Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

До Збаразького районного суду звернувся [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 13.03.2018, до [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів дарування недійсними, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Збаразького районного нотаріального округу Джула Оксана Максимівна. Позивач просив: 1. Визнати недійсним договір дарування, укладений 05 липня 2016 року між [PERSON] - дарувальником, та [PERSON] - обдаровуваним, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М., зареєстрований в реєстрі за №1625 стосовно нежитлових приміщень цокольного поверху, вбудовані в житловий будинок, що складають 8/100 часток від цілого будинковолодіння, загальною площею 106,1 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] . 2. Визнати недійсним договір дарування, укладений 05 липня 2016 року між [PERSON] - дарувальником, та [PERSON] - обдаровуваним, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М., зареєстрований в реєстрі за №1623 стосовно нежитлових приміщень №5 та №6, загальною площею 60,2 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в січні 2018 року [PERSON] стало відомо, що [PERSON] відчужила вищевказане майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. Згоди та повноважень на укладення договорів дарування нежитлових приміщень він не давав і не міг давати, оскільки на момент укладення договорів дарування перебував за межами України. [PERSON] та [PERSON] , укладаючи договір щодо спільного майна, діяли недобросовісно, що є підставою недійсності укладених між відповідачами договорів дарування. Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно №598/369/18. Представник позивача, адвокат Радібова І.О., у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставин та пояснила, що вищевказане майно сторони набули в шлюбі, який розірваний 28 листопада 2016 року. Договори дарування укладенні 05 липня 2016 року, тобто в той час, коли позивач [PERSON] на території України не перебував, а тому згоди на відчуження майна не надавав. Вважає, що таким чином порушено порядок вчинення нотаріальних дій, а тому просить позов задовольнити. Представник відповідачів адвокат Дутка В.І. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивач [PERSON] надав згоду на укладення вищезазначених спірних договорів дарування нежитлових приміщень. Висновком експерта підтверджено, що підпис у заяві від 04 липня 2016 року [PERSON] адресованій приватному нотаріусу Джулі О.М. про дачу згоду своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ними у спільному шлюбі нежитлові приміщення виконано позивачем [PERSON] .. Порядок вчинення нотаріальних дій не порушено, а тому вважає даний позов безпідставним та просить відмовити у його задоволенні. Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Збаразького районного нотаріального округу Джула О.М., у судовому засіданні пояснила, що вищезазначені договори дарування нежитлових приміщень посвідчені нею відповідно до вимог чинного законодавства. При укладенні даних договорів були присутні позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] і обдарована. Нотаріальні дії вчинені в нотаріальній конторі, розташованій у [ADDRESS] . Сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів. Сторони у зазначених договорах були ознайомлені з умовами, змістом, наслідками договорів дарування, та добровільно підписали договори, погоджуючись при цьому на всі умови договорів. Оскільки нею встановлено, що майно, яке є предметом договорів дарування, набуте у шлюбі, а тому потрібна згода другого з подружжя. Особу позивача у справі, [PERSON] , нею особисто було встановлено згідно його паспорта, оскільки присутність особи при вчиненні нотаріальної дії є обов`язковою. Вона особисто роз`яснила [PERSON] зміст заяви про надання згоди своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ними у спільному шлюбі нежитлові приміщення, наслідки цієї заяви. Дана заява була прочитана. У її присутності, 04 липня 2016 року, [PERSON] особисто підписав заяву про надання згоди своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ними у спільному шлюбі нежитлові приміщення. Порядок вчинення нотаріальних дій не порушено, а тому вважає даний позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: 19 квітня 2018 року від [PERSON] , до суду надійшла заява про забезпечення позову у даній цивільній справі, в якій він просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження у будь-який спосіб нежитлових приміщень №5 та №6, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , цокольного поверху, вбудованих в житловий будинок, що складають 8/100 часток від цокольного будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , що належать [PERSON] (т.1 а.с.31-35). Ухвалою Збаразького районного суду від 23 квітня 2018 року в забезпечення даного позову заборонено відчужувати у будь-який спосіб нежитлові приміщення №5 та №6, що розташовані в [ADDRESS] , та нежитлові приміщення цокольного поверху, вбудованих в житловий будинок, що складають 8/100 часток від цокольного будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] , що належать [PERSON] (т.1 а.с.36-37). 16 квітня 2018 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона просить в позові відмовити, оскільки оскаржувані договори дарування укладенні між [PERSON] та нею засвідчені приватним нотаріусом Джулою О.М. оформлені у повній відповідності до діючого законодавства України, факт наявності письмової заяви позивача [PERSON] чи його підпис на даній заяві позивачем не заперечується, а тому будь-яких законних підстав для задоволення позовної заяви позивача не має (т.1 а.с.42-48). 24 квітня 2018 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] , в якій він просить перейти від розгляду зі спрощеного до загального позовного провадження в даній цивільній справі посилаючись на те, що разом із позовом подано клопотання про витребування доказів, без яких неможливо об`єктивно вирішити справу, а тому розгляд указаної справи в порядку загального позовного провадження та призначення у справі підготовчого засідання забезпечить сторонам їх право на змагальність та диспозитивність цивільного судочинства (т.1 49-52). Ухвалою Збаразького районного суду від 01 червня 2018 року ухвалено перейти до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження та призначено підготовче засідання справи (т.1 а.с.60). 23 серпня 2018 року в судовому засіданні від представника позивача адвоката Радібової І.О. надійшло клопотання про витребування в приватного нотаріуса Джули О.М. належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких було укладено договори дарування від 05.07.2016 по відчуженню нежитлового приміщення в користь [PERSON] та про витребування з адміністрації Державної прикордонної служби України відомостей про перетин кордону з 2016 року по теперішній час громадянином [PERSON] (т.1 а.с.80-52). 23 серпня 2018 року ухвалою Збаразького районного суду зобов`язано Державну прикордонну службу України направити у строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали безпосередньо до канцелярії Збаразького районного суду Тернопільської області інформацію про те, чи перетинав державний кордон України в період часу з 01.01.2016 по 31.07.2016 [PERSON] та зобов`язано приватного нотаріуса Збаразького районного нотаріального округу Джулу О.М. направити у строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали безпосередньо до канцелярії Збаразького районного суду Тернопільської області належним чином завірені копії документів, на підставі яких було укладено договори дарування від 05.07.2016 по відчуженню нежитлових приміщень в користь [PERSON] (т.1 а.с.83). 18 вересня 2018 року на адресу суду від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла відповідь, в якій зазначено, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», що функціонує відповідно по пункту 23 Положення про цю базу даних, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 №472, зареєстрованим у Мін`юсті України 05.07.2007 за №765/14032, відомостей про перетинання державного кордону зазначеним у запиті громадянином України [PERSON] , [INFO] , у період з 01.01.2016 по 31.07.2018 в базі даних не виявлено (т.1 а.с.91-92). 26 жовтня 2018 року на адресу суду від представника позивача адвоката Радібової І.О. надійшло клопотання про витребування доказів в якій остання просить витребувати з адміністрації Державної прикордонної служби України відомості про перетин кордону громадянином України [PERSON] у період з 01.01.2000 по 31.07.2016 (т.1 а.с.101-102). Ухвалою Збаразькою районного суду від 26 жовтня 2018 року зобов`язано Державну прикордонну службу України направити у строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали безпосередньо до канцелярії Збаразького районного суду Тернопільської області інформацію про те, чи перетинав державний кордон України в період часу з 01.01.2000 по 31.07.2016 [PERSON] (т.1 а.с.105). 08 листопада 2018 року на адресу суду від приватного нотаріуса Збаразького районного нотаріального округу Джули О.М. надійшли копії Договору дарування приміщення та документи, на підставі яких посвідчено договір, посвідченого 05 липня 2016 року за реєстром №1623 на 12 (дванадцяти) аркушах та договір дарування та документи на підставі яких посвідчено договір, посвідчений 05 липня 2016 року за реєстром №1625 на 10 (десяти) аркушах (т.1 а.с.109-130). 15 листопада 2018 року від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на виконання ухвали суду та відповідно до пункту 23 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», що функціонує відповідно по пункту 23 Положення про цю базу даних, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 №472, зареєстрованим у Мін`юсті України 05.07.2007 за №765/14032, надійшов витяг з наявною в базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України у період з 02.11.2013 по 31.07.2016, в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] здійснив в`їзд в пункті пропуску Чоп (Тиса) 31.08.2015 о 01 год 30 хв та виїзд в пункті пропуску Шегині 15 вересня 2015 року о 15 год 35 хв. Іншої інформації немає (т.1 а.с.131-132). 16 травня 2019 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Радосюка В.П. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просить зобов`язати приватного нотаріуса Джулу О.М. надати суду оригінали матеріалів оформлення договору дарування [PERSON] [PERSON] 8/100 часток від цілого будинковолодіння загальною площею 106, 1 кв.м за адресою [ADDRESS] , від 05 липня 2016 року (реєстровий №1625) та оригінали матеріалів оформлення договору дарування [PERSON] [PERSON] нежитлових приміщень №5 та №6 загальною площею 60,2 кв.м за адресою [ADDRESS] від 05 липня 2016 року (реєстровий №1623) для проведення експертизи (т.1 а.с.147). 07 травня 2019 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у даній справі (т.1 а.с.148-151). Ухвалою Збаразького районного суду від 16 травня 2019 року зобов`язано приватного нотаріуса Збаразького районного нотаріального округу Джулу О.М. подати у строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали безпосередньо до канцелярії Збаразького районного суду Тернопільської області: оригінали документів, на підставі яких було укладено договір дарування, укладений 05 липня 2016 року між [PERSON] - дарувальником, та [PERSON] - обдаровуваним, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М., зареєстрований в реєстрі за №1623 стосовно нежитлових приміщень №5 та №6, загальною площею 60,2 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; оригінали документів, на підставі яких було укладено договір дарування, укладений 05 липня 2016 року між [PERSON] - дарувальником, та [PERSON] - обдаровуваним, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М., зареєстрований в реєстрі за №1625 стосовно нежитлових приміщень цокольного поверху, вбудовані в житловий будинок, що складають 8/100 часток від цілого будинковолодіння, загальною площею 106,1 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] (т.1 а.с.155). Ухвалою Збаразького районного суду від 22 серпня 2019 року постановлено призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: Ким, [PERSON] чи іншою особою, виконано підпис у графі «ПІДПИС________________» у заяві від 04 липня 2016 року [PERSON] адресованій приватному нотаріусу Збаразького районного нотаріального округу Джулі Оксані Максимівні про дачу згоду своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ними у спільному шлюбі нежитлові приміщення №5 та №6 загальною площею 60,2 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщення цокольного поверху, вбудовані в житловий будинок, що складають 8/100 часток від цілого будинковолодіння, загальною площею 106,1 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] [PERSON] ? На час проведення експертизи зупинити провадження у цивільні справі (т.1 а.с.189-190). 09 жовтня 2019 року на адресу суду від судового експерта Заблоцького І.Є. Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання про надання оригіналу документу, зразків та оплату вартості експертизи (т.1 а.с.198-199). Ухвалою Збаразького районного суду від 21 жовтня 2019 року постановлено поновити провадження у даній справі та призначити підготовче судове засідання (т.1 а.с.201). 14 листопада 2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява на виконання клопотання експерта Заблоцького І.Є., про надання оригіналів документів, а саме довіреності [PERSON] від 04.04.2011 та витяг з медичної книжки [PERSON] (т.1 а.с.212-215). 20 листопада 2019 року на адресу суду від судового експерта Заблоцького І.Є. Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання про надання в розпорядження експерта оригіналу заяви [PERSON] від 04 липня 2016 року адресованої приватному нотаріусу Збаразького районного нотаріального округу Джулі Оксані Максимівні, надання дозволу експерту (експертам) на огляд та дослідження (у присутності нотаріуса) реєстру нотаріальних дій вказаного нотаріуса з записом про посвідчення цієї заяви, надання додаткових вільних зразків підписів і почерку [PERSON] та проведення оплати вартості проведення даної експертизи (т.1 а.с.216-217). Ухвалою Збаразького районного суду від 12 грудня 2019 року клопотання судового експерта Заблоцького І.Є. задоволено. Постановлено приватному нотаріусу Збаразького районного нотаріального округу Джулі Оксані Максимівні в розпорядження експертів надати оригінал заяви [PERSON] від 04 липня 2016 року адресованій приватному нотаріусу Збаразького районного нотаріального округу Джулі Оксані Максимівні про дачу згоду своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ними у спільному шлюбі нежитлові приміщення [PERSON] . Надати дозвіл експерту (експертам) на огляд та дослідження (у присутності нотаріуса) реєстру нотаріальних дій вказаного нотаріуса з записом про посвідчення цієї заяви. В розпорядження експертів надати додаткові оригінали документів з підписами [PERSON] , що знаходяться в матеріалах даної цивільної справи. Оплату вартості проведення даної експертизи покласти на відповідача [PERSON] . На час проведення експертизи зупинити провадження у цивільні справі (т.1 а.с.222-223). 21 січня 2020 року на адресу суду від Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта №1223/1224/19-22 від 11.01.2020 за результатами проведення почеркознавчої та судової-технічної експертизи документів у цивільній справі. (т.1 а.с.226-238). Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 січня 2020 року поновлено провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання справи (т.1 а.с.239). Ухвалою Збаразького районного суду від 01 грудня 2020 року у даній цивільній справі проведено підготовче засідання і справу призначено до судового розгляду (т.2 а.с.36-38). Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що предметом судового спору є визнання недійсними договорів дарування, укладених 05 липня 2016 року між [PERSON] - дарувальником, та [PERSON] - обдаровуваним, посвідчених приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М., стосовно нежитлових приміщень №5 та №6 загальною площею 60,2 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та нежитлових приміщень цокольного поверху, вбудованих у житловий будинок, що складають 8/100 часток від цілого будинковолодіння, загальною площею 106,1 кв.м., що розташовані по [ADDRESS] . Суд неодноразово роз`яснював сторонам, що обставини справи мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Також суд вжив всіх дозволених чинним законодавством заходів для повного і об`єктивного розгляду справи, роз`яснював учасникам судового розгляду у даній справі, що наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача, заперечення відповідачів мають бути доведені належними та допустимими доказами. Крім того, суд неодноразово сприяв сторонам у наданні додаткових доказів, шляхом задоволення їх клопотань та надавав терміни для представлення доказів, витребував докази за клопотанням сторін, у зв`язку із чим неодноразово відкладався розгляд справи. Також, суд неодноразово визнавав явку сторін обов`язковою, однак вони не скористались своїм правом особисто надати пояснення у судових засіданнях. Суд не може вказувати сторонам, які докази необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи те, що обов`язок щодо доказування покладається на сторони, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати на підставі наявних доказів. Так, в судовому засіданні встановлено, що 27.08.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за №93. Даний шлюб розірвано 28.11.2016, що сторонами не оспорюється і підтверджується копією рішення Збаразького районного суду (т.1 а.с.18). За час шлюбу [PERSON] та [PERSON] набули у спільну власність нежитлові приміщення №5 та №6 загальною площею 60,2 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та нежитлові приміщення цокольного поверху, вбудовані в житловий будинок, що складають 8/100 часток від цілого будинковолодіння, загальною площею 106,1 кв.м., що розташовані по [ADDRESS] , що сторонами не оспорюється і підтверджується наступними матеріалами справи. Так, згідно договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2010 року вбачається, що [PERSON] купила нежитлові приміщення №5 (п`ять) та №6 (шість) - загальною площею 60,2 кв.м., а саме: 5-1 площею - 6,1 кв.м., 5-2 площею - 24,0 кв.м., Х площею - 4,6 кв.м., 6-1 площею - 5,9 кв.м., 6-2 площею 19,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.14, 16, 111). Згідно договору купівлі-продажу від 05 липня 2012 року вбачається, що [PERSON] купила нежитлові приміщення цокольного поверху, вбудовані в житловий будинок, що складають 8/100 (вісім сотих) часток від цілого будинковолодіння, загальною площею 106,1 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] (т.1 а.с.15, 17, 123). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Положення статті 204 ЦК України визначають, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України). Згідно ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Згідно ч.1 ст.718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Згідно ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Судом встановлено, що згідно заяви позивача у даній справі [PERSON] від 04 липня 2016 року останній дав згоду своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ним у спільному шлюбі нежитлові приміщення №5 (п`ять) та №6 (шість) - загальною площею 60,2 кв.м., а саме: 5-1 площею - 6,1 кв.м., 5-2 площею - 24,0 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщення цокольного поверху, вбудовані в житловий будинок, що складають 8/100 (вісім сотих) часток від цілого будинковолодіння, загальною площею 106,1 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] , [PERSON] . При цьому [PERSON] у даній заяві ствердив, що договори дарування укладаються його дружиною в інтересах їхньої сім`ї, укладення договорів відповідають їхньому спільному волевиявленню. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М. та зареєстрована в реєстрі за №1603 (т.1 а.с.116). 05 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М. та зареєстрований в реєстрі №1623. Відповідно до умов договору дарування приміщення від 05 липня 2016 року [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла в дарунок належні Дарувальнику на праві приватної власності нежитлові приміщення №5 (п`ять) та №6 (шість) - загальною площею 60,2 кв.м., а саме: 5-1 площею - 6,1 кв.м., 5-2 площею - 24,0 кв.м., Х площею - 4,6 кв.м., 6-1 площею - 5,9 кв.м., 6-2 площею 19,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М. та зареєстрований в реєстрі за №1623 (т.1 а.с.110). Крім того, 05 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М. та зареєстрований в реєстрі №1625. Відповідно до умов договору дарування приміщення від 05 липня 2016 року [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла в дарунок належні Дарувальнику на праві приватної власності нежитлові приміщення цокольного поверху, вбудовані в житловий будинок, що складають 8/100 (вісім сотих) часток від цілого будинковолодіння , загальною площею 106,1 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М. та зареєстрований в реєстрі за №1625 (т.1 а.с.122). Як вбачається з досліджених в судовому засіданні вказаних договорів дарування, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів. Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто. При зверненні із позовними вимогами, представник позивача зазначає, що оспорюванні договори укладені без згоди та повноважень на укладення договорів дарування нежитлових приміщень, оскільки [PERSON] не надавав і не міг дати такої згоди, оскільки на момент укладення договорів дарування перебував за межами України, а тому договори підлягають визнанню недійсними. Вказані твердження не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, з огляду на наступне. З досліджених судом копій нотаріальних справ щодо укладення вище наведених договорів дарування встановлено, що [PERSON] дав письмову згоду на вчинення вказаних правочинів шляхом подання заяви від 04 липня 2016 року приватному нотаріусу Збаразького районного нотаріального округу Джулі Оксані Максимівні про дачу згоду своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ними у спільному шлюбі нежитлові приміщення №5 та №6 загальною площею 60,2 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщення цокольного поверху, вбудовані в житловий будинок, що складають 8/100 часток від цілого будинковолодіння, загальною площею 106,1 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] , [PERSON] . При цьому він ствердив, що договори дарування укладаються його дружиною в інтересах їхньої сім`ї, укладення договорів відповідають їхньому спільному волевиявленню (т.1 а.с.116). Згідно висновку експерта №1223/1224/19-22 від 11.01.2020 за результатами проведення судової-технічної експертизи документів у даній цивільній справі підписи від імені [PERSON] у графі «ПІДПИС________________» заяви від 04 липня 2016 року, адресованої приватному нотаріусу Джулі О.М. про дачу згоди своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ними у спільному шлюбі нежитлові приміщення №5 та №6, що знаходяться на [ADDRESS] та нежитлові приміщення цокольного поверху, що знаходяться по [ADDRESS] [PERSON] , а також у графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за посвідченнями нотаріальної дії» реєстру нотаріальних дій приватного нотаріуса Джули О.М., навпроти запису №1603 на арк.190 про посвідчення заяви від 04 липня 2016 року виконано рукописним способом, без попередньої технічної підготовки та використання механічних засобів відтворення. Згідно висновку судово-почеркознавчого дослідження підпис від імені [PERSON] у графі «ПІДПИС________________» заяви від 04 липня 2016 року, адресованої приватному нотаріусу Джулі О.М. про дачу згоди своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ними у спільному шлюбі нежитлові приміщення №5 та №6 загальною площею 60,2 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщенню цокольного поверху, вбудовані в житловий будинок, що складають 8/100 часток від цілого будинковолодіння, загальною площею 106,1 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] , [PERSON] виконано [PERSON] (т.1 а.с.226-238). Посилання у судовому засіданні, представника позивача адвоката Радібової І.О., на відсутність у базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про перетин позивачем кордону (т.1 а.с.91-92, 131-132), та не те, що підпис у реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса Збаразького районного нотаріального округу Джули О.М. навпроти запису №1603 на арк.190 про посвідчення заяви від 04.07.2016 виконано не [PERSON] , суд оцінює критично, оскільки самою нотаріально засвідченою заявою від 04.07.2016 зробленою в приміщенні нотаріальної контори, розташованої у [ADDRESS] , в присутності приватного нотаріуса Збаразького районного нотаріального округу Джули О.М., [PERSON] особисто дано згоду своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ними у спільному шлюбі нежитлові приміщення [PERSON] .. Таким чином, ключове питання у даній справі щодо надання згоди дружині подарувати набуті у спільному шлюбі нежитлові приміщення знайшло своє вирішення в ході судового розгляду справи. Під час якого встановлено, що [PERSON] своє волевиявлення висловив у заяві від 04 липня 2016 року, адресованій приватному нотаріусу Джулі О.М. про дачу згоди своїй дружині [PERSON] подарувати набуті ними у спільному шлюбі нежитлові приміщення [PERSON] , оскільки підпис у нотаріально засвідченій заяві виконано особисто [PERSON] , у присутності нотаріуса, відповідно до вимог чинного законодавства. Також судом не здобуто і стороною позивача не надано доказів перебування позивача [PERSON] за межами України під час вчинення нотаріальних дій. Зокрема не надано доказів посвідчення факту перебування позивача в певному місці. Крім того, вчиненні приватним нотаріусом Джулою О.М. вищезазначені нотаріальні дії не оскаржені. Приватний нотаріус Джула О.М. не виявляла, що нею допущено помилку при вчиненні вказаних нотаріальних дій, що вчинені нотаріальні дії не відповідають законодавству, нотаріус не повідомляла про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальні дії, для вжиття заходів щодо скасування зазначених нотаріальних дій відповідно до законодавства. Інших підстав, для визнання оспорюваних правочинів недійсними судом не встановлено і позивач на них не посилається. Нормами ст.203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені законом. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 230 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування; сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» закріплено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Згідно п.19 даної постанови, відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Належних та допустимих доказів у розумінні положень ст.ст.77, 78 ЦПК України на підтвердження факту укладення договорів дарування без згоди [PERSON] , суду не надано, а відтак позов з цих підстав задоволенню не підлягає. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання договорів дарування недійсними, так як позивачем суду не надано доказів, що під час посвідчення договорів дарування були порушені норми діючого законодавства, волевиявлення [PERSON] висловлене у його нотаріально засвідченій заяві від 04.07.2016, а тому оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.60-65 СК України, ст.ст.3, 6, 15, 16, 203, 204, 215, 216, 229-233, 638, 717-719 ЦК України, ст.ст.43, 44, 45, 47, 49-52, 54, 81 Закону України «Про нотаріат», п.п.19, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», та

Outcome: dismissed