Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням В обґрунтування позову зазначає, що він є власником житлового будинку за адресою: м. Кременчук, вул. Володимира Винниченка, 37. За вказаною адресою також зареєстрована його донька [PERSON], яка з 2003 року і по день розгляду справи не проживає у даній квартирі. Особистих речей [PERSON] в даній квартирі немає, відповідач не бере участі у витратах на оплату житлово - комунальних послуг та жодним чином не піклується про утримання житлового приміщення в належному санітарному та технічному стані, не отримує кореспонденцію за даною адресою. [PERSON] просить суд задовольнити позов та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 37 по вул. Володимира Винниченка в місті Кременчуці Полтавської області. Позивач позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити, слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлена; на адресу суду направила заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, суду повідомила, що постійно проживає в країні Німеччина. Ухвалою судді від 27.07.2018 року відкрито провадження у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Позивачу на праві приватної власності належить будинок № 37 по вул. Володимира Винниченка (колишня Орджонікідзе) у м. Кременчуці, що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.07.2002 року (а.с. 8). Донька позивача [PERSON] виїхала на постійне місце проживання до Німеччини та 2003 року не проживає за місцем реєстрації. Відповідно до акту ТОВ «Житлорембудсервсіс» за № 556 від 07.06.2018 року з 2003 року і по даний час відповідач не проживає у [INFO]. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а відповідно ч. 2 ст. 405 цього Кодексу член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин. При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, фактично чинить перешкоди власнику цього приміщення, оскільки нарахування вартості житлово комунальних послуг здійснюється з урахуванням кількості зареєстрованих осіб. Згідно до вимог\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Верховного\~суду України\~№ №\~6-709цс16\~від 16.11.2016\~року визначено, що відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. П. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.\~ 1,\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved