Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кам`яномостівської сільської ради об`єднаної територіальної громади, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на все майно що належало їй на день смерті, яке складається зокрема з житлового будинку та земельної ділянки призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, що розташовані по [ADDRESS] . За життя спадкодавиця заповіту не складала, чоловік її помер, дітей від шлюбу вона не мала, а тому єдиною спадкоємицею за законом є позивачка. Позивачка у встановленому законодавством порядку звернулась із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено через відсутність реєстрації права власності на житловий будинок. Оскільки, власниця зазначеного майна померла, не можливо отримати дублікат правовстановлюючого документу, стороною якого є фізична особа правоздатність якої припилилась в наслідок смерті. Інша можливість отримати свідоцтво про право на спадщину відсутня, єдиним правовим способом захисту законних прав та інтересів позивачки є звернення до суду, а тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, що розташовані по [ADDRESS] . Позивачка та її представниця в підготовче засіданні не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином; представниця позивачки надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач про час, дату та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, представник відповідача в підготовче засідання не прибув, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 грудня 2019 року Виконавчим комітетом Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, [PERSON] померла [INFO] , у віці 68 років, в сщ. Кам`яний Міст Первомайського району Миколаївської області, актовий запис №58. [PERSON] за життя належало майно, яке складається з права власності на житловий будинок та земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га, кадастровий номер 4825482200:05:053:0002, що розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №212869292 від 17.06.2020 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-4809806772020 від 24.06.2020 року. Позивачка є племінницею [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 03.06.2020 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00026546300 від 03.06.2020 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 07.11.1973 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно статей 126,133,135 СК України №00026526082 від 02.06.2020 року, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 01.02.1977 року. Із копії спадкової справи №158/2020, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 07.11.1973 року спадкодавця перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.11.1973 року з [PERSON] , який згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.09.2003 року, помер [INFO] . [INFO] спадкодавиця заповіла все належне їй майно [PERSON] , яка 17.06.2020 року відмовилась від прийняття спадщини, про що свідчить копія заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №2848, та копія заяви [PERSON] від 17.06.2020 року. Із копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 27.05.2020 року №634, копії довідки Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 27.05.2020 року №633, копії рішення Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 20.11.2015 року №7 вбачається, що вул. Чапаєва була перейменована на вул. Миру; спадкодавиця з 16.10.2015 року була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , знята з обліку в зв`язку зі смертю 16.12.2019 року ; на день смерті [INFO] ніхто не проживав та не був зареєстрований за даною адресою. Інформації щодо інших спадкоємців, які бажають прийняти спадщину після смерті [PERSON] , окрім позивачки, копія спадкової справи не місить. 24 червня 2020 року позивачка звернулась до Другої Первомайської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2020 року їй було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Норми права, які застосовував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1ст.316ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст.317ЦКУкраїни встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1ст.319ЦКУкраїни встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1ст.321ЦКУкраїни встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.328ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1216ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1ст.1220ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст.1223ЦКУкраїни право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ч. 1ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1ст.1297ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз`яснень, наданих у вказаній Постанові вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Згідно з ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно із частинами 1, 4 статті 206ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ураховуючи встановлені обставини, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що спадкодавиця за життя володіла вищезазначеним майном, спадкоємиця у встановленому законом порядку прийняла спадщину, оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим її право підлягає захисту у судовому порядку. Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved