Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом (а.с.4-5) до [PERSON] в якому, мотивуючи тим, що за час шлюбу з відповідачкою вони придбали майно, яке, відповідно до ст.61 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя та відповідачка в добровільному порядку відмовляється його поділити, просить суд: - визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON]: · кв.№92 В БУД.№1-В ПО ВУЛ. Героїв Сталінграда у м.Іллічівську Одеської області; · автомобіль марки « MITSUBISI PAJERO, державний номерний знак [NUMBER]; · Автомобіль «ФОЛЬКСВАГЕН», державний номерний знак [NUMBER],. -визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартира [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на 1 / 2 частину майна, а саме: · автомобіль марки « MITSUBISI PAJERO, державний номерний знак [NUMBER]; · Автомобіль «ФОЛЬКСВАГЕН», державний номерний знак [NUMBER],. -припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; - припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину майна, а саме: · автомобіль марки « MITSUBISI PAJERO, державний номерний знак [NUMBER]; · Автомобіль «ФОЛЬКСВАГЕН», державний номерний знак [NUMBER]. У судове засідання представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не прибув, про слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його присутності, позов визнав. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. За час шлюбу ними було придбане наступне майно: - квартира [ADDRESS], зареєстрована на імя відповідачки (а.с.10-13,14-18); - автомобіль MITSUBISI PAJERO, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON] (а.с.19); - автомобіль [NUMBER], зареєстрований на [PERSON] (а.с.20). Згідно статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини 1 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. З положення частини 1 статті 68 Сімейного кодексу України вбачається, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно частини 1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 та частини 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Абз.6 п.11 Постанови пленуму ВСУ №14 «Про судове рішення» передбачено, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК ( 1618-15) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що відповідач визнав позов та позивач в обґрунтування позову надав докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved