Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що являється власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач по справі, який є її онуком та в даній квартирі не проживає більш, як 5 років та не бажає зніматися з реєстраційного обліку. За даних обставин вона змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за особу, яка зареєстрована в квартирі однак не проживає. Позивач в судовому засіданні заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та визнання позову відповідачем, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.2008р. [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] . (а.с. 10) Вищезазначені обставини підтверджуються також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.06.2008р. (а.с. 9) Згідно акту про не проживання, складеного сусідами позивача [PERSON] та [PERSON] , підписи яких завірено начальником дільниці № 1 КП «ЖКС «Черьомушки»», [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] більше 5 років, його речей в квартирі немає. (а.с. 13) Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив суду, що відповідач являється онуком позивачки, який в свою чергу набрав кредитів. В квартирі позивача його не бачив, та взагалі останні 1,5 роки не бачив відповідача. Намірів вселитися відповідач не здійснював. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила суду, що відповідач являється її сином. В 2009 році він проживав у позивача, оскільки навчався в медичному училищі. Після чого свідок забрала його проживати до себе. Останній раз його бачила в минулий вівторок, та оскільки він її почав бити, вимушена була викликати поліцію. Його речей в квартирі позивача не має та намірів туди вселитися він не робив. Ураховуючи викладене, а також на підставі встановлених фактів, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування відповідним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . При цьому, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, є безпосередньою підставою для внесення відповідних відомостей до реєстраційного обліку органом реєстрації, яким в даному випадку є Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради. На підставі ст. ст. 317, 386, 391 ЦК України ст. ст. 150, 156 ЖК України,

Outcome: approved