Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 18.08.2014 року відповідач видав наказ про її звільнення у зв'язку і закінченням строку дії трудового договору та при звільненні їй було виплачено тільки 1 740, 55 грн. заробітної плати. Наголошувала, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року був встановлений розмір заробітної плати 5 365 грн. 03 коп., з розрахунку посадового окладу в розмірі 2 869 грн., а наказ № 409-о від 06.06.2013 року, яким був визначений інший розмір заробітної плати, рішенням суду визнаний незаконним. На момент видання наказу про її звільнення, відповідач повинен був їй надати відпустку, яка фактично не була надана, та відповідно компенсація не була виплачена. Посилаючись на ст. 116, 117 КзПП України, з врахування заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію при затримці розрахунку при звільненні в розмірі 38 150 грн. 40 коп. В судове засідання з'являвся позивач, яка підтримала викладені в позовній заяві обставини та вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Також в судове засідання з'являвся представник відповідача, який позовні вимоги не визнав. В судове засідання, призначене на 04 березня 2015 року не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з витягом з наказу № 576-о від 18.08.2014 року [PERSON], кандидата медичних наук, доцента кафедри фтизіатрії 31.08.2014 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України було звільнено у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, згідно розрахункового листа за серпень 2014 рік при звільненні [PERSON] за 10 відпрацьованих днів була виплачена заробітна плата в розмірі 1740 грн. 55 коп., з розрахунку окладу в розмірі 2 377 грн. Наказом Державного закладу «Дніпропетровська медична академія міністерства охорони здоров'я України» № 409-о від 31.08.2013 року [PERSON], кандидату медичних наук, доценту кафедри фтизіатрії встановлено з 01.01.2013 року оклад в розмірі 2 377 грн. 00 коп. в місяць, доплата за науковий ступінь у розмірі 356 грн. 55 коп. на місяць, доплату за лікувально-діагностичну роботу в розмірі 1 888 грн. 55 коп. в місяць, доплату за роботу із шкідливими умовами праці в розмірі 285 грн. 23 коп. в місяць, надбавку за вислугу років в розмірі 237 грн. 70 коп. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року наказ Державного закладу «Дніпропетровська медична академія міністерства охорони здоров'я України» № 409-о від 31.08.2013 року визнано незаконним. Зазначеним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року встановлено, що заробітна плата [PERSON] повинна розраховуватись із окладу в розмірі 2 869 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній праві, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року позов [PERSON] до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» про визнання незаконними недоплати заробітної плати та стягнення недоплаченої суми за трудовим договором задоволено частково. Визнано незаконною фактичну недоплату Державним закладом «Дніпропетровська медична академія охорони здоров'я України» заробітної плати [PERSON] за червень 2013 року та липень 2013 року. Стягнуто з Державного закладу «Дніпропетровська медична академія охорони здоров'я України» на користь [PERSON] ненараховану заробітну плату за червень 2013 року в розмірі 511 грн. 05 коп., ненараховану суму матеріальної допомоги на оздоровлення за липень 2013 року в розмірі 492 грн., а всього на суму в розмірі 1 003 грн. 05 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Зазначеним рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року встановлено, що розмір заробітку за один робочий день складає 298 грн. 05 коп. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, суд вважає позовні вимоги законними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем при звільненні не були виплачені в повному обсязі належні [PERSON] суми, тому відповідач зобов'язаний виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки. Наданий позивачем розрахунок про стягнення з відповідача 38 150 грн. 48 коп. є обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 381 грн. 48 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved