Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 07 грудня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», був укладений договір про надання споживчого кредиту №2001759300. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 17 620,45 грн. В свою чергу позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором та додатком №1 «графік платежів», а також виконувати інші умови договору (п.1.2.1. кредитного договору). Відповідно до п.1.4.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання, встановлені кредитним договором, не пізніше 07 грудня 2013 року. На підставі ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів (п.1.4.2. кредитного договору). Проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушує зобов'язання, викладені в п.п. 1.2.1., 1.4.2., 1.4.4. кредитного договору. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Таким чином, станом на 17 червня 2014 року у позичальника за договором про надання споживчого кредиту №2001759300 від 07 грудня 2012 року існує заборгованість перед позивачем в сумі 20 089,10 (двадцять тисяч вісімдесят дев'ять, 10) гривень, що складається з: - залишку заборгованості за кредитом у сумі 17 620,45 грн.; - суми несплачених відсотків за користування кредитом - 2 468,65 грн. В зв'язку з тим, що позичальником не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору, позивачем на підставі п. 1.5.4. кредитного договору було здійснено вимогу дострокового виконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. А саме, 21.12.2013 року позичальнику було відправлено поштою рекомендованим листом з описом вкладення вимогу №200064842 від 20.12.2013 року про погашення заборгованості за кредитним договором. Зазначена вимога підлягала виконання протягом 30 календарних днів з дня дати її одержання позичальником. Станом на дату подання цієї заяви зазначена вимога позичальником не виконана та відповідні суми позивачу не сплачені, хоча відповідно до п. 1.5.4 кредитного договору вимога дострокового виконання позичальником його зобов'язань була подана належним чином, а саме: відправлена рекомендованим листом з описом вкладення за місцезнаходженням позичальника, зазначеному в кредитному договорі. Згідно з умовами договору факторингу від 18.12.2013 року та у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2001759300 від 07 грудня 2012 року, укладеним між Банком та Відповідачем. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задоволити. Відповідач позов визнала повністю, пояснила суду, що дійсно підписувала кредитний договір, проте, кошти отримав її знайомий, пізніше вона втратила з ним зв'язок і дізналася, що він не сплачує кошти по кредиту. Копії договору у неї не залишилося, підписала договір бо через тяжке матеріальне становище їй потрібні були гроші, яких вона отримала близько 1000 грн. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 07 грудня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №2001759300, що підтверджується його копією. За умовами кредитного договору (п.1.1) банк надав позичальнику кредит в розмірі 17 620,45 грн. В свою чергу позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором та додатком №1 «графік платежів», а також виконувати інші умови договору (п.1.2.1. кредитного договору). Відповідно до п.1.4.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання, встановлені кредитним договором, не пізніше 07 грудня 2013 року. На підставі ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів (п.1.4.2. кредитного договору). Проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу від 18.12.2013 року, що підтверджується його копією. Відповідно до умов даного договору Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2001759300 від 07 грудня 2012 року, укладеним між Банком та Відповідачем, що підтверджується витягом з реєстру боржників. Таким чином, позивач відповідно до договору та ст.1077 ЦК України набув право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як вбачається з матеріалів справи, а також пояснень відповідача остання отримувала таке повідомлення. Копія повідомлення від 20.12.2013 року № 2000064842 надана позивачем суду. З пояснень відповідача та розрахунку заборгованості вбачається, що умови договору відповідачем не виконані. Станом на 17 червня 2014 року згідно розрахунку у відповідача за договором про надання споживчого кредиту №2001759300 від 07 грудня 2012 року утворилася заборгованість в сумі 20 089,10 грн., що складається з: - залишку заборгованості за кредитом у сумі 17 620,45 грн.; - суми несплачених відсотків за користування кредитом - 2 468,65 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved