Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

До Іллінецького районного суду надійшла позовна заява в якій вказано, що у позивачів [PERSON] та [PERSON] виникла необхідність оформити право спільної часткової власності на земельну ділянку для обслуговування належного їм житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Так, 04 жовтня 2012 року в місті Іллінці Іллінецького району Вінницької області Продавець [PERSON] та Покупці [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] Цей договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], що зареєстровано в реєстрі за №1798. Про реєстрацію цього договору свідчить витяг про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Гайсинське міжнародне бюро технічної інвентаризації» № 35969960 від 24.10.2012 року. Щодо земельної ділянки, на якій розташований придбаний Позивачами житловий будинок винесено рішення 11 сесії 22 скликання [PERSON] сільської Ради Іллінецького району Вінницької області від 16 травня 1997 року про передачу цієї земельної ділянки безкоштовно у приватну власність [PERSON] На підставі технічної документації із землеустрою, виготовленої фізичною особою - підприємцем [PERSON] на замовлення [PERSON] було створено земельну ділянку розміром 0,25 га за адресою по [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва) про що свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ-0500639842013, дата формування - 18.07.2013 року). Разом з тим за [PERSON] ця земельна ділянка не зареєстрована, так як остання не виготовила на своє ім'я державний акт про право власності на земельну ділянку та на момент реєстрації цієї земельної ділянки житловий будинок був уже відчужений, том позивачі змушені звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, проте своєю заявою просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги просять задовільнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради, в судове засідання не з'явився, голова подав до суду відповідного листа про розгляд справи за відсутності представника ради, позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів і задовольнити позовну заяву [PERSON] та [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України із назвою статті «Право на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на ній» встановлено, що: До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до частини 1 статті 120 Земельного кодексу України із назвою статті «Перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду» встановлено, що: У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній дічянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до частини 4 статті 120 Земельного кодексу України із назвою статті «Перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду» встановлено, що: У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Окрім того, частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України. За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду. Відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Оцінюючи в сукупності всі наявні у справі письмові докази, суд вважає, що вимоги позивачів доведені повністю, тому визнає необхідним позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved