Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] (далі позивачі) до [PERSON] (далі відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що після смерті їх батька [PERSON], який помер 09 травня 2016 року, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,15 га, для обслуговування житлового будинку, що розташована в смт. Комиш - Зоря Більмацького району Запорізької області, яка належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП-000009 №2717 виданого 21.10.1996 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №120. На заяву позивачів про видачу Витягу з Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки відділ у Більмацькому районі головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 22.08.2018 року №189/161-18 повідомив, що немає змоги надати витяг з Державного земельного кадастру, оскільки в момент реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку поземельна книга не відкривалась. За відсутності вказаного Витягу приватний нотаріус постановою від 04.10.2018 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. За таких обставин позивачі вимушені звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. Позивачі просять на підставі ст.ст. 1216, 1218, 1297 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визнати за ними право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачі подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. У звязку з цим справа відповідно до ст.ст. 211, 223 ЦПК України розглядається без участі сторін. Враховуючи, що відповідачем позов визнається\~ суд дійшов висновку про ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно п. п. 2, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; справедливість, добросовісність та розумність. За ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З матеріалів справи слідує, що 09 травня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №356920 виданим Куйбишевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 12.05.2016 року. За життя померлий склав заповіт від 29 липня 2004 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Комиш - Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 172, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів в рівних долях [PERSON] та [PERSON]. Згідно вказаного заповіту кожен з позивачів отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.02.2017 року на ? частину житлового будинку № 4, розташованого в селищі міського типу Комиш Зоря по вулиці Українська Більмацького району Запорізької області, що зареєстровано в реєстрі за № 88 та № 89. Позивачі звертались до приватного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,15 га, розташованої в смт. КомишЗоря Більмацького району Запорізької області, що належала померлому [PERSON], однак через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.10.2018 року. Право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю ЗП-000009 №2717 виданого 21.10.1996 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №120. Відповідно до ч. 1\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. Згідно зі\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно заповіту складеного [PERSON] 29.07.2004 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Комиш Зорянської селищної ради, все належне йому майно останній заповів позивачам. Відповідно до спадкової справи №79/2016 до майна померлого 09.05.2016 року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись лише позивачі. Відповідач [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою, в якій від отримання обовязкової частки у спадщині відмовилась. Згідно довідки №1927 виданої виконавчим комітетом Комиш Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області, померлий на момент смерті проживав з дружиною [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З постанови приватного нотаріуса від 04.10.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що ними не надано витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. За повідомленням Відділу у Більмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області управління немає змоги надати витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку оскільки, на момент реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Поземельна книга не відкривалась. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення. Суд приходить до висновку, що відповідно до цивільного законодавства позивачі мають право в прядку спадкування за заповітом отримати у спадщину майно, що належало їх батьку, однак позбавлені цього права, оскільки у Державному земельному кадастрі відсутні дані про земельну ділянку. Права власності спадкодавця на спірне майно сторонами не оспорюється, а тому на думку суду, спадкові права позивачів підлягають захисту в судовому порядку. Державний акт про право приватної власності на землю серії ЗП-000009 №2717 виданого Комиш Зорянською селищною радою 21.10.1996 року, не втратив своєї чинності, зареєстрований належним чином та посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Враховуючи те, що за спадкодавцем на праві власності зареєстрована спірна земельна ділянка, однак з обєктивних причин спадкоємці не мають можливості оформити на неї право власності в порядку спадкування за заповітом, суд вважає за можливе захистити порушені права позивачів шляхом визнання за ними права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved