Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.01.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про звільнення 23 січня 2020 року за власним бажанням у зв`язку за невиконанням підприємством законодавства про працю, умов колективного та трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Наказом № 96/к від 23.01.2020 року позивача звільнено згідно ч.3 ст.38 КЗпП. При цьому у заяві про звільнення позивач виклав прохання здійснити повний розрахунок зі мною. При звільненні відповідач в порушення норм законодавства не виплатив належні при звільненні суми - заборгованість із заробітної плати, вихідну та одноразову допомогу, у зв`язку з чим позивач звертався за захистом своїх прав до суду. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2020 року вирішено стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2019 р. по січень 2020 р. в сумі 33856,45 грн., вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП України у розмірі 33855,57 грн., одноразову допомогу відповідно до п. 8.10 колективного договору у розмірі 45140,76 грн., а всього 112852,78 грн. За примусовим виконанням позивач звернувся до виконавчої служби. Вказана сума заборгованості (за вирахуванням податків) у розмірі 101474,66 гривень виплачена відповідачем 19.08.2020 року на картку «Приватбанку» . Отже, відповідач остаточно здійснив розрахунок з позивачем при звільненні 19 серпня 2020 року. Таким чином, загальний період затримки розрахунку при звільненні з 24.01.2020 року по 18.08.2020 року включно. Позивач звертає увагу, що порушення його трудових прав відповідач добровільно не усував, що вимагало додаткових зусиль як-то: звернення до відповідача із письмовими запитами, звернення до суду, звернення до державної виконавчої служби. Це свідчить про негативне ставлення відповідача до виконання своїх обов`язків щодо правильного та своєчасного нарахування заробітної плати, та інших видів виплат, які роботодавець зобов`язаний нараховувати працівнику. Сума, яку відповідач вчасно не виплатив при звільненні - 112852,78 грн є для позивача значною та вкрай необхідною, оскільки заробітна плата є основним доходом, який забезпечує прожиття позивача та його родини. Позивач просить суд стягнути з ДП ВК «Краснолиманська» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.01.2020 року по 18.08.2020 рік включно в розмірі 75954,38 грн. Ухвалою суду від 12.10.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у відзиві на позов зазначила, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. 10.02.2020 року рішенням Красноармійського міськрайонного судом Донецької області по справі № 235/1000/20 позовні вимоги позивача до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення заборгованості з оплати праці, одноразової допомоги, вихідної допомоги задоволено частково. Стягнуто з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2019 р. по січень 2020 р. в сумі 33856,45 грн, вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП України у розмірі 33855,57 грн, одноразову допомогу відповідно до п. 8.10 колективного договору у розмірі 45140,76 грн, а всього 112852,78 грн, без утримання податку, інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір у розмірі 1128,52 грн. Ухвалою від 20 березня 2020 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області виправлено допущену в абзаці 2 резолютивної частини рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.03.2020 у цивільній справі №235/1000/20 описку та вважати вірним: - «Стягнути з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2019 р. по січень 2020 р. в сумі 33856,45 грн, вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП України у розмірі 33855,57 грн, одноразову допомогу відповідно до п. 8.10 колективного договору у розмірі 45140,76 грн, а всього 112852,78 грн, з утриманням в подальшому з цієї суми обов`язкових податків та зборів». 10.07.2020р. начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Могільним Ю.В. було винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 62214424 про примусове виконання виконавчого листа №235/1000/20, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 10.04.2020р. до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було накладено арешт на кошти підприємства, у зв`язку з чим стягнуто з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь [PERSON] суму у розмірі 113 010,14 грн. Таким чином, відповідачем у повному обсязі виконано рішення місцевого суду від 10.03.2020 р. по справі 235/1000/20 про стягнення з відповідача на корить позивача заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Середньоденний заробіток позивача складає 537,39 грн. Час затримки\~розрахунку при\~звільненні позивача\~починається з\~моменту коли\~відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками з дотриманням ст. 190 ЦПК України, відповідачем отримано в суді 16.10.2020 року. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження звернення позивача з вимогою до підприємства про виплату йому всіх належним сум при звільненні. За таких обставин, відповідач вважає, що період затримки розрахунку виплат, належних працівникові при звільненні, слід вважати з дня отримання представником відповідача копії позовної заяви -16.10.2020 року (дата, коли відповідачу стало відомо про вимогу позивача). Представник відповідача просить суд у задоволенні позову просить суд відмовити у повному обсязі. Позивач у прохальній частині позову зазначив, що просить суд проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача до відзиву на позов долучила заяву про розгляд справи без її участі. Частиною 2\~статті 247\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 10.03.2020 року по справі № 235/1000/20 позовні вимоги [PERSON] до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення заборгованості з оплати праці, одноразової допомоги, вихідної допомоги задоволено частково. Стягнуто з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2019 р. по січень 2020 р. в сумі 33856,45 грн, вихідну допомогу відповідно до\~ст. 44 КЗпП України\~у розмірі 33855,57 грн, одноразову допомогу відповідно до п. 8.10 колективного договору у розмірі 45140,76 грн, а всього 112852,78 грн, без утримання податку, інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір у розмірі 1128,52 грн. Рішення суду набрало законної сили 10.04.2020 року (а.с. 4-5). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду 20.03.2020 року виправлено описку у рішенні від 10.03.2020 року, та зазначено про утримання в подальшому зі стягнутої суми обов`язкових податків та зборів (а.с.6). З долученої до відзиву довідки № 455 від 03.03.2020 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 537,39 гривень. Норми\~статті 47 КЗпП України\~вказують про обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України\~передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена\~ст. 117 КЗпП України\~відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Між тим, встановлений\~ст. 117 КЗпП України\~механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Так, працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відшкодування, передбачене\~ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до\~ст. 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Наведене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), де касаційний суд, зокрема, зазначив, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до\~ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~ст. 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16). Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до\~ст. 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц): - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором. - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум. - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника. - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц. Відповідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В даному випадку період затримки розрахунку при звільненні склав з 24.01.2020 року (наступний день після звільнення) по 19.08.2020 року (дата остаточного розрахунку). 143 робочі дні * 537,39 гривень = 76846,77 гривень. Заборгованість підприємства перед позивачем складала 112852,78 гривень, з урахуванням податків та зборів. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження звернення позивача з вимогою про виплату сум при звільненні. Звернення позивача до суду у лютому 2020 року і є таким звернення, а також рішення суду від 10.03.2020 року, яким стягнута заборгованість, свідчить про звернення позивача з вимогою про проведення повного розрахунку при звільненні. Отже, з огляду на співмірність заявленої до стягнення суми середнього заробітку в розмірі 76846,77 гривень зі встановленим розміром заборгованості по заробітній платі в розмірі 112852,78 гривень, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 50000 гривень. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до частини 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 гривень. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 547 гривень 02 копійки.

Outcome: partial