Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

До суду 07.10.2020 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - Товарна біржа «Центральна Одеська біржа», про визнання дійсним договору купівлі-продажу, за яким позивачка просила: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №4118 від 23.01.1998 року, а саме, квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності діяв [PERSON] , як продавця, та [PERSON] , як покупця, на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» 23.01.1998 року, зареєстрований у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за №400-стр.139-кн.36 пр., запис про право власності вчинено 26.01.1998 року. В обґрунтування позову зазначила, що 23.01.1998 року [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] , як продавець, та позивач [PERSON] , як покупець, уклали на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» договір №4118 купівлі-продажу нерухомого майна, придбавши у відповідачки квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, житловою площею 12,8 кв.м, загальною площею 21,3 кв.м. Зазначена квартира належала відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого УЖКГ виконкому Одеської міської Ради 21.10.1997 року, зареєстрованого МБТІ м.Одеси реєстр. книга №36 пр. під р.№400 стор.139. Позивачка посилалася на те, що сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору. Зазначений договір був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 26.01.1998 року та вчинено запис у реєстрі за №400 стр.139 кн.36 пр. На теперішній час позивачка має намір розпорядитися своїм майном, у зв`язку з чим звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріусом їй було відмовлено з тих підстав, що зазначений договір не був посвідчений нотаріусом. У зв`язку з тим, що вона не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, позивачка змушена була звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 15.10.2020 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на 09.11.2020 року. До суду 21.10.2020 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. У судове засідання призначене на 09.11.2020 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 10.12.2020 року. У зв`язку з перебування судді Домусчі Л.В. у відпустці, розгляд справи призначений на 10.12.2020 року відкладено на 18.01.2021 року. 11.12.2020 року представник [PERSON] - [PERSON] надав суду заяву, якою просив долучити до матеріалів справи інформаційну довідку №236169862 від 09.12.2020 року та копію довідки КП «БТІ» ОМР за №4859-10/333-109 від 10.11.2020 року. У судове засідання призначене на 18.01.2021 року [PERSON] не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяв щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не надано. Крім того, відповідачка [PERSON] у судове засідання призначене на 18.01.2021 року була викликана через оголошення у пресі. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 25.01.2021 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що 23.01.1998 року позивачка [PERSON] уклала на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» договір №4118 купівлі-продажу нерухомого майна, придбавши у відповідачки [PERSON] , від імені якої, на підставі довіреності, засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кучерук С.М. 21.01.1998 року, діяв [PERSON] , квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, житловою площею 12,8 кв.м, загальною площею 21,3 кв.м. З договору вбачається, що зазначена квартира належала відповідачці на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого УЖКГ виконкому Одеської міської Ради 21.10.1997 року, зареєстрованого МБТІ м.Одеси реєстр. книга №36 пр. під р.№400 стор.139 (а.с.6-7). Зазначений договір був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» за №400-стр.139-кн.36 пр., запис про право власності вчинено 26.01.1998 року (а.с.7зв.). З технічного паспорту від 28.11.1997 року на квартиру вбачається, що остання складається з однієї кімнати, загальна площа квартири 21,3 кв.м, житловою - 12,8 кв.м (а.с.8-9). З відповіді КП «БТІ`Одеської міської ради від 10.11.2020 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за « [PERSON] » (ПІБ російською мовою згідно запису у реєстраційній книзі) на підставі договору №4118 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Товарною Біржею Центральна Одеська Біржа 23.01.1998 року. Дата реєстрації 26.01.1998 року (запис в реєстровій книзі 36 пр. - стор.139 - р.№400) (а.с.28). На теперішній час позивачка має намір розпорядитися своїм майном, у зв`язку з чим звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріусом їй було відмовлено з тих підстав, що зазначений договір не був посвідчений нотаріусом. Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, договір №4118 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , загальною площею 21,3 кв.м, укладений 23.01.1998 року на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» між [PERSON] , від імені якої, на підставі довіреності, засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кучерук С.М. 21.01.1998 року, діяв [PERSON] , та [PERSON] , підлягає визнанню дійсним. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст.15, 16 ЦК України та ст.ст.1, 4, 5 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Суд вважає, що позивач позбавлений з урахуванням викладених причин розпорядитися належним їй майном, таким чином цей спір підлягає розгляду судом, а за результатами такого розгляду встановлено, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved