Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та аліментів за минулий час, в обґрунтування позову позивач зазначила, що з 14.06.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем. 18.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] року, яка проживає з позивачем. Позивач зазначає, що протягом тривалого часу відповідач не надає коштів на утримання сина, хоч і має таку можливість, договору про сплату аліментів або будь-якої домовленості між сторонами немає. Сторони з липня 2014 року проживають окремо, відповідач офіційно не працевлаштований, проте має дохід від своєї діяльності у розважальній сфері та щомісяця отримує біля 5-7 тис. грн.., інших аліментних зобов'язань немає. Позивач змушена самостійно утримувати дитину, піклуватися про її здоров'я. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1200 грн. щомісяця з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття та стягнути аліменти за минулий час з 26.07.2014 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставах, викладених в позові. Крім того, зазначила, що раніше не зверталась до чоловіка за аліментами, оскільки відповідач її запевняв, що як тільки подолає тимчасові матеріальні труднощі, буде допомагати їй утримувати сина. Відповідач не бачиться з сином, не відвідує його. На даний час позивач знаходиться у тяжкому матеріальному становищі, перебуває у декретній відпустці та щомісяця отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн., інших прибутків не має та не має можливості в повній мірі забезпечити належним чином життєві потреби сина. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 500 грн., проте заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час. В своїх запереченнях проти позову відповідач зазначив, що у позивача відсутні докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухилянням останнього від їх сплати. Відповідач починаючи з лютого 2015 року по теперішній час періодично перераховував через банківські установи на рахунок позивача кошти на утримання дитини. Відповідач на теперішній час не має постійного місця роботи, дохід зазначений позивачем у розмірі 7 тис. грн.. є надуманий та не підтверджений доказами. Відповідач має тяжке матеріальне становище, ряд хронічних захворювань:остеохондроз відділу хребта, артрит і артроз нижніх кінцівок. Дані захворювання є невиліковними та потребують періодичного лікування, з приводу чого відповідач несе стабільні матеріальні витрати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 14.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] року, яка проживає з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою Центру обслуговування абонентів №11 МКП «Основаніє» (а.с.9,10). На підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Сторони з липня 2014 року проживають окремо. Договору про сплату аліментів або будь-якої домовленості між сторонами немає. Позивач [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та щомісяця отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн.. Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, 14.05.2015 року звільнений з роботи (а.с.26). Відповідач має ряд хронічних захворювань:остеохондроз відділу хребта, артрит і артроз нижніх кінцівок (а.с.27-30). Відповідач з лютого 2015 року по липень 2015 року періодично перераховував через банківські установи на рахунок позивача кошти на утримання дитини на загальну суму 1462 грн.. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з п.3 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України відсутність офіційної роботи і стабільного доходу, які свідчать про нерегулярний і мінливий дохід відповідача є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного та враховуючи, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, інших аліментних зобов'язань не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття, забезпечити сину не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно ч.2 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Разом з тим, жодних доказів того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати в зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, вона до суду не надала, а, навпаки, в судовому засіданні зазначала, що до відповідача щодо аліментів на утримання дитини не зверталась, оскільки відповідач її запевняв, що як тільки подолає тимчасові матеріальні труднощі, буде допомагати їй утримувати сина, тому суд не вбачає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина за минулий час, оскільки позивач за власним бажанням не здійснювала право на одержання аліментів і створення відповідачем їй перешкод в цьому не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: partial