Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

до Дружківського міського суду Донецької області надійшла заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу за заявою подружжя, обґрунтовуючи свої заявлені вимоги тим, що вони 09 червня 1998 року уклали шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дружківки, актовий запис № 159. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину\~ [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Заявниками досягнуто згоди щодо розірвання шлюбу. Також, між подружжям досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, розміру аліментів на утримання дитини. Ці обставини передбачені договором про виховання та утримання дитини, відповідно до якого дитина буде проживати із матір`ю, підписаний сторонами. Просили суд, шлюб, зареєстрований 09 червня 1998 року, відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дружківки, актовий запис № 159, між ними, розірвати. При розірванні шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року вказану заяву було залишено без руху (а.с.17). 01 квітня 2019 року, відповідно до ухвали судді Дружківського міського суду Донецької області провадження в справі було відкрито та справу призначено до розгляду по суті на 19 квітня 2019 року (а.с.21). Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Надала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.36). Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с.34). Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу за заявою подружжя підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно ч. 3\~ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 3ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 09 червня 1998 року, сторони 09 червня 1998 року уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дружківки було зроблено актовий запис № 159 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 04 травня 2013 року відділом РАЦС Калінінського району Комітету в справах РАЦС Уряду Санкт-Петербургу (а.с.5). Сторони у теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим. Таким чином, їх сім`я фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення заявники вважають недоцільним, так як всі можливості зберегти сім`ю вичерпані. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, у суду є усі підстави для задоволення заявлених вимог та розірвання шлюбу між подружжям, так як подальше спільне життя та збереження сімї неможливе. Згідно ч. 1\~ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved