Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

До суду 26 листопада 2018 року звернулась [PERSON] з указаним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина за минулий час з 01.03.2018 року по день подачі позову, та стягувати в подальшому до досягнення дитиною повноліття у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання за минулий час з 01.03.2018 року по день подачі позову, та стягувати в подальшому до досягнення сином [PERSON] трьох років, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позов обґрунтовано тим, що сторони 25.11.2016 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що син [PERSON] проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. На час подання позову до суду з відповідачем ще перебуває у шлюбі, але проживають окремо один від одного. [PERSON] надавав добровільно матеріальну допомогу їй та на утримання дитини лише до лютого 2018 року по 150 євро. Із червня 2018 року відповідач припинив матеріальну допомогу. Щомісячні витрати на дитину в середньому становлять 6\~000 грн. Позивачка також вказує, що вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не має можливості працювати, отримує лише державну виплату по материнству, якої не вистачає для забезпечення нормального фізичного та повноцінного розумового розвитку дитини. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2019 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Направив до суду відзив на позов, який міститься в матеріалах справи. Пояснив, що обставини викладені позивачкою в позові видумані нею. Відповідач не ухиляється від допомоги, що підтверджується грошовими переказами. Крім того, відповідач неодноразово запрошував сина та дружину приїхати до Фінляндії де проживає він, однак позивач ігнорує його запрошення. Позивачка обґрунтовано не доводить обставини, які б давали право на стягнення аліментів за минулий час. Також представник просив суд врахувати при визначенні розміру ту обставину, що відповідач сплачує вже аліменти згідно рішення суду на сина від першого шлюбу. Просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі яка відповідає визначеному прожитковому розміру на дитину відповідного віку. Заслухавши позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів суд приходить до наступних висновків. Судом установлено, що з 25 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 07 березня 2019 року. За час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 19), який проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Крім сина [PERSON] відповідач має на утриманні сина [PERSON] , [INFO] від першого шлюбу. Так, ст.\~51\~Конституції України гарантовано, а ст.\~180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України. Згідно зі статтею 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій\~статті 182 СК України. Частиною першою статті 191\~СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст.\~191\~СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Вирішуючи питання про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 01 березня 2018 року по 26 листопада 2018 року суд виходить з наступного. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. У такому випадку суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Десятирічний строк, протягом якого можливим є стягнення аліментів за минулий час, являється присікальним (преклюзивним). Стягнення аліментів за межами цього строку незалежно від причин їх неотримання є неможливим. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах десятирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. На підставі вище викладено суд приходить до висновку, що позивач не довела, що вживала заходів для отримання аліментів з відповідача в добровільному порядку. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідач 07.03.2018 року та 13.12.2018 року здійснював грошові перекази позивачці. Також судом встановлено, що позивач в період з 11.05.2018 року по 21.06.2018 року перебувала з дитиною за кордоном та проживала разом з відповідачем. Даний факт підтвердила в судовому засіданні позивач. Судом також встановлено, що в період перебування позивачки за кордоном, остання зверталась за медичною допомогою до лікарів, про що свідчать оформлені на ім`я позивачки фактури. Дані послуги були сплачені відповідачем, що підтверджено наявними матеріалами. Всі ці обставини дають підстави вважати, що відповідач в період з 01.03.2018 року по день звернення позивача до суду надавав матеріальну допомогу позивачу на утримання сина. За таких обставин позовна вимога в частині стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на викладене, позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі, починаючи з 26\~листопада 2018\~року ідо досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За змістом ст. 84 СК України\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право\~на утримання\~вагітна дружина,\~а також\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно\~від її\~матеріального становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи, що [PERSON] перебуває в декретній відпустці по догляду за дитино до трьох років, не працює, та враховуючи, що судом не здобуто доказів, що [PERSON] не може з тих чи інших причин надавати матеріальну допомогу [PERSON] , то з нього підлягають стягненню аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частин від усіх видів доходу (заробітку) з 26 листопада 2018 року і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. При подачі позову даної категорії позивач звільнена від сплати судових витрат, тому на підставі ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial