Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що 27 грудня 1996 року на Одеській товарній біржі був укладеній договір купівлі-продажу № 19051, за яким вона придбала квартиру [ADDRESS] ) увідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вказує позивач, сторони домовилися про усі істотні умови договору, що відображені в підписаному договорі купівлі-продажу № 19051 від 27.12.1996 року. При цьому були виконані усі умови договору, а саме: відповідачі отримали гроші та передали позивачу усі документи та ключі від квартири. Позивач вказує, що на час укладення договору купівлі продажу ще не діяли норми статті 657 Цивільного Кодексу України про обов`язкове нотаріальне посвідчення договору. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу від 27 грудня 1996 року № 19051, який був укладений на Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - дійсним. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти прийняття заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі не приймали участі у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки до суду не повідомили, відзову на позов не надходило. У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 1996 року на Одеській товарній біржі був укладеній договір купівлі-продажу № 19051, за яким позивач придбала квартиру [ADDRESS] ) увідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .(а.с . 7-8) Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 03.01.1997 року за № 332 стр. 177 кн. 197 пр. (а.с. з.б. 8) При укладенні даного договору між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , було досягнуто згоди по всіх важливих пунктах договору купівлі-продажу квартири. Після сплати відповідної суми, договір купівлі-продажу було підписано та майно у вигляді квартири було передано продавцями покупцю, про що свідчить те, що після оформлення цього договору право власності на майно у вигляді квартири було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» та покупець вселилася у вказану квартиру і зареєструвалася там, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію.(а.с. 11) Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які, відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. При таких обставинах суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved