Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла [PERSON] про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2016р. Позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-501/015/2006 від 15.02.2006 року в розмірі 718 980,14 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» (судовий збір у розмірі 10 784,70 грн. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2020р. позов [PERSON] до акціонерного товариства «ОТП Банк», про визнання договорів недійсними задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № ML-501/015/2006, укладений 15.02.2006 р. між [PERSON] та акціонерним комерційним банком «Райффайзен банк Україна». Визнано недійсним іпотечний договір № PML - 501/015/2006, укладений 15.02.2006 р. між [PERSON] та акціонерним комерційним банком «Райффайзен банк Україна». Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2020 року встановлено істотні обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявниці на час розгляду справи № 523/18697/15-ц, а саме - недійсність кредитного та іпотечного договорів, на підставі яких з заявниці стягнуті суму заборгованості по кредитам. Вказані обставини є нововиявленими, оскільки їм не надавалася оцінка судом під час розгляду справи № 523/18697/15-ц, і сторонам про них відомо не було. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Від представника позивачки [PERSON] - адвоката Верхоли І.О. надійшла заява в якій просить заяву задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що заява є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено про те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2016р. Позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-501/015/2006 від 15.02.2006 року в розмірі 718 980,14 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» (судовий збір у розмірі 10 784,70 грн.(а.с.63-65,т.1). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року Апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року залишено без змін (а.с.125,126-129,т1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.08.2017р. касаційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] - задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року у частині залишення без змін рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року щодо розподілу судових витрат скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.163-165). Постановою Апеляційного суду Одеської області від 24.01.2018р. апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року в частині стягнення з [PERSON] судових витрат у розмірі 10784,70 грн. скасовано, в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні цих вимог позову ПАТ «ОТП Банк» відмовлено (а.с.176-177,т.1). В матеріалах цивільної справи № 523/1381/19 міститься висновок судо-психіатричних експертів №3 від 08.01.2020р. вбачається про те, що за результатами проведеного амбулаторного судово-психіатричного дослідження комісія судових експертів-психіатрів дійшла висновків: [PERSON] , [INFO] , в період часу який відноситься до укладання і підписання кредити договору № МL-501/015/2006 та іпотечного договору № РМL - 501/015/2006 з АКБ «Райффай банк Україна» від 15.02.2006 року, страждала на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Деменції, внаслідок епілепсії (концетричне недоумство)», «Епілепсії з рідкими розгорнутими, судомними нападами» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F02.803, G40 Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду, в зв`язку з чим була абсолютно нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.77-81). Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2020р. позов [PERSON] до акціонерного товариства «ОТП Банк», про визнання договорів недійсними задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № ML-501/015/2006, укладений 15.02.2006 р. між [PERSON] та акціонерним комерційним банком «Райффайзен банк Україна». Визнано недійсним іпотечний договір № PML - 501/015/2006, укладений 15.02.2006 р. між [PERSON] та акціонерним комерційним банком«Райффайзен банк Україна» (а.с.2-3,т.2). Рішення набрало законної сили 08.10.2020р. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи положення ст. 216 ЦК України, а саме визнано кредитний договір № ML-501/015/2006, укладений 15.02.2006 р. між [PERSON] та акціонерним комерційним банком «Райффайзен банк Україна» - недійсним, заборгованості за [PERSON] перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-501/015/2006 від 15.02.2006 року в розмірі 718 980,14 грн. немає. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами; підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року №4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно з п. 4 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Згідно з вимогами ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. Частиною 4 п. 1 ст. 429 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. В свою чергу, згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При таких обставинах, суд вважає про те, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved