Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

До суду звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з вказаним позовом, в якому зазначав, що між банком та відповідачем 04 липня 2010 року було укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого позивач відкрив відповідачеві кредитний рахунок та надав платіжну картку з встановленням ліміту кредитування в 15400 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору відповідач взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконала. Просив стягнути з відповідача борг на загальну суму 38287,08 грн., який виник станом на 11 січня 2015 року та у повернення сплачені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Бордюг С.Д. позов підтримав в повному обсязі, просив стягнути заборгованість та судові витрати в межах заявлених вимог, відмовившись від збільшення позовних вимог щодо стягнення розміру боргу станом на день розгляду справи. Відповідач [PERSON] з позовом погодилася. Не заперечувала щодо обставин отримання кредитної картки зі встановленням та збільшенням лімітів кредиту, наявності боргу. Відмовилася від заявлення клопотання щодо призначення економічної експертиз для перевірки факту щодо розмірів заборгованості. Підтвердила факт розрахунків кредитною карткою за надання послуг в фітнес-центрі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Статтею 553 ЦК України визначено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом достовірно встановлено, що між позивачем та відповідачем 04 липня 2010 року було укладено договір без номеру на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк. Відповідач була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанк. Згідно договору позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок та надав платіжну картку із встановленням ліміту кредитної лінії в 15400 (п'ятнадцять тис. чотириста) грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Фактично між сторонами виникли кредитні зобов'язання і між сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет зобов'язання, строки дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, а також визначено строк позовної давності. Строк дії платіжної картки було визначено до листопада місяця 2014 року. Відповідач не подавала заяви до банку про закриття карткового рахунку. Відповідно до умов кредитного договору відповідач взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості, загальний розмір якої станом на 11 січня 2015 року становить 38287,08 грн., з них: заборгованість за кредитом - 22791,84 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 12445,86 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 750 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1799,38 та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 382,87 грн. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Строк позовної давності позивачем при пред'явленні фактично позову не пропущено. Суд враховує, що заборгованість по тілу кредиту - 22791,84 грн. перевищує ліміт в 22400 грн., оскільки відповідач, як визнала вона в судовому засіданні, розраховувалася коштами на кредитній картці, за надання послуг розстрочкою платежів. Відповідач не надала суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved