Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

До суду 06 березня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.02.2013 року з [PERSON], та про визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з ним. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, як подружжя вони не проживають, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, шлюб існує формально. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка за згодою відповідача проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні, саме він займається вихованням дитини, відвідує батьківські збори, відповідач на теперішній час не працює, коштів на утримання дитини не має. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, та розглядати справу за його відсутністю, про що виклав у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити, шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини разом з батьком [PERSON] за його адресою, та розглядати справу за її відсутністю, про що виклала у письмовій заяві. Третя особа - орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив прийняти рішення з урахуванням письмового висновку органу опіки та піклування та розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування, про що виклав у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 21 лютого 2013 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.19). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, обидва бажають розірвати шлюб, позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з ним зареєстрована також його малолітня дочка [PERSON], 2006 р.н., що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку. Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області. Згідно довідки КП «Харківська спеціалізована школа 1 ступеня № 33 ХМР Харківської області, саме позивач займається вихованням дитини, відвідує батьківські збори, цікавиться поведінкою дочки та рівнем її навчання (а.с.6). Позивач [PERSON] на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується відповідними сертифікатами та довідкою; має постійне місце роботи, отримує стабільну заробітну плату, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Юридична фірма «Форпост груп» від 06.03.2015 р. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі статті 141 СК України, та зі змісту Конвенції про права дитини. Мати дитини у разі визначення місця проживання дитини разом з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини. Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 30.03.2015 р. № 170, визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] разом з батьком, [PERSON]. Таким чином, зібрані по справі докази свідчать про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved