Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 12.12.2017 року надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домофонд» про припинення порушення прав на зареєстрований знак для товарів та послуг, згідно якого просив: - Заборонити ТОВ «ДОМОФОНД» використовувати в найменуванні юридичної особи та у своїй господарській діяльності знак для товарів та послуг, словесне позначення «Домофонд» у будь-якій формі на території України; - Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОМОФОНД» вилучити словесне позначення «Домофонд» із найменування юридичної особи відповідача та внести відповідні зміни в установчі документи. У позовній заяві Позивач посилається на те, що відповідач використовує у своїй діяльності комерційне найменування належне позивачу, що є порушенням виключного права позивача як власника торговельної марки. Ухвалою суду від 13.12.2017 року провадження у справі було відкрито. На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року №1093/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв'язку з поданням заяви про відставку та на підставі Розпорядження №18 від 18 квітня 2018 року керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси [PERSON], з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, здійснено повторний авторозподіл справи. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. 14.05.2017 року. Ухвалою суду від 21.05.2018 року її прийнято до провадження та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 11.07.2018 р. та 08.10.2018 р. розгляд справи відкладався у звязку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 08.10.2018 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 06.12.2018 року. 06.12.2018 р. розгляд справи був відкладений на 28.02.2019р. у звязку з неявкою сторін. Сторони у судове засіданні 28.02.2019 року не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, наполягав на задоволенні позову не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Письмового відзиву щодо позову не надав. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що станом на 19.06.2017 року в реєстрі юридичних осіб за кодом ЄДРПОУ 40890801 зареєстровано ТОВ «ДОМОФОНД», назва якого співпадає із назвою [PERSON] «ДомоФонд», право на яке належить позивачу та [PERSON] та [PERSON] яке, в свою чергу, надає Позивачу як власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати знак без його згоди. Право позивача на торговельну марку «ДомоФонд» підтверджується відповідними свідоцтвами на знак для товарів і послуг та №215240 (а.с.16,) видане в.о. голови Державної Служби інтелектуальної власності та зареєстровано 10.08.2016р. та свідоцтво .№198353 видане в.о. голови Державної Служби інтелектуальної власності та зареєстровано 27.4.2015р. (а.с.19). Жоден із власників [PERSON] не надавав Відповідачу своєї згоди на її використання. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. У порядку ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 420 Цивільного кодексу України до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг). Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом.\~\~Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом (ст. 494 ЦК України). Відповідно до статті 495 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання. Згідно зі ст. 157 Господарського кодексу України використанням торговельної марки у сфері господарювання визнається застосування її на товарах та при наданні послуг, для яких вона зареєстрована, на упаковці товарів, у рекламі, друкованих виданнях, на вивісках, під час показу експонатів на виставках і ярмарках, що проводяться в Україні, у проспектах, рахунках, на бланках та в іншій документації, пов'язаній з впровадженням зазначених товарів і послуг у господарський (комерційний) обіг. Згідно частини четвертої статті 16\~Закону України\~«Про охорону\~прав на\~знаки для\~товарів і\~послуг» одним із способів використання знака є застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Відповідно до частини п'ятої статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»\~\~свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати. Відповідно до частини першої статті 20\~Закону України\~«Про охорону\~прав на\~знаки для\~товарів і\~послуг» порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у частині п'ятій статті 16 цього Закону.\~\~ Згідно ч.5 ст. 159 Господарського кодексу України особа, яка використовує чуже комерційне найменування, на вимогу його власника зобов'язана припинити таке використання і відшкодувати завдані збитки. Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» на вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знаку або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знаку або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати. Відповідно до частини першої статті 25\~Закону України\~«Про охорону\~прав на\~знаки для\~товарів і\~послуг» охорона прав на добре відомий знак здійснюється згідно з статтею 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності та цим Законом на підставі визнання знака добре відомим Апеляційною палатою або\~\~судом.\~\~Знак\~\~може бути визнаний добре відомим незалежно від реєстрації його в Україні. Згідно зі статтею\~\~6\~\~bis\~\~Паризької\~\~конвенції\~\~про\~\~ охорону\~\~ промислової власності Країни\~\~ Союзу зобов'язуються чи\~\~ з\~\~ ініціативи адміністрації,\~\~якщо\~\~це допускається законодавством даної країни, чи за клопотанням\~\~зацікавленої особи\~\~відхиляти\~\~або\~\~визнавати недійсною реєстрацію і забороняти застосування товарного знака, що становить відтворення,\~\~імітацію чи переклад іншого знака,\~\~здатні викликати\~\~змішування\~\~зі знаком,\~\~що за визначенням компетентного органу країни реєстрації чи країни застосування вже є у цій країні загальновідомим як знак особи,\~\~що користується привілеями цієї Конвенції, і використовується для\~\~ ідентичних\~\~ або\~\~ подібних продуктів.\~\~Це положення поширюється і на ті випадки, коли істотна складова частина знака станови відтворення такого загальновідомого знака чи імітацію,\~\~здатну викликати змішування з ним. Відповідно до ст.21 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» захист прав на знак здійснюється у судовому та іншому встановленому законом порядку. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у зв'язку з застосуванням цього Закону. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. (ст. 89 ЦПК України). Таким чином, оскільки власна назва відповідача включає найменування «Домофонд», таке використання [PERSON] марки, порушує права позивача, як її власника, та відповідно до ч. 2 ст. 20 ЗУ «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знаку або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знаку або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved