Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що вона є рідною сестрою [PERSON] (російською мовою - [PERSON] ), який народився [INFO] . [INFO] її брат помер, почавши з`ясовувати ситуацію, щодо подачі заяви про прийняття спадщини виявилося, що подати таку заяву вона не має можливості, так як не збереглися документи, щодо її народження і народження її брата для підтвердження факту родинних відносин. Так відповідно до відповіді від 15.07.2020 року № 1731/3856/05.3-06-73 відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненькій області повідомив, що не має можливості повторно видати їй свідоцтво про народження так як відсутній актовий запис про її народження. Аналогічною відповіддю від 15.07.2020 № 1338/3994/05.3-06-79 відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненькій області повідомив, що не має можливості повторно видати свідоцтво про народження [PERSON] так як відсутній актовий запис про його народження. Встановлення факту родинних відносин заявниці із [PERSON] безпосередньо породжує юридичні наслідки, необхідні для оформлення права на спадщину. Згідно п. 4.2. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Отже, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом заявник може виключно на підставі рішення суду, яким буде підтверджено факт родинних відносин. Заявник надала до суду заяву, у якій просила заяву про встановлення факту родинних відносин задовольнити та розгляд справи проводити без її участі. Від зацікавленої особи до суду надійшла заява з проханням задовольнити заяву та розгляд справи проводити без її участі. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . [PERSON] (російською мовою - [PERSON] ) з яким заявниця просить встановити факт родинних відносин народився [INFO] та [INFO] помер. Відповідно до відповіді від 15.07.2020 року № 1731/3856/05.3-06-73 відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненькій області повідомив заявницю, що не має можливості повторно видати їй свідоцтво про народження так як відсутній актовий запис про її народження. Аналогічною відповіддю від 15.07.2020 № 1338/3994/05.3-06-79 відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненькій області повідомив, що не має можливості повторно видати свідоцтво про народження [PERSON] так як відсутній актовий запис про його народження. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Згідно п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до пункту 18 цієї Постанови, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно з частиною першою статті 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За приписами пункту 1 частини першої статті 315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до статті 6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950, ратифікована в Україні Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Так судом встановлено, що факт родинних відносин підтверджується спільними фотокартками на яких зображена заявник та [PERSON] , також численними листами та листівками в яких [PERSON] чітко вказує, що надсилає їх [PERSON] та прямо вказує, що вона його сестра. Також в письмових свідченнях свідок [PERSON] вказала, що знає і заявницю, і [PERSON] з дитинства, так як з одного краю і товаришували також з дитинства. Після армії [PERSON] залишився на території Росії, але часто приїздив та зустрічався з родичами, у тому числі і з сестрою. Підтверджує факт того, що заявниця і [PERSON] є рідною сестрою і братом. Свідок [PERSON] в письмових свідченнях вказала, що є сусідкою заявниці і їй відомо, що померлий багато разів приїздив до заявниці з Росії. Підтверджує факт того, що заявниця і [PERSON] є рідною сестрою і братом. Заінтересована особа [PERSON] вказала, що є рідною племінницею померлого і підтверджує факт того, що заявниця і [PERSON] є рідною сестрою і братом. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обґрунтованість заяви [PERSON] ,, суд приходить до висновку, що наведені вимоги заявника є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved