Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач із вищезазначеним позовом, згідно якого просив, вселити його у належну йому ? частину будинку, а також зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні власністю. Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1992 року [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Також позивачу було видано свідоцтво про право власності № 800311 від 28 березня 2008 року на вказаний будинок. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. 9-А. з 1992 року та на теперішній час позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном, в звязку з протиправними діями [PERSON] У судовому засіданні, представник позивача підтримав подану позовну заяву. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що оскільки квартира не поділена в натурі, незрозуміло до якої саме частини квартири може відбутись вселення. Крім того, зазначила, що позивач є інвалідом, соціально небезпечною людиною, у звязку з чим, просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1992 року [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору, що наявний в матеріалах справи. У 1994 році між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що вказано у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис 21 жовтня 1994 року за № 823, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11.08.2015 року. З копії свідоцтва про право власності № 800311 від 28 березня 2008 року вбачається, що [PERSON] належить на праві власності будинок за адресою м. Одеса, пров. Обсерваторний. 9-А. Крім того з довідки виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за спірною адресою з 1992 року. З цієї ж довідки, судом встановлено, що відповідача зареєстровано з 22 листопада 1995 року за вказаною адресою. На підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року по справі № 22ц/785/85/20І5, було визнано обєктом спільної сумісної власності позивача та відповідача будинок за адресою провулок Обсерваторний, будинок № 9-А., за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач змінила ключі від вхідних дверей будинку, в результаті чого позивач не має можливості користуватися своїм майном. Вчинення перешкод з боку відповідача підтверджується зокрема витягом з кримінального провадження, згідно якого вбачається, що [PERSON], спільно з невстановленими особами проникла до вказаного одиноку по провулку Обсерваторному в м. Одесі, листом Приморського відділу поліції в місті Одесі від 20.09.2016 року № 36/п-293. Крім того, у судовому засіданні відповідач не заперечувала проти факту неможливості спільного проживання, заперечувала проти вселення позивача, що свідчить про обґрунтованість позовної заяви. Посилання відповідача на те, що відповідачу на праві власності належить інше нерухоме майно не може бути підставою для перешкоджанні у користування належним позивачу майном. Крім того, посилання відповідача на те, що квартира не є поділена в натурі, а відтак вказане вселення призведе до порушення прав відповідача, також не кореспондує з чинним законодавством, оскільки як позивач, так й відповідач є співвласниками в рівних частках спірного будинку та мають рівні права щодо користування, володіння та розпорядження належним майном. Разом з тим, сторони можуть звернутись до суду із позовом про виділ належної їм частки в натурі, при цьому не реалізація вказаного права, не може бути підставою для обмеження у користуванні власністю позивача. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що обраний позивачем засіб захисту порушеного права є ефективним, адекватним та таким, що відновить порушене права у належний спосіб.

Outcome: approved