Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності [PERSON], [INFO], заповіту, номер у спадковому реєстрі 54877571, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2372, згідно якого [PERSON] заповів заявнику належну йому ? частку права власності на квартиру [ADDRESS]. Даний факт заявнику необхідно для реалізації своїх спадкових прав. У підтвердження своїх вимог заявник посилається на те, що 09.12.2014 року помер батько заявника [PERSON] За життя він склав заповіт, яким заповів заявнику належну йому ? частину квартири [ADDRESS]. Однак, при звернені до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини виявилась розбіжність у написані прізвища, а саме в заповіті вказано «Лебєдєв», а у паспорті «Лебедєв». На підставі цього йому було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, а тому він не може реалізувати свої спадкові права та змушений звернутися до суду. Заявник приймав участь у судовому засіданні, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні участі не приймав, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються із прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 09.12.2014 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-СР №249235), який приходився батьком заявника. За життя, а саме 13.08.2013 року, ним було складено заповіт, згідно якого він заповів належну йому ? частку права власності на квартиру [ADDRESS]. Після відкриття спадщини, у встановлений законом строк, заявник звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, 15.05.2018 року отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії у звязку з розбіжністю у написані прізвища, а саме в заповіті вказано «Лебєдєв», а у паспорті «Лебедєв». Цей факт підтверджується копією спадкової справи заведеної після смерті [PERSON], яка була досліджена у судовому засіданні. Факт належності саме заявнику вказаного заповіту підтверджується свідоцтвом про народження, в якому його прізвище та прізвище його батька співпадають, також копією паспорта заявника, свідоцтвом про смерть батька. З наданих заявником доказів вбачається, що при складані заповіту була допущена помилка у написані прізвища. Також, в Постанові Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п. 12 указано, що при розгляді справи про встановлення, відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК України, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Зазначений недолік не дає заявнику у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушує його інтереси, що в решті решт змусило його звернутися з відповідною заявою до суду з метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, а тому суд приходить до висновку, що усі наведені докази у їх сукупності свідчать про належність правовстановлюючих документів саме [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved