Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області 1 грудня 2016 року звернулася [PERSON] (далі - позивач) із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] У належному їй будинку зареєстрований відповідач - [PERSON], який є її братом та був зареєстрований у вищевказаному будинку їх матір'ю, проте проживав у вищевказаному будинку лише з 1992 по 1995 роки. На даний час відповідач за місцем реєстрації не проживає, його речі в будинку відсутні, що підтверджується відповідними актами, місцем проживання відповідача на даний час є [ADDRESS] Реєстрація відповідача за зазначеною адресою у належному позивачу будинку створює їй перешкоди, незручності у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном, а тому у зв'язку із викладеними обставинами позивач просить її позов задовольнити та визнати громадянина [PERSON] [INFO] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] власником якого являється вона, громадянка [PERSON], [INFO] у зв'язку з його вибуттям на інше місце проживання. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів і підстав, заявлених у позовній заяві. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що місце реєстрації йому необхідне для здійснення своїх соціально-економічних прав. Відповідач зазначав, що він дійсно проживає в [ADDRESS], однак лише з 2008 року, вказаний будинок йому не належить, а належить їх з позивачем матері - [PERSON]. Відповідач наголошував, що мати відмовилася подарувати йому названий будинок, тому він має побоювання, що після зняття його з реєстрації, в [ADDRESS], мати продасть будинок в [ADDRESS], і тоді він із своєю сім'єю опиниться «на вулиці». Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із такого. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується: договором дарування житлового будинку від 5 березня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-710 /а.с. 8- 9/; витягом про державну реєстрацію речових прав КП КОР «Білоцерківське міжміське БТІ» № 22566176 від 24 квітня 2009 року /а.с. 10/; технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] /а.с. 11-13/. Відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку належному позивачу /а.с. 14-16, 35/. Як вбачається із актів обстеження Миронівської міської ради від 26 листопада 2015 року №02-50/4322 /а.с. 17/, від 30 грудня 2015 року №02-50/4840 /а.с. 18/, за січень 2016 року б/н /а.с. 19/, за лютий 2016 року б/н /а.с. 20/, за березень 2016 року б/н /а.с. 21/, від 16 квітня 2016 року №02-50/1196 /а.с. 22/, від 16 травня 2016 року №02-50/1353 /а.с. 23/, від 10 червня 2016 року №02-50/1645 /а.с.24/, від 19 липня 2016 року №02-50/2056 /а,с. 25/, від 25 серпня 2016 року №02-50/2521 /а.с. 26/, від 14 вересня 2016 року №02-50/2966 /а.с. 27/, від 21 жовтня 2016 року №02-50/3668 /а.с. 28/, складених у присутності депутата Миронівської міської ради - [PERSON] та свідків - [PERSON], [PERSON], під час обстеження житлового будинку [ADDRESS], встановлено, що на момент кожного із обстежень громадянин [PERSON] за даною адресою не проживає, особистих речей його в будинку не виявлено. Допитані в судовому свідки: [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач з 1995 року у будинку за адресою: [ADDRESS], не проживає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він дійсно проживає в [ADDRESS], однак лише з 2008 року, оскільки впродовж 2006-2008 років він працював у м. Києві та періодично залишався у будинку [ADDRESS], звідки було більш зручно їздити до м. Києва. Також відповідач підтвердив, що на даний час його особисті речі за місцем реєстрації відсутні. Правовідносини, які склалися між стронами, врегульовані ст. 391, 405 ЦК України. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, оскільки позивачу на праві власності належить вказаний будинок. Відповідач права власності на будь-яку частину будинку не має та в ньому не проживає більше року, домовленості між сторонами щодо порядку користування будинком не досягнуто. Наявність реєстрації відповідача у будинку за вказаною адресою чинить позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності майном. В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп

Outcome: partial