Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 02.11.2012 року звернувся ПАТ КБ « Приватбанк» з вимогами про звернення стягнення , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODMLGA00000296 від 10.07.2007 року в розмірі 91460,59 доларів США, на предмет іпотеки будинок №78/1 по вул. Дмитра донського у м. Одесі, шляхом продажу з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу в державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ « Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. Згідно заяви б/н від 30.06.2016представник позивача просив суд, розглянути справи у відсутності представника позивача, та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач, та/або його представник, до судового засідання не зявились, повідомлялись належним чином про час і місце розгляду справи, у звязку із чим справа розглянута без участі відповідача, у відповідності до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Тривалість розгляду справи обумовлена тим, що 16.09.2013 року по справі було ухвалено заочне рішення (а/с 54), яке було скасоване ухвалою від 16.02.2016 року (а/с 80), а також у звязку із тривалою відсутністю відомостей про отримання відповідачем викликів до судових засідань. Суд, проаналізувавши, наявні у матеріалах справи данні і докази, вважає позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав: Як встановлено судом відповідно до укладеного 10.07.2007 року кредитного договору №ODMLGA00000296 [PERSON] отримала кредит у розмірі 99900,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2017 року (а/с 15). Згідно п. 7.1 умов договору погашення заборгованості відповідачем повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісячна в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У звязку із тим, що на думку позивача, відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором, виникла заборгованість, яка станом на 25.09.2012 року ( розрахунок а/с 6) складає загальну суму 91460,59 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 77691,51 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 6039,29 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 1198,72 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 2146,03 доларів США, фіксований сума штрафу 31,29 доларів США, та штраф за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 4353,78 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] 10.07.2007 року уклали договір іпотеки (а/с 19), згідно умов якого відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 213,40 кв.м., який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського, 78/1. Пунктом 24 зазначеного договору іпотеки передбачено право звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженнями про задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку. Позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, міститься у пункті 29 договору іпотеки, згідно якого звернення стягнення може бути здійснено у позасудовому порядку за вибором іпотекодержателя, шляхом: переходу права власності або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-якім способом, у тому числі на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.. 38 Закону України « Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такій договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки [PERSON] або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу\~статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1\~статті 36 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону\~(ч. 2\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку»). При цьому, можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені частиною третьою\~\~статті 36 Закону України «Про іпотеку». Так, за приписами ч. 3\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому\~статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Таким чином, системний аналіз норм Цивільного Кодексу України а норм Закону України « Про іпотеку» дозволяє прийти до висновку, що законодавцем зазначені два виду можливості звернення стягнення на предмет іпотеки судом: шляхом проведення прилюдних торгів, і отримання згідно рішення суду іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі з укладенням договору купівлі-продажу. Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені за рішенням суду прямо передбачене в Законі України « Про іпотеку» (ч.\~1 ст.\~38, абз.\~4 ч.\~1 ст.\~39 ) і зауважено, що будь-яке окреме уповноваження іпотекодавця для цього не потрібне (ч.\~5 ст.\~38). Одночасно з цим, діючим законодавством не передбачений такій спосіб захисту порушеного права механізму звернення стягнення на предмет іпотеки, як продажу з укладенням від імені відповідача ( іпотекодавця) договору купівлі-продажу. В даному випадку, на думку суду, позивач, як іпотеко державець звернувшись до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеку шляхом продажу предмета іпотеки з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу, обрав спосіб захисту не передбаченого Законами України. [PERSON] того, судом, відмовляючи у позовних вимогами про встановлення способу звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно відмовляє і в задоволенні позову про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку зі зняттям їх з реєстраційного обліку, у звязку із його доведеністю та необґрунтованістю у даної справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed