Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 24.02.2017 року звернулась [PERSON] з вимогами про відшкодування моральної шкоди, в розмірі 10 000 гривень за бездіяльність посадових осіб Національної поліції ( слідчого) при проведені досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12016160480000122. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], обґрунтовував позовні вимоги тим, що на протязі тривалого часу, з моменту звернення 29.12.2015 року до Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області заяви [PERSON] про скоєний в.о. голови Київської районної адміністрації Одеської області злочину, посадові особи Національної поліції ігнорують вимоги Кримінального процесуального кодексу України : не проводять процесуальні дії, не приймають процесуальні рішення по заявленим клопотанням, що відображено у чисельних ухвалах слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси, якими були встановлені зазначені порушення та зобов'язані посадови особи виконувати обов'язки, покладені на них КПК України. Даною бездіяльністю посадових осіб Київського відділення поліції м. Одеси позивачу, як потерпілої по вищезазначеному кримінальному провадженню, завдано моральної шкоди, яка розрахована з урахуванням ступеню бездіяльності на протязі 14 місяців та глибини душевних страждань і нервових стресів, у розмірі 10000 гривень. Від Головного управління Національної поліції в Одеській області надано заперечення проти позову, в якому, представником відповідача Анатолієм Васильовичем Левенцем, зазначено про незгоду із позовними вимогами у зв'язку із недоведеністю протиправності дій органу досудового розслідування, наявності шкоди та причинного зв'язку між ними, а також вини відповідача. Представник головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області Володимир Олександрович Павлов надав письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову, наполягаючи на тому, що Державна казначейська служба України є не лише суб'єктом владних повноважень, а є суб'єктом господарювання, яке в жодних правовідносинах з позивачем не перебувало, не порушувало його прав та інтересів, а тому стягнення з єдиного казначейського рахунку моральної шкоди призведе до збитків саме Державної казначейської служби України. Крім того, представник відповідача, у запереченнях зазначає про відсутність доказів наявності моральної шкоди, відсутності її розрахунку та не доведеністю наявності причинно-наслідкового зв'язку між моральними стражданнями позивача та діями органів державної влади. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статей 23, 1167 ЦК України, відповідно до яких особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених законом. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу), зокрема, незалежно від вини цієї особи. Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України 25.05. 2016 року у постанові по справі 6-440цс16. У судовому засіданні було встановлено, що 12.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.01.2016 року, під № 12016160480000122 внесена заява [PERSON] про видачу у 2013 році завідомо неправдивого документу, а саме розпорядження Київської районної адміністрації м. Одеси « Про поділ об'єкта нерухомого майна по вул. Новгородської, 26-г м. Одеси», за ч.1 ст. 366 КК України. В ухвалі слідчого судді від 05.01.2016 року зазначено, що заява [PERSON] від 29.12.2015 року незаконно не була внесена до ЄРДР та посадови особи Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області зобов'язані внести відповідні відомости до реєстру досудових розслідувань та всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку, підтвердити або спростувати факт кримінального правопорушення та забезпечити прийняття законних обґрунтованих процесуальних рішень ( а/с 3). Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2016 року було встановлено невиконання вимог ст..220 КПК України, щодо розгляду слідчим клопотань потерпілої, та зобов'язано уповноваженого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі розглянути клопотання потерпілої від 24.05.2016 року про проведення слідчих дій з винесенням вмотивованої постанови у випадку повної або часткової відмови в задоволенні клопотання ( а/с 4). Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2017 року було визнане незаконними дії відповідної посадової особи СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеський області, щодо не розгляду клопотання [PERSON] від 30.01.2017 року щодо виконання слідчих дій та зобов'язаний слідчій СВ Київського ВП в м. Одесі розглянути зазначене клопотання. Також до суду представником позивача подано декілька інших скарг на бездіяльність посадових осіб (слідчих) по кримінальному провадженню № 12016160480000122. Завданнями кримінального провадження, у відповідності до ч.1 ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Частиною першою статті 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об'єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Таким чином з 29.12.2015 року права [PERSON], яка є потерпілої по кримінальному провадженню №12016160480000122 порушуються бездіяльністю посадових осіб Київського відділення поліції у м. Одеси Головного управління Національної поліції в Одеській області, яки спочатку незаконно не внесли до ЄРДР заяву про скоєний відносно неї злочин, а потім не виконують обов'язків стосовно забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення з дотриманням прав та законних інтересів потерпілої. На протязі тривалого часу ( більш ніж чотирнадцять місяців ) по кримінальному провадженню не вирішене питання про повідомлення про підозру осіб, яки зазначені в заяві [PERSON] від 29.12.2015 року або не закрите провадження, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення чи відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. У кримінальному процесуальному кодексі України не встановлені чіткі строки досудового розслідування у випадках, коли у справі відсутній підозрюваний, обвинувачений, однак на думку суду, в даному конкретному випадку, саме бездіяльність слідчих привела до порушення прав потерпілої, яка має обґрунтовані сподівання на швидкого, повного та неупереджене розслідування з дотриманням належних правових процедур. З боку представника відповідача - Головного управління національної поліції в Одеської області не надано жодного доказу на спростування порушення прав [PERSON] як потерпілої по кримінальному провадженню №12016160480000122. Наявність встановленого порушення прав [PERSON], на думку суду, є підставою для визначення наявності у позивача права на відшкодування моральної шкоди. Оскільки судом встановлено, що підставою для відшкодування шкоди є протиправна бездіяльність посадових осіб ( слідчіх ) Київського ВП м. Одеси ГУНП в Одеської області по невиконанню покладених на них вимогами КПК України службових обов'язків то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, незалежно від її вини. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, у вигляді стягнення з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України. Даний порядок також зазначений Верховним Судом України 25.05. 2016 року у постанові по справі 6-440цс16. Стосовно розміру моральної шкоди, заподіяної [PERSON], то суд, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України приймаючи до уваги характер правопорушення, його тривалість а також з вимог розумності і справедливості, визначає розмір моральної шкоди у 1000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial