Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 05.11.2014 року звернулась Малиновська районна адміністрація Одеської міської Ради із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що житловий будинок [ADDRESS], перебуває в оперативному управлінні Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та обслуговується КП ЖКС «Черьомушки». Квартира [ADDRESS], належить місцем радам, особовий рахунок відкрито на ім'я [PERSON], яка померла [INFO], та була знята з реєстраційного обліку за цією адресою 30.01.2013 року. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2013 року було визнано за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS], зобов'язано КП ЖКС «Черьомушки» відкрити на ім'я [PERSON] особовий рахунок та зобов'язано ГУ ДМС України в Одеській області зареєструвати [PERSON] за місцем проживання у [ADDRESS]. За заявою Прокуратури Малиновського району м. Одеси ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.01.2014 року було скасоване заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2013 року та в подальшому позовні вимоги [PERSON] КП ЖКС «Черьомушки» про визнання права користування квартирою були залишені без розгляду. Позивач зазначає, що КП ЖКС «Черьомушки» звернулось до мешканців квартири [ADDRESS], з приписом про звільнення самовільно зайнятої квартири або надання відповідних правовстановлюючих документів на проживання. Після цього стало відомо, що в квартирі [ADDRESS], проживають [PERSON] та [PERSON] без реєстрації, квартира є приватизованою, а [PERSON] проживала в квартирі на підставі договору найму житлового приміщення, укладеного нею 26.08.2013 року із [PERSON] [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2014 року. [PERSON] спірна квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради 12.12.2011 року, зареєстрованого в реєстровій книзі за [NUMBER], виданого на підставі розпорядження органу приватизації №375632 від 12.12.2011 року. Позивач з метою перевірки підстав набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру звернувся до КП «Міське агентство з приватизації житла», яке повідомило, що свідоцтво про право власності на житло [NUMBER] від 12.12.2011 року та розпорядження органу приватизації №375632 від 12.12.2011 року на ім'я [PERSON] ніколи не видавались та квартира [ADDRESS], на ім'я [PERSON] не була приватизована. Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради вважає, що право власності на квартиру [ADDRESS], у [PERSON] ніколи не виникало, тому всі правочини укладені на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 12.12.2011 року, є недійсними. Тому [PERSON] неправомірно набула право власності на спірний об'єкт законні підстави для проживання відповідачів в квартирі відсутні. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просить суд: - визнати договір купівлі-продажу від 29.01.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] - недійсним; - усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] із житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]в судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним у праві доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Статтею 327 ЦК України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. За ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно тощо. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності. Постановою Кабінету Міністрів України «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» був затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Зокрема, до такого майна був віднесений житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів. Рішенням Одеської обласної ради народних депутатів №226-ХХІ від 25.11.1991 року «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежитловий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста, до якого відноситься в тому числі і будинок [ADDRESS]. Згідно Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №4584-VI від 13.02.2014 року, Малиновська районна державна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Малиновського району м. Одеси. За п. 3.2.4 Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради у галузі житлово-комунального господарства райадміністрація виконує функції уповноваженого власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень, а також комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів тощо. Будинок [ADDRESS], знаходиться на балансі КП ЖКС «Черьомушки», що підтверджується довідкою №533 від 03.04.2015 року КП ЖКС «Черьомушки». В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки виписки з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію №936, складеної 04.02.2013 року дільницею №3 КП ЖКС «Черьомушки», квартира [ADDRESS], належить місцевим радам, а особовий рахунок відкритий на ім'я [PERSON], яка постійно проживала і була зареєстрована в цій квартирі та 30.01.2013 року була знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою у зв'язку зі смертю. Громадянка [PERSON] в 2013 року претендувала на проживання в [ADDRESS]. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2013 року за [PERSON] було визнано право користування квартирою [ADDRESS], зобов'язано КП ЖКС «Черьомушки» відкрити на ім'я [PERSON] особовий рахунок; встановлено порядок виконання рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили це рішення є підставою для ГУ ДМС України в Одеській області для реєстрації [PERSON] за місцем проживання у [ADDRESS]. 26.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір найму №223, квартири [ADDRESS], строком до 26.08.2014 року, що підтверджується копією примірника відповідного договору. За заявою Заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі КП ЖКС «Черьомушки» від 09.12.2013 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.01.2014 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2013 року було скасоване, а в подальшому позовні вимоги [PERSON] до КП ЖКС «Черьомушки» про визнання права користування квартирою були залишені без розгляду. З доданих до матеріалів справи доказів, вбачається, що будь-які інші особи у встановленому законом порядку право на проживання у спірній квартирі не набували. Судом встановлено, що 29.01.2014 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON], з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., зареєстрований в реєстрі за №281, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. При цьому з матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] ніколи не проживав та не був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З наданої суду копії нотаріального провадження по укладанню договору купівлі-продажу від 29.01.2014 року, вбачається, що квартира [ADDRESS], нібито належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.12.2011 року УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за [NUMBER]. Вказане Свідоцтво про право власності на житло [NUMBER] від 12.12.2011 року, начебто було видано [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації №375632 від 12.12.2011 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №15787047 від 31.12.2013 року, вбачається, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 12.12.2011 року була проведена державна реєстрація права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. При оформленні договору купівлі-продажу від 29.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON], приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Р.В. перевірила належність [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] від 29.01.2014 року, наявним в матеріалах нотаріального провадження. Після укладання між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу від 29.01.2014 року, право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS], було зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом №17023008 від 29.01.2014 року. 08.08.2014 року КП «ЖКС «Черьомушки», яке обслуговує житловий будинок [ADDRESS], звернулось із приписом №3 до мешканців квартири [ADDRESS], згідно якого просило звільнити їх вказану квартиру у визначений строк або надати правовстановлюючі документи щодо проживання в цій квартирі. Як вбачається з матеріалів справи, припис про виселення з квартири [ADDRESS], 14.08.2014 року було отримано [PERSON], яка мешкає за вказаною адресою. На виконання припису до КП «ЖКС «Черьомушки» було надано договір купівлі-продажу від 29.01.2014 року, укладений на підставі Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 12.12.2011 року та розпорядження органу приватизації №375632 від 12.12.2011 року. В подальшому, на підставі доповідної КП ЖКС «Черьомушки» №1000-356 від 19.08.2014 року про підготовку позовної заяви для виселення особи, яка проживає за адресою: [ADDRESS], Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради стало відомо про приватизацію вказаної квартири та видачу свідоцтва про право власності на цю квартиру, яка належить місцем радам, тому для перевірки цих обставин позивач звернувся із відповідними запитами до КП «Міське агентство з приватизації житла». Листами №699/01-09 від 05.09.2014 року та №730/01-09 від 11.09.2014 року КП «Міське агентство з приватизації житла» повідомило Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради про те, що свідоцтво про право власності [NUMBER] та розпорядження органу приватизації УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради №375632 від 12.12.2011 року на квартиру [ADDRESS], на ім'я [PERSON] не видавалось та квартира на ім'я [PERSON] не приватизувалась. У зв'язку із виявленням факту порушення вимог законодавства стосовно підроблених документів, а саме: свідоцтва про право власності [NUMBER] та розпорядження органу приватизації УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради №375632 від 12.12.2011 року, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради листом № Вих. 3689/01-20 від 22.09.2014 року повідомила про такий факт Прокурора Малиновського району м. Одеси. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] ніколи не був законним власником квартири [ADDRESS], та вказана квартирира належить територіальній громаді м. Одеси, в інтересах якої діє Одеська міська рада. Одеська міська рада або її виконавчі органи будь-яких дій або згоди щодо відчуження квартири [ADDRESS], не вчиняли та не надавали. За ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 228 ЦК України встановлено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. З дослідженого, судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], від 29.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, був укладений всупереч інтересам держави і суспільства, та був спрямований на незаконне заволодіння майном територіальної громади м. Одеси. Крім того, суд враховує, що [PERSON] ніколи не був власником квартири [ADDRESS], свідоцтво про право власності [NUMBER] та розпорядження органу приватизації УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради №375632 від 12.12.2011 року на цю квартиру на ім'я [PERSON] не видавались, квартира приватизована не була. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дотримання вимог закону, зокрема, щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, в силу ст. 203 ЦК України є обов'язковою умовою, недодержання якої в порядку ч.3 ст. 228 ЦК України є підставою його недійсності. У зв'язку із цим, суд визнає недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 29.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., зареєстрований в реєстрі за №281. Позивач Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради відповідно до наданих повноважень виконує функції уповноваженого власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень, а також комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів тощо. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до акту від 16.03.2015 року, складеного комісією КП ЖКС «Черьомушки», та листа КП ЖКС «Черьомушки» № 367 від 16.03.2015 року на адресу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вбачається, що зі слів родички [PERSON] на теперішній час в квартирі [ADDRESS], без реєстрації проживають відповідач [PERSON] та її донька [PERSON], 2007 року народження. Оскільки право комунальної власності територіальної громади м. Одеси на квартиру за адресою: [ADDRESS], є незаперечним та таким, що набуто з правових підстав, суд вважає можливим усунути перешкоди в його користуванні шляхом виселення з квартири відповідача [PERSON], яка фактично там проживає. Підстави для виселення відповідача [PERSON] відсутні, так як з наданих суду доказів вбачається, що вона в спірній квартирі не проживає. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №451 від 10.10.2014 року, та судовий збір у розмірі 121,80 грн. згідно платіжного доручення №662 від 22.12.2014 року, тому такі витрати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках.

Outcome: partial