Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, разом зі своєю дочкою [PERSON]. В обґрунтування позову вказує, що проживає в [INFO] на підставі ордеру на вселення, виданим на підставі договору №25 від 01 лютого 2008 року, укладеним з Комунальним підприємством «Коростишівська комунальна служба». В даній квартирі, окрім позивача, зареєстровані, однак не проживають більше одного року відповідач по справі разом з дитиною, [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що відповідач разом з дитиною добровільно переїхала проживати в місто Житомир, де й проживають в даний час. Позивач також вказує на те, що одружився з [PERSON] 02 червня 2015 року і в даний час проживає з останньою у вищевказаній квартирі. Позивач посилається на те, що відповідачка наразі проживає у місті Житомирі, житлом не цікавиться, забрала свої речі з будинку, жодного разу до квартири не приїздила. У даний час позивач разом з дружиною утримують квартиру, тому позивач вважає, що відповідачка разом зі своєю неповнолітньою дитиною втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №1 в будинку №3 по вулиці Миру в місті Коростишеві Житомирської області, оскільки відсутні за вказаною адресою більше шести місяців. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. [PERSON] було видано ордер на право заняття житлового приміщення площею 54 кв.м., що підтверджується копією ордеру №25, виданим КП «Коростишівська комунальна служба». Ордер виданий на підставі заяви, договору №25 від 01 лютого 2008 року заключеного з КП «Коростишівська комунальна служба». Позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] 12 червня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. З акту №900 депутата Коростишівської міської ради [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS], прописані, але з 02 травня 2013 року не проживають, [PERSON] та її діти: Віталіна та [PERSON]. На даний момент [PERSON] разом з дітьми проживає у місті Житомир. Відповідно до довідки №2920 від 01 грудня 2015 року [PERSON] зареєстрований в [INFO], к. 1 (гуртожиток). Склад сімї (осіб, які зареєстровані за вищевказаною адресою): [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до частини 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Пленум Верховного Суду України в пункті 22 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» розяснив, що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку. Згідно з частиною 2 статті 128, статтею 129 Житлового кодексу, пунктом 1 розділу ІІ Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Обставини, вказані позивачем, не охоплюється виключеннями, передбаченими частиною 3 статті 71 Житлового кодексу, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При поданні позовної заяви позивач вказав останнє відоме місце проживання відповідача місто Житомир. У ході судового розгляду було встановлено, що відповідач проживає за адресою: [INFO]. Відповідач отримала поштове відправлення суду за вказаною адресою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу. Також відповідач викликалася у судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик до суду у газеті «Житомирщина» (№42 від 15 квітня 2016 року).

Outcome: approved