Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

До суду 30.06.2017 року в інтересах позивача [PERSON] звернулась представник [PERSON] з позовом про розподіл майна, яке є спільної сумісною власністю подружжя, шляхом виділу відповідачу [PERSON] в натурі квартири [ADDRESS] , нежитлових приміщень , розташованих в [ADDRESS] та автомобілю «Mercedes-Benz ML 350», реєстраційний номер [NUMBER] , vin [NUMBER] , та стягнути з [PERSON] грошову компенсацію за Ѕ частину даного майна у розмірі 1 885 416,00 грн., та 69 833,50 доларів США. Під час підготовчого судового засіданні сторона позивача неодноразово змінювали позовні вимоги та остаточно, згідно письмової заяви від 18.03.2019 року ( т.2 а/с 79) просить суд розділити майно, набуте під час шлюбу, яке є спільною сумісною власністю подружжя виділивши відповідачу в натурі: квартиру [ADDRESS] , та стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію вартості Ѕ частки даної квартири у розмірі 640 000 грн.; вартість 1\\2 частки автомобілю «Mercedes-Benz ML 350», реєстраційний номер [NUMBER] , vin [NUMBER] в сумі 374 424,74 грн., та стягнути з [PERSON] грошову компенсацію за 1\\2 частину банківських вкладів: депозитних рахунків [NUMBER] та [NUMBER] у банку ПАТ « ПУМБ», депозитного рахунку [NUMBER] у банку ПАТ КБ « Приватбанк» та особистого рахунку [NUMBER] та поточного рахунку [NUMBER] у ПАТ « ВіЕйБі Банк», у сумі 467 750,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначене майно : квартира, автомобіль були придбані за спільні кошти у період шлюбу а тому підлягають розподілу у рівних частках, та враховуючи факт постійного проживання позивачки у республіці Білорусь вона вимагає грошову компенсацію за належну їй частку, а банківські влади, яки були зроблені із спільних грошей також у період шлюбу також є спільною сумісною власністю подружжя, яке підлягає розподілу у рівних частках. Після закінчення підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті від представника позивача [PERSON] надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, на підставі наданих доказів з посиланням на підтримку позовних вимог в повному обсязі. Не погоджуючись із позовними вимогами [PERSON] з боку [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява (т.2 а/с 2) яка була прийнята судом у судовому засіданні 04.09.2018 року ( т.2 а\\с 35 ), про визнання квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] , так як квартира була придбана за особисті кошти у період коли подружжя вже не проживали однією сім`єю та не вили спільного господарства. Також у письмовому відзиві на уточнену позовну заяву [PERSON] від 18.03.2019 року представник [PERSON] . заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на те, що транспортний засіб, відносно якого ставиться питання про стягнення грошової компенсації було відчужено у період шлюбу та кошти використані за взаємною згодою, а стосовно банківських вкладів у банку «ПУМБ » пояснив, що це є особисті кошти [PERSON] , у банку « Приватбанк» на рахунках відсутні кошти, рахунки у банку « ВіЕйБі Банк » відкрити на ім`я позивачці і у відповідача немає можливості користування даними рахунками. Після закінчення підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду від представника [PERSON] також надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності сторони. Під час підготовчого судового засідання ухвалою суду від 31.07.2017 року було надано судове доручення компетентному суду республіки Білорусь ( т.1 а/с 57) про проведення окремих процесуальних дій на території Білорусі, яке було виконане 30.01.2018 року ( т.1 а/с 99). Судом також були забезпечені докази шляхом витребування з ПАТ « ПУМБ», ПАТ КБ « Приватбанк» та ПАТ « ВіЕйБі БАНК» інформації про рух коштів по банківським рахункам зазначеним у позові, а також була витребувана інформації з Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України стосовно реєстрації спірного транспортного засобу. Ухвалою від 14.07.2017 року ( т.1 а/с 48) судом було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] та транспортний засіб автомобіль «Mercedes-Benz ML 350», реєстраційний номер [NUMBER] , vin [NUMBER] , які зареєстровані на ім`я [PERSON] .. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України від 24.07.2017 року №31/15-3721 виконати ухвалу про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб не уявляється можливим у зв`язку із тим, що даний автомобіль перереєстрований з 26.08.2016 року на іншу особу ніж зазначена в ухвалі суду ( т.1 а/с 66). Як встановлено у судовому засіданні 01.06.2008 року у Ленінському відділі реєстрації актів громадського стану Луганського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( т.1 а/с 16). Під час шлюбу [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Рішенням суду Ленінського району м. Могильов Республіки Білорусь від 21.09.2016 року шлюб було розірвано ( т.1 а/с 25). 28.07.2016 року на ім`я [PERSON] була придбана квартира під [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS] ( т.2 а / с 19). Придбаний 10.10.2012 року на ім`я [PERSON] транспортний засіб - автомобіль «Mercedes-Benz ML 350», реєстраційний номер [NUMBER] , vin [NUMBER] згідно договору купівлі-продажу від 26.08.2016 року продано за 710 000 грн. ( т.2 а/с 191). Відповідно до відомостей з ПАТ «ПУМБ» ( т.1 а/с 81,82 ) на момент розірвання шлюбу 21.09.2016 року на рахунках [NUMBER] та [NUMBER] , відкритих на ім`я [PERSON] знаходилось 490 000 гривень. Згідно відповіді уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ « ВіЕйБі Банк» акцептована сума кредитора [PERSON] з особистого рахунку № [NUMBER] та поточного рахунку [NUMBER] , яка перевищує гарантовану суму, внесена до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку і складає 245 500,79 грн.( т.1 а/с 93). У наданих про рух по банківським рахункам відкритих на ім`я [PERSON] , банком ПАТ КБ « Приватбанк» відомостях, зазначено що на депозитному рахунку № [NUMBER] з 06.10.2014 року відсутні кошти ( т.1 а/с 71). Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК). Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ч.1 ст. 81 ЦПК України). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК). Сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям врегульовані Сімейним Кодексом ( далі СК ) України. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану ( ч.1 ст. 21 СК України). У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу ( ч.2 ст. 114 СК України). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У судовому засіданні не доведено належними та припустимими доказами факт придбання квартири за особисті кошти [PERSON] Допитані у судовому засіданні 29.01.2019 року ( т.2 а/с 64) свідки [PERSON] ( продавець квартири ) та брат відповідача [PERSON] , не свідчили про придбання квартири за особисті кошти [PERSON] а пояснювали про фактичне придбання квартири [PERSON] за його кошти. Однак дані обставини, виходять за межі позовних вимог, яки розглядаються в даної справи, тому у відповідності до вимог ч.1ст. 77ЦПК України, є неналежними доказами ( містять інформацію щодо предмета доказування), та не можуть бути прийнятими судом при розгляді даної справи. [PERSON] . має право самостійного звернення до суду із відповідними позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] , для захисту своїх прав, враховуючи що обставини встановлені даним рішенням суду, в якому він не приймав участь як сторона або третя особа, не мають для нього преюдиціального значення і можуть бути їм спростовані у загальному порядку, згідно вимог ч. 4,5 ст.82 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , яка придбана на ім`я чоловіка 28.07.2016 року - під час шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, яка належить їм у рівних частках. Встановлення даного факту є підставою для відмови у задоволені позовних вимог по зустрічному позову [PERSON] . Одночасно із цим суд про розгляді позовних вимог про розподіл даного спільного майна подружжя шляхом залишення квартири у власності чоловіка із виплатою компенсації дружині, виходить з наступного. Цивільним Кодексом ( далі ЦК ) України врегульовані особисті немайнові та майнові відносини ( цивільні відносини ), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майнової самостійності їх учасників. Частинами першою-другою статті 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом ( ч.1 ст. 372 ЦК України ). Згідно до вимог ч.3 ст. 370 ЦК України виділ частки з майна, що є спільній сумісній власності, здійснюється у порядку встановленого статтею 364 цього Кодексу, відповідно до положень частини другою якої якщо виділ у натурі частки з спільної майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таким чином розподіл квартири, яка є спільним сумісним майном подружжя може бути проведено за їх домовленістю, а при відсутності такої, співвласник має право на отримання компенсації Ѕ частини вартості лише у випадку неможливості виділу належної йому частки у натурі. В даному випадку відсутня домовленість між співвласниками про розподіл спільного сумісного майна, та відсутні докази неможливості розподілу квартири у натурі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про розподіл квартири як спільного сумісного майна шляхом одержання грошової компенсації вартості Ѕ частки квартири. Факт відчуження транспортного засобу під час шлюбу та недоведеність використання отриманих за договором купівлі-продажу автомобілю грошей не в інтересах сім`ї , або не за домовленістю між подружжям, є підставою і для відмови у задоволенні позовних вимог про компенсацію за спільне сумісне майно у вигляді автомобілю. Гроші, яки на час розірвання шлюбу знаходились на рахунках [NUMBER] та [NUMBER] , відкритих на ім`я [PERSON] у банку ПАТ « ПУМБ» у загальному розміру 490 000 гривень, є спільним сумісним майном подружжя, яке належить у рівних частках сторонам і підлягає розподілу шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1\\2 частини у розмірі 245000 грн. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення грошей з інших, зазначених у позові рахунках, враховуючи що на депозитному рахунку № [NUMBER] у ПАТ КБ « Приватбанк» з 06.10.2014 року кошти відсутні, а у ПАТ « ВіЕйБі Банк» 245 000 грн.. це є сума яку можливо отримати саме [PERSON] як визначений акцептований кредитор після ліквідації банку та у випадку достатності грошей для погашення вимог всіх кредиторів. На підставі викладеного та

Outcome: partial