Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернувся [PERSON] та просив ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником вищезазначеної квартири. У вказаній квартирі зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та син [PERSON], відповідачі по справі. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу, їх дитина, відповідач [PERSON], залишився проживати разом з матірю. Відповідачі тривалий час у спірній квартирі не проживають, місце їх знаходження не відоме. Реєстрація відповідачів за спірною адресою є формальною. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено судове засідання. Задоволено заяву позивача про виклик та допит в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] 22.02.2019 року на адресу суду надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей від 13.02.2019 року №159, відповідно до якого вони вважають за недоцільне визнання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою №1 у будинку 16 по вул. Конотопській, у м. Харкові. ( а.с. 49-50) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.03.2019 року, постановленою без видалення суд до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивача про допит в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], замість раніше заявлених [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру, заявлений позов підтримав, дав пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON],\~[PERSON]в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причину не явки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. У звязку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Представник 3-тьої особи Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, рішення прийняти з урахуванням інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 06.03.1998 року [PERSON] є власником квартири № 1, що знаходиться в м. Харкові, вул. Конотопська, будинок №16. ( а.с. 15) Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно довідки з місця проживання від 07.12.2018 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], [INFO]. ( а.с. 16) Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. ( а.с. 17) В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідачі хоча і зареєстровані у спірній кватирі, однак з 2016 року в ній не проживають, нею не інтересуються, комунальні послуги не сплачують. Особисті речі відповідачів в квартирі відсутні. Реєстрація відповідачів за спірною адресою носить формальний характер. Місце проживання відповідачів не відоме. Дані твердження позивача обєктивно підтверджуються рапортом працівника поліції та листом ст. ДОП Новобарського ВП ГУНП України в Харківській області від 12.12.2018 року, з якого вбачається, що зі слів мешканців гр. [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не мешкає, встановити місце її проживання не сталося можливим. ( а.с. 18-19) Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони є сусідами позивача, який в квартирі проживає один. Відповідачів за спірною адресою вони не бачили, їх особисті речі в квартирі відсутні. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі не проживають без поважних причин понад один рік, будь-якої домовленості стосовно цього між ними та власником кватири не має, а отже суд приходить до висновку про те, що вони втратили право користування житловим приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Що стосується позиції 3-тьої особи в частині того, що вони вважають за недоцільне визнання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою №1 у будинку 16 по вул. Конотопській, у м. Харкові, суд зазначає наступне. Частиною 3 статті 160 СК України передбачено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що батьки неповнолітнього [PERSON] проживають окремо, а він не виявив бажання проживати разом з батьком за адресою своєї реєстрації, суд вважає, що підстави для збереження за ним права користування спірною квартирою відсутні. Даючи оцінку вищезазначеному, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] відповідають вимогам закону, а тому підлягають безумовному задоволенню. На підставі вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved