Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач з 2011 року проживала разом із відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу, під час їх сумісного проживання народилася дитина [PERSON], [INFO]. З кінця літа 2016 року їх відносини з відповідачем припинилися, кожен з них живе окремим життям. Дитина проживає разом із позивачем. Відповідач [PERSON] будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце праці. Дитина часто хворіє, тобто має вади фізичного розвитку, через що позивач перебуває у відпустці до досягнення дитиною 6-ти річного віку. Ніяких доходів, окрім державної грошової допомоги, позивач не має. Добровільно домовитись з відповідачем про матеріальне забезпечення дитини неможливо. Просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття та стягнути з відповідач 500,00 грн. щомісячно на її користь та на її утримання до досягнення дитиною шестирічного віку. В судовому засіданні позивач надала пояснення, аналогічні обґрунтуванню позовної заяви, просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Наполягала на тому, що дитина часто хворіє. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] оскільки їх дочка не має вад фізичного або психічного розвитку. Крім того, зазначив, що вимога позивача про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам діючого законодавства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-НО № 467051, виданого виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], матірю позивач [PERSON]. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем, про що свідчить довідка КП «Сервіскомуненерго» № 04/3764 від 12.12.2016 року. В теперішній час позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду до дитиною до досягнення нею шестирічного віку по 01.04.2017 року, що підтверджується витягом з Наказу № 55-в від 14.05.2012 року КЛПЗ «Словянська центральна районна лікарня». Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд приймає до уваги ті обставини, що дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач є батьком дитини, та приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню, а саме з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу). Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку суперечить вимогам діючого законодавства, а саме ч. 2 ст. 184 СК України. Тому, суд доходить до висновку з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 500,00 грн. до досягнення дитиною шестирічного віку. Вирішуючи питання про можливість задоволення даної позовної вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2. ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 3 статті 84 СК України встановлено: якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення нею шестирічного віку. Також, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4. ст. 84 СК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 цього Кодексу. Проаналізувавши вищенаведені законодавчі приписи, що регулюють виникли між сторонами правовідносини, суд доходить до висновку, що обовязковою умовою для стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною шестирічного віку є наявність у дитини вад фізичного або психічного розвитку. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вищенаведеним вимогам процесуального права позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дитина [PERSON] дійсно має вади фізичного або психічного розвитку. Та обставина, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку не може свідчити про наявність у дитини вад фізичного або психічного розвитку. Крім того, суд не вважає підставою для стягнення аліментів на утримання позивача ту обставину, що відповідач має постійне місце роботи. Отже, в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 500,00 грн. необхідно відмовити. Таким чином, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За звернення до суду з даним позовом стягується судовий збір в розмірі 551,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial