Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про визнання заповіту недійсним. Позовну заяву мотивував тим, що 17.12.2015 року його мати [PERSON] заповіла йому все майно. [INFO] мати померла. Мати була зареєстрована та проживала в будинку [ADDRESS] . Після похорон він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та дізнався, що 16.08.2016 року мати зробила інший заповіт на [PERSON] , 1959 року народження, який проживає в с [ADDRESS] Барятинске Драбівського району Черкаської області. Заповіт був написаний за місяць до смерті, що викликало сумніви у позивача у його законності. Позивач вважає даний заповіт недійсним з наступних підстав. Мати за станом здоров`я та психологічним станом не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії, що підтверджується медичними документами. На час складання заповіту їй виповнилося 79 років, в останній роки в неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки не прийняття дійсних подій. За рік до смерті вона важко виконувала повсякденні обов`язки, була відірвана від активного життя. Розлад мислення, знижений і нестійкий настрій призводили до порушення сну, емоційної напруги, нервозності, дратівливості, реакції замикання, бажання уникати контактів. Перенесені травми психіки призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін : швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакція замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість у собі. Спроби поліпшити її стан медикаментозним лікуванням позитивного результату не дали. Розтином тіла покійної виявлено наявність онкологічного захворювання, а саме рак легенів з метастазами печінки. Наслідками зазначеного захворювання у матері був важкий фізичний стан з психологічними розладами, а тому на час укладення заповіту вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив суд його задовольнити, пояснив суду, що він працює лікарем, матір він також лікував, як особу, яка проживала на території яку він обслуговує. Тяжка тривала хвороба вплинула на психічне здоров`я матері, яка не усвідомлювала значення своїх дій при складанні заповіту. Відповідач та його представник заперечували проти позову, вважають що позивачем не доведено факти викладені в позовній заяві, які спростовуються показами свідків допитаних в суді. Третя особа в судове засідання не з`явилася. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків, суд дійшов до наступного. Згідно копії свідоцтва про народження позивача його матір`ю є [PERSON] . Мати позивача померла [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть від 27.09.2016 року. За життя [PERSON] склала два заповіти, а саме на сина [PERSON] [INFO] року, та на відповідача [PERSON] [INFO] . Згідно довідки від 15.02.2017 року № 148 КЗ ДРР «Драбівський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Драбівського району Черкаської області [PERSON] знаходилась на диспансерному обліку та на лікуванні у сімейного лікаря з діагнозом: ішемічна хвороба серця, тахікардія, атеросклеротичний кардіосклероз, ХНК ІІ, хронічний обструктивний бронхіт ДН ІІ, рецидивуюча пневмонія, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, гіпертензивне серце, дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ, судинна деменція, цукровий діабет тип ІІ середнього ступеню тяжкості. Причиною смерті [PERSON] стало злоякісне новоутворення легень з метастазами в печінку, що зазначено в довідці, яка є додатком до лікарського свідоцтва про її смерть від 14.09.2016 № 675. З даних документів вбачається, що за життя [PERSON] не було встановлено вірний діагноз її хвороби. Досліджені в судовому засіданні скарги [PERSON] на самопочуття, які зафіксовані в її амбулаторній картці хворого та покази допитаних свідків, на думку суду, не є достатніми доказами, які б свідчили про те, що на час складання заповіту на ім?я відповідача, остання не усвідомлювала значення своїх дій. Остання не мала діагностованих психічних хвороб. Показання свідків, які допитані у судовому засіданні не є достатнім доказом, який би свідчив про те, що [PERSON] на момент укладення заповіту 16.08.2016 року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Так, свідок [PERSON] показала суду, що вона безпосередньо посвідчувала заповіт [PERSON] 16.08.2016 року, свідок охарактеризувала її як жінку категоричну, яка все розуміла, чітко ставила запитання і чітко відповідала, але інколи могла перебільшувати, наприклад, що стосується її страждань. На запитання чи не вчиняє вона заповіт проти своєї волі остання заперечила. З показань інших свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також не вбачається беззаперечних доказів того, що [PERSON] на час укладення заповіту не розуміла значення своїх дій. Порушення в психоемоційному стані, які спостерігалися з пояснень свідків у [PERSON] в останні місяці життя і проявлялися у періодичній втраті пам`яті, надмірній тривожності, суд розцінює як такі що були викликані її тяжким захворюванням, проте докази, що [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій ат не могла керувати ними у судовому засіданні здобуті не були. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] в будинковолодінні [PERSON] від 30.08.2016 року вбачається, що остання має складі відносини з сином, хворіє і потребує сторонньої допомоги, добровільно без примусу проживає в будинку [PERSON] , дозволяє йому користуватися своїми речами, для неї створені всі необхідні умови для проживання. Для встановлення психічного стану [PERSON] була призначена судово-психологічна експертиза, проте експерт не зміг надати відповіді на питання суду через недостатність наданих на експертизу матеріалів. Таким чином, підстав для визнання заповіту недійсним на підставі ст.225, 1257 ЦК України суд не вбачає, тому в позові необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed