Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 16.11.2018 року надійшла позовна заява заступника керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах Вінницької обласної ради, в особі: Комунального закладу «Вінницька обласна клінічна лікарня ім.. М.І. Пирогова» до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину у кримінальному провадженні № 12016020250000069 від 06.05.2016 р. Позов мотивовано тим, що вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 04.10.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та виправдано за ч. 1 ст. 296 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.03.2018 вирок Оратівського районного суду від 04.10.2016 року змінено в частині призначення покарання, в решті вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 14.03.2018 року. Так, [PERSON] визнано винним у тому, що він 01.05.2016 року близько 00:00 години перебував перед входом в приміщення кафе « [INFO] », що розташований в с. Мервин Оратівського району Вінницької області, де розмовляв із [PERSON] . В подальшому під час раптово виниклих неприязних відносин [PERSON] схопив лівою рукою [PERSON] за верхній одяг, одягнувши його на голову останнього, після чого умисно наніс 5-6 ударів своєю правою рукою в область обличчя [PERSON] , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця та садно на обличчі, перелому тіла нижньої щелепи справа. Відповідно до висновку експерта № 721/942/983 у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження - синець та садно на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, перелом тіла нижньої щелепи справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки були небезпечні в момент спричинення, за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Згідно з довідкою Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова № 01-1-23/1353 від 29.06.2017 р. потерпілий від злочину [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні щелепнолицьової хірургії ВОКЛ ім. М.І. Пирогова в період з 06.05.2016 р. по 16.05.2016 р. в кількості 10 ліжко-днів. Закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину було затрачено 3683,70 грн. Витрати, понесені закладом на стаціонарне лікування [PERSON] , відшкодовано не було. На час розгляду судом кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов у порядку ст.128 КПК України прокурором не заявлявся. Заступник керівника Немирівської місцевої прокуратури Хоменко П.Л. просить суд стягнути з відповідача на користь держави в особі Вінницької обласної ради, в особі Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , кошти в сумі 3683,70 гривень. Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року справу прийнято до розгляду суддею Климчуком С.В. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 19.11.2020 року. Ухвалу про відкриття спрощеного провадження від 13.10.2020 р. відповідач отримав 29.10.2020 року. У встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву до суду не надано. Клопотань від сторін про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін у справі не надходило. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Вироком Оратівського районного суду Вінницької області у справі № 141/675/16-к від 04.10.2016 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та виправдано за ч. 1 ст. 296 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.03.2018 року вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 04.10.2016 року щодо [PERSON] змінено в частині призначеного покарання. В решті вирок залишено без змін. Відповідно до довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова № 01-1-23/1353 від 29.06.2017 р. потерпілий від злочину [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні щелепнолицьової хірургії ВОКЛ ім. М.І. Пирогова в період з 06.05.2016 р. по 16.05.2016 р. в кількості 10 ліжко-днів. Вартість одного ліжко-дня - 368 грн, 37 коп. Загальна вартість ліжко-днів - 3683 грн 70 коп. Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 р., сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави щодо відшкодування шкоди заподіяної злочином пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно п.3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993 р., визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Згідно ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий [PERSON] , витрачено державні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] витрачених коштів у розмірі 3683,70 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1762,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved