Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

До Залізничного районного суду м. Львова надійшла позовна заява, в якій позивач просить винести рішення, яким визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування зазначених вимог покликається на такі обставини: У 2003 році сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано за рішенням суду у 2012 році. з 2011 року позивач за рішенням суду сплачує аліменти на утримання дочки - [PERSON] У грудні 2013 року відповідач залишила доньку і виїхала у невідомому напрямку. З того часу дитина постійно проживає із позивачем за адресою: [ADDRESS] перебуває на повному його утриманні. На підставі наведеного позивач просить суд позов задоволити. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав просить суд позов задоволити. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи - Міхновський Г.А. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У зв'язку із повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, встановив, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 лютого 2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 01 березня 2003 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 371. Як вбачається із Акту обстеження житлово-побутових умов від 28.04.2014 року [PERSON] проживає разом з батьком - [PERSON] та перебуває на повному його утриманні. Відповідно до вимог ст.ст. 151,153 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, залучати до виховання інших осіб, обирати форми і методи виховання дитини, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, а також мають право на спілкування з дитиною. Згідно зі ст.157 СК України, той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст.5 Хартії прав сім'ї, представленої Апостольським Престолом 22.10.1983р., оскільки батьки дали життя своїм дітям, вони мають первинне і невід'ємне право виховувати їх, отже, їх слід вважати первинними і головними вихователями власних дітей. Згідно з п.1 ст.9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Згідно з вимогами ст.159 СК України суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні та систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця їх проживання і т.д.), місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. На підставі наведеного суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved