Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області звернулися позивач з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що у його приватній власності перебуває автомобіль RENAULT 9, 1985 рік випуску, державний номерний знак [NUMBER]. 24 серпня 2015 року його син керуючи вищевказаним автомобілем був зупинений працівниками ДАІ та автомобіль було затримано та поміщено на штраф майданчик, як такий, що перебуває в угоні. Позивач зазначає, що він дійсно звертався щодо угону належного йому автомобіля до Краснкоутського РВ ГУМВС України в Харківській області та за його заявою було порушено кримінальну справу. 06.02.2007 року Краснокутським районним судом Харківської області винесено обвинувальний вирок по справі та йому було повернуто належний йому автомобіль. До даного часу автомобіль позивача не виключений з бази розшуку транспортних засобів. В звязку з цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник УДАІ ГУМВС України в Харківській області у відкрите судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надійшло заперечення , з якого вбачається що 09.06.2012 року на підставі Постанови про розшук майна боржника, що винесена Краснокутським ВДВС по виконавчому провадженню ВП № 41826020 транспортний засіб оголошено в розшук та накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій. Також прохали розгляд справи проводити без участі їх представника. Представник відділу державної виконавчої служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області у відкритому судовому засіданні проти задоволення заяви про зняття з під арешту майна та з розшуку не заперечувала, мотивує свою позицію тим, що виконавче провадження на даний час закрите, стігувач не звертався з повторним зверненням виконавчого документу до виконання. Суд, заслухавши пояснення представника ВДВС Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП № 14826020, дослідженим в судовому засіданні, що в провадженні державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Краснокутського РУЮ [PERSON] перебувало виконавче провадження щодо стягнення з ФОП [PERSON] заборгованості за виконавчим документом, видами Господарським судом Харківської областіі. В межах вказаного виконавчого провадження, з метою примусового стягнення боргу з ФОП [PERSON] державним виконавцем Охмат О.І.. 19 квітня 2012 року прийнято постанову про розшук майна боржника та до арештованого майна було включено також спірний транспортний засіб. Виконавче провадження ВП № 14826020 закрито, будь які виконавчі дії не виконуються. 24 серпня 2015 року під час керування вказаним транспортним засобом сином позивача в с. Пісочин інспектором ДПС РДПС відповідно ст. 40 Закону України « Про виконавче провадження» було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу RENAULT 9, 1985 рік випуску, державний номерний знак [NUMBER] шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик. Тимчасове затримання транспортного засобу перешкоджає позивачеві користуватися, розпоряджатися та володіти транспортним засобом, тобто порушує його законні права щодо можливості розпоряджатися транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржник. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved