Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 47 546,60 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 07.06.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1129/82/0075660, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 34 081,29 грн. до 07.06.2019 року під 38,30% річних. Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. [PERSON], у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 03.02.2015 року складає 47 546,60 грн. Представник позивача зазначив, що дострокове стягнення заборгованості передбачено умовами кредитного договору, у зв'язку з чим він і звернувся до суду. Представник позивача, Мікуліна Т.О., яка діє на підставі довіреності від 23.08.2013 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. В судовому засіданнібуло встановлено, що 07 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор), Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (страховик), та [PERSON] (позичальник) було укладено Кредитний договір №014/1129/82/0075660. Відповідно до ст. 1 кредитного договору, банк відповідно до умов цього договору зобов'язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, та повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання, визначені договором. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно умов кредитування сума кредиту становить 34 081,29 грн., з яких 7 707,28 грн. на споживчі цілі, 1 881,29 грн. на сплату страхового платежу, 24 492,72 грн. на погашення заборгованості позичальника перед кредитором №014/1129/82/0032429 від 31.01.2012 року. Відповідно до умов кредитного договору, кредит надається на 72 місяця з 07.06.2013 року по 07.06.2019 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 38,30% річних. (п. 1.1.3, 1.1.5, 1.1.6, 1.1.8 кредитного договору) Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 1.1.4 кредитного договору передбачено, що [PERSON] зобов'язався здійснювати погашення заборгованості шляхом сплати ануїтет них платежів, відповідно до Графіку погашення кредиту. Розмір ануїтетного платежу становить 1215 грн. (п. 1.1.12.2 кредитного договору) Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача вказує, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Так, п. 10.3 кредитного договору, передбачено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором, кредитор має право вимагати, а позичальник зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, 21.01.2015 року на адресу [PERSON] було направлено Вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідно до якої банк вимагав протягом не більш ніж 30 календарних днів з дати цих вимог здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою процентів та пені, відповідно до умов кредитного договору. (а.с. 34) Отже, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 03.02.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 47 546,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 31 537,65 грн.; заборгованість за відсотками - 7 465,40 грн.; пеня 8 543,55 грн. (а.с. 5) Відповідно до положень п. 7.2.2 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання позичальником зобов'язань за цим договором, включаючи поверне неня суми кредиту, сплату процентів, пені, та інших платежів відповідно до умов договору, зокрема у разі порушення обов'язків, встановлених п. 1.1 кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо в договорі встановлений обов'язок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати належних йому процентів. Так, позивач має право вимагати дострокового повернення суми отриманого [PERSON] кредиту та сплату нарахованих відсотків. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов'язковості виконання договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, сплачений банком відповідно до платіжного доручення №385121 від 16.02.2015 року у розмір 475,47 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved