОДеського міського управління юстиції ( далі відділ ДВС) знаходився виконавчий лист № 2-7846/10, виданий Приморським районним судом м. Одеса від 12.04.2011 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ВАТ «Державний ощадний банк України» 920058,81 грн та судові витрати в сумі 1820 грн (ВП № 27067858). 04.05.2012 ПП «НИВА - В.Ш.» проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON]. Переможцем зазначених прилюдних торгів став [PERSON], який запропонував за вказану квартиру 263653,00 грн, та вказана сума були перерахована на депозитний рахунок. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2012 у справі № 1512/8397/2012 за позовом [PERSON] до першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ПП «Нива - В.Ш.» Філія 16, третя особа - [PERSON] про визнання незаконними дій державного виконавця, про визнання прилюдних торгів , протоколу недійсними та повернення сторін до первісного стану, заборонено першому Київському відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції видавати Акт про проведення торгів щодо квартири за адресою: [ADDRESS]. Зупинено виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду від 08.12.2010 по цивільній справі № 2-7846/10 про стягнення з [PERSON] на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором у розмірі 920058,81 грн та судових витрат в сумі 1820 грн, що знаходиться на виконанні в першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Заборонено КП «ОМБТІ та РОН» виготовляти технічний паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS] та видати будь-якій особі свідоцтво про право власності на зазначену квартиру. Заборонено відчуження у будь-який спосіб наступного майна - квартири за адресою: [ADDRESS]. 05.07.2012 державним виконавцем відділу ДВС винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-7846/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 12.04.2011. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2013 визнано дії державного виконавця щодо підготовки та проведення прилюдних торгів незаконними. Визнано прилюдні торги по реалізації нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], результати яких оформлені протоколом № 1612156-8 від 04.05.2012 - недійсними. Визнано звіт по оцінці нерухомого майна - квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], проведений 26.10.2011 оцінювачем ТОВ «Росла» [PERSON] - недійсним. Скасовано акт № 1612156-8 про виконання робіт по реалізації предмету іпотеки - квартири [ADDRESS], що належить [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.10.2013 апеляційні скарги першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива - В.Ш.» Філія 16, ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2013 в частині визнання недійсним звіту по оцінці нерухомого майна - квартири [ADDRESS], належній [PERSON], складеному 26.10.2011 оцінювачем ТОВ «Росла» [PERSON] - скасовано. У задоволенні позову в зазначеній частині [PERSON] відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін. 22.11.2013 [PERSON] звернувся до першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - відділ ДВС) з заявою про повернення коштів, сплачених на прилюдних торгах за квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2013 було скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2012 в частині щодо зупинення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду від 08.12.2010 по цивільній справі № 2-7846/10 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором у розмірі 920058,81 грн та судових витрат у розмірі 1829 грн., що знаходиться на виконанні першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. На підставі вищезазначеної ухвали Київського районного суду м. Одеси 27.12.2013 державним виконавцем відділу ДВС винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 27067858. 20.01.2014 на адресу відділу ДВС надійшла заява [PERSON] з повідомленням про уточнені банківські реквізити для повернення йому коштів, сплачених на прилюдних торгах за квартиру [ADDRESS]. 21.01.2014 державним виконавцем відділу ДВС винесено розпорядження про повернення грошових коштів у сумі 250496,75 грн [PERSON]. Кошти були повернені позивачу 07.05.2014 року. Згідно ст. 22 ЦК України особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, відповідно до частини другої вищевказаної статті, є:1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина третя наведеної статті передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як передбачено у ч. 1,2 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до ч.1,3 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 625 ЦК України у ч.1,2 передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відповідно до вимог ч.1 ст. 1173 ЦК України, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно до ст. 11 Закона України «Про державну виконавчу службу», -«Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.» Відповідно до ст. 87 Закона України «Про виконавче провадження», - «Збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом». В даному випадку суд вважає, що зобов'язання повернути кошті, отримані в результати сплати позивачем вартості квартири на прилюдних торгах 04.05.2012 року у розмірі 250496,72 грн, виникли у відповідача з моменту поновлення виконавчого провадження 27.12.2013 року. З моменту поновлення виконавчого провадження до моменту фактичного отримання коштів позивачем 07.05.2014 року , з урахуванням індексу інфляції - 1,064, останньому було заподіяні збитки на суму 16078 грн ( сума боргу 250496,72 помножити на 1, 064 та мінус сума повернутого боргу), які підлягають стягненню з відділу ДВС, незалежно від їх вини. За прострочення грошового зобов'язання в період часу з 27.12.2013 року по 07.05.2014 року відділ ДВС також повинен сплатити три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2717,72 грн. Стаття 23 ЦК України проголошує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до частини другою, полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частина третя встановлює, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно ст. 1167 ЦК України, зазначені у частинах першою та другою вищенаведеної статті. Так моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Суд, в даному випадку вважає, що , згідно до Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2013 р. По справі № 1522/8397/2012 р., яке залишено в силі Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.10.2013 р. (провадження № 22-ц/785/3817/13), вина держави (яку у собі уособлює перший Київський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції) полягає у неправомірних діях - неодноразових порушеннях Закону України «Про виконавче провадження», які призвели до скасування акту та визнання прилюдних торгів недійсними), і як наслідок: позбавлення Позивача права власності на придбану квартиру; вилучення та користування коштами Позивача на суму 250 496, 72 грн. більш ніж два роки, позивачу була заподіяна моральна шкода, яка оцінюється судом у 1000 гривень. У відповідності до ст. 2,3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 р., держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким, зокрема, є державний орган. Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.» На підставі викладеного й

Outcome: partial