Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 13.07.2005 р. між нею та Регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництва було укладено договір «Про дольову участь в будівництві житла» № 14, а саме квартири [ADDRESS]. 20.06.2003 р. Регіональне відділення в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву від імені держави надало їй прямий адресний кредит на будівництво житла, з терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди № 19/21. Вказує, що вартість квартири згідно договору складає 156\~292,00 грн., яка була сплачена нею у повному обсязі. Відповідно до довідки від 24.11.2011 р. № 23/07 та [PERSON] про передачу зазначеної квартири від 21.11.2011р. вона розрахувалась за житло у повному обсязі та претензій один до одного сторони не мають. Зазначає, що 28.10.2014 р. було подано всі документи для оформлення права власності на квартиру, але 11.12.2014 р. Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень №17901554. У звязку із вищенаведеним просить суд визнати за нею право власності на майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Позивач в судове засідання зявилася, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання в якому просить розгляд справи здійснити без його присутності. Представник Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в судове засідання зявилася, не заперечувала щодо позовних вимог. ПП «МЖКОБЛБУД» в судове засідання представника не направило, про час і місце слухання справи повідомлялось шляхом направлення судових повісток-викликів, причини та докази поважності неявки суду не повідомило. Заслухавши сторін по справі, що зявилися в судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2005 р. між позивачем та Регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництва було укладено договір «Про дольову участь в будівництві житла» № 14, а саме квартири [ADDRESS] (а.с. 7-8). Судом також встановлено, що 22.06.2003 р. Регіональне відділення в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву від імені держави надало позивачці [PERSON] прямий адресний кредит на будівництво житла у розмірі 79\~539,00 грн., з терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди №19/21 (а.с. 9-13). [PERSON] від 21.11.2011 р. про передачу квартири [ADDRESS] від забудовника до позивачки [PERSON] (а.с. 19), сторони один до одного фінансових та майнових претензій не мають. Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 177 ЦК України передбачено, що до обєктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. [PERSON] із ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини. ЦК України передбачає, зокрема ст. ст. 316-323, 325, 328, 331, 334, 379-382, загальні засади права власності. Зокрема передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; усі субєкти права власності є рівними перед законом; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва; житлом фізичної особи є квартира. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. [PERSON] із ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені вище норми Закону, так як позивачем, всупереч приписам ст. 60 ЦПК України, не було надано будь-яких доказів наявності чи втрати нею документа, який засвідчує її право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], і це право зареєстровано у порядку, встановленому ст. 331 ЦК України, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, суд зауважує, що позивачем також не було надано суду будь-яких доказів того, що відповідач по справі оспорює чи не визнає її право власності на зазначену вище квартиру. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed