Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом в якому просить (з урахуванням уточнень) вселити [PERSON], [INFO] в квартиру №136, яка знаходиться в будинку №15-а по вул.1 Травня, м.Чорноморська Одеської області, та виселити з вказаної квартири відповідача [PERSON] (а.с.24-26). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що будучи основним наймачем вказаної квартири, яку вона отримала на підставі ордеру №19 на склад сімї з чотирьох чоловік, вона не має можливості вільно користуватися квартирою та проживати в ній, оскільки відповідач [PERSON] без її згоди вселив в квартиру свою знайому [PERSON], після чого її життя в квартирі стало неможливим, оскільки відповідачі вживають алкогольні напої, застосовують до позивачки фізичне насильство, висловлюються в її адресу нецензурною лайкою, що принижує її честь та гідність. А 10 липня 2015 року відповідачі, погрожуючи вбивством вигнали [PERSON] з спірної квартири, в квартиру її не впускають, незважаючи на те, що в квартирі знаходяться її особисті речі. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.34). Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно, повідомлялися належним про день, час та місце розгляду справи (а.с.23,30,31), про причини неявки суду не сповістили, заперечень проти позову не надали, та від них не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] на підставі ордеру №19, виданого Іллічівським судноремонтним заводом, на склад сімї з чотирьох чоловік? була отримана квартира №136, яка знаходиться в будинку №15-а по вул.1 Травня, м.Чорноморська Одеської області (а.с.6). На теперішній час у вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та її син [PERSON] (а.с.8). З позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] без згоди [PERSON] вселив в квартиру свою знайому [PERSON], після чого, як стверджує позивач, її життя в квартирі стало неможливим, оскільки відповідачі вживають алкогольні напої, застосовують до позивачки фізичне насильство, висловлюються в її адресу нецензурною лайкою, що принижує її честь та гідність. А 10 липня 2015 року відповідачі, погрожуючи вбивством вигнали [PERSON] з спірної квартири. Іншого житла, позивач не має, і вона вимушена тимчасово мешкати у родичів. Згідно з ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до вимог ст.155 Житлового кодексу Української РСР, власник квартири або її частини не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням. Ст.65 ЖК України передбачає порядок вселення в квартиру інших осіб. Позивач є основним наймачем спірної квартири і згоди на вселення відповідача [PERSON] не надавала. Частиною 3 ст.116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки відповідач [PERSON] вселилась в спірну квартиру без згоди позивача, і своїм проживанням перешкоджає їй користуватись квартирою, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved