Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 16.12.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 18.05.2002 року відділ реєстрації актів громадянського стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області зареєстрував шлюб між ним та відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2019 року, тому [PERSON] бажає офіційно розірвати шлюбні відносини з [PERSON] . Ухвалою суду від 23.12.2020 року провадження у справі № 141/855/20 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали отримала 24.12.2020 року, відзив до суду не направила. Жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] відділ реєстрації актів громадянського стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області 18.05.2002 року зареєстрував шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 07. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та бажання зберегти сімейні відносини, шлюбні відносини фактично припинені з травня 2019 року, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved