Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся АТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала заяву без номеру від 09.04.2010 року, на підставі якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшений до 500грн. відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначає, що підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України). 09.04.2010 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяла на себе зобов`язання з повернення витраченої частини кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушила умови договору, вимоги чинного законодавства України, а тому, станом на 28.02.2021 року має заборгованість у розмірі 11863,31 гривень. При цьому позивач на свій розсуд заявляє вимогу стосовно частини суми заборгованості за кредитом, яка становить 11198,52грн. та складається з наступного: - 386,76 гривень заборгованість за тілом кредита; - 10661,76 гривень заборгованість за простроченими відсотками; - 150,00 гривень нарахована пеня. Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 11198,52 гривень та понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений при поданні позовної заяви судовий збір. Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає, просить застосувати строк позовної давності. Відповідно до\~частини 3\~статті 223\~ЦПК України\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки . Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Частиною 2\~статті 247\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 09.04.2010 року з метою отримання банківських послуг відповідач звернулась до АТ КБ «Приватбанк» та підписала заяву без номеру, на підставі якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшений до 500грн. Банк свої зобов`язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконала, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього станом на станом на 28.02.2021 року має заборгованість у розмірі 11198,52 гривень (в межах заявленої позивачем суми), яка складається з наступного: - 386,76 гривень заборгованість за тілом кредита; - 10661,76 гривень заборгованість за простроченими відсотками; - 150,00 гривень нарахована пеня (а.с.5-9). В заяві від 31.08.2021 року відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила застосувати позовну давність до вимог АТ КБ «ПриватБанк». Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.04.2010 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на 28.02.2021 року, який надав позивач, вбачається, що останній місячний платіж погашення кредиту відповідач [PERSON] сплатила 25.05.2011 року, що також підтверджується випискою за договором №б/н за період з 09.04.2010 10.06.2021, наданого позивачем на виконання ухвали суду від 08.06.2021 року (а.с.5-9, 10-12, 83-85). В подальшому банком проводилося автоматичне погашення заборгованості. Таким чином, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а саме з 26.05.2011 року. Також, відповідно до довідки б/н, долученої позивачем до матеріалів справи, вбачається, що відповідачу [PERSON] була видана картка № [NUMBER] з терміном дії до листопада 2013 року та датою відкриття 09.04.2010 року (а.с.14). Разом з тим, [PERSON] власним підписом 09.04.2010 року підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір. Будь-яких доказів, що вказують на строк дії платіжної картки, на яку встановлено кредитний ліміт, та картка перевипускалася позивачем суду не надано. Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених\~змістом зобов`язання (неналежне виконання). За висновками Верховного Суду України про застосування\~ст.257 ЦК України, до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постановах №6-14цс14 від 19 березня 2014 року, №6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, №6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, №60134цс14 від 1 жовтня 2014 року, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104 цс16, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України). Також, з правового висновку щодо застосування норм матеріального права, який міститься у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (6-240цс14), вбачається, що якщо Умови надання споживчого кредиту відповідачем не підписані, і позивач не довів укладення між сторонами договору, який передбачав би збільшення строку позовної давності, застосуванню підлягає загальний трирічний строк позовної давності, передбачений законом. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~статті 275 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі\~статтею 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність і спливла до додаткової вимоги. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у\~статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи\~стаття 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем заявлялося клопотання\~про застосування строку позовної давності, у відповідності до ч. 3\~ст. 267 ЦК України. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позовна давність\~це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав\~Учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» , п. 57). Оскільки відповідач останній раз здійснила платіж 24.05.2011 року, то саме з даного моменту у банку виникло право на пред`явлення позову до суду. Протягом трьох років (загального строку позовної давності), право звернення до суду про стягнення заборгованості, позивачем не було реалізовано. У вище зазначений 3-річний строк відповідачем будь-яких платежів, які б свідчили про визнання ним боргу, не здійснювалось. Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2019 року за результатами розгляду цивільної справи № 637/105/17,\~ статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи вищевказане, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За правилами ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.04.2010 року [PERSON] виконувала умови кредитного договору № б/н від 09.04.2010 року 05 травня 2011 року та 24 травня 2011 року, а в подальшому припинила оплату чергових платежів. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з наступного дня після настання строку погашення чергового платежу за договором, тобто з 25.05.2011 року. Трирічний строк позовної давності щодо звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості закінчився 25.05.2014 року. Із вказаним позовом позивач звернувся до суду, згідно відмітки на конверті, лише 11.04.2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові, оскільки відповідачем заявлено про застосування до позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» строку позовної давності. Підстав, передбачених ст.\~263,\~264 ЦК України\~для зупинення перебігу строку позовної давності або його переривання, судом не встановлено, позивачем, відповідно до ч. 5\~ст. 267 ЦК України, не заявлено та необґрунтовано поважності причин пропуску такого строку, у зв`язку із чим суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача, на підставі чого відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed