Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача звернулася представник позивача та в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 4 серпня 1995 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб, який 13.10.2005 року розірвано. В період зареєстрованого шлюбу він разом з відповідачкою придбали квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі продажу вказаної квартири було оформлено на відповідачку, але посилаючись на положення СК України позивач вважає, що дана квартира є їх спільною сумісною власністю, тому просить визнати за ним право власності на ? частину вказаної квартири. З урахуванням зазначених обставин представник позивача з даним позовом звернулася до суду. Представник позивача у судове засідання з`явилася, надала пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представники відповідача у судове засідання зявилися, надали пояснення, згідно з якими позов не визнали, в його задоволенні просили відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 серпня 1995 року. 13.10.2005 року шлюб між сторонами розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 640, у Кіровському відділі ДРАЦС Кіровоградського МУЮ, що визнано представниками сторін у судовому засіданні. 24.10.2000 року, тобто в період зареєстрованого з позивачем шлюбу, відповідачка купила у громадянки [PERSON] квартиру № 28, що у будинку 51 по вул. Тімірязєва у м. Кіровограді, за 1000 грн. про що свідчить договір купівлі продажу квартири від 24.10.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 3138 (а.с.6,77). Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.07.2015 року (справа № 405/574/15-ц) у цивільній справі за позовом[PERSON] до [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння встановлено, що 25.12.2006 року [PERSON] продав квартиру № 28, що у будинку 51 по вул. Тімірязєва у м. Кіровограді [PERSON], як таку, що належала йому на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 грудня 2006 року (а.с. 7-8). Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2013 року (а.с. 8) було задоволено позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради. Визнано недійсним договір купівлі продажу квартири № 28, що у будинку № 51 по вул. Тімірязєва у м. Кіровограді, укладений 25.12.2006 року між [PERSON]М та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3844. Скасована державна реєстрація права власності за [PERSON] на зазначену квартиру. Витребувано квартиру № 28, що у будинку № 51 по вул. Тимірязєва у м. Кіровограді з володіння [PERSON] та повернуто її у власність [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на вказану квартиру. Цим же рішенням суду було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] ([PERSON]Л.), [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12 червня 2013 року, видане Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 1, зареєстровано в реєстрі за № 1-246, на ім`я [PERSON] на квартиру під номером 28, що знаходиться в м. Кіровограді, на вул. Тимірязєва, в будинку під номером №51.Витребувано квартиру [ADDRESS] з володіння [PERSON], та повернуто її у власність [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно з ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 15.12.2015 року, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.07.2015 року (справа № 405/574/15-ц), залишено без змін. Таким чином, оскільки придбана сторонами у період шлюбу, а саме: 24.10.2000 року вказана квартира була оформлена на відповідачку, тому рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.07.2015 року й право власності було визнано за нею. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON], яка є тіткою [PERSON], продала свою квартиру по пров. Донського у м. Кіровограді. [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] для купівлі підшукали собі квартиру по вул. Тимірязєва у м. Кіровограді, але оскільки коштів для купівлі квартири у них не вистачало, то [PERSON] позичила [PERSON] 1700 дол. США, після чого [PERSON] разом зі своїм чоловіком купили квартиру та [PERSON] потім віддавала запозичені кошти [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що відомості їй відомі зі слів самої [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що знає [PERSON], [PERSON] її колишній чоловік. [PERSON] продала свою квартиру по пров. Донського 9/1 у м. Кіровограді та дала гроші своїй племінниці [PERSON] для купівлі квартири по вул. Тімірязєва. 51. Свідок [PERSON] пояснила, що відомості їй відомі зі слів [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що вона є рідною сестрою позивача, на період спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою він працював на карєрі, отримував не малі кошти, у нього була своя 4-х кімнатна квартира, яку він продав за 4,5 000 доларів США. Перша його дружина, після продажу 4-х кімнатної квартири переїхала у квартиру [PERSON] Також показала суду, що від коштів, які залишилися від продажу 4 х кімнатної квартири [PERSON] купив по вул. Тімірязєва квартиру за 1\~200 доларів США. Щодо продажу квартири [PERSON] свідок показала, що їй нічого не відомо. Разом з тим, суд критично оцінює покази свідків[PERSON] та [PERSON] оскільки обставини, на які посилалися свідки стали відомі їм зі слів самої [PERSON] Відповідно до наданих сторонами у судовому засіданні пояснень та матеріалів справи також зясовано, що позивач на праві особистої приватної власності, до укладення шлюбу з відповідачкою мав квартиру № 5, що у буд. № 9 по вул. Комарова у м. Кіровограді, яку як пояснили свідки, проти чого сторони не заперечували, позивач продав за 4,5 000 доларів США ще 18.10. 2000 року (а.с.76). Згідно з договором купівлі продажу квартири № 51, що у будинку № 9/1 по пров. Д. Донського у м. Кіровограді, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 31.10.2000 року за реєстровим номером 3197[ADDRESS] у вказаному будинку була продана за 5\~800 грн. Але, факт продажу тіткою відповідача [PERSON] своєї квартири по пров. Донського 9/1 у м. Кіровограді, не доводить того, що вона надала своїй племінниці відповідачці по справі в борг кошти на придбання квартири [ADDRESS]. Таким чином, представниками відповідача у судовому засіданні не було доведено, що квартира [ADDRESS] придбавалася за кошти тітки відповідачки [PERSON], тобто що квартира не є спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, представники відповідача визнали, що позивач до укладення шлюбу з відповідачкою мав власну квартиру № 5 по вул. Комарова у м. Кіровограді, продавши яку за 3200 доларів США та купивши квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У ч. 1 ст. 24 КпШС України передбачено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Спільним майном подружжя є придбане за рахунок спільних доходів рухоме й нерухоме майно, незалежно від того, що один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку, і незалежно від того, на імя кого з подружжя це майно придбано. Згідно зі ст. 26 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності( ч. 2 та 3 ст. 29 КпШС України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми суд дійшов висновку, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не лише фактом придбання такого майна у період зареєстрованого шлюбу, але й спільною участю подружжя, коштами або працею в набутті майна. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісною власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна\~\~сторона\~\~зобов'язана\~\~довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх\~\~вимог\~\~і\~\~заперечень,\~\~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved