Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, маючи малолітню дитину, самоусунувся від виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у вихованні та навчанні дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не цікавиться його здоров'ям, має заборгованість по аліментам. Тобто відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти вимог позову заперечували, мотивуючи тим, що вимоги позову є недостатньо обґрунтованими, а позбавлення батьківських прав відповідача є передчасним та буде суперечити інтересам дитини. Представник третьої особи органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 22 вересня 2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Рішенням суду від 27 липня 2015 року шлюб між ними було розірвано (а.с.4,6). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 13 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області(а.с.5). Як було встановлено судом і не заперечувалось сторонами, після розірвання шлюбних відносин між батьками, дитина залишилась проживати в сім'ї матері [PERSON] Згідно інформації ДНЗ №20 м.Чорноморська, [PERSON] відвідує дошкільний заклад, вихованням дитини займається мама [PERSON], батько дитини у дошкільному закладі жодного разу не з'явився (а.с.34). За інформацією дитячої поліклініки про стан здоров'я дитини піклується та виконує всі рекомендації і призначення лікарів тільки мати [PERSON] (а.с.35). Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON], яка, згідно розрахунку від 09.03.2017 року, становить 17936,75 грн. (а.с.33). Виконавчий комітет Чорноморської міської ради, як орган опіки і піклування, згідно висновку №1-17-281 від 30.03.2017 р., вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.30-31). Але суд критично відноситься до такого висновку, оскільки з його змісту вбачається, що жодних дій спрямованих на проведення всебічної перевірки, в частині виконання батьківських обов'язків відповідачем [PERSON] відносно малолітньої дитини, службою у справах дітей не було проведено. Згідно ст.164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.» Враховуючи, що суду не було надано доказів винної поведінки відповідача [PERSON], свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є недоведеними, передчасними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed