Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

До суду 08 лютого 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 25.10.2013 р. у розмірі 14544 грн., 18% річних за прострочення сплати боргу у розмірі 3744,05 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 2268,62 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.10.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір позики № 15/10, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 14544 грн., що підтверджується написаною відповідачем власноруч розпискою. Відповідно до умов ст. 5 договору повернення позики мало відбуватися рівними частинами, відповідно до графіку, з 25.03.2014 р. по 25.08.2015 р. Проте, відповідач ні за графіком, ні наприкінці строку позику не повернув. Пунктом 6 договору позики передбачено, що у разі прострочення повернення позики позикодавець має право нарахувати проценти в розмірі 18% річних від несплаченої суми за кожен день прострочення. 25.07.2017 року позивачем було подане клопотання про зменшення розміру позовних вимог в зв'язку з тим, що відповідач 14.07.2017 року добровільно повернув частину позики в розмірі 7000,00 грн., в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 7544 грн., 18% річних нарахованих на суму прострочення в розмірі 3744,05 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 2268,62 грн. та суму сплаченого судового збору (а.с.26). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовні вимоги, з урахуванням клопотання про зменшення розміру позовних вимог від 25.07.2017 року, підтримав, просив позов задовольнити, розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення через неявку відповідача, про що виклав у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики № 15/10, відповідно до умов якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 14544,00 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути всю суму позики до 25.08.2015 року щомісячними платежами, відповідно до графіку. Пунктом 6 вищезазначеного договору передбачено, що в разі прострочення повернення позики позикодавець має право нарахувати річні проценти у розмірі 18% від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с.6-7). [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 14544,00 грн., що підтверджується його власноруч написаною розпискою (а.с.8). У встановлений договором строк позичені кошти відповідачем не повернуті, сума заборгованості за договором позики з урахуванням добровільно сплаченої відповідачем суми боргу, становить 7544,00 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 7544,00 грн., а також суму інфляційних витрат за період з 26.08.2015 р. по 23.01.2017 р. у розмірі 2268,62 грн., а також відсотки у розмірі 18% річних за час прострочення з 26.08.2015 р. по 23.01.2017 р. у розмірі 3744,05 грн. (515х18%/365х14544,00), а всього 13556 грн. 67 коп. Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. ст. 88, 89 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved