Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 05.09.2018 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обгрунтування позову позивач зазначила, що в них із відповідачем [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач проживає окремо, добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Син перебуває на повному утриманні позивача. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 23.03.2021 року провадження у справі № 141/946/18 відкрито та розгляд справи вирішено проводити 30.04.2021 року за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали отримав 01.04.2021 року, та 12.04.2021 року направив відзив до суду. Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити повністю. Оскільки, рішенням Вінницького міського суду від 01.11.2019 року справа №127/23495/19 позов [PERSON] задоволено частково - стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1750 грн., щомісячно починаючи з 27.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того [PERSON] зазначає, що з 14.01.2013 року не працює, ані постійно, ані тимчасово, це пов`язано зі станом здоров`я. З 18.09.2009 року є інвалідом 3-й групи загального захворювання, проживає лише на пенсію, інших видів заробітку не має. Також вказав, що проживає разом з батьками, які часто хворіють. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Шлюб між позивачем та [PERSON] не зареєстрований. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 311 від 05.09.2018 року, виданої Великоростівською сільською радою Оратівського району Вінницької області, на утриманні [PERSON] знаходиться її син [PERSON] , [INFO] . Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи [PERSON] від 03.02.2021 року сума чистого оподаткованого річного доходу складає 8147 грн. 70 коп.. Як вбачається з акту обстеження умов проживання, проведеного старостою Великоростівського старостинського округу Оратівської селищної ради Власенко Г.П. та діловодом Оратівської селищної ради Рябисько С.П. , за адресою [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, в дитини наявний чистий одяг відповідно до сезону та якісні продукти харчування. Батько участі в житті та вихованні дитини не приймає. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виданої [PERSON] від 21.04.2021, до складу сім`ї входять: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2019 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1750,00 грн щомісячно. При визначенні розміру аліментів на утримання [PERSON] , Вінницьким міським судом було враховано, що на утриманні [PERSON] є ще одна неповнолітня дитина [PERSON] .. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] має інвалідність третьої групи, дата переогляду 18.06.2020 року. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] , останній запис зроблено 14.01.2013 року про звільнення за власним бажанням. Як вбачається з копії довідки з Пенсійного фонду України від 05.04.2021 року, сукупний розмір отриманої пенсії по інвалідності [PERSON] за період: січень 2020 року - березень 2021 складає 11268 грн 00 коп. Надані докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними та допустимими у зазначених спірних правовідносинах, відповідають вимогам ст..ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 Закону України «Про охоронну дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно дост. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст.. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, той факт, що відповідач працездатного віку, однак є безробітним та може надавати матеріальну допомогу, а також наявність на утриманні відповідача ще однієї неповнолітньої дитини. При цьому, [PERSON] не надано суду доказів про те, що на його утриманні перебувають батьки, а також інші належні докази неможливості сплати аліментів на утримання свого сина [PERSON] . За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим розміром стягнення аліментів на утримання сина відповідача є 1/6 частки від його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 84, 180-182, 191 СК України,

Outcome: partial