Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 05.05.2021 року надійшла позовна заява Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18.06.2019 року між філією № 2 кредитної спілки та [PERSON] укладений кредитний договір № 1347/19-Ф2, відповідно до умов якого відповідачу наданий кредит у сумі 2500 грн. строком користування 12 місяців. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник повинен сплачувати 0,17 % від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Підписавши кредитний договір, позичальник висловив свою згоду з усіма умовами кредитного договору. За весь час користування відповідачем були проведені платежі: 16.07.2019 - 300 грн., 20.08.2019 - 100 грн., 16.03.2020 - 500 грн., 20.05.2020 - 300 грн., 16.09.2020 - 500 грн., 16.12.2020 - 600 грн., 22.01.2021 - 150 грн., 16.02.2021 - 300 грн., 15.04.2021 - 300 грн., більше ніяких платежів проведено не було, залишок по кредиту склав 2072,40 грн., у зв`язку з чим у відповідача станом на 15.04.2021 залишок по кредиту залишився у розмірі 2072,40 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 2072,40 грн. та судові витрати зі сплати судового збору 2270,00 грн.. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15.06.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Від представника позивача - Бойко Ю.О. - до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач не скористалась своїм правом та відзив на позов до суду не направила. Суд розглянув справу в порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та за відсутності клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2019 року між філією № 2 кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» та [PERSON] укладений кредитний договір № 1347/19-Ф2, відповідно до умов якого відповідачу наданий кредит у сумі 2500 грн. строком користування 12 місяців. Згідно з п. 2.1 кредитного договору, плата за користування кредитом здійснюється щомісячно у визначені договором строки, із розрахунку 0,17 % від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Пунктом 4.1.2 договору передбачено, що сторони погодили наступний графік повернення основної суми кредиту, а саме не пізніше 20.06.2020. Згідно із заявою 18.06.2019 року остання отримала за вказаним кредитним договором 2500 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.04.2021 року [PERSON] перед кредитною спілкою становить 2072,40 грн. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 612 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що невиконання відповідачем кредитних зобов`язань щодо повернення кредитної заборгованості порушує права позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Тому позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача сума вищевказаної заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved