overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначив, що25 лютого 1994 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 304. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалася остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилась і не надіслав заяви про розгляд справи за її відсутності. За викладених обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 лютого 1994 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між [PERSON], 04.04.1968 р. н., і [PERSON], 10.07.1970 р. н., зареєстровано шлюб, актовий запис № 304, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, який бажає їх припинення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначив, що25 серпня 1995 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1597. Позивач просить розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалася остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з»явилась, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовну заяву визнала повністю. За викладених обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що25 серпня 1995 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між [PERSON], 08.06.1967 р. н., і [PERSON], 22.05.1971 р. н., зареєстровано шлюб, актовий запис № 1597, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, який бажає їх припинення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначив, що 26 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного Житомирського міського управління юстиції між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 234. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалася остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони з 26 лютого 2006 року перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного Житомирського міського управління юстиції шлюбі, актовий запис № 234. Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовився, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Отже, судом встановлено, що сімя розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначив, що 31 липня 2015 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1450. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалася остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не зявився. У позовній заяви ним заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти задоволення позову вона не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 31 липня 2015 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1450. Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовився, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.112 СК України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Отже, судом встановлено, що сімя розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначив, що6 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1433. Позивач просить розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалася остаточно і примирення є неможливим. Позивач, який у позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, у судове засідання не зявився. Відповідач у судове засідання не з»явилась, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовну заяву визнала повністю. За викладених обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що6 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області між [PERSON], 08.07.1974 р. н., і [PERSON], 01.01.1973 р. н., зареєстровано шлюб, актовий запис № 1433, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, який бажає їх припинення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначив, що7 березня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 307. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалася остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилась і не надіслала заяви про розгляд справи за її відсутності. Позивачем 26 липня 2017 року до суду було надано заяву від імені [PERSON] про розгляд справи за її відсутності (а. с. 7), яку суд не бере до уваги. За викладених обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 7 березня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції між [PERSON], 17.03.1978 р. н., і [PERSON], 29.01.1976 р. н., зареєстровано шлюб, актовий запис № 307, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, який бажає їх припинення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому зазначив, що 9 жовтня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 2558. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалася остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги свого довіреля він підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилась, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій проти задоволення позову вона не заперечила. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 9 жовтня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 2558 (а. с. 9). Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовивсяь, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.112 Сімейного кодексу України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Отже, судом встановлено, що сімя розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, що 04 травня 2006 року зареєстровано між ним та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалась остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги він підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і згідно ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04 травня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис №483, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б інтересам позивача, який бажає їх припинення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із заявою, в якій просить встановити опіку над [PERSON], [INFO] та призначити його опікуном останньої. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] Рішенням Короловського районного суду м. Житомира від 29 серпня 1996 року [PERSON] визнана недієздатною. На сьогоднішній день недієздатна позбавлена законного опікуна. Таким чином, [PERSON], яка є інвалідом 1 групи з дитинства і недієздатною, позбавлена опікуна, що є неприпустимим, оскільки, вона хворіє на хронічний, стійкий психічний розлад, не здатна до самостійного обслуговування, потребує медичного нагляду та лікування і постійний сторонній догляд та контроль. Батьки не можуть здійснювати опіку над дочкою за станом здоровя та віком. Сторони у судове засідання не зявилися. Від [PERSON] та представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Корольовської районної ради м. Житомира до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких вимоги заяви вони підтримали і просять їх задовольнити повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно рішенням Короловського районного суду м. Житомира від 29 серпня 1996 року визнана недієздатною. На сьогоднішній день, [PERSON], яка є інвалідом 1 групи з дитинства і недієздатною, позбавлена опікуна, що є неприпустимим. Батьки недієздатної [PERSON] батько [PERSON] та матір [PERSON], за станом здоровя та віком не мають можливості здійснювати опіку над дочкою. Своїми заявами від 02 червня 2017, дали згоду на те, щоб заявник був опікуном [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Корольовської районної ради м. Житомира № 34 від 20 червня 2017 року затверджено подання органу опіки та піклування про можливість призначення опікуном [PERSON], який може виконувати обовязки опікуна над своєю рідною сестрою та часткою її майна. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] обґрунтована і підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved