Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

До Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІН-ТАЙМ» про стягнення вартості втраченого вантажу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 22.08.2017 між ним та відповідачем укладено угоду про надання послуг перевезення вантажу. В підтвердження укладення угоди було виписано декларацію №2606006190 від 22.08.2017. Відповідно до угоди чотири шини, з них дві шини б/в та дві нові шини, всі марки MICHELIN chergy MXV 4 Plus 235/65 R 17 104H, оголошена цінність 6700 гривень були прийняті відповідачем для подальшого відправлення [PERSON] з пункту відвантаження в м. Чернівці, вулиця Глинки,2 до пункту розвантаження в м. Одеса вулиця Харківська 7-мий км. 26.08.2017 на телефонний номер [PERSON] було відправлено смс-повідомлення про те, що вантаж доставлено на склад у м. Одеса, вулиця Харківська 7-мий км. Наступного дня 27.08.2017 одержувач [PERSON] при спробі отримати вантаж, а саме чотири шини марки MICHELIN chergy MXV 4 Plus 235/65 R 17 104 H, представниками «ІН-ТАЙМ» був повідомлений, що було перевезено з чотирьох шин тільки три, а одна нова шина має бути привезена трохи пізніше з іншим вантажем. Того ж дня позивач здійснив дзвінок на гарячу лінію ТОВ «ІН-ТАЙМ», де йому під час телефонної розмови було повідомлено, що одна нова шина буде доставлена іншим вантажем. По теперішній час нова шина марки MICHELIN chergy MXV 4 Plus 235/65 R 17 104 H, не привезена в м. Одеса, [PERSON] через недостачу вантажу відмовився отримувати тільки частину вантажу, а саме три шини. Тому позивач вимушений звернутися до суду з вимогою про стягнення збитків через втрату у розмірі 3 400 гривень, витрат пов?язаних зі сплатою послуги за перевезення вантажу у розмірі 146 гривень 50 копійок, витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень, та моральну шкоду у розмірі 3000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 18.10.2017 [PERSON], підтримали позовні вимоги у повному об'ємі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Савич Н.О. у судовому засіданні просила позов задовольнити частково, пояснивши, що згідно Декларації про прийняття вантажу № 2606 006190 від 22.08.2017 під торгівельною маркою «ІН-ТАЙМ» було прийнято вантаж для здійснення його перевезення шина легкова R 17 (кількість місць - 4 од., вага 6 кг, об?єм -0,480 м3, оголошена цінність вантажу 6700 грн.). Розмір оголошеної цінності вантажу згідно Декларації про прийняття вантажу № 2606 006190 від 22.08.2017 становить 6 700 грн. Так як, було втрачено одне з чотирьох місць, та позивач вимагав відшкодування вартості втраченого вантажу, що і становить одне місце з чотирьох. Претензійні вимоги позивача були задоволені в сумі 1 675 грн., пропорційно оголошеній цінності всього вантажу, що відповідно становить ? оголошеної цінності за декларацією № 2606 006190 від 22.08.2017 та дорівнює 1 675 грн. У відповідь на претензію позивача, вказано, що його претензійні вимоги задоволені у розмірі 1675 грн. та вказано відділення де він може забрати відшкодування за втрачене місце, але по теперішній час позивач так і не звернувся за відшкодуванням. Видаткова накладна №362 від 15.11.2017, яку надав позивач як доказ по справі не може бути достатнім доказом по справі, оскільки на ній відсутні будь-які відомості про позивача, до того ж видаткова накладна виписана 15.11.2017, а дата Декларації про прийняття вантажу 22.08.2017. Крім того, як підтвердження вартості втраченого вантажу позивач надав довідку приватного підприємця [PERSON] від 25.08.2017 в якій вказано що вартість однієї шини становить 3 400 грн. ФОП [PERSON] немає жодного відношення до вищевказаної декларації, невідомо чи являється ФОП [PERSON] експертом зі спеціальними знаннями, який може визначати вартість товару/вантажу. Судом встановлено: 22.08.2017 між позивачем та відповідачем укладено публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлення. В підтвердження укладенні угоди було виписано декларацію №2606006190 від 22.08.2017. Згідно декларації назва вантажу - шина легкова R17, кількість місць - 4, вага - 60 кг, об?єм - 0,480 м3, цінність вантажу - 6 700 грн., пункт навантаження «Чернівці Глинки», пункт розвантаження склад №16 «Одеса Харківська 7-мий км». Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття до перевезення і до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата сталася внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Крім того, ст. 920 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобов'язань, що випливають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено ЦК України, іншими законами України, транспортними кодексами (статутами). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й пошкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. Втрата, нестача і пошкодження вантажу є наслідком незбереження вантажу під час перевезення, свідчить про неналежне виконання перевізником своїх обов'язків за договором перевезення вантажу. Крім того, він також зобов'язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Відповідно до п.6.1.4. Договору експедитор-Перевізник несе матеріальну відповідальність за збереження відправлення від повної або часткової втрати, ушкодження чи псування відправлення у розмірі фактичної шкоди, окрім випадків, передбачених законодавством. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, під час перевезення втрачено вантаж, а саме нову шину марки MICHELIN chergy MXV 4 Plus 235/65 R 17 104 H. 27.10.2017, відповідачем було надано відповідь на претензію, яка міститься в матеріалах справи, згідно якої позивачу [PERSON] відшкодовано вартість втраченого вантажу пропорційно оголошеній цінності всього вантажу, що відповідно становить ? оголошеної цінності за декларацією №2606 006190 від 22.08.2017 та дорівнює 1 675 гривень. З розміром відшкодування позивач не погоджується, так як вважає, що він не відповідає дійсній вартості втраченої шини, яку оцінює сумою 3 400 гривень. Проте ці вимоги позивачем не були підтверджені належними та достеменними доказами, що є підставою для часткового задоволення позову в розмірі 1 675 грн. Так як доказів, які б підтверджували дійсну вартість втраченого вантажу позивачем надано не було. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума втраченого вантажу у розмірі 1 657 грн., та витрати пов?язані зі сплатою послуг за перевезення вантажу у розмірі 146 гривень 50 копійок, сума яких визначена у декларації про прийняття вантажу № 2606 006190 від 22.08.2017 року. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000 грн., суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ст. 23 ч. 5 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування суд визначає у межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачу фізичних та моральних страждань, з урахуванням в кожному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Позивач оцінив завдану йому моральну шкоду у розмірі 3000 гривень, але суд, приймаючи до уваги характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також вини відповідача і інших обставин, вважає визначений розмір моральної шкоди надто завищеним і тому рахує необхідним розмір моральної шкоди обмежити 1500 грн., які стягнути з відповідача по справі. Також позивач просив стягнути на його користь 3000 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт, розрахунком сум до договору про представництво інтересів та надання правової допомоги № б/н від 18.10.2018 року укладеного з адвокатом [PERSON],який приймала участь у справі як представник позивача, за ведення справи в суді . Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на наведені правові норми, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки на думку суду саме такий розмір є співмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та є пропорційним до задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України , судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial