Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області 18 серпня 2015 року із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання майна особистою власністю звернувся [PERSON] (а. с. 2-4 том 1). Просив суд визнати спільною сумісною власністю сторін житловий будинок, 1958 року побудови, інвентарною вартістю 121099 гривень, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та розміщені біля нього господарські будівлі і споруди: погріб з шийкою, 1964 року побудови, інвентаризаційною вартістю 5131 гривні, площею 17,80 кв. м., погріб з шийкою, 1964 року побудови, інвентаризаційною вартістю 21\~359 гривень, площею 33,30 кв. м.; прибудову, 1958 року побудови, інвентаризаційною вартістю 18142 гривні, площею 15,10 кв. м., відкриту веранду, 1958 року побудови, інвентаризаційною вартістю 3552 гривні, площею 6 кв. м., гараж-майстерню, 1960 року побудови, інвентаризаційною вартістю 35732 гривні, площею 41,50 кв. м., сарай, 1960 року побудови, інвентаризаційною вартістю 10492 гривні, площею 22,10 кв. м., сарай, 1960 року побудови, інвентаризаційною вартістю 9778 гривень, площею 36,30 кв. м., сарай 1960 року побудови, інвентаризаційною вартістю 10092 гривні, площею 14,20 кв. м., майстерню 1994 року побудови, інвентаризаційною вартістю 6583 гривні, площею 8,70 кв. м., баню, 1994 року побудови, інвентаризаційною вартістю 24422 гривні, площею 23,10 кв. м., гараж, 1960 року побудови, інвентаризаційною вартістю 12290 гривні, площею 21,60 кв. м., вбиральню, 1964 року побудови, інвентаризаційною вартістю 3892 гривні, площею 1,40 кв. м., колодязь питний, 1964 року побудови, інвентаризаційною вартістю 2128 гривень, всього майно загальною вартістю 284\~692 гривні. Крім того просив суд визнати розміщені біля житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , навіс, 2012 року побудови, інвентаризаційною вартістю 3664 гривні, площею 4,80 кв. м., гараж, 2010 року побудови, інвентаризаційною вартістю 168408 гривні, площею 73 кв. м., оглядову яму, 2011 року побудови, інвентаризаційною вартістю 9241 гривні, площею 7,30 кв. м., а також автомобіль «ГАЗ 3302-418» 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 81038 гривень, шиномонтажний стенд LC 810 до 23, вартістю 9\~000 гривень, балансувальний стенд СВ-953 В, вартістю 9000 гривень, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, вартістю 11880 гривень, компресор 3KW, 70x3, вартістю 7884 гривні, підкатнй домкрат на 3 тонни, вартістю 1109 гривень 76 копійок, пневмогайковерт 1/2, вартістю 1242 гривні, автомобіль Volkswagen LT-28, 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 108\~050 гривень, всього майна загальною вартістю 410\~516 гривень 76 копійок особистою приватною власністю позивача ( [PERSON] ). Також просив суд з визнанням права власності виділити йому ( [PERSON] ) в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, а саме із житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , житлову кімнату з позначкою 1-5 площею 21,20 кв. м., гараж-майстерню з позначкою «Б», 1960 року побудови, площею 41, 50 кв. м., майстерню з позначкою «в», 1994 року побудови, площею 8,70 кв. м., баню з позначкою «В», 1994 року побудови, площею 23,10 кв. м., 1/2 частину колодязя та вбиральні. Стягнути із сторони, частка якої при поділі житлового будинку, господарських будівель і споруд збільшилась, на користь іншої сторони компенсацію, розмір якої буде встановлено проведеною судовою будівельно-технічною експертизою. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 02 вересня 2015 року відкрито провадження за цим позовом (а. с. 46 том 1). 02 травня 2018 року до Миронівського районного суду Київської області надійшла заява позивача [PERSON] , у якій останній за результатами судової будівельно-технічної експертизи уточнив свої позовні вимоги, та просив поділити в натурі житловий будинок за адресою: [ADDRESS] виділивши йому згідно варіанту поділу № 2 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 09 лютого 2018 року №21802/16-43/1734/18-43 (додатки №2, 5, співвласник 2): по житловому будинку: частину прихожої (згідно технічного паспорта 1-2) площею 6,4 кв. м., частину житлової кімнати (1-4), площею 7,5 кв. м., житлову кімнату (1-5), площею 21,2 кв. м. , всього по житловому будинку 35,1 кв. м., що складає 53/100 частки у домоволодінні; по надвірним будівлям та спорудам: гараж майстерня «Б», майстерню «в», баню «В», 1/2 воріт з хвірткою, 1/2 огорожі № 2, 1/2 колодязя питного, 1/2 вимощення № 5, 1/2 вимощення № 6, 1/2 стінки підпірної № 7, 1/2 стінки підпірної № 8, що складає 47/100 частки у домоволодінні. Виділити [PERSON] в натурі згідно до варіанту поділу № 2 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 09 лютого 2018 року №21802/16-43/1734/18-43 (додатки №2, 5, співвласник 1): по житловому будинку: кухню (1-1), площею 11,7 кв. м., частину прихожої (1-2), площею 13 кв. м., санвузол (1-3) площею 7,2 кв. м., частину житлової кімнати (1-4) площею 7,9 кв. м; по надвірним будівлям та спорудам: відкриту веранду «а1», погріб із шийкою «Д», гараж «Г», навіс «З», вбиральню «Е», сарай «б-3), 1/2 частини огорожі №2, сарай «б1», сарай «б2», 1/2 вимощення № 5, погріб з шийкою «Ж», 1/2 вимощення № 6, 1/2 стінки підпірної № 7, 1/2 колодязя питного, 1/2 воріт з хвірткою, 1/2 стінки підпірної № 8, що складає 53/100 частки у домоволодінні. Визнати особистою приватною власністю [PERSON] гараж згідно до технічного паспорта «Є», 2010 року забудови, площею 73 кв. м., оглядову яму згідно технічного паспорта «Єо/я», 2011 року забудови, площею 7,3 кв. м., навіс «в1», 2012 року забудови, площею 4,8 кв. м. що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також автомобіль «ГАЗ 3302-418» 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль Volkswagen LT-28, 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , шиномонтажний стенд LC 810 до 23, балансувальний стенд СВ-953 В, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, компресор 3KW, 70x3, підкатнй домкрат на 3 тонни, пневмогайковерт. Стянути із [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості частки у домоволодінні по [ADDRESS] , у розмірі 17076 гривень 50 копійок. 17 вересня 2015 року до Миронівського районного суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя (а. с. 67-68 том 1). [PERSON] просила суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] майно загальною вартістю 675\~716 гривень 40 копійок, а саме: житловий будинок літ. «А», об`єкт житлової нерухомості загальною площею 74,90 кв. м., 1958 року побудови, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , разом з складовими частинами об`єкта нерухомого майна: погріб з шийкою, літ. «Д», погріб з шийкою, літ. «Ж», прибудова, літ «а», відкрита веранда, літ. «а1», баня, літ. «б», літня кухня-гараж, літ. «Б», сарай, літ «б1», сарай-прибудова, літ. «в», сарай, літ. «В», гараж, літ. «Г», убиральня, літ. «Е», гараж, літ. «Є», оглядова яма гаражна, літ. «Є/оя», ворота з хвірткою № 1, огорожу № 2, колодязь питний № 3, вимощення № 5-6, стінку підпірну № 7-8, загальною вартістю 394\~930 гривень; земельну ділянку, кадастровий номер 3222989101:01:201:0030, загальною площею 0,1574 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною вартістю 54900 гривень; автомобіль ГАЗ 3302-418 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 81\~038 гривень; автомобіль Volkswagen Lt-28, 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 108\~050 гривень; шиномонтажний стенд LC 810 до 23, балансувальний стенд СВ-953 В, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, компресор 3KW, 70x3, підкатний домкрат на 3 тонни та пневмогайковерт 1/2, загальною вартістю 36\~490 гривень. В порядку поділу спільного сумісного майна визнати право власності [PERSON] на майно загальною вартістю 366\~226 гривень 40 копійок, а саме: автомобіль ГАЗ 3302-418 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 81\~038 гривень; автомобіль Volkswagen Lt-28, 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 108\~050 гривень; шиномонтажний стенд LC 810 до 23, балансувальний стенд СВ-953 В, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, компресор 3KW, 70x3, підкатнй домкрат на 3 тонни та пневмогайковерт Ѕ, загальною вартістю 36\~798 гривень 40 копійок; гараж літ. «Є» 2010 року побудови, вартістю 140\~340 гривень. В порядку поділу спільного сумісного майна визнати право власності [PERSON] на майно загальною вартістю 309\~340 гривень 00 копійок, а саме: житловий будинок, літ. «А», загальною площею 74,90 кв. м., 1958 року побудови, погріб з шийкою, літ. «Д», погріб з шийкою літ. «Ж», прибудову, літ. «а», відкриту веранду, літ. «а1», баню, літера «б», літню кухню-гараж, літ. «Б», сарай, літ. «б1», сарай прибудову, літ. «в», сарай, літ. «В», гараж, літ. «Г», убиральню, літ. «Е», оглядову яму гаражну, літ. «Є/оя», ворота з хвірткою № 1, огороджу № 2, колодязь питний № 3, вимощення №5-6, стінку підпірну №7-8, загальною вартістю 254\~590 гривень, земельну ділянку, кадастровий номер 3222989101:01:201:0030, загальною площею 0,1574 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 54900 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію належної останній частки у спільному майні подружжя, в розмірі 56 736 гривень 40 копійок. Припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на їх майно, що перебуває у спільній сумісній власності. 08 жовтня 2015 року до Миронівського районного суду Київської області надійшла заява [PERSON] , у якій остання на підставі ч. 2 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України збільшила розмір позовних вимог, зокрема просила суд стягнути із [PERSON] на її користь в порядку поділу спільного сумісного майна належну їй частку у спільному майні подружжя в розмірі 86 702 гривні 83 копійки, які були доходом [PERSON] від здійснення підприємницької діяльності за період часу із вересня 2012 року по червень 2013 року (а. с. 168-169 том 1). Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 08 жовтня 2015 року прийнято зустрічний позов, розгляд якого вирішено проводити в об`єднаному провадженні із позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання майна особистою власністю (а. с. 171-172 том 1). Позовні вимоги, як за первісним позовом так і за зустрічним позовом обґрунтовано тим, що майно про поділ якого сторони просять суд, є їх спільною сумісною власністю, оскільки набуте в шлюбі, а тому на підставі ст. ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70, 72 Сімейного кодексу України, ст. ст. 319, 21, 355, 368, 369, 370, 377, 379-381, 383 Цивільного кодексу України вони мають право на його поділ в натурі. 12 серпня 2019 року Миронівським районним судом Київської області постановлено ухвалу, якою залишено без розгляду як позов [PERSON] до [PERSON] так і зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 17 жовтня 2019 року постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року в частині залишення без розгляду зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, в цій частині передано справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Таким чином, предметом даної цивільної справи після зазначеної ухвали Київського апеляційного суду є поділ майна подружжя за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] та її представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав зазначених в ньому. [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечували, свої заперечення обґрунтовували не співмірністю позивних вимог [PERSON] . Порушенням у разі задовлення позову права [PERSON] на житло. Відсутності оцінки майна на момент прийняття рішення по справі а також тим, що спірне обладнання з технічного обслуговування транспортних засобів придбане [PERSON] за рахунок кредитних коштів, а отже воно не є спільною сумісною власністю сторін, а є його особистою приватною власністю. Також свої заперечення обґрунтовував тим, що за рішенням Миронівського районного суду Київської області від 12 вересня 2001 року, яке має приюдиційний характер, сторони по справі проживають власним життям, шлюбні стосунки не підтримують, а отже майно набуте [PERSON] у цей період є його особистою приватною власністю. Заслухавши учасників судового засідання, допитавши свідка, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] 16 січня 1982 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів виконавчого комітету Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області зроблено актовий запис за № 3 (а. с. 69 том 1). Миронівським районним судом Київської області 12 вересня 2001 року прийнято рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , проте у відповідності до ст. 44 Кодексу про шлюб та сімю України (що діяв на момент прийняття рішення) шлюб вважався припиненим лише з моменту реєстрації його розірвання в органах реєстрації актів громадянського стану. 09 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9, 70 том 1). Як вбачається із нотаріально посвідченої довіреності, від 25 квітня 2012 року (а. с. 83-84 том 1), довідки виконавчого комітету Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області від 06 серпня 2012 року № 214 про склад сім`ї (а. с. 157 том 1), характеристики члена КМПС «Захист праці» з 2008 року [PERSON] від 12 червня 2012 року № 04-х/12 (а. с. 160 том 1), заяви [PERSON] та [PERSON] від 28 травня 2012 року (а. с. 13, цивільна справа №1017/5603/12), листа Президентові України (а. с. 56, цивільна справа №1017/5603/12), листа Премєр-міністру України від 17 червня 2012 року (а. с. 57-58, цивільна справа №1017/5603/12), листа голові Київської міської державної адміністрації від 17 червня 2012 року (а. с. 59-60, цивільна справа №1017/5603/12), листа головному редактору газети «Голос України» (а. с. 61, цивільна справа №1017/5603/12), листа головному редактору газети «Урядовий кур`єр» від 17 червня 2012 року (а. с. 62-63, цивільна справа №1017/5603/12), характеристики КМПС «Захист праці» від 14 червня 2012 року № 3 (а. с. 99, цивільна справа №1017/5603/12), перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, сторони мали міцні сімейні стосунки, спільно займалися підприємницькою діяльністю, зокрема поставками і продажем м`яса на КП «Житній ринок» в місті Києві (як зазначено ними у листах - понад 23 роки). Таким чином сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі в період із 16 січня 1982 року по 09 вересня 2014 року, вели спільне господарство та спільно займалися постачанням м`яса на КП «Житній ринок». Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі [PERSON] 14 травня 1991 року, за договором купівлі-продажу придбав житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10-12, том 1). У відповідності до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрованого в КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації», домоволодіння за цією адресою складається із житлового будинку загальною площею 74,90 кв. м., 1958 року побудови, погребу з шийкою, 1964 року побудови, погребу з шийкою, 1964 року побудови, прибудови, 1958 року побудови, відкритої веранди, 1958 року побудови, гаражу-майстерні, 1960 року побудови, трьох сараїв, 1960 року побудови, майстерні, 1994 року побудови, бані, 1994 року побудови, навісу, 2012 року побудови, гаражу, 1960 року побудови, убиральні, 1994 року побудови, гаражу, 2010 року побудови, гаражної оглядової ями, 2011 року побудови, навісу, 1995 року побудови, воріт з хвірткою, 2010 року побудови, огорожі, 2010 року побудови, колодязя питного, 1964 року побудови, вимощення, 2008 року побудови, вимощення, 2011 року побудови, підпірних стінок, 2010 року побудови (а. с. 13-16, 76-82 том 1). Як вбачається із довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 08 червня 2015 року №1158, в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , відсутнє самочинне будівництво (а. с. 17 том 1). Згідно із інформацією, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 20 червня 2013 року [PERSON] зареєстрував за собою право приватної власності на це домоволодіння (а. с. 11-12 том 1). Як вбачається із видаткової накладної №ВорЦ-01910, [PERSON] 07 березня 2012 року придбав: шиномонтажний стенд LC 810 до 23, вартістю 9\~000 гривень, балансувальний стенд СВ-953 В, вартістю 9 000 гривень, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, вартістю 10 098 гривень, компресор 3KW, 70x3, вартістю 6 701 гривня 40 копійок, підкатний домкрат на 3 тонни, вартістю 943 гривні 30 копійок, пневмогайковерт 1/2, вартістю 1 055 гривень 70 копійок (а. с. 23 том 1). Згідно з Актом огляду домоволодіння по [ADDRESS] , від 15 вересня 2014 року, під час огляду цього домоволодіння в ньому виявлено шиномонтажний стенд, балансувальний стенд, стенд діагностики і очищення паливних форсунок, компресор, автомобілі «Газель» та «Фольксваген». Підписанти цього акту, серед яких були і [PERSON] та [PERSON] , зазначили це майно як спільне майно (а. с. 19 том № 1). Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що 28 березня 2013 року на ім`я [PERSON] зареєстровано автомобіль «Volkswagen LT 28» 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 24, 27 том 1). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , 22 вересня 2009 року на ім`я [PERSON] зареєстровано автомобіль «ГАЗ 3302-418» 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 30, 33 том 1). Із вищезазначеного вбачається, що [PERSON] у період перебування в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] набув у власність домогосподарство за адресою: [ADDRESS] , два автомобілі і технічне обладнання з ремонту та обслуговування транспортних засобів, які є об`єктами суперечки по даній справі, розв`язання якої передано на вирішення суду. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. ст. 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суди у відповідності до ст. 129 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 10 ЦПК України, здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. У відповідності до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір про поділ майна, набутого під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому до цих спірних правовідносин слід застосовувати норми як Кодексу про шлюб та сім`ю України (ст. 2 цього Кодексу) так і Сімейного кодексу України (ст. 1 цього Кодексу), як спеціальних актів законодавства, які визначають засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, а також Цивільного кодексу України, норми якого регулюють загальні правовідносини щодо набуття, реалізації та припинення права власності фізичних осіб. Оскільки житловий будинок із частиною господарських приміщень і споруд по [ADDRESS] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 1991 року набув у період до 2002 року, то до правовідносин пов`язаних із набуттям цього нерухомого майна слід застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім`ю України. У відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правам на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. З огляду на те, що житловий будинок по [ADDRESS] , та частина господарських приміщень і споруд, а саме: погреб з шийкою, 1964 року побудови, погреб з шийкою, 1964 року побудови, прибудова, 1958 року побудови, відкрита веранда, 1958 року побудови, гараж-майстерня, 1960 року побудови, три сараї, 1960 року побудови, майстерня 1994 року побудови, баня 1994 року побудови, гараж 1960 року побудови, убиральня, 1994 року побудови, навіс, 1995 року побудови, колодязя питний, 1964 року побудови, набуті [PERSON] у 1991 році, тобто під час перебування із [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, то це нерухоме майно у відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України є їх спільною сумісною власністю, і кожен із них має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Ці об`єкти права власності не входять до переліку майна, яке за нормами ст. ст. 24, 26 Кодексу про шлюб та сім`ю України є роздільним майном одного із подружжя. Із Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрованого в КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації», та довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 08 червня 2015 року №1158 (а. с. 15, 17 том 1) вбачається, що навіс, 2012 року побудови, гараж 2010 року побудови, гаражна оглядова яма, 2011 року побудови, ворота з хвірткою, 2010 року побудови, огорожа, 2010 року побудови, вимощення, 2008 року побудови, вимощення, 2011 року побудови, підпірні стінки, 2010 року побудови, були збудовані у період після 2002 року, а отже до правовідносин пов`язаних із виникненням права власності на них слід застосовувати норми Сімейного кодексу України. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України). За нормою ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. З огляду на те, що навіс, 2012 року побудови, гараж 2010 року побудови, гаражна оглядова яма, 2011 року побудови, ворота з хвірткою, 2010 року побудови, огорожа, 2010 року побудови, вимощення, 2008 року побудови, вимощення, 2011 року побудови, підпірні стінки, 2010 року побудови, збудовані на території домоволодіння по [ADDRESS] у період із 2008 по 2013 роки, тобто в період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, на території домоволодіння, яке є їх спільною сумісною власністю, отже це майно у відповідності до ст. ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України також є їх спільною сумісною власністю, і кожен із них має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічна ситуація стосовно автомобілів «ГАЗ 3302-418» 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , та «Volkswagen LT 28» 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , оскільки вони набуті [PERSON] у вересні 2009 та березні 2013 років, тобто в період перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, а отже у відповідності до ст. ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України дією презумпції спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час зареєстрованого шлюбу. Вони також є їх спільною сумісною власністю, і кожен із них має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Це майно, до переліку особистої приватної власності сторін, передбаченому ст. ст. 57, 58 Сімейного кодексу України не входить. Крім того, на підставі ст. ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України також є спільною сумісною власністю сторін і шиномонтажний стенд LC 810 до 23, балансувальний стенд СВ-953 В, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, компресор 3KW, 70x3, підкатний домкрат на 3 тонни, пневмогайковерт 1/2, які згідно із видатковою накладною №ВорЦ-01910 від 07 березня 2012 року (а. с. 23 том 1) були придбані [PERSON] в період перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Це майно, також не входять до переліку особистої приватної власності сторін, передбаченому ст. ст. 57, 58 Сімейного кодексу України. Приходячи до такого висновку, суд враховує той факт, що як [PERSON] так і [PERSON] в Акті огляду домоволодіння від 15 вересня 2014 року (а. с. 19 том 1) фактично визнавали, що це майно є їх спільною сумісною власністю. Із матеріалів справи також вбачається, що 02 вересня 2010 року [PERSON] , шляхом приватизації набув земельну ділянку кадастровий номер: 3222989101:01:201:0030, загальною площею 0,1574 га, цільове призначення якої: ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 38 том 1, а. с. 133-134 том 2). Тобто у період перебування із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] шляхом приватизації набув у власність земельну ділянку, що знаходиться за адресою домогосподарства сторін, яке є їх спільною сумісною власністю. Ця земельна ділянка не входить до переліку особистої приватної власності сторін, передбаченому ст. ст. 57, 58 Сімейного кодексу України (у редакції, яка діяла до 13.06.2012), а отже за нормами ст. ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України є їх спільною сумісною власністю. Із аналізу вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання домоволодіння по [ADDRESS] , автомобілів «Volkswagen LT 28» і «ГАЗ 3302-418» а також вище переліченого обладнання із технічного обслуговування автомобілів спільною сумісною власність [PERSON] та [PERSON] , яке набуте ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі між собою. Приймаючи таке рішення, суд не бере до уваги доводи [PERSON] про те, що він із 2005 року фактично не проживає з [PERSON] однією сім`єю, та довідку виконавчого комітету Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 27 травня 2015 року №625 (а. с. 22 том 1), зважаючи на те, що вони суперечать іншим матеріалам справи, зокрема: акту огляду домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а. с. 19, том 1) у якому він називає спільною сумісною власністю станок для мийки форсунок, шиномантажний і балансувальний станки, компресор, набуті ним 07 березня 2012 року (а. с. 23 том 1), автомобілі «Газель» та «Фольксваген», набуті ним 28 березня 2013 та 22 вересня 2009 років. При цьому суд звертає увагу, що все це майно 15 вересня 2014 року перебувало саме в спірному домогосподарстві (а. с. 24, 30 том 1); характеристиці КМПС «Захист праці» від 12 червня 2012 року №4-х/12, в якій зазначено, що протягом трьох з половиною років [PERSON] проявив себе добрим сім`янином та батьком, який знаходиться у міцному шлюбі зі своєю дружиною та вірним помічником [PERSON] (а. с. 160 том 1); спільними з [PERSON] листам, датованим червням 2012 року, з яких вбачається, що вони є подружжям які вже 23 роки відпрацювали на Житньому ринку з реалізації української яловичини (а. с. 13, 56, 57-58, 59-60, 61, 62-63, цивільна справа №1017/5603/12). Тобто, матеріали справи доводять не лише той факт, що сторони під час набуття спірного майна перебували у зареєстрованому шлюбі, а й перебування їх у фактичних шлюбних (сімейних) відносинах, здійснення спільної діяльності щодо реалізації української яловичини на Житньому ринку м. Києва, підтвердженням чому є побудова у період із 2010 року по 2012 рік на території спірного домоволодіння навісу, гаражу, оглядової ями, щодо яких в п. 2 прохальної частини своєї позовної заяви (а. с. 4 том 1) [PERSON] просив суд визнати право власності за ним. Приймаючи рішення по справі суд також не бере до уваги доводи представника [PERSON] про те, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 12 вересня 2001 року (а. с. 8 том 2) встановлено факт не проживання сторін по справі однією сім`єю, що впливає на розгляд даної справи, оскільки цим рішенням суду не встановлено конкретного часу, протягом якого сторони не проживали однією сім`єю. В цьому рішенні лише зазначено, що кожна із сторін «в даний час» проживає власним життям. Тобто цим рішенням не встановлено конкретного часу протягом, якого сторони проживали окремо один від одного. За нормою ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, як вбачається із вищенаведеного в період набуття сторонами спірного майна вони перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, спільно проживали, спільно розбудовували спірне домоволодіння, зокрема в 2010 році збудували гараж, ворота з хвірткою, огорожу, підпірні стінки, в 2011 році збудували вимощення, гаражну оглядову яму, а в 2012 році навіс. Саме в спірному домоволодінні [PERSON] в 2014 році зберігав спірні автомобілі та обладнання для технічного обслуговування автомобілів, придбані ним після рішення Миронівського районного суду Київської області від 12 вересня 2001 року, які сторони в Акті огляду домоволодіння від 15 вересня 2014 року, наданому в якості доказу саме [PERSON] , назвали спільним майном (а. с. 19 том 1). Щодо позовних вимог [PERSON] про поділ вище переліченого спільного сумісного майна, то суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ч. 1 ст. 51, п. 6 ч. 1 ст. 92). Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного кодексу та Цивільного кодексу України. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Сімейного кодексу України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 Сімейного кодексу України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 Сімейного кодексу України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 Цивільного кодексу України). Як зазначалося вище, у спільній сумісній власності сторін перебуває домоволодіння по [ADDRESS] , яке складається із: житлового будинку, 1958 року побудови, погребу з шийкою, 1964 року побудови, погребу з шийкою, 1964 року побудови, прибудови, 1958 року побудови, відкритої веранди, 1958 року побудови, гаражу-майстерні, 1960 року побудови, трьох сараїв, 1960 року побудови, майстерні 1994 року побудови, бані 1994 року побудови, навісу, 2012 року побудови, гаражу 1960 року побудови, убиральні, 1994 року побудови, гаражу 2010 року побудови, гаражної оглядової ями, 2011 року побудови, навісу, 1995 року побудови, воріт з хвірткою, 2010 року побудови, огорожі, 2010 року побудови, колодязя питного, 1964 року побудови, вимощення, 2008 року побудови, вимощення, 2011 року побудови, підпірних стінок, 2010 року побудови. [PERSON] користуючись своїм правом на поділ спільного сумісного майна просив суд поділити це майно, виділивши її частку в натурі. При прийнятті рішення про поділ спільного сумісного майна подружжя, суд повинен встановлювати обсяг цього майна та здійснити його розподіл між сторонами, визначивши конкретне майно, що виділяється кожній стороні, надавши таким чином змогу кожній стороні в подальшому реалізувати право на захист своєї власності, зокрема отримання правовстановлюючих документів на своє майно, що у відповідності до практики Європейського суду із прав людини реалізує право кожного на ефективний засіб юридичного захисту, передбачений ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У матеріалах справи наявний висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27 жовтня 2016 року №22197/15-42162901642, який зроблений за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи (а. с. 190-221 том 1). Відповідно до цього висновку, на момент проведення дослідження, дійсна вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] становить 445\~089 гривень, у тому числі: дійсна вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (без земельної ділянки) становить 397 869 гривень; дійсна вартість земельної ділянки загальною площею 0,1574 га становить 47\~220 гривень. За результатами проведеного дослідження наданих матеріалів справи, результатів натурного обстеження експертом встановлено, що поділити житловий будинок [ADDRESS] площею 74,90 кв. м. між співвласниками згідно їх ідеальних часток 1/2 та 1/2 не можливо, розподіл можливий при умові відступу від ідеальних часток співвласників. Можливі варіанти розподілу житлового будинку [ADDRESS] , з відступом від ідеальних часток співвласників та будівельні роботи, які необхідно провести при поділі будинку на дві ізольовані квартири відповідно до вказаних часток наведено у дослідницькій частині та на схемі у додатках № 1 та 2. Експертом пропонується за першим варіантом розподілу будинку розділити його на дві частини, за яким до одного співвласника відійде: 11,70 кв. м. кухні; 9,0 кв. м. прихожої; 7,20 кв. м. санітарного вузла; 15.40 кв. м. житлової кімнати (загалом 43,30 кв. м.), а до другого: 3,60 кв. м. прихожої; 4,20 кв. м. санітарного вузла; 7,4 кв. м. кухні; 16,40 кв. м. житлової кімнати (загалом 31,60 кв. м.). Розмір грошової компенсації по першому варіанту співвласнику складає 9\~630 гривень 70 копійок. За другим варіантом розподілу будинку розділити його на дві частини, за яким до одного співвласника відійде: 11,70 кв. м. кухні; 20,80 кв. м. житлової кімнати; 7,20 кв. м. санітарного вузла (загалом 39,70 кв. м.), а другому співвласнику: 15,80 кв. м. житлової кімнати; 7,7 кв. м. кухні; 6,4 кв. м. прихожої; 5,3 кв. м. санітарного вузла (загалом 35,20 кв. м.). Розмір грошової компенсації по другому варіанту співвласнику складає 20 406 гривень 70 копійок. 09 лютого 2018 року за №21802/16-43/1734/18-43, експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи прийшов наступного висновку (а. с.28-53 том 2): Можливі варіанти розподілу домоволодіння (житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами), що розташоване по [ADDRESS] з відступом від ідеальних часток 1/2 та 1/2 без урахування вартості гаражу «Є», оглядової ями «Є/оя», навісу «в1», розроблені у дослідницькій частині висновку та схематично зображені у додатках 1, 2 до висновку. Експертом пропонується за першим варіантом розподілу без урахування вартості гаражу «Є», оглядової ями «Є/оя», навісу «в1»: до одного співвласника передати: 11,7 кв. м. кухні; 11,10 кв. м. частини прихожої; 7,2 кв. м. санітарного вузла, 15,4 кв. м. спірного житлового будинку (що більше від ідеальної частки в одиницях площі на 7,95 кв. м. та більше від ідеальної частки в одиницях вартості у житловому будинку на 15 128 гривень), та відкриту веранду «а1»; погріб з шийкою «Д»; гараж «Г»; навіс «З»; вбиральню «Е»; сарай «б3»; 1/2 огорожи № 2; 1/2 вимощень № 5, 6; 1/2 підпірних стінок №7, 8; 1/2 колодязя питного; 1/2 воріт з хвірткою (що менше ідеальної частки в одиницях вартості у домоволодінні на 27 354 гривні 50 копійок); до іншого співвласника передати: 8,3 кв. м. частини прихожої та 21,20 кв. м. житлової кімнати спірного житлового будинку (що менше від ідеальної частки в одиницях площі на 7,95 кв. м., та менше від ідеальної частки в одиницях вартості у житловому будинку на 15 128 гривень), а також погріб з шийкою «Ж»; гараж-майстерня «Б»; сарай «б1»; сарай «б2»; майстерню «в»; баню «В»; 1/2 огорожі № 2; 1/2 вимощень № 5, 6; 1/2 підпірних стінок №7, 8; 1/2 колодязя питного; 1/2 воріт з хвірткою (що більше ідеальної частки в одиницях вартості у домоволодінні на 27 354 гривні 50 копійок). За другим варіантом розподілу з урахуванням вартості гаражу «Є», оглядової ями «Є/оя», навісу «в1»: до одного співвласника відійде: 11,7 кв. м. кухні; 11,10 кв. м. частини прихожої; 7,2 кв. м. санітарного вузла; 15,4 кв. м. спірного житлового будинку (що більше від ідеальної частки в одиницях площі на 7,95 кв. м. та більше від ідеальної частки в одиницях вартості у житловому будинку на 15 128 гривень), та відкрита веранда «а1»; погріб з шийкою «Д»; гараж «Г»; навіс «З»; вбиральня «Е»; сарай «б1»; сарай «б2»; сарай «б3»; погріб з шийкою, «Ж»; гараж-майстерня «Б»; 1/2 огорожи № 2; 1/2 вимощень № 5, 6; підпірна стінка №7; 1/2 колодязя питного; 1/2 воріт з хвірткою (що менше ідеальної частки в одиницях вартості у домоволодінні на 42 054 гривні 50 копійок); до іншого співвласника відійде: 8,3 кв. м. частини прихожої та 21,20 кв. м. житлової кімнати спірного житлового будинку (що менше від ідеальної частки в одиницях площі на 7,95 кв. м., та менше від ідеальної частки в одиницях вартості у житловому будинку на 15 128 гривень), та гараж «Є»; оглядова яма «Є/оя»; навіс «в1»; майстерня «в»; баня «В»; 1/2 воріт з хвірткою; 1/2 огорожи № 2; 1/2 колодязя питного; 1/2 вимощень № 5, 6; стінка підпірна № 8 (що більше ідеальної частки в одиницях вартості у домоволодінні на 42 054 гривні 50 копійок). За третім варіантом розподілу без урахування вартості гаражу «Є», оглядової ями «Є/оя», навісу: до одного співвласника відійде: 11,7 кв. м. кухні; 13 (або 7,1+5,9) кв. м. частини прихожої; 7,2 кв. м. санітарного вузла; 7,9 кв. м. частини житлової кімнати спірного житлового будинку (що більше від ідеальної частки в одиницях площі на 2,35 кв. м. та більше від ідеальної частки в одиницях вартості у житловому будинку на 2 303 гривень), та відкрита веранда «а1»; погріб з шийкою «Д»; гараж «Г»; навіс «З»; вбиральня «Е»; сарай «б3»; 1/2 огорожі № 2; сарай «б1»; сарай «б2»; 1/2 вимощення № 5; погріб з шийкою «Ж»; 1/2 вимощення № 6; 1/2 підпірної стінки №7; 1/2 колодязя питного; 1/2 воріт з хвірткою; 1/2 стінки підпірної № 8 (що більше ідеальної частки в одиницях вартості у домоволодінні на 14773 гривні 50 копійок); до іншого співвласника відійде: 6,4 кв. м. частини прихожої та 7,5 кв. м. частини житлової кімнати; житлова кімната площею 21,2 кв. м. спірного житлового будинку (що менше від ідеальної частки в одиницях площі на 2,35 кв. м., та менше від ідеальної частки в одиницях вартості у житловому будинку на 2\~303 гриві), а також гараж-майстерня «Б»; майстерня «в»; баня «В»; 1/2 воріт з хвірткою; 1/2 огорожі № 2; 1/2 колодязя питного; 1/2 вимощень № 5, 6; 1/2 стінок підпірних № 7, 8 (що менше ідеальної частки в одиницях вартості у домоволодінні на 14 773 гривні 50 копійок). За четвертим варіантом розподілу з урахуванням вартості гаражу «Є», оглядової ями «Є/оя», навісу «в1»: до одного співвласника відійде: 11,7 кв. м. кухні; 13 (або 7,1+5,9) кв. м. частини прихожої; 7,2 кв. м. санітарного вузла; 7,9 кв. м. частини житлової кімнати спірного житлового будинку (що більше від ідеальної частки в одиницях площі на 2,35 кв. м. та більше від ідеальної частки в одиницях вартості у житловому будинку на 2 303 гривень), а також відкрита веранда «а1»; погріб з шийкою «Д»; гараж «Г»; навіс «З»; вбиральня «Е»; сарай «б3»; 1/2 огорожі № 2; сарай «б1»; сарай «б2»; 1/2 вимощення № 5; погріб з шийкою «Ж»; 1/2 вимощення № 6; 1/2 підпірної стінки №7; 1/2 колодязя питного; 1/2 воріт з хвірткою; гараж-майстерня «Б»; майстерня «в»; навіс «1в»; баня «В»; 1/2 стінки підпірної № 8 (що менше ідеальної частки в одиницях вартості у домоволодінні на 26 626 гривень); до іншого співвласника відійде: 6,4 кв. м. частини прихожої та 7,5 кв. м. частини житлової кімнати спірного житлового будинку (що менше від ідеальної частки в одиницях площі на 2,35 кв. м., та менше від ідеальної частки в одиницях вартості у житловому будинку на 2\~303 гриві), а також 1/2 воріт з хвірткою; 1/2 огороі № 2; 1/2 колодязя питного; 1/2 вимощень № 5, 6; 1/2 підпірних стінок № 7, 8; гараж «Є»; оглядова яма «Є/оя» (що більше ідеальної частки в одиницях вартості у домоволодінні на 26 626 гривень). За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» об`єкт нерухомого майна, який є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Виходячи з положень ст. ст. 60-71 Сімейного кодексу України та ст. ст. 183, 370, 372 Цивільного кодексу України поділ майна в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Як вбачається із висновків будівельно-технічної експертизи, по даній справ можливий поділ нерухомого майна в натурі оскільки існує технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири (а. с. 190-221 том 1, а. с. 28-53 том 2), при цьому незважаючи на тривалий час розгляду справи судом, сторони в самостійному порядку (за взаємною згодою) не дійшли згоди щодо способу такого поділу, а тому такий поділ має бути зроблений судом. В заяві про уточнення позовних вимог (а. с. 67-68 том 2), [PERSON] просив суд здійснити поділ за другим варіантом поділу, запропонованим у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи, тобто здійснити поділ домоволодіння без урахування вартості гаражу, позначка в технічному паспорті «Є», оглядової ями позначка в технічному паспорті «Є/оя» та навісу, позначка в технічному паспорті «в1», так як вони перебувають у його приватній власності. Суд вважає такий розподіл майна неприйнятним, оскільки як зазначено вище, ці споруди містяться на території домоволодіння по [ADDRESS] , та являються спільною сумісною власністю сторін, а отже повинні входити в загальну масу майна, що підлягає поділу. З цих же підстав суд вважає неможливим поділ спірного нерухомого майна за першим варіантом, запропонованим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 09 лютого 2018 року. Суд також відхиляє як можливі варіанти розподілу спірного домоволодіння, варіанти запропоновані експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 жовтня 2016 року, оскільки вони не враховують необхідність поділу господарських будівель та споруд, що містяться на території спірного домоволодіння, які є спільною сумісною власністю сторін та підлягають поділу між ними. Таким чином залишається два варіанти можливого поділу спірного домоволодіння, передбачені експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 09 лютого 2018 року у варіантах поділу №1а та № 2а, за якими поділу підлягають гараж, позначка в технічному паспорті «Є», оглядова яма позначка в технічному паспорті «Є/оя» та навіс, позначка в технічному паспорті «в1». Приймаючи рішення щодо варіанту поділу спірного домоволодіння суд бере до уваги інтереси [PERSON] в потребі наявності більшої площі саме житлового будинку, оскільки вона на відміну від [PERSON] на даний час там постійно проживає, а отже має більшу потребу в наявності кухні, та іншої площі будинку, що забезпечує варіант поділу домоволодіння за [ADDRESS] . Цей варіант поділу забезпечує [PERSON] не лише більшою площею житлового будинку, а й господарськими будівлями і спорудами (три сараї, вбиральня, два гаража, два погреби, відкрита веранда), які мають важливе значення для забезпечення її можливістю постійно проживати в цьому домоволодінні. При такому варіанті розподілу спірного майна також забезпечуються права та інтереси [PERSON] щодо можливості проживати в спірному домоволодінні, оскільки у його власність відходить житлова кімната та частина прихожої, а також гараж, оглядова яма, навіс та майстерня, які він може використати для розміщення обладнання з технічного обслуговування транспортних засобів під час здійснення діяльності як фізична особа-підприємець (а. с. 36 том 1). За таких обставин суд вважає за необхідне поділити домоволодіння по [ADDRESS] , наступним чином: виділити [PERSON] 11,7 кв. м. кухні; 11,10 кв. м. частини прихожої; 7,2 кв. м. санітарного вузла; 15,4 кв. м. житлової кімнати спірного житлового будинку (що більше від ідеальної частки в одиницях площі на 7,95 кв. м. та більше від ідеальної частки в одиницях вартості у житловому будинку на 15 128 гривень), а також відкриту веранду, позначка в технічному паспорті «а1»; погріб з шийкою, позначка в технічному паспорті «Д»; гараж, позначка в технічному паспорті «Г»; навіс, позначка в технічному паспорті «З»; вбиральню, позначка в технічному паспорті «Е»; сарай, позначка в технічному паспорті «б1»; сарай, позначка в технічному паспорті «б2»; сарай, позначка в технічному паспорті «б3»; погріб з шийкою, позначка в технічному паспорті «Ж»; гараж-майстерню, позначка в технічному паспорті «Б»; підпірну стінку №7; які містяться за цією ж адресою (що менше ідеальної частки в одиницях вартості у домоволодінні на 42 054 гривні 50 копійок), припинивши право спільної сумісної власності [PERSON] на це майно; виділити [PERSON] 8,3 кв. м. частини прихожої та 21,20 кв. м. житлової кімнати спірного житлового будинку (що менше від ідеальної частки в одиницях площі на 7,95 кв. м., та менше від ідеальної частки в одиницях вартості у житловому будинку на 15 128 гривень), а також гараж, позначка в технічному паспорті «Є», оглядову яму, позначка в технічному паспорті «Є/оя», навіс, позначка в технічному паспорті «в1», майстерню, позначка в технічному паспорті «в», баню, позначка в технічному паспорті «В», стінку підпірну № 8, які містяться за цією ж адресою (що більше ідеальної частки в одиницях вартості у домоволодінні на 42 054 гривні 50 копійок), припинивши право спільної сумісної власності [PERSON] на це майно. При прийнятті рішення щодо розподілу спірного нерухомого майна, суд вважає неможливим як виділ так і поділ в натурі колодязя питного, воріт з хвірткою, огорож № 2, 3 та вимощень №5, 6, які знаходяться на території спірного домоволодіння, оскільки вони є неподільними, загальнодоступними обєктами, та повинні забезпечувати як [PERSON] так і [PERSON] доступ на територію домоволодіння, до їх індивідуально визначеної власності (частини будинку, господарських та інших споруд), до води, і т. ін., а отже мають залишатися у спільній власності сторін. Таким чином, з огляду на те, що колодязь питний, ворота з хвірткою, огорожі № 2, 3 та вимощення № 5 і 6, є неподільним майном, вони об`єктивно необхідні як позивачу так і відповідачу, а також з огляду на те, що жодна із сторін по справі попередньо не внесла відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду для компенсації вартості цього майна іншій стороні, суд вважає за необхідне визнати як за [PERSON] так і за [PERSON] право спільної часткової власності на це майно, визначивши їх частки як 1/2 кожної сторони, припинивши при цьому право спільної сумісної власності. Крім того, на підставі ч. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 370 та ч. 2 ст. 364 Цивільного кодексу України, з огляду на шосту позовну вимогу [PERSON] суд вважає за необхідне стягнути на її користь із [PERSON] грошову компенсацію різниці в частці спільного сумісного майна (різницю в вартості частки домоволодіння), яке виділяється останньому, зокрема 26 926 гривень 20 копійок (42 054.50 12\~128 = 26 926.50). Ця сума\~вирахувана із\~відомостей,\~які містяться\~у висновку\~додаткової судової\~будівельно-технічної\~експертизи від\~09\~лютого 2018\~року,\~в полі\~«відступ від\~ідеальної частки\~в одиницях\~вартості грн.»,\~таблиці поділу\~нерухомого майна\~за варіантом\~№ 1а\~(а.\~с.\~43\~том 2).\~ Також суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 71 Сімейного кодексу України, з огляду на третю позовну вимогу [PERSON] виділити [PERSON] у особисту приватну власність, в якості поділу спільного сумісного майна сторін, автомобіль «ГАЗ 3302-418» 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль Volkswagen LT-28, 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , шиномонтажний стенд LC 810 до 23, балансувальний стенд СВ-953 В, стенд діагностики і очистки паливних форсунок, компресор 3KW, 70x3, підкатнй домкрат на 3 тонни а також пневмогайковерт 1/2. На підставі ч. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 370 та ч. 2 ст. 364 Цивільного кодексу України, з огляду на шосту позовну вимогу [PERSON] суд вважає за необхідне стягнути на її користь із [PERSON] грошову компенсацію половини вартості цього майна, як різницю в частці спільного сумісного майна (різницю у вартості рухомого спірного майна), яке виділяється останньому, зокрема 112 943 гривні 20 копійок (94\~544 + 18\~399,2 = 112\~943,2). Ця сума компенсації вирахувана із висновків про вартість об`єкта, зробленого СОД ФОП [PERSON] (а. с. 26, 32 том 1), згідно з яким автомобіль «ГАЗ 3302-418» 2008 року випуску на момент виникнення спірних правовідносин коштував 81\~038 гривень а автомобіль Volkswagen LT-28, 2001 року випуску 108 050 гривень, а отже 1/2 їх вартості становить 94 544 (108\~050 + 81\~038 = 189 088:2 = 94 544). Сума компенсації обладнання з технічного обслуговування автомобілів вирахувана із вартості цього обладнання, зазначеного у видатковій накладній №ВорЦ-01910 від 07 березня 2012 року (а. с. 23 том 1), згідно з якою сукупна вартість шиномонтажного стенду LC 810 до 23, балансувального стенду СВ-953 В, стенду діагностики і очистки паливних форсунок, компресору 3KW, 70x3, підкатнго домкрату на 3 тонни, пневмогайковерту 1/2 становила 36 798 гривень 40 копійок, а отже 1/2 їх вартості становить 18 399,2 (36 798,4 : 2 = 18 399,2). Саме таку оціночну вартість цього майна вказував у своїй позовній заяві [PERSON] , надавши на підтвердження своїх вимог саме ці докази (а. с. 4, 23, 26, 32 том 1), які іншою стороною, зокрема [PERSON] не заперечувалися, а отже в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України вона не підлягає доказуванню. Суд прийшов до висновку про необхідність виділення автомобілів та обладнання для технічного обслуговування автомобілів саме [PERSON] з огляду на його позицію висвітлену в п. 2 позовної заяви (а. с. 4 том 1) та позиції [PERSON] , висвітлену в п. 2 зустрічної позовної заяви (а. с. 66, 67 том 1), а також з врахуванням того, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а. с. 36 том 1), тобто ці автомобілі та обладнання необхідні йому для забезпечення здійснення своєї підприємницької діяльності, що за нормою ч. 3 ст. 71 Сімейного кодексу України має бути враховано при розподілі речей для професійних занять. Крім того, як вбачається із матеріалів справи (а. с. 86-149 том 3) [PERSON] вивіз із спірного домоволодіння обладнання для технічного обслуговування автомобілів. Позовна вимога [PERSON] про визнання за нею, в порядку поділу спільного сумісного майна права власності на всю земельну ділянку, кадастровий № 3222989101:01:201:0030, загальною площею 0,1574 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , підлягає частковому задоволенню, оскільки на ній знаходяться частина житлового будинку та господарських споруд, які за цим рішенням суду відходять [PERSON] , а отже частина землі, на якій вони знаходяться повинна належати саме йому, при цьому він повинен мати доступ до цих приміщень. Цей доступ проходить по земельній ділянці, тому суд вважає за необхідне визнати як за [PERSON] так і за [PERSON] право спільної часткової власності на це майно, визначивши їх частки як 1/2 кожного, припинивши при цьому право спільної сумісної власності. Позовна вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь належну їй частку в спільному майні подружжя в розмірі 86\~702 гривні 83 копійки (а. с. 169 том 1) задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне. Ця позовна вимога обґрунтована тим, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. Як вбачається із довідки Миронівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 06 червня 2015 року №2267/10/170 [PERSON] як фізична особа-підприємець за 2012 рік отримав валовий дохід в розмірі 273\~347 гривень, а за 2013 рік 164\~580 гривень. [PERSON] розраховувала цю свою вимогу середньомісячним валовим доходом [PERSON] у якості фізичної особи-підприємця за чотири місяці 2012 року (вересень-грудень) та шість місяців 2013 року (січень-червень). Матеріали справи не містять доказів того, що доходи які [PERSON] отримав у якості фізичної особи-підприємця за період із вересня по грудень 2012 року та за період із січня по червень 2013 року не були витрачені ним на їх сім`ю, а зберігаються в установах банку чи ще десь. Із її заяви вбачається, що до цього часу в них існували фактичні шлюбні відносини, а отже і доходи [PERSON] як фізичної особи підприємця за цей період могли бути використані на їх спільне проживання, що фактично підтверджується їх вищезазначеними спільними листами Президентові, Премєр-міністру, голові Київської міської державної адміністрації, головному редактору газети «Голос України», головному редактору газети «Урядовий кур`єр». Крім того суд вважає, що зазначена довідка Миронівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області не може братися до уваги, оскільки в ній відображено не чистий а валовий дохід [PERSON] , із якого він мав сплатити податки, збори та обов`язкові платежі, розмір яких суду не відомий. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14\~у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин є неможливим визначення чистого доходу [PERSON] як фізичної особи-підприємця за період із вересня по грудень 2012 року та за період із січня по червень 2013 року, які не були витрачені на їх спільне сімейне проживання. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. За нормами ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно із квитанціями №42, від 30 вересня 2015 року та № 37 від 16 вересня 2015 року [PERSON] сплатила судовий збір в загальному розмірі 6 090 гривень (а. с. 60, 61 том 1). З огляду на те, що зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 3 040 гривень, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial