Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про визнання права власності до відповідача [PERSON] селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», [PERSON], згідно якого просить визнати за ним право власності на садибний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Дніпровська, 53 в сел. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті матері [PERSON], померлої 02.02.2000 року в порядку спадкування за заповітом посилаючись на наступне. 10.11.1989 року помер його батько [PERSON] Елисеєвич. 02.02.2000 року померла мати позивача [PERSON]. 18.02.1962 року одружились [PERSON] Елисеєвич та [PERSON]. [PERSON] мала двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За життя мати позивача успадкувала садибний житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя. Внаслідок чого житловий будинок садибного типу, який розташований за адресою: с. Дніпровське, вул. Дніпровська, 53 переходить у власність [PERSON]. За життя [PERSON] не звернулася до органу, який здійснював на той час реєстрацію права власності. За життя [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON]. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку садибного типу за адресою: с. Дніпровське, вул. Дніпровська, 53 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 10.08.2016 року позивач звернувся до нотаріальної контори Верхньодніпровського району із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на житловий будинок та в той же день отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв»язку з тим, що померла [PERSON] набула права власності на зазначене майно, але не зареєструвала його відповідно до законодавства, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач - представник [PERSON] селищної ради в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилась, подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, представник КП «Верхньодніпровське БТІ» в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 10.11.1989 року помер батько позивача [PERSON] Елисеєвич. 02.02.2000 року померла мати позивача [PERSON]. 18.02.1962 року одружились [PERSON] Елисеєвич та [PERSON]. [PERSON] мала двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За життя мати позивача успадкувала садибний житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя. Внаслідок чого житловий будинок садибного типу, який розташований за адресою: с. Дніпровське, вул. Дніпровська, 53 переходить у власність [PERSON]. За життя [PERSON] не звернулася до органу, який здійснював на той час реєстрацію права власності. Судом встановлено, що на день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку садибного типу за адресою: с. Дніпровське, вул. Дніпровська, 53 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 10.08.2016 року позивач звернувся до нотаріальної контори Верхньодніпровського району із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на житловий будинок та в той же день отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв»язку з тим, що померла [PERSON] набула права власності на зазначене майно, але не зареєструвала його відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON], відповідно до якого все своє майно заповіла останньому, в тому числі і житловий будинок садибного типу № 53 по вул. Дніпровській смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. З аналізу даних правових норм вбачається, що при наявності заповіту спадкування виникає за заповітом, а спадкоємцями є особи, вказані в заповіті. Так як [PERSON] за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON], то після смерті [PERSON], спадщина відкривається за заповітом, а спадкоємцем є [PERSON], який своєчасно звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але не отримав свідоцтва про право на спадщину, в зв»язку з тим, що померла [PERSON] набула права власності на зазначене майно, але не зареєструвала його відповідно до законодавства. Оцінюючи надані позивачем докази, суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Дніпровська, 53 в сел.. [PERSON] Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої 02.02.2000 року матері [PERSON] При наявності спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину, спадкування за законом не виникає. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги за законом будь-яких доказів того, що вона має право на обов»язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України не надала, тому не є спадкоємцем після смерті [PERSON] Так як не належне оформлення права власності на домоволодіння виникло не з вини відповідача: [PERSON] селищної ради, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору повинні бути покладені на позивача [PERSON]

Outcome: approved