Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

До Краматорського міського суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту реєстрації смерті його батька [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [INFO]. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що його батько помер 16.06.2015 року та він отримав лікарське свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] залишився заповіт, згідно якого він заповідає заявнику все своє майно. У грудні 2015 року позивач переїхав до м. Краматорськ та зареєструвався як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України. У липні 2015 року позивач звернувся до Відділ реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області із заявою про видачу свідоцтва про смерть, але йому було відмовлено з тих підстав, що лікарське свідоцтво про смерть було видано незаконним органом на тимчасово окупованій території Донецької області і вважається недійсним, тому реєстрація актового запису про смерть вважається не проведеною. Зявник [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення заявника, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до розяснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Зі змісту заяви, копії паспорту [PERSON], свідоцтва про народження [PERSON], лікарського свідоцтва про смерть, свідоцтва по поховання, встановлено, що смерть [PERSON], [INFO], мала місце у певний час, тобто 16.06.2015 року в м. Донецьк Донецької області. Відомим є також і місце його поховання кладовище «Щегловське» Київського району м. Донецька Донецької області. Суд вважає, що юридичний факт, який просить встановити заявник, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні і його об'єктивність не викликає в суду сумніву. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення - дозволяє йому отримати копію свідоцтва про смерть та спадщину.

Outcome: approved