Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання його батьківства щодо малолітнього [PERSON] [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проживав з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з початку 2008 року по кінець 2011 року. За час спільного життя у сторін у справі [INFO] народився син - [PERSON]. Після народження дитини позивач робив все необхідне для забезпечення нормального фізичного розвитку дитини, проявляв постійне піклування про дитину, матеріально забезпечував сім'ю. З часом відносини між сторонами у справі погіршилися, що призвело до припинення спільного приживання, відповідач та її мати категорично відмовили позивачу в побаченнях з сином, приймати участь у його вихованні. В подальшому [PERSON] стало відомо про те, що мати дитини реєструючи його народження батьком зазначила не його, а [PERSON] та не визнає батьківство позивача щодо сина. Посилаючись на викладене, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просять суд його задовольнити. При цьому позивач пояснив, що відповідач з іншими чоловіками за час їх спільного проживання інтимні відносини не підтримувала, дитину з пологового будинку забирав він при цьому всі, у тому числі і мати дитини, називали його батьком, на христинах дитини він був присутній як батько дитини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала зазначивши при цьому, що позивач в інтимних відносинах з нею не перебував, дитиною він ніколи не цікавився. В експерту установу на проведення судово - генетичної експертизи відповідач не з'явилась та в подальшому в судові засідання також не з'являлась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 94). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 16). Приймаючи до уваги зазначене, а також тривалий час перебування справи в провадженні суду без вирішення, справа розглядається без участі відповідача на підстав наданих сторонами доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та свідків, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. В судовому засіданні позивач зазначив, що з початку 2008 року по кінець 2011 року він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] Зазначена обставина визнана відповідачем, а тому відповідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України додаткового доказування не потребує. З Свідоцтва про народження вбачається, що [INFO] народився [PERSON], батьком якого зазначено [PERSON] - позивача в справі, матір'ю - [PERSON] - відповідач у справі (а.с. 32). Мати дитини не визнає батьківство позивача щодо дитини. Разом з тим, зазначена обставина підтверджується наступними доказами. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що до народження і після народження дитини її мати визнавала батьківство [PERSON] щодо дитини. Так, сідок [PERSON] - мати позивача пояснила, що з [PERSON] вона познайомилась у 2008 році. Коли син привіз її в село Сукачі, де проживає свідок та представив як невістку. Син говорив свідку про те, що відповідач вагітна, зазначала, що батьком дитини є [PERSON]. Крім того, [PERSON] зазначила, що вона була присутньою на хрестинах дитини, де всі визнавали сина батьком дитини, батько [PERSON] влаштував [PERSON] на роботу по ПАТ «Київенерго», син купував речі, необхідні дитини при виписці з пологового будинку та в подальшому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає сторони у справі як подружжя, позивач дуже гордився народженням сина, був щасливий. Свідок також зазначила, що вона була присутня на хрестинах, де всі присутні визнавали, що [PERSON] є батьком дитини. Допитаний як свідок [PERSON] пояснив, що мати [PERSON] приходила до нього за коляскою для дитини, [PERSON] говорила, що [PERSON] є сином [PERSON], [PERSON] називав [PERSON] татом. При цьому допитана в судовому засіданні як свідок мати відповідача - [PERSON] пояснила, що [PERSON] приходив до [PERSON] в якості «невідомо кого», про намір одружитися ніколи не говорив. При цьому пояснила, що [PERSON] їздила в с. Сукачі «як сторож», батько влаштував [PERSON] на роботу в Київенерго, про хрестини дитини вона нічого не пам'ятає. Допитана я свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] вона бачила декілька разів по місцю проживання [PERSON], на хрестинах [PERSON] був присутній, але в якості кого їй не відомо, хто купував речі для дитини свідку не відомо. В ході розгляду справи судом призначена судово - генетична експертиза, на яку відповідач неодноразово не з'явилась, хоча про її проведення була повідомлена. Статтею 128 Сімейного кодексу України встановлено, що батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду . Підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верхового суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено судам, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про те, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують його батьківство щодо дитини, а саме - покази свідків, збіг імені та по - батькові позивача та запису про батька в свідоцтві про народження дитини, визнання відповідачем факту спільного проживання у 2008 - 2011 роках, влаштування позивача батьком відповідача на роботу. При цьому суд розцінює ухилення відповідача від судово - генетичної експертизи як спосіб захисту та наявність у неї достатніх підстав вважати, що дане дослідження підтвердить батьківство позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved