Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 01.08.2019 року звернулась позивач та просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що вона є власницею квартири, в якій зареєстрований [PERSON] , який є її внуком, однак, починаючи з середини 2014 року він не проживає за адресою реєстрації, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає, особистих речей в квартирі не зберігає, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Окрім цього, датою ухвалення такого рішення є дата складання повного тексту судового рішення, у зв`язку з чим датою ухвалення цього рішення є 25.11.2019 року. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно. За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї та реєстрацію від 25.07.2019 року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач є онуком позивача, суд вважає, що виниклі правовідносини регулюється ст. 405 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Як встановлено судом, що не заперечується жодною із сторін, після одруження відповідача, останній почав проживати за адресою: [ADDRESS] . В квартирі, що є власністю позивача, відповідач не проживає, витрат на її утримання не несе. Враховуючи викладене, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Системний аналіз ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно квитанції №ПН 1117 від 30.07.2019 року позивачем сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 768,40 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, судовий збір у розмірі 384,20 грн. підлягає поверненню позивачу [PERSON] з державного бюджету. Інша частина судового збору в розмірі 50 відсотків в сумі 384,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved