Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 13.08.2019 року звернувся заявник та просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1993 року, реєстровий №5-263, яке видано згідно з розпорядженням органу приватизації №1563 від 10.03.1993 року, на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовані тим, що заявниці на праві спільної сумісної власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1993 року, реєстровий №5-263, яке видано згідно з розпорядженням органу приватизації №1563 від 10.03.1993 року. На теперішній час у заявниці виникла необхідність провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, однак виявились розбіжності в написанні її ПІБ в свідоцтві про право власності та паспорті, а саме по-батькові помилково зазначено «[PERSON]» замість вірного « [PERSON]», у зв`язку з чим їй відмовлено в проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року відкрито провадження у справі. Представник заявниці надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 01.10.2019 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.03.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності [NUMBER] , згідно якого кв. [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Разом з тим, згідно свідоцтва про народження від 08.06.1964 року, паспорту серії [NUMBER] , виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській обл. 13.03.1998 року вірним є написання ПІБ заявника як [PERSON] . Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наявність розбіжностей в написанні по-батькові власника, а саме зазначено «[PERSON]» замість вірного « [PERSON]», що позбавляє заявника можливості провести державну реєстрацію права власності на належне їй майно. Вказані обставини, зважаючи на надані заявником докази, є підставою для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику. Разом з тим, задовольняючи заяву частково, суд виходить з того, що квартира [ADDRESS] належить заявнику на праві спільної сумісної власності без виділення часток, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для зазначення в резолютивній частині рішення щодо належності [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1993 року, реєстровий №5-263, яке видано згідно з розпорядженням органу приватизації №1563 від 10.03.1993 року, на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: partial