Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

До Київського районного суду м.Одеси звернулася [PERSON] [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] [PERSON] Нурдін, зареєстрований 04.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №335 також просить суд стягнути з [PERSON] [PERSON] Нурдін на утримання сина [PERSON] Райяна Нурдіновича, [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення сином повноліття, тобто до 07.07.2034 року. До судового засідання позивач [PERSON] [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримані в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] [PERSON] Нурдін в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином відповідно до норм чинного законодавства, причини неявки суду невідомі. Стаття 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умов, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають в\~шлюбі,\~зареєстрованому 04\~березня 2015\~року\~відділом державної\~ реєстрації\~актів цивільного\~ стану\~ у\~Малиновському районі\~реєстраційної служби\~Одеського міського\~управління юстиції,\~ актовий\~запис про\~шлюб №335, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін 27.06.2016 року народився син [PERSON] [PERSON], який перебуває на повному утриманні позивача, оскільки між сторонами на вирішено питання щодо утримання дитини. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, щодо наявності спору про подружнє майно та визначення місця мешкання сина в позові не йдеться. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень, більш того останній розпорядився на свій розсуд правом приймати участь у судовому засіданні. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України, ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи причину розірвання шлюбу та не бажання позивача\~\~примиритися, суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно, тому що це суперечить інтересам позивача. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач здійснює догляд за сином, останній знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на її утримання та розвиток не надає, самоусунувся від обовязку утримання дитини. Згідно з нормами ч.1 та 2\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3\~ст.181 СК України,\~\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~\~ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що дитина виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв'язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог щодо стягнення аліментів на утримання сина також підлягає задоволенню. Згідно зі\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Нормами ч.1\~ст.430 ЦПК України\~визначено, що суд допускає\~\~негайне виконання судових рішень\~\~у справах про\~\~стягнення аліментів - у межах\~\~суми\~\~платежу\~\~за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне\~\~допустити\~\~негайне виконання рішення суду\~\~в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~\~та\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved