Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь за договором позики від 21.12.2017 борг в сумі 650000 (шістсот п`ятдесят тисяч) доларів США та 47000 (сорок сім тисяч) євро, а також 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 13671,71 доларів США та 988,93 євро та понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що 21.12.2017 сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 650000 (шістсот п`ятдесят тисяч) доларів США та 47000 (сорок сім тисяч) євро з умовою повернення їх до 31.09.2018. На підтвердження отримання коштів сторони уклали розписку, яка складена в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] та перекладена турецькою мовою. Відповідачі в обумовлений термін борг не повернули. Ухвалою суду від 11.10.2019 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В межах підготовчого судового засідання ухвалою суду від 04.02.2020 було призначено почеркознавчу та судово-технічну експертизу. 29.09.2020 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 26.03.2021 було відмовлено у задоволенні клопотань щодо витребування доказів, відкладення розгляду справи та призначення експертизи. Представник позивача адвокат Демидов Ю.С. в судовому засіданні на позові наполягав, оскільки між сторонами у справі склались договірні відносини з приводу надання відповідачам позики, отримана ними позика не була повернута в обумовлені строки, а тому підлягає до стягнення в судовому порядку. Представник відповідачів адвокат Сидоренко Н.О. в судовому засіданні заперечувала щодо укладання відповідачами розписки на яку посилається позивач у позові та належність підписів на копії розписки, яка міститься в матеріалах справи, саме відповідачам. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. До суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики через свого представника звернувся позивач [PERSON] в якому вказує, що ним було надано відповідачам [PERSON] \~та [PERSON] позику в сумі 650000 (шістсот п`ятдесят тисяч) доларів США та 47000 (сорок сім тисяч) євро, про що ними було укладено розписку від 21.12.2017. Зазначене підтверджує копією вказаної розписки, яка міститься в матеріалах справи. З даної копії розписки вбачається, окрім вищезазначеного, також те, що вона має строк повернення коштів, а саме 31.09.2018, розписка містить підписи з вказівками на їх належність, а саме [PERSON] та [PERSON] , та свідків [PERSON] і [PERSON] .. \~ Позивач вказує, що позика відповідачами не повернута у визначений термін. Матеріали справи також містять копію перекладу вказаної розписки на турецьку мову (а.с.12) Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 545\~ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12. На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи долучено копію розписки від 21.12.2017. У зв`язку із запереченнями укладення зазначеної розписки відповідачами за клопотанням їх представника ухвалою суду від 04.02.2020 було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6). На розгляд та вирішення експерта поставлено такі питання: - ким виконаний підпис в розписці від 21 грудня 2017 року від імені [PERSON] , ним самим або іншою особою? - ким виконаний підпис в розписці від 21 грудня 2017 року від імені [PERSON] , ним самим або іншою особою? - чи одним або декількома особами виконані підписи в розписці від 21 грудня 2017 року від імені [PERSON] та [PERSON] ? - чи виконано рукописний текст та підписи розписки від 21 грудня 2017 року в незвичайних умовах або в якомусь незвичному стані? - чи виконано досліджуваний рукопис розписки навмисно зміненим почерком? - чи виконано текст розписки та підписи на ній з наслідуванням почерку або підпису [PERSON] та [PERSON] .? - чи дописані слова або цифри в досліджуваному тексті розписки іншою особою? Та призначено судово-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057. м. Київ. вул. Смоленська. 6.). На розгляд та вирішення експерта поставлено такі питання: -чи виготовлений рукописний текст розписки у той час, яким датовано, а саме 21 грудням 2017 року? Провадження у справі було зупинено. 10.03.2020 року на адресу суду надійшов лист від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04.02.2020 стосовно зупинення експертизи та клопотання експертів щодо надання необхідних матеріалів для проведення експертизи, зокрема вільні зразки почерку та підпису [PERSON] , [PERSON] , експериментальні зразки почерку [PERSON] та [PERSON] , експериментальні зразки підпису, оригінал розписки. Провадження у справі поновлено для виконання вказаного клопотання експертів та в судовому засіданні 19.05.2020 було відібрано вільні зразки почерку та підпису [PERSON] . Зразки почерку та підпису [PERSON] відібрати та надати на дослідження було неможливим, з причин неявки останнього в судове засідання. Також в судовому засіданні представником позивача [PERSON] не надано для проведення експертизи оригінал розписки, оскільки, як ним було зазначено, вона знаходилася на відповідальному зберіганні у позивача, який перебуває в Туреччині, та у зв`язку з пандемією не мав можливості надати її для дослідження експертам. Тобто клопотання експертів не було в повному обсязі задоволено, а саме не надано оригіналу розписки та зразки підпису відповідача [PERSON] .. Відібрані зразки підписів та почерку ухвалою суду від 19.05.2020 направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз 10.08.2020 року на адресу суду надійшло повідомлення від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.07.2020 стосовно неможливості надання висновку судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи. Повідомлення мотивоване тим, що клопотання експертів не виконано оригінал досліджуваного документа (розписка від імені [PERSON] та [PERSON] , датована 21.12.2017) не надходила. Відповідно до ч 1 та 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст. 78,79,80 ЦПК України). Відповідно до ч.1,2 та 6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. У відповідності\~до ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджуються лише копією спірної розписки від 21.12.2017, з якої суд не може дійти висновку щодо наявності чи відсутності обставин (фактів), якими обґрунтовано позовні вимоги, оригінал розписки як основний доказ не було надано позивачем чи його представниками на дослідження в судовому засіданні та для проведення призначеної судом експертизи, а тому суд вважає позов необґрунтованим та приходить до висновку про відмову у його задоволенні, оскільки копія вказаної розписки не є достатнім доказом. Слід також зазначити, що представником позивача адвокатом Мамонтовим Д. на адресу позивача було надіслано листа, датованого 10.11.2020, у якому він зазначив про необхідність перебування оригіналу розписки на території України для необхідності проведення експертизи та надання її в судовому засіданні.

Outcome: dismissed