Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з господарчими та побутовими будовами та спорудами [ADDRESS] , який він придбав 01.04.2017 року у [PERSON] та [PERSON] . На час підписання договору купівлі-продажу у зазначеному житловому будинку були зареєстровані його колишні власники - відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх член сім`ї, відповідач [PERSON] . Відповідачі у спірному будинку за місцем їх реєстрації не мешкають з листопада 2015 року, їх особисті речі у будинку відсутні, поштова кореспонденція, адресована відповідачам, на вказану адресу не надходить. На даний час у позивача виникла необхідність продати належний йому будинок, однак, покупці вимагають, щоб всі зареєстровані в будинку особи, були зняти з реєстрації за вказаною адресою. З огляду на те, що відповідачі не мешкають у спірному будинку більше шести років, їх особисті речі в будинку відсутні, кореспонденція, адресована відповідачам, на вказану адресу не надходить, та реєстрація місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає [PERSON] розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, позивач просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком з господарчими та побутовими будовами та спорудами під [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представника адвокат Попкова О.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти прийняття заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте, своїм правом на надання відзиву відповідачі не скористалися, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використали, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1783 (а. с. 10-11) покупець [PERSON] купив у продавців [PERSON] , [PERSON] житловий будинок з господарчими та побутовими будовами та спорудами, що відносяться до нього, розташований у [ADDRESS] на земельній ділянці житлової та громадської забудови площею 0,0627 га, кадастровий номер 1414100000:01:021:0565. Видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85545405 від 21.04.2017 року. (а. с. 12) Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, № 228714845 від 20.10.2020 року, житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за № 1783, виданого 21.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В. Відповідно до довідки від 24.07.2020 року, виданої виконавчим комітетом Слов`янської міської ради, та копії Домової книги (а. с. 6, 8), за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані три особи - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до акту № 213 від 13.08.2020 року, складеного керівником комітету мікрорайону Залізничний № 1 м. Слов`янськ Козаковою О.О. та головою квартального комітету Зеленко О.С. в присутності сусідів [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] , та [PERSON] , який мешкає по [ADDRESS] (а. с. 7), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не мешкають за цією адресою з 01.11.2015 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі у житловому будинку по [ADDRESS] не мешкають без поважних причин з листопада 2015 року. За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають у житловому будинку по [ADDRESS] з листопада 2015 року, вони не є членами сім`ї позивача, а також не є особами, які можуть бути прирівняні до членів сім`ї згідно зі ст. 64 ЖК УРСР, а тому вони мають бути позбавлені права користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком по [ADDRESS] , оскільки їх право користування даним нерухомим майном перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved