Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. З позовної заяви вбачається, що у 2018 році рішенням суду встановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісяця на утримання спільної дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що визначеної рішенням суду суми на повноцінне утримання спільної дитини сторін та її розвиток вже не вистачає. Матеріальний стан позивача з часу проголошення рішення про стягнення аліментів не змінився. Дитина проживає разом з позивачем в орендованій квартирі та перебуває на її утриманні. З 01.09.2021 дитина пішла до першого класу школи, у зв`язку з чим необхідні кошти для придбання шкільної та спортивної форми, взуття, необхідних канцтоварів. Крім того, дитина періодично хворіє, тому для підтримання належного стану здоров`я необхідні значні кошти. Дитина бере участь у різних модельних показах, для гідної участі в яких їй необхідно вбрання, взуття, відвідування відповідних занять, семінарів та тренінгів, що потребує значних матеріальних затрат. За мінімальними підрахунками для повноцінного розвитку дитини та утримання належного стану її здоров`я щомісячно позивач витрачає близько 9000 - 9500 грн. Позивач зазначає, що відповідач є фізично здоровим, інших утриманців не має, працює в компанії «Нові вікна», де отримує заробітну плату, яку витрачає на власні потреби. У зв`язку з викладеним позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач подав до суду відзив, у якому позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що не заперечує проти сплати аліментів на утримання своєї дочки, проте не згідний зі способом стягнення аліментів, який визначила позивач. Погоджується на сплату аліментів у мінімально визначеному розмірі, а саме у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Про дату, час та місце розгляду справи учасники були повідомлені належним чином. Хоча сторонами до матеріалів справи були подані заяви про здійснення розгляду справи без їхньої участі, проте вони скористалися своїм правом особистої участі у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач їх визнав. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази, судом встановлено наступне. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 28.12.2018 у справі №699/1145/18, яке набрало законної сили 28.01.2019, стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,0 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 10.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивач зазначає, що коштів на повноцінне утримання дитини та її розвиток вже не вистачає. Дитина періодично хворіє, у зв`язку з чим крім купівлі дорогих ліків позивач змушена періодично проходити амбулаторні та стаціонарні курси лікування дочки. Окрім того, дитина йде у перший клас школи та постійно бере участь в різних модельних показах. Суд звертає увагу, що предметом розгляду цієї справи є зміна способу стягнення аліментів на утримання дитини, а не стягнення додаткових витрат на утримання дитини . Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Така вимога може бути предметом окремого позовного провадження. Крім того, не відповідають дійсності також твердження позивача про відсутність у відповідача інших утриманців. Так, відповідно до довідок Управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 25.08.2021 № 603/06-4 та № 610/06-04, відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримує компенсаційну виплату по догляду за особою, яка досягла 80-річного віку [PERSON] , 1938 року народження, у розмірі 37,34 грн. щомісячно. Проте у судовому засіданні відповідач повідомив, що періодично знаходить підробітки. Крім того, як зазначено вище, позовні вимоги відповідач визнав до початку розгляду справи по суті. Ураховуючи викладене, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України(далі -СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення СК України. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частинами 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить змінити раніше визначений спосіб стягнення аліментів у виді твердої грошової суми та стягнути з відповідача кошти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Особа, яка отримує аліменти та з якою проживає дитина, має право звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів незалежно від будь - яких обставин. З огляду на це суд констатує, що позивач має право на зміну способу стягнення аліментів та така вимога підлягає задоволенню. При цьому належному обґрунтуванню підлягає необхідність стягнення аліментів у певному розмірі. Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною. Відповідач позовні вимоги визнав. З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому суд не вбачає підстав допустити негайне виконання рішення, оскільки предметом позову є не стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. Ураховуючи викладене, у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, ураховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь державного бюджету 50% судового збору, що складає 454,00 грн. В іншій частині судовий збір віднести за рахунок держави.

Outcome: approved