Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

До Сватівського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Цибульник О.С., третя особа Сватівська міська рада Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому, позивачу [PERSON] , на праві приватної власності належить будинок, який розташований: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 21.07.1983 та копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.1983. В належному позивачу будинку з 17.11.2009 зареєстрований його син [PERSON] , [INFO] , який фактично не проживає за вказаною адресою з 2011 року, оскільки останній переїхав до Автономної Республіки Крим, де і мешкає по теперішній час. Відповідач не має можливості приїхати у м. Cватове та добровільно знятися з реєстраційного обліку. З 2011 року [PERSON] за місцем своєї реєстрації не з`являвся. Реєстрація відповідача, який фактично не проживає у будинку позивача, порушує права як власника щодо розпорядження, володіння та користування належним йому майном. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Цибульник О.С. в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви просили суд задовольнити її вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій просить провести судове засідання справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Третя особа - Сватівська міська рада Луганської області до суду не з`явилася, на адресу суду направили заяву про розгляд справи за відсутності представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, який розташований в [ADDRESS] згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.05.1983, а також копії договору дарування від 21.07.1983 (а.с.6-8). Згідно довідки про склад сім`ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 16.11.2020 у будинку за адресою: [ADDRESS] , окрім позивача, зареєстрований відповідач [PERSON] ( а.с.9). Також факт реєстрації відповідача [PERSON] у вказаному вище будинку підтвержується копією домової книги за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-12). Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним. На підставі викладеного, та

Outcome: approved