Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, яку позивач обґрунтувала тим, що 03 березня 2005 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва за актовим записом № 375 від 03 березня 2005 року. 12 липня 2005 року від спільного з відповідачем шлюбу народились доньки: [PERSON] та [PERSON] . 21 грудня 2019 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області вищевказаний шлюб між сторонами розірвано, а спільних дочок залишено на вихованні позивача. Також, даним судовим рішенням встановлено, що вже більше чотирьох років сторони не проживають однією сім`єю і вели сумісного господарства. Спільні діти були на повному утриманні позивача. Відповідач надавав матеріальну допомогу в утриманні дочок не регулярно, а останні три місяці взагалі самоусунувся від її надання. Загальний розмір коштів, які позивач витрачає на утримання неповнолітніх дочок, щомісячно складає близько 22000,00 гривень, тобто по 11000,00 гривень на кожну дитину. До вказаної суми входять вартість продуктів, що забезпечує належне харчування з раціоном відповідно до віку дитини. Загальний кошторис купівлі продуктів на двох дітей становить 9500,00 гривень на місяць, до вказаної суми також входять обіди в школі. До 11500,00 гривень на місяць витрачається на забезпечення дітей необхідними речами, такими як повсякденний та сезонний одяг, гігієнічні засоби, медичні препарати, поточне медичне діагностування та лікування, книги, канцелярській приладдя тощо. З урахуванням положень Сімейного кодексу України та необхідного матеріального забезпечення неповнолітніх дітей, позивач вважає, що буде достатнім, якщо у судовому порядку з відповідача будуть стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 5500,00 гривень на кожну, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Відповідач не має інших утриманців та соціальних зобов`язань, які могли б бути враховані при визначенні розміру аліментів. З урахування положень ст. 185 СК України позивач вважає за належне стягнути з відповідача 1/2 частину додаткових витрат на спільних дітей. Так, з 2012 року до дня подання даного позову спільні діти відвідують Дитячу музичну школу № 16 по класу гітара та додатково фортепіано, де вартість занять за кожну дитину коштує 290,00 гривень, а за навчальний рік, з вересня до травня включно, становить 2610,00 гривень. Також, з 2017 року діти відвідують заняття з тенісу спортивного клубу « [INFO] », де вартість занять за кожну дитину становить 1500,00 гривень, щомісячно, відвідування занять відбувається увесь повний рік, за рік оплата складає 18000,00 гривень. Діти додатково займаються вивченням англійської мови, щомісячна вартість оплати становить 1900,00 гривень за кожну з доньок, на період карантину вартість за онлайн викладання становить 1588,00 гривень. Заняття з англійської мови відбувається з вересня по червень, оплата за навчальний рік становить 19000,00 гривень. Отже, з урахуванням вказаного вище, загальний розмір коштів на рік, що витрачаються позивачем на розвиток кожної з доньок становить 39610,00 гривень, а всього на двох дітей 79220,00 гривень. Середньомісячний розмір передбачуваних додаткових витрат на розвиток здібностей дітей складає 6601,66 гривень. Також, позивачем сплачуються витрати на участь у олімпіадах, турнірах, концертах, внески до школи, що щомісячно складають суму витрат до 900,00 гривень. Тому, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] по 5500,00 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, а також додаткові витрати на неповнолітніх дітей у розмірі 3300,00 гривень на обох дітей, а також судові витрати. Позивач у судовому засіданні заявлені нею позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі та пояснила, що з позивачем усно домовились про сплату ним суми у розмірі 2500,00 гривень на кожну дитину та збирались укласти з цього приводу договір, однак не підписали його у зв`язку з неузгодженням деяких положень договору. В даний час, після подачі позову, відповідач добровільно сплачує різні суми. Додаткові витрати на спільних дітей обумовлені тим, що доньки додатково займаються англійською мовою, музикою та тенісом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що кожного місяця він сплачує позивачу по 1200,00 гривень на кожну дитину. Крім того, він допомагає власній матері, оскільки розмір пенсії останньої становить 1600,00 гривень. В даний час він офіційно не працює, має випадкові заробітки на продажі власних картин, а як дизайнер також розробляє вітальні листівки. Крім того, 02 листопада 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив про часткове визнання позовних вимог, з наступних підстав. Не заперечує проти стягнення з нього 1/3 частини усіх його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в частині стягнення із нього аліментів у твердій грошовій формі та додаткових витрат не визнає у повному обсязі. Відповідно до ст. 182 СК Украйни, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, матеріальне становище платника аліментів та наявність у платника аліментів непрацездатних батьків. Так, 30 червня 2020 року відповідач звільнився зі свого постійного місця роботи в ТОВ «Видавничий дім «Вавилон» у м. Києві, переїхав на постійне місце мешкання в м. Слов`янськ і з зазначеного часу ніде не працює, оскільки не знайшов роботу на новому місці проживання та не отримує будь-яких доходів. Таким чином, виплачувати аліменти в розмірі 5500,00 гривень на кожну із доньок не має можливості. Стосовно понесених позивачем додаткових витрат зазначає, що протягом 2020 року ним здійснювалась компенсація даних витрат, шляхом перерахувань на банківську картку на загальну суму 18012,56 гривень. Проти стягнення з нього додаткових витрат на майбутнє заперечує, оскільки невідомо чи буде нести позивач такі витрати. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи позивача, заперечивши проти задоволення позовної вимоги щодо стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дітей, а також частково визнавши вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дітей. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд доходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03 березня 2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, 03 березня 2005 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації якого останній присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно з копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] , виданих 26 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, [INFO] у місті Києві народились [PERSON] та [PERSON] , та їх батьками є сторони у справі. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2019 року, вищевказаний шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а також визначено залишити на вихованні у позивача [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . На підставі Угод про співробітництво між Радою Технічного ліцею м. Києва, Благодійним фондом «Освіта та охорона здоров`я ХХІ століття» та [PERSON] від 01 вересня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] навчаються в Технічному ліцеї м. Києва з 01 вересня 2019 року, що також підтверджується Довідками № 62 та № 63, виданими 06 травня 2020 року Технічним ліцеєм м. Києва. Відповідно до п. 2.6 наведених Угод, батьки надають у Благодійний фонд матеріальну допомогу у визначеному Радою ліцею розмірі. В разі відсутності можливості матеріальної підтримки фонду батька зобов`язуються надавати допомогу у визначених формах на роботах по утриманню території ліцею, його приміщень, ремонтних роботах та інших заходах по забезпеченню та утриманню матеріально-технічної бази, згідно затвердженого переліку робіт та тривалості часу для їх виконання. З дублікатів квитанцій № 0.0.1480141659.1 від 30 вересня 2019 року та 0.0.1602224650.1 від 01 лютого 2020 року видно, що позивач сплачувала на користь БФ «Освіта і охорона здоров`я ХХІ століття» суму матеріальної допомоги за вересень, жовтень, листопад 2019 року та грудень, січень, лютий 2020 року. Крім того, з Договорів № 1-12/05 та № 4-03/07, укладених 12 травня 2020 року та 03 липня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Приватний заклад освіти «Мовна академія» вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є отримувачами послуги з питань вивчення англійської мови, заняття з якої проводяться у період з 11 травня 2020 року до 28 червня 2020 року, та з 31 серпня 2020 року до 27 червня 2021 року, відповідно. За рахунком на оплату № 778 від 12 травня 2020 року, позивачем здійснено оплату зазначених освітніх послуг, які надаються її дітям в період з 11 травня 2020 року до 07 червня 2020 року у загальному розмірі 3176,00 гривень, тобто по 1588,00 гривень за кожну дитину. Розмір оплати за період з 31 серпня 2020 року до 27 вересня 2020 року за навчання дітей становить 2177,00 гривень за кожну дитину, тобто 4354,00 гривень за обох дітей, що підтверджується копією рахунку на оплату № 1050 віл 03 липня 2020 року. Також, згідно з копією Довідки від 05 травня 2020 року, виданою головним тренером спортивного клубу «Evotennis», [PERSON] та [PERSON] відвідують заняття з тенісу з 2017 року. Вартість абонементу у 2019-2020 навчальних роках становить 3000,00 гривень на місяць, на обох дітей. [PERSON] у кожному місяці сплачує абонемент своєчасно. В Довідці, виданої 30 жовтня 2020 року головним тренером спортивного клубу « [INFO] » йдеться про те, що діти [PERSON] та [PERSON] займаються тенісом у вказаному клубі з 2018 року, регулярно та старанно тренуються, а також приймають участь у клубних змаганнях. Тренери клубу бачать у дівчат потенціал для подальшого розвитку у тенісі. Окрім цього, [PERSON] та [PERSON] навчаються у Дитячій музичній школі У 16 з 2012 року по класу гітари та фортепіано додатково, що підтверджується Довідкою № 18 від 05 травня 2020 року. З наведеної довідки також встановлено, що у 2019-2020 навчальному році оплата за місць навчання складає 290,00 гривень за кожну дитину. Оплата за навчання зазначених дітей надходить регулярно, що також підтверджується копій Дублікату квитанції № 0.0.1483810857.1 від 04 жовтня 2019 року та Платіжного доручення № Р24А728345114А44701 від 09 лютого 2020 року. З копій інших документів та доказів, зокрема, платіжних доручень, квитанцій, довідок та виписок по банківським карткам вбачається, що позивач [PERSON] повністю несе витрати, пов`язані із харчуванням, оздоровленням та відпочинком дітей, їх лікуванням, діагностуванням та забезпеченням одягом, канцелярією й предметами особистої гігієни. Згідно зі\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, у зв`язку з тим, що діти, [PERSON] та [PERSON] , проживають разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні, а відповідач є батьком дітей, з останнього належить стягнути аліменти на користь позивача. Згідно з вимогами\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] , суд враховує наступне. Так, у судовому засіданні із достовірністю встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач на теперішній час офіційно не працевлаштований та отримує дохід від випадкових заробітків. Зокрема, [PERSON] є художником, й одним з джерел його доходу є продаж власних картин. Іншим джерелом доходу є розробка та виготовлення вітальних листівок. Зазначене також підтверджується записами про надходження переказів на банківські картки [PERSON] від третіх осіб, які містяться в виписках по рахункам відповідача. Крім того, судом береться до уваги, що відповідач є працездатним та за станом здоров`я не має будь-яких протипоказань до виконання різноманітних робіт. Слід зауважити, що судом не приймається до уваги посилання відповідача на те, що він здійснює матеріальну допомогу на користь своєї матері, яка є пенсіонером та розмір отримуваної нею пенсії становить 1600,00 гривень, оскільки доказів того, що відповідач на відповідній підставі здійснює опіку та піклування над власною матір`ю, а також про її особливі потреби та підтвердження надання такої допомоги, [PERSON] не надано. Частиною п`ятою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Виходячи з розміру платежів, які надходили на рахунок [PERSON] , суд приходить до висновку, що відповідач отримує від випадкових заробітків дохід розмір якого дозволяє встановити обсяг аліментних зобов`язань в відсотковому виразі від отримуваних відповідачем доходів, з подальшим визначенням та стягненням їх у твердій грошовій формі, а саме у розмірі 5000,00 гривень на обох дітей, що об`єктивно відповідатиме потребам дітей у матеріальній допомозі, фінансовим можливостям відповідача та встановленим у судовому засіданні обставинам. Як зазначено у\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Що ж стосується позовної вимоги позивача про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дітей, суд при вирішенні даного питання виходить з наступного. Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої\~статтею 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позивач в обґрунтування зазначених вимог щодо стягнення додаткових витрат посилається на такі особливі обставини, як розвиток здібностей та навичок спільних з відповідачем дітей, їх додаткового навчання та оздоровлення, зазначаючи про навчання дітей у дитячій музичній школі, вивчення ними англійської мови, відвідування спортивної секції з тенісу, а також участь дітей у олімпіадах, турнірах, концертах. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як зазначено у постановах Верховного Суду України у справі № 205/4622/16-ц від 30 січня 2019 року, у справі № 522/6424/16-ц від 30 липня 2018 року, у справі № 761/6933/17 від 26 вересня 2018 року та у справі № 236/11745/16-ц, відвідування дітьми спортивних секцій, мовних курсів, музичної школи, платних навчальних закладів (дошкільної, початкової та середньої освіти) не може відноситись до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрати на дитину. Також, до додаткових витрат не належать витрати на оздоровлення та літній відпочинок дітей, у разі якщо місце відпочинку дитини обиралось позивачем на власний розсуд та без узгодження з відповідачем. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дітей задоволенню не підлягає. При цьому суд виходить з вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Після встановлення обставин справи суд оцінює доводи учасників справи, на яких ґрунтуються їх вимоги або заперечення проти висунутих іншою стороною вимог. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) з цього питання виробив практику пошуку відповідного балансу. Так, у ряді його рішень міститься вказівка на те, що вимога п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен аргумент заявника; ст. 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінювання, що є предметом регулювання, насамперед, національного законодавства та оцінювання національними судами (зокрема, рішення у справі «Суомінеен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97). У п. 96 рішення у справі «Вагнер та J.M.W.L. проти Люксембургу» (Wagner and J.M.W.L. v. Luxembourg, №76240/01) та у п. 72 рішення у справі «Фабрі проти Франції» (Fabris v. France, №16754/08) ЄСПЛ підкреслив, що навіть якщо суди не зобов`язані викладати мотиви відмови стосовно кожного доводу сторін, вони не звільнені від обов`язку розглядати їх належним чином і надавати оцінку основним наданим доводам. Крім того, якщо ці доводи стосуються прав і свобод, що гарантовані Конвенцією і протоколами до неї, національні суди повинні розглядати їх в обов`язковому порядку і з особливою ретельністю, тому що йдеться про засади принципу субсидіарності. ЄСПЛ також неодноразово наголошував, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган державної влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36). Відповідно до\~ст. 264 п. 7 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць. Крім того, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: partial