Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на належне йому на праві власності заставне майно. 05.07.2010 року позивачем було уточнено позовні вимоги, до складу відповідачів було внесено [PERSON], та просить стягнути з відповідачів суму заборгованості в розмірі 2466,09 доларів США, що відповідно до курсу НБУ від 16.06.2010 року складає 19513,92 грн. 07.11.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнив позовні вимоги, шляхом збільшення розміру заборгованості, та стягнути з відповідачів суму заборгованості в розмірі 4786,83 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 04.10.2012 року складає 38261,13 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 375М від 08.09.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON], позивач надав останньому кредит у розмірі 3000 доларів США на строк до 08.05.2009 року включно. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує. 08.09.2008 року в забезпечення належного виконання умов договору [PERSON], між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 375МР. У звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 04.10.2012 р. виникла заборгованість в сумі 4786,83 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 04.10.2012 р. становить 38261,13 грн., яка складається з наступного: по кредиту 1522,72 доларів США (12171,10 грн.); по відсоткам 2041,43 доларів США (16317,14 грн.), пеня 1222,68 доларів США (9772,88 грн.). Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який також представляв інтереси [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з умовами договору № 375М від 08.09.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON], позивач надав останньому кредит у розмірі 3000 доларів США на строк до 08.05.2009 року включно. 08.09.2008 року в забезпечення належного виконання умов договору [PERSON], між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 375МР. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 04.10.2012 р. виникла заборгованість в сумі 4786,83 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 04.10.2012 р. становить 38261,13 грн., яка складається з наступного: по кредиту 1522,72 доларів США (12171,10 грн.); по відсоткам 2041,43 доларів США (16317,14 грн.), пеня 1222,68 доларів США (9772,88 грн.). Рішенням Малиновського районного суду від 15.09.2011 року по цивільній справ за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк») в особі Южного ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договорів недійсними в задоволенні позову відмовлено. 16.10.2012 року відповідачем [PERSON] було подано заперечення стосовно позову, оскільки підписуючи договір поруки був впевнений у виконанні [PERSON] умов кредитного договору, крім того даний договір був виданий під забезпечення товару і торгівельного обладнання. Всупереч договору поруки, де вказана процентна ставка 15% річних, в позовній заяві вказана процентна ставка 24 % річних, що значно збільшує обсяг відповідальності, як поручителя та посилається на те, що в договорі поруки № 375 МР від 08.08.2008 року зазначені всі основні умови, які нічого спільного з кредитним договором № 375 М від 08.08.2008 року не мають. 08.04.2013р. до Приморського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки припиненим, в якому просив визнати договір поруки №375 МР від 08.09.2008р. таким, що припинив свою дію з моменту підписання кредитного договору 375М внаслідок припинення поруки за ЦК України. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначали, що банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки з 15% річних до 24% річних, крім того договір поруки був підписаний 08.09.2008р. а кредитний договір 09.08.2008р., тобто поручитель не мав можливості ознайомитися з його умовами. 20 червня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено заочне рішення та у задоволенні позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі та в мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що договір поруки №375 МР від 08.09.2008р. є неукладеним. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2014 року апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2013 року по справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», за участю 3-ї особи [PERSON] про визнання договору припиненим змінити. Виключено з мотивувальної частини рішення суду речення, що договір поруки є неукладеним. В іншій частині рішення залишено без змін. 12.11.2014р. до Приморського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання правочину, що виник з договору поруки недійсним, в якому вказував на те, що [PERSON], як поручитель, не давав згоди відповідати перед банком за неналежне виконання боржником умов кредитного договору №375М з процентною ставкою в розмірі 24% . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2015 року, яке набрало законної сили в задоволенні позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Таким чином договір поруки №375МР, укладений 08.09.2008р. між [PERSON] та банком на даний час є діючим, оскільки він не був визнаний недійсним. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає також, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в сумі 260,17грн., 122,44грн. та витрат на ІТЗ в сумі 250грн. За таких підстав суд вважає за необхідне позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved