Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

До Заводського районного суду м. Дніпрозержинська звернувся позивач [PERSON] з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Дніпродзержинської філії, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., Овчаренко І.В., Піддубна В.В., Піддубний О.В. «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Ухвалою суду від 01.06.2020 року, на підставі відповідної заяви АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони її правонаступником, відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк» замінено на відповідача - АТ «Альфа-Банк». За змістом позовних вимог, [PERSON] посилається на те, що 24 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який перейменований в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 105/6-77-7, згідно якого, [PERSON] отримав в кредит кошти у розмірі 74 250, 00 доларів США. Того ж дня, 24.07.2007 року, [PERSON] та [PERSON] на підставі іпотечного договору було передано як майновими поручителями, в якості забезпечення зобов`язань по кредитному договору № 105/6-77-7 від 24.07.2007 року, ПАТ «Укрсоцбанк» вбудоване приміщення [ADDRESS], загальною площею 328, 6 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 26.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 15117, яким звернено стягнення на вбудоване приміщення [ADDRESS], загальною площею 328 , 6 м2 [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] та [PERSON] , за кредитним договором № 105/6-77-7 від 24.07.2007 року за період з 22.03.2016 року по 22.03.2017 року в розмірі 103342, 68 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 64666, 60 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 38676, 08 доларів США та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису. 01.06.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Юрієм Олександровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56514354. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи у разі наявності безспірної заборгованості. Проте, на час звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису АТ «Укрсоцбанк» було відомо про те, що Заводським районним судом м. Дніпродзержинська було відкрито провадження по цивільній справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В подальшому, позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій уточнено, що статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. [PERSON] зазначає, що останній платіж за вказаним договором був проведений 28.11.2008 року, погашення відсотків - 27.06.2012 року. Вважає, що саме 27.06.2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» отримав право вимоги всієї суми заборгованості, однак звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису у 2017 році, тобто після спливу передбаченого ст. 88 Закону трирічного строку. Зазначає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису № 15117 від 26.07.2017 року не переконався у безспірності характеру правовідносин сторін. Вважає, що вказані обставини є підставою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 26.07.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 15117 про звернення стягнення на вбудоване приміщення [ADDRESS], загальною площею 328 , 6 м2 [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просив справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Представник відповідача - АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк», надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно заяв по суті справи, відповідач проти позову заперечує, зазначає, що приватним нотаріусом правомірно було вчинено виконавчий напис на підставі повного та виключного переліку документів, визначених Законом України «Про нотаріат». Зазначає, що відповідно до пп. 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за яким стягнення провадиться у безспірному порядку. Також зазначив, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Представник відповідача вважає, що виконавчий напис був вчинений з дотриманням вимог чинного законодавства без будь-яких порушень, позивач не довів, що сума заборгованості перед банком є іншою, тому позов задоволенню не підлягає. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що його процесуальний статус по справі в якості відповідача визначено невірно, вважає, що приватні нотаріуси у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, можуть залучатися судами як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Просив справу розглянути без його участі та в позові відмовити в повному обсязі. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі документів. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі. Враховуючи позицію позивача, думки представника відповідача та третіх осіб, що викладені у заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який перейменований в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 105/6-77-7, згідно якого відповідач отримав в кредит кошти у розмірі 74 250, 00 доларів США (а.с. 11-13). Того ж дня, 24.07.2007 року, [PERSON] та [PERSON] на підставі іпотечного договору № 105/24-91-7 було передано як майновими поручителями, в якості забезпечення зобовязань по кредитному договору № 105/6-77-7 від 24.07.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» вбудоване приміщення [ADDRESS], загальною площею 328, 6 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-16). 26.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 15117, яким звернуто стягнення на вбудоване приміщення [ADDRESS], загальною площею 328 , 6 м2 [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] та [PERSON] , за кредитним договором № 105/6-77-7 від 24.07.2007 року за період з 22.03.2016 року по 22.03.2017 року в розмірі 103342, 68 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 64666, 60 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 38676, 08 доларів США та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису (а.с. 111). 01.06.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Юрієм Олександровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56514354 (а.с. 18). Ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення Закону України «Про нотаріат» та обраний спосіб захисту - визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наступне. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Ст. 76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, представником відповідача не спростовані посилання позивача, згідно до вимог ст. 81 ЦПК України, про те, що нотаріусом не дотримано при вчиненні виконавчого напису вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед банком, не звернувши увагу на те, що у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума заборгованості, яка була прийнята нотаріусом та зазначена в виконавчому написі, включає в собі заборгованості по кредиту, відсотках за період з 22.03.2016 року по 22.03.2017 року. Проте, останній платіж за вказаним договором був проведений 28.11.2008 року, погашення відсотків - 27.06.2012 року, що підтверджується розрахунками заборгованості, наданими нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 136-139). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Отже, оскільки за умовами договору кредиту [PERSON] мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 15 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (а.с. 11), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Крім того, за змістом п.п. 3.3.7. кредитного договору № 105/6-77-7 від 24.07.2007 року, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4., 2.5. цього договору. Згідно п.п. 3.3.8. вказаного договору, позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. договору. Згідно п.п. 4.5. вказаного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (а.с. 12). Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідність розрахунків заборгованості, з урахуванням строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Виконавчий напис видано саме на суму, яка була вказана стягувачем. Усі ці обставини нотаріусом не враховувалися. Згідно п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Відповідно до узагальненої судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, яку було обговорено 07.02.2014 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, нотаріус, який вчиняє дії по посвідченню правочину, не є стороною досягнутої між учасниками договору угоди, і при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов`язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод (крім справ за позовами про оскарження нотаріальних дії чи відмову у їх вчиненні), нотаріуси не є особами, прав і обов`язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична зацікавленість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення. Відповідно у судів відсутні підстави для залучення до участі у справі по оспорюванню правочину, нотаріуса, яким посвідчено договір, у якості відповідача чи третьої особи. За змістом п. 40, 41 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 523/9076/16-ц від 17.04.2018 року, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Таким чином, пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню до відповідача - АТ «Альфа-Банк». Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви у розмірі 704, 80 грн, забезпечення позову за заявою позивача [PERSON] у розмірі 352, 40 грн, забезпечення позову за заявою третьої особи [PERSON] у розмірі 352, 40 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та третьої особи.

Outcome: approved