Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про переміщення вигрібної ями сусідів від хати позивача на відстань передбачену санітарними нормами та дотримання ними меж земельних ділянок. Позов мотивований тим, що восени 2012 року сусіди позивача по земельній ділянці вирили вигрібну яму перед лівою половиною його воріт на відстані 3 м, та від його хати близько 11 м, замість 20 м, що передбачено Державними будівельними нормами. Вигрібна яма перебуває в аварійному стані на протязі 5 років, виконана з грубими порушеннями щодо вимог до такого роду інженерних споруд, просто в землі та без застосування водотривкого матеріалу, без решітки та без щільно прилягаючої кришки. Краї ями розмиваються стоками з туалету, кухні та ванни сусідів. Внаслідок чого понахилялися дерева і це перешкоджає вільному проїзду транспорту до двору позивача. На багаторазові звернення позивача, відповідачі спочатку реагували обіцянками поставити бетонні кільця, а потім заявили, що територія перед його ворітьми знаходиться у їхній власності та звернулися до [PERSON] сільської ради, щодо узаконення їхньої вимоги. Окрім того відповідачі самовільно зайняли громадські землі у своє користування та вийшли за межі площі земель, наданих їм у користування. Позивач зсушений був витрачати час та кошти на складання відповідних заяв та приїзджати на засідання сесій сільської ради, просить компенсувати понесені ним витрати з відповідачів. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, уточнив позовну вимогу щодо користування відповідачами землями загальногромадського користування, вказавши, що просить суд зобов?язати відповідачів прибрати з землі сільської ради, а саме клинка, який розташований поряд їх будинку, щебень, інші будівельні матеріали та пересадити насадження дерев сливи та яблуні в інше місце, оскільки вони заважають проходу. Відповідач [PERSON], яка одночасно представляла і відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що дійсно у зв?язку з будівництвом тимчасово розмістили біля двору будівельні матеріали, а також були посаджені дерева, проте пересаджувати їх вони не бажають, вважають, що так краще для природи. Щодо вигрібної ями, то вона знаходиться близько 15 метрів від будинку позивача, щільно накрита шифером, а тому не заважає позивачу, всі претензії з його буку відповідачі розцінюють як так, що ґрунтуються на особистих неприязних відносинах з сусідом. Власником будинку є відповідач [PERSON], тому позовна вимога щодо вигрібної ями до неї є безпідставною. Третя особа в судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до наданої суду копії акта на право власності на земельну ділянку позивач по справі на підставі договору купівлі - продажу від 23.11.2010 року став власником земельної ділянки, яка межує з землею відповідача [PERSON] Рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Драбівського району Черкаської області від 13.07.2017 року № 4 було встановлено, що гр. [PERSON], яка є дочкою [PERSON], за три метри від воріт сім?ї [PERSON] викопала вигрібну яму, яка знаходиться на відстані 11 метрів від будинку [PERSON] . П.2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 17.03.2011 року № 145 передбачено, що вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Даний документ зареєстрований в Міністерстві юстиції України, а тому є нормативним актом обовязковим для виконання. З пояснень сторін вбачається, що спірна вигрібна яма розташована з порушенням вищевказаних норм, тобто ближче ніж за 20 метрів до будинку позивача. Відтак, суд вважає вимогу позивача щодо переміщення вигрібної ями обґрунтованою і такою що підлягає задоволенню. Проте належним відповідачем по даній вимозі суд вважає лише відповідача [PERSON] Так, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно власником будинку по вул. Жовтнева, 3, с. Демки Драбівського району Черкаської області є [PERSON]М Ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України передбачено, що саме власнику належить право володіння, розпорядження та користування своїм майном. Тому саме власника необхідно зобов?язати вжити дії переміщення вигрібної ями на відстань не менше ніж 20 метрів від будинку позивача. До відповідача [PERSON] в даній вимозі потрібно відмовити. Також, суд вважає, що оскільки земельна ділянка, по якій у позивача є труднощі проходу, належить не відповідачам, а сільській раді, тому відповідачі не несуть відповідальність перед позивачем, і в позові в цій частині необхідно відмовити. Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1,2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров?я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім'ї\~чи близьких\~родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв'язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як пояснив суду позивач усно та в позовній заяві, моральна шкода була спричинена позивачу тим, що він з метою відновлення свого порушеного права вимушений був витрачати багато часу для звернення у відповідні інстанції, витрачати кошти на проїзд, папір, пошту, терпіти знущання сусідів, які на нього кричали, провокували на конфлікт, ображали. Проте, суду належних та допустимих доказів знущання та приниження з боку сусідів позивача надано не було. Сам по собі факт звернення до органів влади з зверненнями також не може бути підтвердженням нанесення позивачу моральної шкоди. Витрачання коштів свідчить про матеріальні затрати, відшкодування яких як не підтверджено, а також вимога про їх відшкодування не була заявлена. Тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є недоведеними, і підстав для їх задоволення не має. Судові витрати слід розподілити пропорційно до задоволених вимог, з урахуванням недоплаченої суми судового збору позивачем при подачі позову.

Outcome: partial