Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

До Савранського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про повернення та стягнення авансового платежу та стягнення моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою придбання будинку позивач знайшов продавця, а саме [PERSON], яка запропонувала купити в неї будинок під [ADDRESS]. Даний будинок вона відповідачка отримала в спадок від своїх батьків. На підтвердження наміру укласти в майбутньому договір купівлі-продажу будинку, позивач 19.04.2011р. передав [PERSON] аванс - кошти в сумі 40000грн. та відповідачка надала позивачу розписку про отримання даних коштів. Позивач зазначає, що відповідно до домовленостей, [PERSON] зобов'язалась передати йому у власність будинок та укласти нотаріально договір купівлі-продажу не пізніше ніж через рік, тобто до травня 2012р., оскільки як пояснила [PERSON] відповідачка, їй необхідно було отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину - на будинок, який вона отримала як спадок, а позивач в свою чергу зобов'язувався сплатити повну вартість будинку при укладенні договору купівлі-продажу. [PERSON] надала позивачеві для проживання зазначений будинок, де він і проживає зі своєю сім'єю, зробив ремонт. [PERSON] вказує, що з часу, а саме травня 2012р., тобто терміну до якого відповідачка зобов'язувалася надати правовстановлюючі документи на будинок та оформити нотаріально договір купівлі-продажу, минуло півтора року. за словами позивача, [PERSON] отримані кошти не бажає повертати і зволікає з оформленням нотаріально договору купівлі-продажу будинку. Позивач немає наміру більше очікувати та вимагає повернути сплачений ним авансовий платіж за купівлю житлового будинку. Крім всього іншого, [PERSON] просить суд стягнути на його користь з відповідачки моральну шкоду. Позивач та його представник 26.03.2014р. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та вказали, що відповідачка не виконує свої зобов'язання, які вона дала щодо оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS], а саме порушила строки, які були обумовлені при написанні нею розписки про отримання авансового платежу. Крім того позивач вказав, що дії [PERSON] завдали йому моральної шкоди. Відповідачка - [PERSON], в судовому засіданні заперечила проти задоволення позо- вних вимог та вказала на те, що згідно домовленості між сторонами нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу має відбутися після оформлення нею правовстановлюючих документів на будинок. На що була двохстороння згода і позивач сплатив їй аванс. На даний час позивачка отримала свідоцтво про право власності на будинок, але для посвідчення договору купівлі-продажу не вистачає кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташована нерухомість, що є істотною умовою таких договорів. А тому вважає вимоги позивача безпідставними оскільки нею не порушено зобов'язання за попереднім договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивача, його представника, відповідачки, викладені ними в судовому засіданні, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Ст. 377 ЦК України встановлено, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 546 ЦК України встановлює, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою, завдатком. Частина 2 вказаної статті передбачає, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язую- ться протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Судом встановлено, що відповідачка 19.04.2011р. отримала аванс за продаж будинку по [ADDRESS] (а. с. 5). Розписка, яка була написана відповідачкою при отриманні авансу на думку позивача є попереднім договором купівлі-продажу житлового будинку, що передбачено ст. 635 ЦК України. Як умова даного договору, було сплата [PERSON] авансового платежу [PERSON], що в свою чергу породжувало зобов'язання відповідачки нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. Виходячи зі змісту попереднього договору укладеного між сторонами вбачається, що відповідачка доотримає останню суму вартості будинку після нотаріального укладання договору купівлі-продажу, та зобов'язується укласти такий договір після виготовлення правовстановлюючих документів на будинок. Підтвердженням виконання зобов'язань [PERSON] є реєстрація прав власності на будинок та отримання свідоцтва про право власності на нього (а. с. 33). Причиною не укладання основного договору купівлі-продажу відповідачку є тривалий час отримання кадастрового номеру на земельну ділянку, що знаходиться під житловим будинком, оскільки у відповідності до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України розмір земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки є істотними умовами договору відчуження житлового будинку. Таким чином суд дійшов висновку про те, що при укладанні сторонами попереднього договору купівлі-продажу було допущено недотримання істотних умов такого договору, а саме сторонами не указано строків виконання зобов'язань. З урахуванням зазначеного позивачем не доведено порушення строків виконання зобов'язань відповідачкою, що надає йому право вимоги повернення та стягнення з [PERSON] авансового платежу. В свою чергу відповідачка на заперечення проти вимог позивача надала суду докази того, що нею частково виконанні та виконуються в подальшому умови, які є істотними для нотаріального посвідчення договору купівлі продажу житлового будинку (а. с. 27-31; 33; 35). У відповідності до викладеного суд вважає вимоги позивача не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed