Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до відділу примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України Міністертства юстиції України про скасування арештів майна. В заяві позивач зазначає, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України Міністертства юстиції України перебувало виконавче провадження №36958874 з примусового виконання виконавчого листа №2-479/2011 провадження №2/809/18/2012, виданого 08.02.2013 Заводським районним судом м. Запоріжжя про солідарне стягнення зі [PERSON] ,та кожного із поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] окремо на користь Публічного акціонерного товариства «Ересте Банк» (який є правонаступником ПУАТ «ФІДОБАНК» заборгованості за кредитними договорами №014/2180/2/14715 від 30 квітня 2008р, №014/2180/4/16950 від 03 червня 2008р, 014/2180/4/16932від 03 червня 2008р. В ході виконавчого провадження, державним виконавцем було звернуте стягнення на нерухоме нежитлове майно, яке належало на праві приватної власності [PERSON], та яке перебувало в іпотеці ПУАТ «Фідобанк», шляхом проведення опису та арешту майна, а саме: нежитлове приміщення, підвалу літ.А-5 ,приміщення 148А, загальною площею 32,1 кв.м. за адресою м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 41-А, приміщення підвалу, нежитлове приміщення, підвалу літ.А-5 ,приміщення 148А, загальною площею 17,4 кв.м. за адресою м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 41-А, приміщення підвалу, нежитлове приміщення, підвалу літ.А-5 ,приміщення 148А, загальною площею 15,8 кв.м. за адресою м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 41-А, приміщення підвалу, нежитлове приміщення, підвалу літ.А-5 ,приміщення 148А, загальною площею 2,6 кв.м. за адресою м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 41-А. 29.01.2016р. зазначене майно було виставлене на реалізацію через систему електронних торгів арештованого майна. Однак м29.01.2016р торги з реалізації вищевказаних обєктів нерухомого майна не відбулися у звязку з відсутністю допущених учасників торгів. Ч.1 ст.49 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що протягом 10 днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У такому випадку придбання предмету іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому ст.47 цього закону, а нотаріус на підставі такого акту видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Відділ примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України Міністертства юстиції України звернувся до ПУАТ «ФІДОБАНК» з пропозицією залишити за собою вищевказане нереалізоване майно. ПУАТ «ФІДОБАНК» пропозицією скористувався і оформив право власності на вищевказані обєкти нерухомості. Оскільки згідно з відомостями із Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження з примусового виконання ВЛ №2-479/2011 виданого 08.02.2013р завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу і арешти як то передбачено ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем зняті не були, просить суд скасувати арешти вищезазначеного нерухомого майна, накладені Постановою Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України Міністертства юстиції України від 28.11.20104р №36958874з вищевказаних нежитлових приміщень. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, позов просив задовольнити ,зазначив що наявність вказаних арештів перешкоджає позивачу як власнику розпоряджуватись вказаним майном. ПУАТ «Фідобанк» перебуває в стадії ліквідації тому, реалізація активів є обовязком ліквідаційної комісії. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про час і місце судових засідань повідомлялась належним чином рекомендованими листами із повідомленнями за вказаним у позовній заяві. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток, конверти були повернуті на адресу суду із відмітками «за закінченням терміну зберігання». Отже, відсутні підстави вважати, що відповідач за зазначеною адресою не знаходиться а його неявка на поштове відділення для отримання судових повісток розцінюється судом як відмова від отримання кореспонденції. Тому, з урахуванням положень ч. 9 ст. 130 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки до суду відповідач не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд, з урахуванням згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статей 280281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог зазначає наступне. Згідно ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч.5,6 ст.81 ЦПК України передбачають, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи ,крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обовязків щодо доказів з огляду на вимоги п.7 ст.81 ЦПК України. При цьому докази згідно ст.80 ЦПК України у своїй сукупності повинні бути достатніми і давати змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, повинні бути достовірними з огляду на вимогу ст.79 ЦПК України. Всі докази надані позивачем не відповідають вище переліченим вимогам і не дають суду підстав вважати позов доведеним. Представником ПУАТ «Фідобанк» були надані копії завірені штампом юрисконсульта про відповідність оригіналу наступних документів: витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №7531874,75346854,75353597,75358552,75368671,рішення виконавчої дирекції фонду гарантованих вкладів фізичних осіб про початок ліквідації ПУАТ « Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку від 19.07.2016р., про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПУАТ «Фідобанк» делегування повноважень ліквідатора банку 02.07.2018р., про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПУАТ «Фідобанк» від 02.07.2018р., Правління Національного банку України про відкликанням банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» від 18 липня 2016р.,копія Статуту ПУАТ «Фідобанк», не завірена роздруківка з автоматизованої системи виконавчих проваджень. Оригінали вищевказаних документів суду не предявлялись, пересвідчитись у їх відповідності суд можливості не мав. Для вирішення заявленої вимоги про зняття арешту вказані докази не є достатніми. Позивач просить скасувати арешти нерухомого майна, накладені постановою Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України Міністертства юстиції України. Вказану постанову заявник не оскаржував, навіть не долучає її до матеріалів справи. Суд, не повинен втручатись у діяльність інших державних органів і підміняти його. Як вбачається з положень Рекомендації Комітету [PERSON] Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом [PERSON] 11.03.1980,\~під дискреційними повноваженнями\~слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суд, не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Доказів звернення з вимогою про зняття арешту до Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України Міністертства юстиції України суду не надає . Таким чином, позовні вимоги ПУАТ «ФІДОБАНК» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування арештів майна є необґрунтованими, з огляду на, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed