Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Слов'янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, яка мотивована тим, що [INFO] померла його родичка [PERSON], якій належали житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла своє майно позивачу. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, але постановою нотаріуса від 18.09.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в заповіті він вказаний як племінник померлої, хоча він є її родичем більш дальнього ступеню споріднення. Просить суд визнати за собою право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON], та його представник, [PERSON], не з'явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач - Слов'янська міська рада, відповідно до наданої заяви просила розглянути справу без участі свого представника, рішення ухвалити на розсуд суду. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.11.2015 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Бочко В.А. 08.04.1996 року, яким усе своє майно заповіла племіннику [PERSON] Спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43874460 від 17.05.2016 року. Як видно з дослідженої в судовому засіданні зазначеної спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [NUMBER], розташований по [ADDRESS], відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2018 року. Дана відмова нотаріуса обґрунтована тим, що спадкоємцем [PERSON] не надано нотаріусу документи, які підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем. Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на спадкове майно за позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Згідно з довідкою КП «БТІ» м. Слов'янська від 28.03.2019 року за №874-18/0.45/01, право власності на житловий будинок [NUMBER] по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою 08.12.1992р. р/№2-5865, дата реєстрації 17.12.1992р., номер запису 13 в книзі 1а-13. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2018 року №НВ-1403910502018, розташована за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі Державного акту від 23.04.2001 року [NUMBER]. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після [PERSON] Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved