Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

До суду 06 грудня 2021 року за підсудністю з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровська на підставі ухвали суду від 02 листопада 2021 року надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 120000,00 грн. без утримання податків з доходів фізичних осіб. В обґрунтування позову позивач , посилався на те, що працював протягом 9-ти років з 06.09.1984 року по 30.12.1993 року на різних посадах в умовах впливу шкідливих факторів в Управлінні «Спецмонтажшахтопроходка», правонаступником якого на даний час є ДВНЗ «Криворізький національний університет». Внаслідок неналежних умов праці, отримав професійне захворювання з діагнозом: ХОЗЛ. Відповідно до акту розслідування причин хронічного захворювання став пил; рівень запиленості повітря 18,4 мг на метр кубічний при ГДК - 2,0 мг. Первинним оглядом МСЕК 21.07.2010 року (довідка серії ААА №002816) йому встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 20%. Після погіршення стану, встановлена третя група інвалідності та 40% втрати працездатності з 13.08.2019 року безстроково. У зв`язку з захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку загальною слабістю, втомою, болями. Він не може повернутись до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані, тому звернувся до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.58 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача - Криворізького національного університету в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки не повідомив. В матеріалах справи наявний відзив на позов від 31.05.2021 року , в якому відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що Криворізький національний університет не є правонаступником Спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка». Звернуто увагу суду на те, що моральна шкода позивачу за рішеннями суду відшкодована ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» у 2020 році. Просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності докази, подані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював з 06.09.1984 року по 30.12.1993 року на різних посадах в Управлінні «Спецмонтажшахтопроходка», що підтверджується записами в трудовій книжці . Звільнений 30.12.1993 року на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у зв`язку з переведенням в шахтоуправління «Октябрське» (а.с.12-16). Актом №32 розслідування хронічного професійного захворювання від 29.06.2010 року (форма П-4), складеного ВАТ « АрселорМіттал Кривий Ріг», встановлено обставини, за яких виникло хронічне професійне захворювання: робота в умовах впливу шкідливих факторів - 25 років 6 місяців, з яких у тресті «Кривбасшахтопроходка», шахта «Саксагань» з 06.09.1984 року по 01.06.1985 року підземний бурильник; з 01.06.1985 року по 29.09.1986 року - підземний гірничий майстер; НДГРІ шахта «Саксагань» з 04.05.1987 року по 18.05.1987 року - т.в.о. підземного гірничого майстра, з 18.05.1987 року по 01.12.1987 року - т.в.о. підземного начальника дільниці; шахта «Октябрська» з 01.12.1987 року по 01.03.1988 року - заступник начальника дільниці (підземний); з 01.03.1988 року по 01.08.1988 року - підземний начальник дільниці (а.с.9 зворот). Відповідно до п.17 Акту причиною профзахворювання став пил, що перевищував ГДК (а.с.9,10). Первинним оглядом МСЕК 21.07.2010 року (довідка серії ААА №002816) позивачу [PERSON] встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 20% безстроково (а.с.11). Висновком МСЕК від 13.08.2019 року встановлено втрату працездатності 40% ХОЗЛ з 05.08.2019 року безстроково, встановлена третя група інвалідності (а.с.8). У зв`язку з професійним захворюванням, позивач перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.17). Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд не бере до уваги посилання відповідача, що Криворізький національний університет не є правонаступником Спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка» з огляду на наступне. Управління «Спецмонтажшахтопроходка», після реорганізації Дослідне виробництво «НДГРІ», яке створювалось на правах шахти по експериментальному впровадженню, доведенню, наладці та випробуванню зразків нових технологій і техніки на відкритих і підземних гірничих роботах і по виготовленню експериментальних зразків, дослідних партій нової техніки, надання послуг, пов`язаними з науковими дослідженнями (наказ №473 від 06.10.1987 р.) для розширення функцій головного науково-дослідного інституту та вдосконалення структури дослідного виробництва інституту (наказ № 241 від 06.07.1987 р.), а не для видобутку. Вказані суб`єкти не були окремими юридичними особами, а були структурними підрозділами «Науково-дослідного гірничорудного інституту», що підтверджено наказом Міністерства чорної металургії Української СРР від 13.04.1978 року №185 відповідно до якого «з метою прискорення впровадження в виробництво науково-дослідних робіт, здійснення експериментального впровадження прогресивних технічних процесів на гірничорудних роботах, монтажу, доведення, наладці промислового випробування нових машин, агрегатів та приладів, створено при Науково-дослідному гірничорудному інституті (НДГРІ) спеціалізоване управління експериментального впровадження прогресивних технологічних процесів на гірничорудних роботах та здійснення їх монтажу, доведення, наладки та промислового випробування нових агрегатів та приладів «Спецмонтажшахтопроходка». Відповідно до Статуту №543, проект якого складено та завізовано керівництвом НДГРІ, Спеціалізоване управління «Спецмонтажшахтопроходка» створено при НДГРІ та безпосередньо підпорядковане НДГРІ (п.п.1.1. Статуту). Підзвітне Управлінню «Спецмонтажшахтопроходка» також НДГРІ (п.п.3.4.11., 4.1. Статуту). Ревізія та перевірка виробничої та фінансово-господарської діяльності управління здійснюється НДГРІ (п.5 Статуту). П.1.3. Статуту визначається, що управління є господарською організацією, яка діє на засадах госпрозрахунку в межах завдань НДГРІ і користується правами юридичної особи, а отже твердження відповідача стосовно того, що Управління «Спецмонтажшахтопроходка» не є окремою юридичною особою не відповідають дійсності. Відповідно до Закону СРСР «Про державне підприємство (об`єднання)» від 30.06.1987 року (який діяв під час створення Дослідного виробництва НДГРІ) на базі науково-дослідних підприємств, організацій, що володіють розвинутою конструкторською та дослідно-експериментальною базою можуть створюватися структурні підрозділи, допоміжні управління, що функціонують як єдиний науково-виробничий комплекс. При чому структурна одиниця може мати окремий баланс та рахунки в банківських установах, підписувати господарські угоди з іншими організаціями. В силу Наказу №241 від 06.07.1987 року Міністерства чорної металургії УРСР створюється при НДГРІ на базі Спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка» та експериментально-виробничих майстерень НДГРІ - Дослідне виробництво. Згідно з наказом НДГРІ №473 від 06.10.1987 року на виконання Наказу №241 від 06.10.1987 року Міністерства чорної металургії УРСР створюється та підпорядковується НДГРІ Дослідне виробництво Науково-дослідного гірничорудного інституту на базі Спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка». Відповідно до п.4 зазначеного наказу штатний розклад інституту затверджено з урахуванням Дослідного виробництва. Відповідно до п.1.4 Статуту Дослідного виробництва НДГРІ визначено, що в своїй діяльності підприємство керується «Положенням про дослідне (експериментальне) підприємство, в тому числі що входить до складу виробничого, науково-виробничого об`єднання, науково-дослідної, конструкторської, проектно-конструкторської організації». Згідно з наказом НДГРІ №139 від 24.12.1996 року структурний підрозділ «Дослідне виробництво НДГРІ» ліквідовано та введено в штатний розклад та штатну розстановку НДГРІ допоміжний підрозділ Дослідне виробництво. Таким чином, Спеціалізоване управління «Спецмонтажшахтопроходка», а в подальшому Дослідне виробництво були структурними підрозділами НДГРІ та відповідно останній є їх правонаступником. Отже, правовий зв`язок між даними установами встановлюється вищезазначеними документами, оскільки «Дослідне виробництво НДГРІ» створювалось, затверджувалось, підпорядковувалось, було підзвітне та ліквідовувалось Науково-дослідним гірничорудним інститутом (НДГРІ). Постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2011 р., №280 затвердженої Указом Президента України від 24.05.2011 р, №599/2011 Державне підприємство «Науково-дослідний гірничорудний інститут» (НДГРІ) було реорганізовано шляхом приєднання до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» і стало його структурним підрозділом. Відповідно до Наказу Міністерства освіти, молоді та спорту України 30.05.2011 р. №501 Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» є правонаступником усіх прав і обов`язків Криворізького технічного університету. Криворізького державного педагогічного університету, Київського Національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, в частині, що пов`язана з Криворізьким економічним інститутом, державних підприємств «Науково-дослідний гірничорудний інститут» та «Науково-дослідний інститут безпеки праці та екології в гірничорудний і металургійної промисловості». Згідно з ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Підпунктами 98.2.2. пункту 98.2. статті 98 ПК України визначено, якщо реорганізація здійснюється шляхом об`єднання двох або більше платників податків в одного платника податків з ліквідацією платників податків, що об`єдналися, об`єднаний платник податків на буває усіх прав та обов`язків щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу всіх платників податків, що об`єдналися. З огляду на вищезазначене, відповідач Криворізький національний університет є правонаступником Спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка» та особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу. Отже, зважаючи на те, що сторони перебували у трудових правовідносинах, професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, тому наявні підстави, передбачені статтями 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування роботодавцем працівнику моральної шкоди. Відповідних висновків щодо застосування положень статей 153, 237-1 КЗпП України, 1167 ЦК України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Верховний Суд також дійшов у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 219/9095/16-ц (касаційне провадження № 61-4772св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 265/379/16 (касаційне провадження № 61-5393св18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 210/4786/16 (касаційне провадження № 61-8717св18), від 31 жовтня 2018 року № 592/3565/17 (касаційне провадження № 61-14410св18), від 05 грудня № 212/4799/17 (касаційне провадження № 61-36931св18) від 19 грудня 2018 року у справі № 219/5501/17 (касаційне провадження № 61-1431св18), виклавши позицію про покладення обов`язку відшкодування моральної шкоди на роботодавця, з яким позивач перебував у трудових правовідносинах, з огляду на те, що професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності,виду діяльності чи галузевої належності. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008 громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Суд вважає, що в даному випадку відповідач Криворізький національний університет повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, оскільки актом розслідування профзахворювання встановлено зв`язок профзахворювання позивача з виробництвом. Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з професійним захворюванням встановлений, оскільки позивач зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації життя. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням вказаних фактичних даних у справі, правових норм, які підлягають застосуванню, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: роботу у шкідливих умовах на інших підприємствах, ступінь втрати працездатності 40 %, характер, інтенсивність і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, необхідність прикладати значні зусилля для продовження активного життя, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 80000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносить у зв`язку з профзахворюванням, а в задоволенні іншої частини позову слід відмовити. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» , пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial