Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ КБ «Надра», у якій просить з урахуванням уточнень стягнути з відповідача на її користь кошти за договорами строкового банківського вкладу, а саме: -за договором №333396 від 11.03.2008р. 2007 грн. депозиту, 260,30 грн. відсотків, 216,73 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, 149,37грн. інфляційних втрат; -за договором №579974 від 21.08.2008р. 16,85 євро відсотків, 4,96 євро 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання; -за договором №438750 від 27.05.2008р. 1978,79 євро відсотків, 561,48 євро 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Позов обґрунтовується тим, що між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» були укладені договори строкового банківського вкладу: 1) №333396 від 11.03.2008 року, згідно із яким, відповідач (що є правонаступником ВАТ КБ «Надра») прийняв від позивача суму вкладу в розмірі 1000 грн.\~ на строк 12 місяців; 2) №579974 від 21.08.2008 року, за умовами якого відповідач прийняв вклад позивача в сумі 6460 євро на строк 5 місяців; 3) №438750 від 27.05.2008року, згідно з яким, відповідач прийняв кошти позивача в сумі 47000 євро як вклад на строк 12 місяців. Після спливу строків кожного із депозитів\~ (відповідно 13.03.2009р., 21.01.2009р., 21.05.2009р.)\~ позивач зверталася до відповідача із\~ вимогою про повернення депозитів, однак ПАТ «КБ «Надра»\~ коштів не повернув, мотивуючи це відсутністю коштів. Зазначає, що відповідач неправомірно користувався її коштами після спливу строків депозитів. Наводить розрахунки по кожному із договорів банківських вкладів. Від відповідача ПАТ КБ «Надра» надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю за його необґрунтованістю. Відзив мотивує тим, що з 06.02.2015 року в ПАТ КБ «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 05.06.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра». Вказує, що з 06.02.2015 року, банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому стягнення з нього коштів не передбачено чинним законодавством. На підставі цього стверджує, що належним відповідачем у цьому спорі повинен бути Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Також вказує на те, що виплата депозитів та нарахування відсотків за депозитними вкладами здійснювалась на підставі укладених договорів та у відповідності до чинного законодавства. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів надійшли письмові пояснення, у яких просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] повністю у зв`язку з безпідставністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що у банку запроваджено процедуру ліквідації, а тому у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Отже, така обставина унеможливлює стягнення коштів з банку. Позивач [PERSON] в судове засідання викликалась шляхом надіслання повістки рекомендованим листом з повідомленням. Рекомендований лист з повідомленням № 3440303586858 повернувся до суду з відміткою за відсутністю адресата. Відповідно до п. 3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Оскільки повістка направлялась позивачу [PERSON] за адресою вказаною нею у позовній заяві і до суду повернувся лист з відміткою у поштовому повідомленні про відсутність адресата за вказаною адресою, суд на підставі п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, доходить висновку про те, що позивач [PERSON] повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи. Ця ж обставина також підтверджується фактом направлення її представником [PERSON] до суду клопотання про відкладення судового засідання, з урахуванням вимог ч.5 ст. 130 ЦПК України, яка передбачає що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки цій особі. Позивач [PERSON] про причини неявки до суду не повідомила, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 104 т.1). Представники позивача Сенчина О.В. та Сенчина В.О. також в судове засідання не з`явились. Представник позивача Сенчина О.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 149 т.1), проте в останнє судове засідання подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Вирішуючи вказане клопотання суд бере до уваги, що неявка представника позивача в судове засідання призначене на 19.03.2020 року є повторною. Зокрема, суд відкладав судові засідання за клопотанням представника позивача [PERSON] призначені на 25.02.2020 року та 05.03.2020 року. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки. Крім того, ч.2 ст. 223 ЦПК України перебачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні лише в межах строків встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладені обставини, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання представника позивача [PERSON] . Отже, у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про відкладення розгляд справи необхідно відмовити. Відповідач ПАТ КБ «Надра», будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, явку свого представника у засідання не забезпечило, про причини не явки не повідомило, подало заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляд справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. У зв`язку з викладеним, суд на підставі ч.1, 3 ст. 223 ЦПК України ухвалив про розгляд справи за відсутності учасників справи та їх представників. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] 11.03.2008 року укладено договір №333396 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках тарифного пакету ТП Стимул,\~ відповідно до умов якого [PERSON] внесла на депозит у вказану банківську установу 10000 грн. з виплатою процентів за ставкою 14,9% річних. Строк вкладу 12 місяців. Такі обставини підтверджуються копією договору №333396 від 11.03.2008 року, доданого до позовної заяви. З копії звіту станом на 22.09.2015р. по депозиту «Мій вибір» №333396 (а.с.122 т.1) вбачається, що 10.08.2009 року ПАТ «КБ «Надра» виплачено частину депозиту в сумі 5000 грн. 10.12.2009 року відповідач перерахував залишок депозиту в розмірі 5000 грн Тому, в суді підтверджено повне повернення суми депозиту по договору №333396 від 11.03.2008р. Переказ процентів по депозиту здійснено 11.03.2009 року в сумі 1482,62 грн та 10.12.2009 року в сумі 167,14 грн на поточний рахунок.\~ Крім того, 27.05.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON] було укладено договір №438750 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках пакету послуг ПП Стимул,\~ відповідно до умов якого [PERSON] внесла вклад у вказану банківську установу в сумі 47000 євро з виплатою процентів за ставкою 11,2 % річних. Строк вкладу 12 місяців. Такі обставини підтверджуються копією договору № 438750 від 27.05.2008 року, доданого до позовної заяви. За змістом копії звіту на 22.09.2015р. по депозиту «Мій вибір» № [NUMBER] (а.с. 123 т.1) вбачається, що ПАТ «КБ «Надра» виплачував депозит частинами: 27.05.2009 року 29452, 59 євро, 10.11.2009 року 3505 євро, 10.03.2010 року 3509,48 євро, 12.07.2010 року 3509,48 євро, 10.11.2010 року 3509,48 євро, 10.03.2011 року 3513,97 євро. Переказ процентів по депозиту здійснювався періодично на загальну суму 5531,01 євро, починаючи проведення першого платежу 29.05.2008 року та завершуючи останнім 10.03.2011 року Далі, 21.08.2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та [PERSON] укладено договір №579974 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках пакету послуг ПП Стимул,\~ відповідно до умов якого [PERSON] внесла на депозит у вказану банківську установу 6460 євро з виплатою процентів за ставкою 10,2% річних. Строк дії вкладу 5 місяців. Такі обставини підтверджуються копією договору № 579974 від 21.08.2008 року, доданого до позовної заяви. Відповідно до копії звіту по депозиту «Мій вибір» №438750 (зворот а.с.122 т.1), станом на 22.09.2015 року, що ПАТ «КБ «Надра» 30.01.2009р. переказав суму вкладу в розмірі 6460 євро на поточний рахунок, а 21.01.2009р. переказав\~ проценти по депозиту на поточний рахунок\~ сумі 273,75 євро і 29.01.2009 року 0,14 євро. Постановою Правління Національного банку України від 5 лютого 2015 року від № 83 «Про віднесення ПАТ КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 5 лютого 2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра», відповідно до якого з 6 лютого 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Копією рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05.06.2015 року, яке винесене на підставі постанови правління НБУ № 356 від 04.06.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра»» підтверджується, що з 05.06.2015 року розпочата процедура ліквідації ПАТ КБ «Надра». За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Положеннями статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Разом з тим, частина перша статті 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі. Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини. У пункті 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. У пункті 1 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Згідно з частиною п`ятою статі 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. На момент звернення позивача [PERSON] до суду з позовом 13 липня 2015 року, вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочату процедуру ліквідацію ПАТ КБ «Надра», що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 08 лютого 2018 року у справі № 308/3282/15. На підставі викладеного суд доходить висновку, що ПАТ КБ «Надра» як банк, який перебуває у стадії ліквідації, не є належним відповідачем у спорі про стягнення коштів за депозитними вкладами та відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а тому у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed