Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 20.08.2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що станом на 15.04.1991 року баба позивача, [PERSON] , мати його батька - [PERSON] , проживала в житловому будинку по [ADDRESS] та набула право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Після смерті [PERSON] вказаний житловий будинок з господарськими будівлями успадкував за заповітом батько позивача - [PERSON] , який помер [INFO] в с. Оратівка Оратівського району Вінницької області. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений Рожичнянською сільською радою Оратівського району Вінницької області 28.02.2002 року, зареєстрований у реєстрі за № 23, про те, що все своє майно, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с. Оратівка Оратівського району Вінницької області, він заповів позивачу. При цьому, заповіт не змінено та не скасовано. Спадкова справа № 17/2019 за заявою [PERSON] відкрита у приватного нотаріуса Оратівського районного нотаріального округу Вінницької області Дронової В.О. Крім позивача, інших спадкоємців після смерті спадкодавця з ycix передбачених законом підстав, немає. Частину спадкового майна, а саме земельну ділянку площею 4,8024 га, яка розташована на території Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області позивач оформив у нотаріальній конторі, однак, нотаріально оформити прийняття житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами позивач позбавлений можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно, тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 25.02.2021 року провадження у справі № 141/698/19 відкрито, та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України, вирішено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 30.03.2021 року. Ухвалою суду від 30.03.2021 року у зв`язку з витребуванням спадкової справи оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні та призначено справу № 141/698/19 до розгляду на 22.04.2021 року. Представник позивача - адвокат Кметюк О.В., будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 22.04.2020 року не з`явився. Натомість, подав до суду заяву про розгляд справи у судовому засіданні без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить задовольнити. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 17.03.2021 року до суду надійшла заява Оратівського селищного голови Лошак Г.В. про розгляд справи без участі представника селищної ради. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , який народився [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , та про що 13.11.2018 року Оратівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис № 61. Згідно заповіту від 28.02.2002 року, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті йому належить і на що він за законом матиме право, в тому числі і належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с. Оратівка Оратівського району Вінницької області заповів [PERSON] . Заповіт посвідчено 28.02.2002 року сільським головою Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за № 23. В довідці № 180 від 14.05.2012 року, виданій виконкомом Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, зазначено, що згідно погосподарської книги № 3 особовий рахунок № [NUMBER] житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспників. Рік побудови 1969 рік. Склад двору станом на 15.04.1991 року: [PERSON] , 1910 року народження - померла [INFO] . Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом, № 347 від 18.03.1993 року, [PERSON] є власником цілого житлового будинку, який розташований в с. Оратівка Оратівського району Вінницької області, який належав спадкодавцю [PERSON] . Згідно довідки № 246 від 24.05.2012 року, виданої виконкомом Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, [PERSON] , 1910 року народження, дійсно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На даний час , згідно свідоцтва про спадщину, в цьому будинку проживає її син [PERSON] , 1931 року народження. Як вбачається з додатку 3, затвердженого рішенням № 19 від 11.06.2012 року « Про впорядкування нумерації будинків по Рожичнянській сільській раді» попередній номер будинку, який розташований по [ADDRESS] . З рішення 8 (позачергової) сесії 7 скликання Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 18.04.2016 року «Про перейменування вулиць сіл Рожична та Оратівка» вбачається, що відповідно до пункту 41 частини 1 статті 26, статті 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», враховуючи пропозиції депутатів сільської ради, сільська рада вирішила перейменувати вулиці в с. Оратівка, в тому числі вул. Черняхівського на вул. Миру . Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок у [ADDRESS] , виготовленого 23.05.2012 року, інвентаризаційна вартість будинку становить 58772 грн. При цьому, рішенням КП Гайсинське МБТІ від 17.09.2012 року відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Оратівка Оратівського району, у зв`язку з відсутністю у правовстановлюючому документі точної адреси місцязнаходження нерухомого майна (вулиця та номер будинку). Як вбачається із спадкової справи № 17/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , справу розпочато 25.03.2019 року за заявою [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27225530 від 15.08.2019 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] спадкоємцю [PERSON] . В свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 15.08.2019 року, виданому приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу Дроновою В.О., вказано, що спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 4,8024 га, розташованої на території Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Свідоцтво про право на спадщину видано [PERSON] . Однак, постановою приватного нотаріуса Оратівського районного нотаріального округу Дронової В.О. № 590/02-31 від 15.08.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , належного померлому [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовставлюючого документа на житловий будинок. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] свого батька [PERSON] на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 4,8024 га, що розташована на території Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому, частину спадкового майна, а саме земельну ділянку площею 4,8024 га, що розташована на території Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області позивач оформив нотаріальним шляхом, про що приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий номер 681 по спадковій справі № 17/2019. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу на частину спадкового нерухомого майна, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Оратівського районного нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 590/02-31 від 15.08.2019 року, а саме, у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . При цьому, інших спадкоємців за заповітом та за законом ні нотаріусом, ні судом не встановлено, а відповідач згідно поданої заяви від 17.03.2021 року не заперечує проти задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець за час свого життя на законних підставах володів та користувався спірним нерухомим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію права власності зазначеного нерухомого майна у компетентних органах, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved