Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 16.09.2015 року звернулась позивач [PERSON] із позовом до [PERSON], третя особа: Держаний нотаріус П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Данкогло В.В. про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та визначення докового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради 10.05.2012 року, зареєстрованого та записаного в реєстрову книгу за №3-29108, житловий будинок [ADDRESS], на праві спільної часткової власності належить позивачу [PERSON] та її сину [PERSON] в рівних частинах. [INFO], син позивача [PERSON], помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини на житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON], є його мати позивач [PERSON] та донька [PERSON] Позивачем 24.12.2014 року, до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори, було подано заяву про відмову від прийняття спадщини по спадковій справі №464/2014 до майна померлого [PERSON], на користь онуки [PERSON] [PERSON] зазначає, що [PERSON] вмовила її на написання вище зазначеної заяви, щоб не витрачати кошти на оформлення спадщини, та пообіцяла, що після оформлення спадщини нічого не зміниться у їх відносинах, а також обіцяла не здійснювати будь - яких дій щодо спірного будинку. Однак після відмови від прийняття спадщини відносини між нею та онукою [PERSON] значно погіршилися, окрім того [PERSON], з листа П'ятої Одеської державної нотаріальної контори від 13.08.2015 року, дізналась, що [PERSON], хоче виготовити новий технічний паспорт на житловий будинок та згідно нового технічного паспорта житловий будинок [ADDRESS], являється не житловим будинком, а квартирою, в зв'язку з чим потребує перереєстрації. Позивач вказує, що 07.09.2015 року, зверталась до П'ятої Одеської державної нотаріальної контори, та просила визнати її заяву про відмову від прийняття спадщини на користь онуки [PERSON] не дійсною та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Проте державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Данкогло В.В., позивачу було надано копію її заяви про відмову від прийняття спадщини та відмовлено в наданні копії спадкової справи. В зв'язку з чим позивач посилаючись на ч. 5 ст. 1274 ЦК України, просить суд, визнати недійсною заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого сина [PERSON], подану до П'ятої Одеської держаної нотаріальної контори 24.12.2014 року за №473 по спадковій справі №464/2014 та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття цієї спадщини строком в 1 (один) місяць з дня набрання рішенням законної сили. Позивач [PERSON] та її представник за ордером та витягом з угоди про надання правової допомоги - [PERSON] в судовому засіданні, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак 22.10.2015 року подала до суду заяву згідно якої зазначила, що позовні вимоги вона вважає обґрунтованими та визнає в повному обсязі. Третя особа Державний нотаріус П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Данкогло В.В. в судове засідання не з'явилась про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про вправо власності на житло від 10.05.2012 року, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради, зареєстрованого і записаного в реєстрову книгу за №3-29108 та зареєстрованого в електронному реєстрі про прав власності на нерухоме майно 01.08.2012 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності в рівних частинах, належить будинок [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про народження, виданого Іллічівським РАЦС м. Одеси, 05.07.1966 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 09.04.2015 року, вбачається, що [PERSON] [INFO], розірвала шлюб з [PERSON], та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00014884801 від [INFO] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00015299456 від 22.04.2015 року, підтверджується, що [PERSON] [INFO], зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». [INFO], [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеської реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, 30.09.2014 року. З матеріалів спадкової справи до майна померлого28.09.2014 року [PERSON], вбачається, що згідно заяви від 24.12.2014 року, посвідченої державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори Данкогло В.В., - [PERSON], яка є спадкоємцем за законом до майна її сина [PERSON], померлого [INFO], усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, що мають для неї істотне значення, без впливу насильства (фізичного чи психічного тиску) з боку інших осіб, за своєю справжньою волею відмовилась від належної їй частки в спадщині на користь дочки померлого - [PERSON] Також в заяві вказано, що [PERSON] державним нотаріусом роз'яснено, що її заява, про відмову від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку встановленого для її прийняття. Згідно спадкової справи встановлено, що [PERSON], як спадкоємець першої черги після смерті батька [PERSON], [INFO], звернулась до П'ятої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в якій вона зазначила, що спадщину вона приймає та їй державним нотаріусом роз'яснено, що її заява, про прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку встановленого для її прийняття. Інші спадкоємці, згідно матеріалів спадкової справи №46/2014 до майна померлого [PERSON], що помер [INFO], із заявами для прийняття спадщини не зверталися, тобто єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], в зв'язку із відмовою [PERSON] від прийняття спадщини, є його донька [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Суд враховує, що позивач [PERSON] просить визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого сина [PERSON], подану до П'ятої Одеської держаної нотаріальної контори 24.12.2014 року за №473 по спадковій справі №464/2014 та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття цієї спадщини строком в 1 (один) місяць з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. З дослідженої судом спадкової справи №464/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається що заява [PERSON] оформлена відповідно до вимог чинного законодавства містить засвідчення роз'яснення нотаріуса, така заява є доказовим документом, містить рекомендований характер та не є актом нормативно-правового характеру, тому підстав для визнання такої заяви недійсною немає. На підставі дослідженого, з урахуванням заявленого предмету позову, суд ухвалює відмовити у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, згідно поданої 22.10.2015 року до суду заяви. Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Посилання позивача в тексті позовної заяви на ч. 5 ст. 1274 ЦК України, якою може бути визнана судом недійною відмова від прийняття спадщини з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу, не пов'язано з предметом спору позовної заяви, який вказано в прохальній частині самої позовної заяви: визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини за законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 5 ст. 1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Позивач у своїй позовній заяві також посилається на те, що після відмови нею від спадщини відносини між нею та її онукою [PERSON], значно погіршилися, окрім того [PERSON] також зазначає, що згідно технічного паспорту від 2015 року, житловий будинок [ADDRESS], не є житловим будинком, а квартирою, тому це вимагає проведення державної реєстрації. Та в зв'язку з наведеним у тексті позовної заяви посилається на норми ст. 229 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Суд вважає, що таке посилання позивача, згідно заявленого предмету спору є безпідставним. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для поданням ним заяви про прийняття спадщини. З підстав наведеного вище, враховуючи, що судом відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини від 24.12.2014 року - недійною, підстави для задоволення позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відсутні.

Outcome: dismissed