Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 20 червня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач працює у ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на посаді електрозварювальника ручної зварки, цех: 08 ЦХП, табельний номер:49031356. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Отримує щомісячні платежі на дитину у розмірі 860 грн. (одноразова допомога при народженні дитини). Відповідач ухиляється від утримання позивача, в порушення ч. 2, 4 ст. 84 СК України. У зв`язку із викладеним, збільшивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною трьохрічного віку, а також стягнути судові витрати на правничу допомогу. Представник відповідача [PERSON] адвокат Карпова Н.В. надала відзив на позовну заяву, у якій просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, виходячи з наступного. 20 червня 2015\~року між сторонами укладений шлюб, під час якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Родина проживала за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яка належить відповідачу. Наразі [PERSON] проживає окремо від відповідача. На початку серпня 2020 року [PERSON] без відома [PERSON] зібрала речі та поїхала до своїх батьків. На підставі судового наказу, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької область від 02 вересня 2020 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Вказує, що відповідач не заперечує, що відповідно до вимог ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення трирічного віку. Однак вважає, що зазначеною нормою визначено право на призначення аліментів, а не обов`язок у призначенні аліментів, оскільки стаття містить вказівки за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. [PERSON] працює у ПрАТ «ММК ім. Ілліча», отримує заробітну плату у максимальному розмірі 13000 грн. на місяць, сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини його заробітку. Крім того, сплачує комунальні послуги, надає матеріальну допомогу батькам - [PERSON] та [PERSON] , розмір пенсії яких складає відповідно 1712 грн. та 2981 грн. Зазначає, що вік дитини вже дозволяє [PERSON] перервати відпустку по догляду за дитиною, та вона теж повинна приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини, тому розмір аліментів, заявлений позивачкою у розмірі 1/6 частини, є завищеним, тому визнає лише 1/12 частини щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. 22 жовтня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, де позивач указала про задовільний майновий стан відповідача та його батьків, належність їм на праві власності нерухомого майна, що указує на можливість надання утримання позивачці. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2020\~року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду по суті. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на\~позов, а позивачу відповідь на відзив. Витребувано з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» довідку про заробітну плату [PERSON] за останні повні два місяці роботи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 листопада 2020\~року заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку прийнято до розгляду по суті. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечував частково, а саме у частині розмірі аліментів, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Зазначила, що частково визнають позовні вимоги, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, у стягненні витрат на правничу допомогу просила відмовити, оскільки такі документально не підтверджені. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що з 20 червня 2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 20 червня 2015 року, актовий запис № 267. Під час якого у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 11 жовтня 2018 року, актовий запис № 1412. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 22\~серпня 2020 року № 10-13.01-3253, виданою Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради. Відповідно до довідки від 09 вересня 2020 року, виданої Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради, отримує місячну одноразову допомогу при народженні першої дитини, за період з березня 2020 року по вересень 2020 року у розмірі 6020 грн., щомісячно по 860\~грн. На виконання ухвали суду ПрАТ «ММК ім. Ілліча» надано довідку про заробітну плату [PERSON] , яка за період 01 липня 2020 року по 31 серпня 2020 року складає 33485 грн. Мотиви суду. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно\~зі ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Таким чином, оскільки відповідач у добровільному порядку не виконує свій обов`язок по утриманню дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, з урахуванням того, що відповідач працевлаштований, що підтверджується довідкою ПрАТ «ММК ім. Ілліча», тобто має можливість надавати визначену законодавством допомогу дружині, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Так, відповідач посилається на те, що він сплачує комунальні послуги та надає матеріальну допомогу батькам - [PERSON] та [PERSON] , розмір пенсії яких складає відповідно 1712 грн. та 2981 грн., тому розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку повинен складати менший розмір, зокрема 1/12 частку від заробітку. Однак доказів у розумінні ст. ст. 77 80 ЦПК України, які би свідчили про наведені обставини, а саме, що на утриманні позивача перебувають батьки-пенсіонери, суду не представлено, тобто доказів на підтвердження реальності таких витрат суду не надано. Згідно з пенсійним посвідченнями [PERSON] та [PERSON] отримують пенсію за віком, про що вказує і сам відповідач. Долучені копії квитанцій про сплату комунальних послуг свідчить лише про сплату [PERSON] комунальних послуг через термінал самообслуговування, тому суд не приймає до уваги наведену відповідачем обставину. Окрім того, здійснення будь-якої матеріальної допомоги батькам не виключає обов`язок утримувати свою дружину, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною. При цьому відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно мати відповідача - [PERSON] має у приватній власності квартиру в [ADDRESS] , що видно з інформаційної довідки. Відповідач також має у приватній власності трьохкімнатну квартиру у [ADDRESS] , що підтверджується доданою до відповіді на відзив інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У той же час позивач є співвласником квартири в [ADDRESS] , розмір частки складає 1/5, що видно з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З вищезазначеного вбачається, що відповідач має можливість та достатній майновий стан для надання позивачу матеріальної допомоги у вигляді сплати аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує майновий стан відповідача, який має у власності квартиру, працевлаштований, з якого за судовим наказом на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі ј частини від заробітку (доходу), враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, закріплені у ч. 9 ст. 7 СК України, з урахуванням потреб дружини,\~ суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягнути з відповідача аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років у\~розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Щодо судових витрат. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, які вона просить стягнути на її користь, надано: договір про надання правничої допомоги від 05 жовтня 2020 року, укладений із адвокатом Алфьоровою О.А.; копія свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5580, копія ордеру серії ДН № 099164, копія акту приймання-передачі адвокатських послуг від 02 листопада 2020 року за договором про надання правової допомоги від 05 жовтня 2020 року, яким адвокат підтвердив надання адвокатських послуг на суму 3200 грн., довідка адвоката про отримання суми винагороди. Разом з цим, позивачем суду не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), а акт приймання-передачі адвокатських послуг від 02 листопада 2020 року за договором про надання правової допомоги від 05 жовтня 2020 року та довідка адвоката не є належними доказами на підтвердження понесених позивачем витрат. З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст. ст. 75, 80, 84 СК України,

Outcome: partial