Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

До Сватівського районного суду Луганської області надійшла заява Комунального некомерційного підприємства «Сватівська обласна лікарня з надання психіатричної допомоги» про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядкубез його усвідомленої згоди. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що [PERSON] був госпіталізований 14.05.2020 року за направленням лікаря-психіатра Сватівської БПЛ, за заявою матері до КНП «СОЛНПД» черговим лікарем [PERSON] у відділення № 3 у зв`язку із погіршенням психічного стану: агресивний, бив матір, 14.05.2020 року вдарив матір в плече, штовхав, висловлював ідеї, що мати хоче його позбутися: «немає людини, немає проблеми». Відмовляється від їжі, вважає це схемою очищення організму. Під час госпіталізації поводив себе неадекватно, психомоторно розгальмований, злобний, не надав добровільної згоди на госпіталізацію. Активно висловлював маячні ідеї в адресу матері, вважав, що вона хоче його позбутися. Висловлював ідеї, що відмовляється від їжі, тому що хоче продовжити термін життя: «як йог 150 років». Згідно свого психічного стану представляє загрозу для оточуючих, у зв`язку з чим був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, тому що останній страждає на тяжкий психічний розлад, представляє загрозу для оточуючих і потребую примусової госпіталізації. Просить винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник психіатричного закладу в судовому засіданні підтримав заяву з підстав, зазначених у ній. Лікар-психіатр суду пояснила, що [PERSON] два рази лікувався у КНП «СОЛНПД», на даний час стан його здоров`я погіршився, відмовляється від їжі та не спить, погрожує оточуючим, б`є матір, агресивний. [PERSON] представляє загрозу для оточуючих і потребує примусової госпіталізації. На даний час лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, тому що останній страждає на тяжкий психічний розлад. Просила задовольнити заяву. Представник [PERSON] - адвокат Кузнєцова Т.А. вважала, що задоволення заяви Комунального некомерційного підприємства «Сватівська обласна лікарня з надання психіатричної допомоги» про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку відповідає інтересам [PERSON] , не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Особа, щодо якої розглядається питання про примусову госпіталізацію [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Вказав, що він перебуває у стані ремісії та не бажає лікуватися в КНП «СОЛНПД». Вважає, що прийняття ліків дає серйозні побічні ефекти та погіршують стан його здоров`я. Прокурор вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Сватівська обласна лікарня з надання психіатричної допомоги» в примусовому порядку без його усвідомленої на те згоди. Свідок [PERSON] , допитаний у судовому засіданні, суду пояснив, що є батьком [PERSON] , який народився нормальним, гарно вчився у школі та інституті, потім вирішив займатися фермерським господарством. В 2014-2015 році його син [PERSON] пас худобу, а в кар`єрі неподалік військовослужбовці зривали снаряди та стріляли, внаслідок чого у [PERSON] стався нервовий зрив. Після цих подій син почав боятися та тікати з дому. З 2018 року два рази його син лікуватися у КНП «СОЛНПД». Після лікування стан здоров`я покращувався, але згодом син впадав у ступор, перестав їсти, вважає їжу отруйною чи радіоактивною. Син виявляє агресію, вдарив свою матір. Вважає, що [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару, а потім вони з дружиною подовжать лікувати сина вдома. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні суду пояснила, що є матір`ю [PERSON] та надала пояснення, аналогічні поясненням [PERSON] . Суд, вислухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Порядок надання психіатричної допомоги регламентується Законом України «Про психіатричну допомогу», який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги. Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу», законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров`я, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Стаття 3 вищевказаного Закону передбачає, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п. «е» цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевнохворої відповідало вимогам ст.5 Конвенції: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному заклад у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Судом встановлено, що відповідно до висновку лікарів-психіатрів від 15.05.2020 року, із медичної документації відомо, що [PERSON] змінився в поведінці з 2016 року, коли тяжко пережив вибухи на складі боєприпасів, що відбувалися у м. Сватове, боявся військових, які були в селі, що відберуть у нього скотину. З 2017 року став замкненим, мало спілкувався з батьками, з`явилася недовіра до батьків, періодично був агресивним до них, говорив, що вони йому не помічники, був на самоті, ні с ким не спілкувався. Двічі лікувався в КНП «СОЛНПД». Останній раз з 29.10.2019 по 24.01.2020 року. Після виписки відмовився від підтримуючого лікування, вважав, що воно його отруює. Також розповідав, що не працює, тому що переживає наслідки хронічного отруєння галоперидолом. До матері агресивний, вдарив її в плече, штовхав, вважав, що вона намагається його позбутися, відмовлявся від їжі, мотивуючи тим, що хоче прожити 150 років, як йог. Тривалий час напружений. Госпіталізований у зв`язку із погіршенням стану. За психічним станом контакту доступний формально. В бесіді тримається напружено, вкрай дратівливий, дисфоричний, негативістичний. Мислення паралогічне, виказує маячні ідеї відношення в бік матері «немає людини, немає проблеми, хоче мене позбутися». Обмани сприйняття заперечує. Інтелектуально-мнестичні функції відповідають отриманій освіті. Фон настрою коливається. Схильний до агресії, імпульсивних дій. Емоційно знижений. Вольова діяльність нецілеспрямована. Соціально дезадаптований. За зовнішнім виглядом не слідкує. Не орієнтується в цінах на комунальні послуги та продукти харчування, вважає, що не працює, тому що хронічно отруєний галоперидолом. Сон порушений, відмовляється від їжі, вважає, що це методика очищення організму. Не критичний до стану. На підставі вказаного анамнезу психічного стану, комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом. Таким чином, ступінь виражених психічних порушень така, що [PERSON] представляє загрозу для оточуючих і потребує примусової госпіталізації (а.с.2). Як вбачається із заяви матері [PERSON] , останній висловлюється нецензурною лайкою в адресу близьких, ненавидить їх, два рази вдарив матір та відмовляється від їжі (а.с.4). У відповідності до направлення лікаря-психіатра Сватівської БПЛ, [PERSON] за станом здоров`я потребує в терміновому порядку госпіталізації до психіатричної лікарні (а.с. 5). Згідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У відповідності до ч.1 ст. 339 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Комунальне некомерційне підприємство «Сватівська обласна лікарня з надання психіатричної допомоги» знаходиться в межах територіальної підсудності Сватівського районного суду Луганської області. Згідно вимог ст. 342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В ході всебічного з`ясування обставин у справі, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Комунального некомерційного підприємства «Сватівська обласна лікарня з надання психіатричної допомоги» про примусову госпіталізацію [PERSON] в психіатричний заклад, оскільки судом встановлено, що [PERSON] на даний час, за своїм психічним станом здоров`я позбавлений можливості надати усвідомлену згоду на лікування, не розуміє ступінь свого захворювання та комісією лікарів-психіатрів було встановлено, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації без його усвідомленої згоди, оскільки ступінь виражених психічних порушень [PERSON] , такий, що він представляє небезпеку для оточуючих і потребує примусової госпіталізації. На підставі викладеного

Outcome: approved