Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернулась з позовом [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що позивачка є співвласницею квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 05.08.2006 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб. З 04.10.2006 року по даний час відповідач зареєстрований у квартирі позивачки. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03.07.2017 року по справі № 521/5231/17 шлюб між сторонами розірвано. З 2011 року відповідач у зазначеній квартирі не проживає, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у квартирі немає, місцезнаходження відповідача невідоме. Перешкод у користуванні житловими приміщеннями ні позивачки ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Факт не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] в період з 2011 року по 2017 рік встановлений рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03.07.2017 року. На час подання позовної заяви співвласницею квартири є також онука позивачки [PERSON] . Інші співвласники квартири померли: дочка позивачки [PERSON] [INFO] , син позивачки [PERSON] 05.11.2018 року. Свідоцтво про право на спадщину щодо майна не видавалось. Враховуючи вищевикладене, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суді Малиновського районного суду м.Одеси від 06.08.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу у підготовчому судовому засіданні на 02.09.2020 року. Також, вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 02.09.2020 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.09.2020 року. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Також, вказала, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечення до суду не подала. За змістом ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень\~ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.09.1997 року Управлінням Житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 11/20 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право спільної часткової власності було зареєстровано 23.10.1997 в «ОМБТІ та РОН». (а.с.5) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.11) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с.12) З відповіді Державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрита спадкова справа № 317/2020, заяву щодо видачі свідоцтва про право на спадщину подано [PERSON] . (а.с.36-58) Відповідно до інформації, отриманої зі Спадкового реєстру, спадкова справа до майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] не заводилась. (а.с.35) 05 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8), рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03.07.2017 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.9) З відомості № Д1-94942-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.10) З заяв сусідів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з будинку [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше п`яти років. (а.с.14-16) В судовому засіданні у якості свідка була допитана [PERSON] , яка розповіла, що у будинку [ADDRESS] проживає з 2014 року, відповідача по справі знає, останні раз бачила його десь у 2015 році, місцезнаходження [PERSON] їй невідоме. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Права відповідачів, які не є власниками спірного домоволодіння, на користування ними були похідними від прав колишніх власників цього домоволодіння, а з припиненням їх права власності припинилося і право користування житлом відповідачів. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири за адресою [ADDRESS] підлягає задоволенню.

Outcome: approved