Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 02.02.2015 року звернувся [PERSON], який, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 26.10.2015 року (а/с 157), просить суд стягнути на його користь з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом під час виконання трудових обовязків, суму у розмірі 198432 гривні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні ( яке проводилось у режимі відео конференції ) , позовні вимоги не визнала, просила відмовити у позові, та наполягала на тому, що саме позивач е винною особою у нещасному випадку, а тому відсутня вина підприємства у спричиненні йому моральної шкоди у звязку із отриманням ушкоджень здоровя, яки привели до каліцтва. Також представник відповідача звертала увагу на існування відомостей про поліпшення здоровя позивача у медичної документації а також, що безпосередньо розрахунок за нещасний випадок, йому було здійснено відповідно діючого законодавства. Справа розглядалась тривалий час у звязку із знаходженням відповідача у іншої області України, та проведення судових засідань у режимі відео конференції, що ускладняло оперативність надання сторонами доказів та ознайомлення з ними, а також у звязку із призначенням 22.05.2015 року, за клопотанням представника відповідача, судово-психологичної експертизи для визначення наявності та розміру моральної шкоди, яка не була проведена, та знята з провадження 27.08.2015 року, у звязку із несплатою її проведення відповідачем. Суд, проаналізувавши надані сторонами по справі докази, та пояснення учасників процесу, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] 07 липня 2010 року о 03 години 30 хвилин, знаходячись на виконанні службових обовязків гірника очисного забою, на приймальній площадці ДКНЛ-1 збірного штреку №906 виробничого структурного підрозділу ВАТ «Павлоградвугілля» «Шахти імені Героїв космосу» при перенесенні матеріалів, наступив на кусок породи, який лежав на ґрунті, втратив рівновагу та під час падіння отримав тілесні ушкодження, у вигляді черепно-мозкової травми , струс головного мозку 2 стадії, вдавлений перелом лобової кістки і даху орбіти, передньої і задньої стінки лобової пазухи праворуч, у звязку із чим йому була зроблена пластика дефекту черепа титановим імплантатом (довідка Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова ( а/с 19)). Згідно акту №7, форми Н-1, про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом від 09 липня 2010 року комісія по розслідуванню нещасного випадку, в ході розслідування зясувала, що причиною нещасного випадку є не врахування [PERSON] стана підошви виробітки в місці нещасного випадку, що сталось у звязку із порушенням [PERSON] інструкції по професії (не оглянув своє робоче місце, щодо його безпеки і виробничого ризику), та невиконання посадових обовязків гірчичним майстром дільниці [PERSON], який не проконтролював та не забезпечив задовільний стан, утримання та експлуатацію гірчичної виробки, не звернув увагу [PERSON] на необхідність приведення ходового відділення виробки у безпечний стан перед виконанням наряду (форма актуН-1 а/с 5). Висновком комісії, у акті розслідування нещасного випадку, що стався 07 липня 2010 року на ВАТ « Павлоградвугілля» ( форма Н-5 а/с 7), встановлене, що даний нещадний випадок вважається повязаним з виробництвом. 10.02.2011 року розпорядженням директору виробничого структурного підрозділу ВАТ «Павлоградвугілля» «Шахта імені Героїв космосу» [PERSON] було звільнено з посади гірника очисного забою 5-го розряду дільниці з видобутку вугілля №1 у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, згідно п.2 ст. 40 КЗпП України (а/с 9). Згідно даних єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, особою - правонаступником підприємства на якому [PERSON] працював та отримав виробничу травму, є публічне акціонерне товариство «ДТЄК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» яке розташоване за адресою вул. Леніна 76, м. Павлоград Дніпропетровської області. 28 лютого 2011 року в наслідок травми отриманої на виробництві за висновком МСЄК серія 1- ААА № 007338 позивачу було встановлено стійку втрату професійної працездатності на рівне 70 % та присвоєно 2 групу інвалідності (довідки до актів МСЕК а/с12-17). Таким чином судом встановлене, що правовідносини, яки виникли між сторонами у звязку із отриманням каліцтва внаслідок нещасного випадку на виробництві, врегульовані нормами Кодексу Законів про Працю України ( надалі КЗпП України) та Цивільним Кодексом України ( надалі ЦК України). Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Враховуючи факт нещасного випадку на виробництві, який привів до каліцтва [PERSON] внаслідок травми, суд вважає доведеним у судовому засіданні наявність у нього моральної шкоди. Призначена для встановлення розміру моральної шкоди по справі судово-психологічна експертиза не була проведена внаслідок несплати за її проведення відповідачем, тому суд, у відповідності до норм ч.1 ст. 146 ЦПК України визнає належним доказом (який не спростовано) розрахунок розміру моральної шкоди зроблений представником позивача (а/с 158). В даному випадку суд оцінює той факт, що у самому нещасному випадку є як вина підприємства (згідно висновків комісії одною з підстав нещасного випадку встановлене не забезпечення належних умов труда на робочому місці, на якому отримав травму потерпілий, та визначене, що винним в цьому є працівник підприємства - гірчичний майстер дільниці [PERSON]І) та і вина самого [PERSON]. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 23 ЦК України, приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань особи яка отримала каліцтво внаслідок нещасного випадку на виробництві, погіршення здібностей потерпілого, який частково втратив працездатність, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, також дії самого потерпілого, які привели до травми, з урахуванням вимог розумності і справедливості визначає розмір у сумі 99216 грн., яки повинні бути сплачені на користь позивача ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ». У відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, згідно якої - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених чи відхиленої частини вимог судом стягується з ПАТ «ДТЄК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: partial