Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява, з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] народились в с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області. У свідоцтвах про народження їхнє дівоче прізвище - « [PERSON] », мати значиться - [PERSON] . [INFO] померла їхня мати [PERSON] . Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 10,680 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1222685500:02:003:0470, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого за серією ДП № 096746 на підставі розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації № 355-р від 17.11.2003 року. Право власності зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010512400446. Спадкова справа була заведена державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. за № 911/2020. Спадщину прийнято у встановлений законом строк. Відповідно до постанови Державного нотаріуса від 10 квітня 2021 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність підтвердження факту родинних відносин. З огляду на викладене позивачі просили встановити факти родинних відносин та визнати право власності на спадкове майно. Про дату, час та місце розгляду справи учасники були повідомлені належним чином. У підготовче судове засідання позивачі не з`явились, надали заяви про розгляд справи в їхню відсутність, на задоволенні позову наполягають. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, проте матеріали справи містять заяву про здійснення розгляду справи у його відсутність, з огляду на що суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Треті особи у судове засідання не з`явились. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд дійшов наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.07.2020 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 10,680 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1222685500:02:003:0470, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого за серією ДП № 096746 на підставі розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації № 355-р від 17.11.2003 року (а.с.20). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.06.1953 року вбачається, що у батька [PERSON] та матері [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с.16). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 04.11.1970 року, вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і внаслідок укладення шлюбу дівоче прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] » (а.с.19). З повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.03.2021 року вбачається, що у батька [PERSON] та матері [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с.14), яка відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 10.10.1986 року, уклала шлюб з [PERSON] і внаслідок чого дівоче прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] » (а.с.15). [PERSON] , дівоче прізвище « [PERSON] », народилась [INFO] в с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 26.02.1948 року (а.с.17). Між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У січні 1960 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після чого прізвище « [PERSON] » змінено на дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до листа Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за результатами проведеної перевірки відомості щодо шлюбу, розірвання шлюбу та зміну імені (прізвища) на [PERSON] , [INFO] , виявлено не було (а.с.24). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06.01.1981 року, вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і внаслідок укладення шлюбу дівоче прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] » (а.с.18). В паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 02 липня 1998 року Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, та в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ДП № 096746, зазначено прізвище « [PERSON] ». З письмових пояснень свідка [PERSON] від 14.09.2021 року вбачається, що він являється двоюрідним братом позивачам [PERSON] та [PERSON] , оскільки його батько [PERSON] та мати останніх [PERSON] були рідними братом та сестрою (а.с.52). Вищевикладене дозволяє дійти висновку, що позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] є рідними доньками померлого спадкодавця [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявами щодо прийняття спадщини від померлої матері. Постановою державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицької Ю.А. від 10 квітня 2021 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні документи, які підтверджують їх родинні відносини з померлою (а.с.12). Відсутність таких документів позбавляє позивачів права оформити свої спадкові права на спадкове майно. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях Бочаров проти України від 17.03.2011 року, Коробов проти України від 21.10.2011 року, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягає застосовуванню судами як джерело права, вказано, що суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення поза розумним сумнівом , і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Наявні у матеріалах справи письмові докази дають суду підстави вважати, що позивачі надали достатньо доказів в обґрунтування своїх вимог щодо встановлення факту родинних відносин між ними і їхньою померлою матір`ю. Ураховуючи викладене, беручи до уваги обумовленість заявлених вимог у цій частині настанням юридичних наслідків у вигляді можливості позивачів реалізувати свої спадкові права, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог про визнати за позивачами права власності на вищевказане нерухоме майно (земельну ділянку), суд зазначає наступне. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з приписами пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні було встановлено, що приватний нотаріус визнав факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини у встановленому порядку, проте відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину виключно з підстави відсутності документів, які підтверджують родинні відносини. У разі набрання законної сили рішенням суду щодо встановлення фактів родинних відносин між позивачами та померлим спадкодавцем, у нотаріуса будуть відсутні підстави для відмови у видачі позивачам відповідних свідоцтв про право на спадщину від померлої [PERSON] .. Виходячи зі змісту положень чинного законодавства щодо компетенції суду, останній при здійсненні правосуддя не може підміняти інший орган чи установу та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього іншого органу. Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав. Ураховуючи висновки суду щодо необхідності встановлення фактів родинних відносин, суд не вбачає підстав для судового захисту прав позивачів щодо визнання права власності на спадкове майно. З огляду на викладене у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, тому ці судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial