Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 18 жовтня 1997 року, актовий запис № 461 від 18 жовтня 1997 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області. В обґрунтування позову зазначила, що подружжя від шлюбу має дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне проживання припинили два роки тому через погіршення стосунків. З того часу позивач мешкає окремо в іншому місті, спільного господарства з відповідачем не веде. Вважає, що сім'ю зберегти неможливо, тому строк на примирення просила не надавати. Спору про поділ спільного майна та місце проживання дітей не має. На підставі наведеного просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, строк на примирення просила не надавати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON] та залишити за нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 4, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 18.09.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов до наступних висновків. Так судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 18 жовтня 1997 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Костянтинівки Донецької області, актовий запис № 461 від 18 жовтня 1997 року, дошлюбне прізвище дружини «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 18 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області, копія якого долучена до матеріалів справи. Від спільного проживання подружжя має двох дітей - неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції у Донецькій області, та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 11 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість пред'явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сім'ю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім'ї суперечить інтересам дружини [PERSON], що має істотне значення. При подачі позову до суду позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи волю позивача, суд вважає за можливе віднести судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, на його рахунок.

Outcome: approved