Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту. Уточнивши позовні вимоги, позивач, вказав про наступне. На виконанні старшого державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеси Демченко О.В знаходилось виконавче провадження №41013353 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/1519/1579/11, від 29.03.2012 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» боргу. Постановами від 26.12.2013р. та 22.07.2014 р. за ВП № 41013353 було накладено арешт на рухоме майно позивача, а саме на автотранспортний засіб: TOYOTA MARK II, реєстраційний номер [NUMBER] та на все майно, в межах виконавчого документа з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що належить боржнику. Позивач зазначив, що, 05.11.2019\~року його\~представником було\~отримано лист\~з Другого\~Малиновського ВДВС\~м.\~Одеси,\~в якому\~зазначалося,\~що,\~у відповідності\~до «Правил\~ведення діловодства\~та архіву\~в органах\~виконавчої служби\~та приватнимивиконавцями» №699/30567, від 09 червня 2017 року, а саме п. 2 розділу XI - «Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву становить три роки», а тому виконавче провадження 41013353, в рамках якого постановою державного виконавця було накладено обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на майно, належне на праві приватної власності [PERSON] , в наступний час знищено. \~ \~ \~ \~У тому ж листі Другого Малиновського ВДВС м. Одеси, йому було запропоновано звернутись до суду із заявою про зняття арешту. Також, позивач вказав, що 11.01.2012 року та 02.12.2013 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ГТУЮ в Одеській області Коваленко В.О. були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень №30613005 та №41010178, на підставі виконавчого листа 2-2134-10, від 23.02.2011р., про стягнення з [PERSON] заборгованості. 05.11.2019 року представником [PERSON] було отримано лист з Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області, в якому зазначається, що виконавче провадження №30613005, в рамках якого постановою державного виконавця, від 06.02.2012 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] , та ВП 41010178, в рамках якого постановою державного виконавця, від 02.12.2013 року, було накладено арешт на все майно [PERSON] , в наступний час знищені, за закінченням терміну зберігання Тому, як вказує позивач він просить суд зняти арешт з майна, накладений в рамках виконавчих проваджень №41013353 від 26.12.2013 та 22.07.2014 р.р. та ВП № 30613005, від 06.02.2012 р.; ВП № 41010178, від 02.12.2013 р. Позивач в судове засідання не прибув, представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи, повідомлялися належним чином, про що свідчать штампи про отримання повісток на розписці про явку до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 26.12.2013 року постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеси Демченко О.В. за ВП №41013353 було накладено арешт на рухоме майно [PERSON] , а саме на автотранспортний засіб: TOYOTA MARK II, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу.(а.с. 4) Постановою, від 22.07.2014 року державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеси Демченко О.В. за тим же ВП №41013353 було накладено арешт на все майно, в межах виконавчого документа, з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що належить боржнику. (а.с. 5) Згідно листа Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області представнику позивача, від 05.11.2019 р., № 25635, у відповідності\~до «Правил\~ведення діловодства\~та архіву\~в органах\~виконавчої служби\~та приватнимивиконавцями» №699/30567, від 09 червня 2017 року, а саме п. 2 розділу XI - «Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву становить три роки», а тому виконавче провадження №41013353, в рамках якого постановою державного виконавця було накладено обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження на майно, належне на праві приватної власності [PERSON] , в наступний час знищено. \~ \~ \~ \~У тому ж листі Другого Малиновського ВДВС м. Одеси, позивачу було запропоновано звернутись до суду із заявою про зняття арешту.(а.с. 6) Також, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ГТУЮ в Одеській області Коваленко В.О. 06.02.2012 року у виконавчому провадженні № 30613005 було винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, згідно до якої було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 16) Згідно до постанови, від 02.12.2013 року, за виконавчим провадженням № 41010178, складеної головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ГТУЮ в Одеській області Коваленко В.О., було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 15) Як вбачається зі змісту відповіді Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області, від 05.11.2019 року, виконавче провадження №30613005, в рамках якого, постановою державного виконавця, від 06.02.2012 року, було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] , та ВП №41010178, в рамках якого, постановою державного виконавця, від 02.12.2013 року, було накладено арешт на все майно [PERSON] , в наступний час знищені, за закінченням терміну зберігання. (а.с. 14) Також, згідно до Рішення апеляційного суду Одеської області, від 15.12.2016 року, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 28 жовтня 2010 року, скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову АКБ «Правекс-Банк», про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, відмовлено. Відповідно до\~ст. 16 ЦПК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в Постанові ВСУ, від 16.11.2016 року, у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України передбачено, що особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майно. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи те, що державними виконавцями, при завершенні виконавчих проваджень не було виконано всі дії, передбачені діючим на той час законодавством і арешти не скасовано, суд приходить до висновку, що наявність арештів є недоцільним, оскільки знищені, за закінченням терміну зберігання, виконавчі провадження. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення.

Outcome: approved