Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до Одеської міської ради та просила визначити, що розмір часток співвласників [PERSON] і [PERSON] на момент смерті [PERSON] у праві власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 28, загальною площею 0,0922 га, кадастровий номер 5110137300:53:003:0008 є рівним по ? частці за кожним із співвласників. Визнати за позивачем право власності на ? частину спірної земельної ділянки - в порядку визначення розміру часток. Визнати за позивачем право власності на ? частину спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого в листопаді 2014 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що в листопаді 2014 року помер чоловік позивача [PERSON], з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1975 року. В період подружнього життя вони стали власниками 41/100 частин домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, буд. 28 та ? частини земельної ділянки площею 0,0922 га., яка знаходиться за цією ж адресою. Щодо домоволодіння, то 11 грудня 2015 року позивач отримала правовстановлюючі документи, за якими за нею визнано право власності в цілому на 41/100 частин домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, буд. 28. На підставі рішення Одеської міської ради від 08 квітня 2011 року №678-ІV [PERSON] 14 травня 2012 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №745971, у додатку від 14 травня 2012 року Серії АА №219697 до вказаного акту вказано, що співвласниками вказаної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2015 року, що набрало законної сили 26 червня 2016 року, було визначено, що за Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №745971, виданим 14 травня 2012 року, на підставі рішення Одеської міської ради від 08 квітня 2011 року №678-ІV та додатку від 14 травня 2012 року серії АА №219697 до вказаного акту, частки співвласників земельної ділянки площею 0,0922 га. за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, буд. 28 є наступними: за життя [PERSON] ? частина, [PERSON] ? частина. Заповіт чоловік не складав. Позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом, тому 14 січня 2015 року вона звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у звязку із чим було заведено спадкову справу №56984657. Окрім 41/100 частини домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, буд. 28 на праві спільної сумісної власності нам належала й ? частина земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, буд. 28, право власності [PERSON] на яку підтверджувалось вказаним вище Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №745971. У позивача відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №745971, тому вона не має можливості у позасудовому порядку, шляхом звернення до нотаріуса, отримати право власності на свою частку у праві власності на земельну ділянку, як на частку майна у спільному майні подружжя та не може отримати свідоцтво про право на спадщину на відповідну частину земельної ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON]. За викладених обставин позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Представник Одеської міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких обставин. В судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 1975 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК №0873440 від 20 вересня 1975 року, запис №1376, та відмітки у паспорті громадянина України [PERSON] серії КК №791241 виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 24 грудня 2001 року. У листопаді 2014 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 392749 від 10 листопада 2014 року, запис № 11374 та довідка про причини смерті (до форми №106/о №3657, видається для поховання) від 10 листопада 2014 року, у звязку із чим відкрилась спадщина. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №745971, виданим 14 травня 2012 року, на підставі рішення Одеської міської ради від 08 квітня 2011 року №678-ІV та додатку від 14 травня 2012 року серії АА №19697 [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки 0,0922 га., яка розташована в м. Одеса по вул. Щорса, 28. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2015 року визначено, що за Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №745971, виданим 14.05.2012 року, на підставі рішення Одеської міської ради від 08.04.2011 року №678-ІV та додатку від 14.05.2012 року серії АА №19697 до вказаного акту, частки співвласників земельної ділянки площею 0,0922 за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, буд. 28 с наступними: [PERSON] ? частина та за життя [PERSON] ? частина. Згідно зі змісту рішення вбачається, що 41/100 частина обєкту нерухомого майна, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 28, в цілому, належить [PERSON] на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом від 25 січня 2010 року, яке видано на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11 лютого 2009 року №133, розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.12.2009 року №733/01-06. 03 лютого 2015 року на імя [PERSON] ТОВ «НОВЕ БТІ» було видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок №28 по вул. Щорса в м. Одеса. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого у листопаді 2014 року, на підставі ст. 1261 ЦК України, є тільки його дружина[PERSON], позивач по справі. Позивач звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та було відкрито спадкову справу за №10/2015 щодо майна померлого у листопаді 2014 року [PERSON]. [PERSON] прийняла спадщину, але листом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 21 січня 2015 року за №141/02-14 їй було розяснено, що у наданому нею додатку до державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №745971, виданого 14 квітня 2012 року на підставі рішення Одеської міської ради від 08 квітня 2011 року №678 VI на імя [PERSON], [PERSON], не зазначені частки, які належать їм на праві спільної власності, що не дає можливості визначити склад майна належного спадкодавцю. Відповідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна будинок №28 по вул. Щорса, в м. Одесі знаходиться в приватній спільній частковій власності, а саме: 59/100 знаходиться у власності [PERSON] та 41/100 у [PERSON]. 11 грудня 2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на спільне сумісне майно подружжя, право власності на 41/100 частки домоволодіння під № 28, розташованого в м. Одесі по вулиці Щорса. Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 26 січня 2016 року вбачається, що [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки загальною площею, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 28, оскільки позивачем не надано до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на ? частку земельної ділянки загальною площею 0,0922 га., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 28, який підтверджував би належність частки зазначеної земельної ділянки спадкодавцеві. Таким чином, у звязку зі смертю [PERSON], померлого в листопаді 2014 року, відкрилась спадщина, враховуючи, що позивач заявила у судовому засіданні про прийняття спадщини, за правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, суд вважає доведеним, що позивач вступила у спадщину, набувши на нього право. Позивач прийняла цю спадщину, інші особи надали до нотаріальної контори відмову від прийняття спадщини на користь позивача, які вправі претендувати на спадкове майно, суд вважає за необхідне визнати право позивача таким, що підлягає захисту, визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що спірне майно було придбано у період шлюбу, тобто є спільним майном [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідно до ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, придбане подружжям в період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене законом чи договором; у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За викладених обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, визначивши розмір часток подружжя в спільному майні на момент смерті спадкодавця та визнавши за позивачем право власності на майно в частині визначення часток та в порядку спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved