Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] у якій позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем з 2001 по 2006 роки перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на повному утриманні позивача та потребує належного матеріального забезпечення. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує. Позивач на даний час безробітна та отримує допомогу у Корсунь-Шевченківській філії Черкаського обласного центру зайнятості, коштів на утримання дочки не вистачає, тому просить стягнути аліменти з відповідача в примусовому порядку. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про оспорювання батьківства, в якій просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 27 від 10.11.2003 року про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] . Зустрічний позов мотивований тим, що [PERSON] записаний батьком [PERSON] , [INFO] . На даний час йому стало відомо, що він не є біологічним батьком дитини, оскільки в період шлюбу його дружина [PERSON] мала статеві стосунки з іншими чоловіками. Крім цього, [PERSON] повідомила, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини, тому просить виключити відомості про нього, як про батька з актового запису про народження дитини. Ухвалою суду від 10.05.2019 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження. Ухвалою суду від 24.06.2019 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 22.10.2019 року, після отримання висновку експертизи, поновлено провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] з`явилася, первісний позов підтримала та надала пояснення аналогічні її змісту. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки за адресою, повідомленою суду (а.с.58), від отримання якої останній відмовився. Проте відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, направивши заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення повністю, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого повторно 24.04.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.08.2006 року, після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03.03.2010 року, після державної реєстрації шлюбу обом присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.7). У сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , в свідоцтві про народження серії [NUMBER] її батьком записано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.4). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради від 20.10.2018 року до складу сім`ї [PERSON] входить її дочка [PERSON] (а.с.8). Із записів трудової книжки вбачається, що [PERSON] не працює, 31.05.2018 року розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с.9). В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання їхньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку. Тому суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення повністю, оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину і стягує аліменти на утримання дитини в частці від заробітку - в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку на одну дитину, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.1.ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 01.11.2018 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на утримання дитини за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне. Згідно ч.1, 2 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 24.06.2019 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи (03141, м.Київ, вул.Докучаєвська,4) попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України. На вирішення експертів по проведенню судово-медичної експертизи з метою встановлення батьківства поставлено питання: чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ? (а.с.66-68). У висновку експерта №103-265-2019 зазначено, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.82-85). Оскільки у суді доведене кровне споріднення між [PERSON] та [PERSON] суд приходить до висновку, що підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір в сумі 768,40 грн. в дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, судові витрати суд залишає за [PERSON] відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved