Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом представник [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що з 06.08.2019 року позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2019 р., який був посвідчений приватним нотаріусом Калашник О.В. Зазначена квартира належала продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.10.2002 р. [PERSON] прописала 14.05.2014 [INFO] . у квартирі [ADDRESS] свого сина [PERSON] . З 2016 року відповідач у даній квартирі не проживає, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали [PERSON] немає. Таким чином, оскільки відповідач в квартирі позивача не проживає, не оплачує плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з огляду на це позивач вимушений звернутися з наступним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача - [PERSON] К [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутність та відсутність позивача. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Калашник О.В., та зареєстрований під № 451 (а.с.9-12) З довідки (виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) № 927 від 05.08.2019 року виданої КП «ЖКС «Черьомушки» вбачається, що у будинку за адресою: [ADDRESS] станом на 05.08.2019 року зареєстровані двоє осіб: [PERSON] відповідальна, без реєстрації; та [PERSON] з 14.05.2014 року.(а.с.15) Відповідно до акту про не проживання за місцем реєстрації, підписного мешканцями будинку [ADDRESS] та Юрія Лип вони підтверджують, що їм невідомо про проживання за період з 2016 року по даний час у квартирі [ADDRESS] громадянина [PERSON] (а.с.23) Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Таким чином, права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Права відповідачів, які не є власниками спірного домоволодіння, на користування ними були похідними від прав колишніх власників цього домоволодіння, а з припиненням їх права власності припинилося і право користування житлом відповідачів. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири за адресою [ADDRESS] підлягає задоволенню.

Outcome: approved