Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано який зареєстровано 02 серпня 2006 року, актовий запис № 252 від 02 серпня 2006 року складений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Донецької області. У позовній заяві вказано, що подружжя від шлюбу дітей не має. Спільне проживання припинили з 2016 року в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, сварками та постійним зловживанням відповідачем алкоголем. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, спір про поділ спільного майна відсутній. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишити за нею прізвище «Павленко». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 01.12.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 02 серпня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Донецької області, актовий запис № 252 від 02 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-НО № 055309, дошлюбне прізвище дружини «Гошкіна». Судом не встановленні відомості про наявність у подружжя дітей. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум ВСУ в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Сторонам надавався строк на примирення тривалістю в три місяці, у зв`язку з чим ухвалою суду від 18 липня 2017 року провадження по справі було зупинено. Однак, в наданий судом строк сторони примирення не дійшли. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї суперечить інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved