Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 29.08.2016 року звернулась [PERSON]В із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Та, відповідно до позовних вимог, [PERSON]В просила суд - стягнути з [PERSON] загальну суму грошових коштів у розмірі - 9\~133\~589,69 (девять мільйонів сто тридцять три тисяч пятсот вісімдесят девять) грн. 69 копійок. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до договору позики грошей від 14.09.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №12170, [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 30\~000 (тридцять тисяч) доларів США, які зобовязалась повернути до 01 вересня 2013 року. Повернення повинно було бути вчинено у місті [PERSON] в приміщенні Другої одеської державної нотаріальної контори у національній валюті України (гривні) у розмірі, що буде еквівалентно сумі 30\~000 доларів США (тридцять тисяч дол. США) за ринковим курсом продажу долара США, що буде встановлено на день повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначено позивачем та не заперечувалось у судовому засіданні представником відповідача, зобовязання не виконано. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується договором позики грошей від 14.09.2012 року, копія якої наявна в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до розрахунку наданого позивачем, сума заборгованості відповідача за договором позики від 29.08.2016 року становить 9\~133\~589,69 (девять мільйонів сто тридцять три тисяч пятсот вісімдесят девять) грн. 69 копійок. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

Outcome: approved