Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 15 квітня 2020 року звернулось АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 46015,35 грн., яка складається з 22994,71 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5396,34 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 Цивільного Кодексу України ( далі - ЦК), 7535,61 грн. нарахованої пені, 500 грн. штрафу (фіксованої частини), 1796,33 штрафу (процентної складової). В обґрунтування позову АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що між сторонами укладений договір № б/н від 13.07.2010 року, на підставі якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язання з повернення кредитних коштів за користування кредитом належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась вищезазначена заборгованість. Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника у якому він також повідомляє, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. Відповідачем до суду подана заява (клопотання) від 18 травня 2020 року, відповідно до якого останній з позовними вимогами згідний частково: не заперечує проти стягнення тіла кредиту, в іншій частині позову просить відмовити. Просить врахувати часткову сплату боргу відповідно до квитанції від 08.04.2020 року про погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 27250 гривень. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 13 липня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» ознайомив [PERSON] з умовами надання банківських послуг, а 20 вересня 2010 року між сторонами укладено договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту шляхом підписання довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він отримав, ознайомилася та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку і довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду від 29.09.2010 року. Згідно з наданими банком розрахунками заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 12 березня 2020 року становить 46015,35 грн, яка складається з 29156,34 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7095,38 грн заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК, 7096,23 грн нарахованої пені, 500 грн штрафу (фіксованої частини), 2167,40 грн штрафу (процентної складової), яку банк просить стягнути з відповідача. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 Цивільного Кодексу України (далі ЦК) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК). Частиною другою\~статті 1054 ЦК\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом\~статті 625\~ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно зі\~статті 551 ЦК\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами, розмір неустойки при порушенні зобов`язання поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду від 29.09.2010 року відповідач ознайомився з правилами використання кредитних коштів позивача, відповідно до яких сторони узгодили наступні умови кредитного договору: базова процентна ставка в місяць становить 2,5 % (30 %річних), розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, за несвоєчасне погашення заборгованості встановлена пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка по договору)/ 30- яка нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. За порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів стягується штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 33). Зазначені умови кредитування підписані і прийняті відповідачем. Суд приходить до висновку, що між сторонами укладений кредитний договір. Відповідач порушив вимоги договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобов`язання, передбачене договором, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором, виписки по рахунку, а тому має заборгованість перед позивачем. За змістом позовних вимог банк просить стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 29156,34 гривень при загальній заборгованості 46015,35 гривень. Розмір заборгованості за тілом кредиту позивач обґрунтовує наданими розрахунками заборгованості та випискою по рахунку, відповідно до яких станом на 12.03.2020 заборгованість відповідача становить 29156,34 грн (а.с.4-22, 23-29). Заборгованість за тілом кредиту відповідачем визнається. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК, суд приходить до наступних висновків. За змістом позовних вимог банк просить стягнути заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК за період з 01 грудня 2019 року по 12 березня 2020 року в загальній сумі 7095,38 гривень з урахуванням збільшеної процентної ставки 86,4 % річних, встановленої Умовами та правилами надання банківських послуг. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самих розрахунків кредитної заборгованості за кредитним договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами згідно ст.625 ЦК у збільшеному розмірі 86,4 % річних, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, наданий Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Тому суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин з 13 липня 2010 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом 31 березня 2020 року (відмітка на конверті), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві та у довідці про умови кредитування домовленості сторін про збільшену процентну ставку відсотків на випадок прострочення кредиту у відповідності до ст.625 ЦК, надані банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК\~доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщений на сайті https://privatbank.ua, який міститься в матеріалах даної справи та не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді процентної ставки у підвищеному розмірі в порядку ст.625 ЦК. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Однак враховуючи пред`явлення позовних вимог щодо стягнення процентів за порушення грошового зобов`язання в порядку ст.625 ЦК, з огляду на наявність у відповідача заборгованості по сплаті кредиту і доведеності факту прострочки зазначеного грошового зобов`язання, суд вважає можливим стягнути з відповідача проценти за ставкою встановленою законом, тобто в розмірі 3 % річних від простроченої суми. Виходячи з розрахунку 3% ? 103 днів / 365 ? 29 156,34 грн. (прострочена заборгованість), розмір процентів за порушення грошового зобов`язання складає 246,83 грн, отже позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК в сумі 7095,38 грн підлягають частковому задоволенню в сумі 246,83 грн, в іншій частині слід відмовити. Вирішуючи питання про стягнення 7096,23 грн заборгованості за пенею та штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2167,40 грн (процентна складова), суд виходить з наступного. За\~статтею 539 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року Верховний Суд України дійшов наступного висновку. За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності з одне й те саме порушення. За таких умов, вимоги про стягнення пені, враховуючи наявність вимоги про стягнення штрафу, задоволенню не підлягають. Згідно умов кредитування погоджених з відповідачем, за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів стягується штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 33). Здійснюючи перевірку розміру нарахованого позивачем штрафу, судом встановлено, що сума штрафу за порушення строків платежів 500 грн є фіксованою, а 5% штрафу (процентна складова) від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів становить 1470,16 гривень (29156,34 грн заборгованість за тілом кредиту + 246,83 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК х 5% = 1470,16 грн штрафу). Таким чином позивачем безпідставно нараховані 2167,40 гривень штрафу (процентна складова), у зв`язку з чим в задоволенні позову в цій частині має бути частково відмовлено. За таких обставин, заборгованість відповідача перед банком станом на 12.03.2020 становить 29156,34 гривень заборгованості за тілом кредиту, 246,83 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК, 500 гривень штраф (фіксована частина) та 1470,16 гривень штраф (процентна складова), всього 31373,33 гривень. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем здійснено погашення частини заборгованості за кредитним договором після того як позивач звернувся до суду (31.03.2020 року штамп конверту). Зазначені обставини підтверджуються квитанцією від 08.04.2020 року про сплату коштів в сумі 27250 гривень із призначенням платежу - погашення кредиту. Враховуючи добровільну часткову сплату заборгованості відповідачем, з останнього підлягає стягненню залишок заборгованості за кредитним договором в сумі 4123,33 гривень. В задоволенні позову про стягнення решти заборгованості з тіла кредиту, відсотків, пені та штрафу за користування кредитом має бути відмовлено. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору частково в сумі 188,36 гривень (2102 грн х 4123,33 грн / 46015,35 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial