Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку [ADDRESS] з 09.11.2012 року. Відповідачі в даному будинку були зареєстровані попереднім власником, добровільно зніматися з реєстрації будинку відповідачі не бажають, з 2002 року вони в будинку не проживають, своїх речей в будинку не зберігають, тому просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням: будинком [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. З витягу з Державного реєстру правочинів № 12102176 від 09.11.2012 року, вбачається, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS]. З копії домової книги вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 9-15). Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено актом обстеження житлових умов, наданого керівником комітету мікрорайону Словважмаш від 27.10.2014 року, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в будинку [ADDRESS] не проживають з жовтня 2002 року (а.с. 16). Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживають з 2002 року та не є власником вищезазначеного будинку, суд приходить до переконання, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, а тому цих відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користуватися будинком [ADDRESS]. Також з копії домової книги вбачається, що в будинку [ADDRESS] [PERSON], [INFO], знято з реєстрації за рішенням суду (а.с. 13), а тому суд приходить до переконання, що в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не зареєстрований в будинку, в ньому не мешкає, своїх речей не зберігає, а тому не перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися своїм майном.

Outcome: partial