Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов від АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі укладеного договору №CSXRF610710100 від 25.05.2007 відповідач тримала від позивача кредит у розмірі 3198,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком Договір. За умовами договору погашення заборгованості мало здійснюватися щомісяця в період сплати. Щомісячний платіж мав складатися з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також з інших витрат відповідно до Умов. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 24.02.2021 виникла заборгованість на загальну суму 93603,58 грн., з яких позивач просить стягнути на його користь 47785,10 грн. Про дату, час і місце слухання справи учасники були повідомлені належним чином. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, заяви не надала. Правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку. Ураховуючи викладене, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що 25.05.2007 [PERSON] звернулася до позивача з заявою позичальника №CSXRF610710100 щодо отримання строкового кредиту у сумі 3198,00 на строк 12 місяців, тобто по 25.05.2008 (а.с. 8). З вказаної заяви позичальника вбачається. що сторони узгодили умови щодо сплати відсотків та комісій. Так, відповідач зобов`язувався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 0,42 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, надавати щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 67,16 грн. При порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту встановлено обов`язок зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % в місяці, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Позивач взяв на себе обов`язки з відкриття відповідачу рахунку № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту. Доказів відкриття такого рахунку матеріали справи не містять. Крім того, відповідач доручила банку перерахувати кредитні кошти у сумі 3198,00 грн на поточний рахунок № [NUMBER] в ЧЕР.ОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» м. Черкаси. Доказів перерахування вказаної суми на зазначений рахунок матеріали справи не містять. Позивач у розрахунку заборгованості станом на 24.02.2021 зазначає, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 2765,00 грн., загальний залишок заборгованості за процентами становить 44084,72 грн, заборгованість з комісії становить 805,92 грн, відповідачем погашено пені на суму 9044,15 грн. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що фактично з відповідача стягнуто пені за розміром втричі більше, ніж заявлена позиваем до стягення сума тіла кредиту. Разом з тим, у заяві позичальника відсутні відомості про узгодження розміру та підстав для нарахування пені. Інші надані позивачем матеріали справи так само не містять відомостей про узгодження між сторонами умов щодо стягнення пені. Таким чином, позивач безпідставно стягнув з відповідача пеню на загальну суму 9044,15 грн. Так само, позивач не надає жодного первинного документа, з якого взагалі можна було б встановити факт користування відповідачем кредитними коштами позивача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати допустимим доказом наявності заборгованості, оскільки такий розрахунок не є первинним документом, абанківської виписки до матеріалів справи надано не було. За таких обставин суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження надання позивачем на користь відповідача кредитних коштів. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed