Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2018 року, належить квартира [ADDRESS]. Вищезазначений договір був укладений між позивачкою з однієї сторони та з іншої сторони з [PERSON] та її донькою [PERSON]. При укладанні договору відповідачка мешкала у м. Вєнєв Вєнєвського району Тульської області, Російської Федерації, та згідно п.13 даного договору вона повинна була знятися з реєстрації у даній квартирі до 01.11.2018 року, але цього не зробила. В даній квартирі зареєстрована продавець квартири - відповідач [PERSON], [INFO], однак особистих речей в квартирі не має, вона довгий час не мешкає у вказаній квартирі. На даний час відповідачка фактично мешкає у м. Горлівка Донецької області, тому вона не може прибути до м. Миколаївка та знятися з реєстрації за адресою квартири [ADDRESS]. Реєстрація відповідача у належній позивачу на праві приватної власності квартирі перешкоджає здійснювати право власності по відношенню даного житлового приміщення. Позивач несе витрати по оплаті комунальних послуг за відповідача та не може в майбутньому здійснити відчуження майна. Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], який діє на підставі ордера серії [NUMBER] від 12.11.2018 року у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволені позовних вимог [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідно до Заяви від 24.11.2018 року просить розглянути справу за її відсутності та надає свою згоду на зняття її з реєстраційного обліку за місцем проживання, за адресою: Україна, [ADDRESS]. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 31 жовтня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого за № 3653, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано державним реєстратором приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 28678957 від 31.10.2018 року. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира, права користування яким вона просить позбавити відповідача. Згідно з довідкою, виданої Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради № 12-19/08/82-1459 від 08.11.2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Акту, виданого Миколаївської міської радою б/н від 08.11.2018 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але не мешкає за даною адресою з 2014 року по теперішній час, особистих речей у квартирі немає. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON], 14.08.2009 року уклали шлюб, актовий запис № 126, після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 05.04.2017 року, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, актовий запис № 117 та відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON], 05.04.2017 року змінила прізвище на [PERSON], актовий запис № 6. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі, власником якого є [PERSON] зареєстрована відповідач [PERSON], але фактично вона за цією адресою не проживає з 2014 року. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved