Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа: Орджонікідзевський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, у якій просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] У вищевказаній квартирі зареєстровані: позивач - [PERSON] та відповідачі: [PERSON], [PERSON] Також позивачем було зазначено, що відповідачі вказаною квартирою не користуються, особисті речі [PERSON] та [PERSON] у квартирі відсутні. Обов'язки, пов'язані з утриманням житлового приміщення та комунальних послуг позивач несе самостійно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явились про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позовну заяву не надали. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Орджонікідзевського районного відділу у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області. З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до інформації наданої Адресно-довідковим бюро УДМС України в Запорізькій області [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Власник, відповідно до ст.319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Зняття з реєстрації місця проживання особи відповідно до ст.7 цього Закону здійснюється в тому числі і на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірному жилому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, особисті речі відповідачів у спірному жилому приміщенні відсутні, участі в оплаті комунальних послуг останні не приймають. Оскільки відповідачі жодним чином не претендують на користування квартирою позивача, з викладених підстав їх необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При розгляді справи судом не встановлено інших обставин, які б зобов'язували допустити до користування майном позивача сторонніх осіб. Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Outcome: approved