Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . З відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі з 11 січня 2007 року по 10 листопада 2014 року. До травня 2014 року вони з відповідачкою вели спільне господарство, проте, у травні 2014 року відповідачка виїхала з зазначеного будинку за своєю волею та без поважної причини. Виїжджаючи з будинку, вона забрала усі свої речі. Позивач ніколи не чинив перешкоди відповідачці у користуванні будинком, не змінював замки. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у шлюбі з 11 січня 2007 року по 04.11.2014 року. Дана обставина підтверджується рішенням Слов`янського міськрайонного суду донецької області від 23 жовтня 2014 року, що набуло законної сили 04.11.2014 року. Відповідно до зазначеного рішення задоволена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Шлюб, зареєстрований між сторонами 11 січня 2007 року - розірвано. Відповідно до Договору купівлі - продажу житлового будинку від 27.10.2000 року позивачу належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Тобто, право власності на даний у будинок у позивача виникло до укладення шлюбу з відповідачем. Право власності на даний будинок зареєстровано за позивачем, що підтверджується довідкою КП БТІ м. Слов`янська та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку, право користування якого просить позбавити відповідача. Відповідач в даному будинку не проживає з червня 2014 року, що підтверджується актом керівника комітету мікрорайону «Центр» від 24.05.2021 року. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку, право користування якого просить позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в будинку без поважних причин з 2014 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved