Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] із позовною заявою до Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на майно. В обґрунтування поданої заяви позивач [PERSON] зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з незареєстрованого за спадкодавцем нерухомого майна, а саме: 37/100 житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Зазначив, що рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів № 840 від 28.11.80 року узаконено право власності на частину будинку за адресою [ADDRESS] за його батьком. Однак, [PERSON] за життя право власності на зазначене нерухоме майно в установленому законом порядку зареєстроване не було, та реєстрацію права власності на домоволодіння спадкодавець не проводив оскільки вважав, що рішення Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську є достатнім для проживання та користування домоволодінням. Після смерті батька в даний час позивач позбавлений можливості отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з чим просив суд визнати за ним право власності на 37/100 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судові засідання з'являвся представник позивача, який підтримав викладені обставини в позовній заяві та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з'явилась, через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі та щодо задоволення позовної заяви не заперечує. В судове засідання з'являлась [PERSON] та пояснювала, що вона є власником 63/100 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], щодо задоволення позовних вимог не заперечувала Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Індустріальної районної ради народних депутатів № 840 від 28.11.1980 року узаконено в домоволодінні [ADDRESS] за громадянином [PERSON] - підсобне господарство (літ. В, розміром 4,0 х 4,50); за громадянкою [PERSON] - житлову прибудову (літ. А-1, розміром 3, 10 х 6, 55 та переобладнання в будинку кухні 1-2, площею 11,3 кв. м. під житлову кімнату. Змінені ідеальні частки між співвласниками в домоволодінні [ADDRESS] згідно акту часток від 05.10.1980 року, складеного міжміським бюро технічної інвентаризації та встановлено право власності за [PERSON] - 63/100, за [PERSON] - 37/100 частки домоволодіння. Згідно зі свідоцтвом про смерть від 26.11.2010 року серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] помер [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 02 вересня 1960 року, позивач [PERSON], [INFO], є сином померлого [PERSON]. Згідно матеріалів справи [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Яковлевої Інни Миколаївни 28 січня 2011 року із заявою про прийняття спадщини, однак 10 червня 2014 року [PERSON] нотаріусом була надана відповідь, що за гр. [PERSON] реєстрація права власності на будинок [ADDRESS] не проводилась, та роз'яснено що у разі смерті особи, за життя якої проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно, у зв'язку зі втратою особою цивільної правоздатності внаслідок смерті, питання визначення належності цього майна цій особі до наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Згідно витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 17 грудня 2014 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВМО № 870133, виданого Сахновщинською державною нотаріальною конторою Харківською області 20 листопада 2009 року, зареєстровано право власності на 63/100 частину домоволодіння по [ADDRESS]. Частка [PERSON], яка узаконена рішенням Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська № 840 від 28 листопада 1980 року не перереєстрована. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на 37/1000 частини будинку [ADDRESS], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved