Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 24 червня 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю - [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 01 вересня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 травня 2018 року, яке набрало законної сили 29 червня 2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Під час спільного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час зареєстрований разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . З січня 2018 року та до часу звернення з цим позовом до суду, позивач разом із сином [PERSON] мешкають окремо від відповідача за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо визначення місця проживання їх сина [PERSON] . З урахуванням можливостей кожного з батьків на забезпечення дитині комфортного способу життя, належних умов для виховання та належного матеріального забезпечення, позивач вважає, що в найкращих інтересах малолітнього сина [PERSON] проживати разом з нею, оскільки вона створила для сина належні житлово-побутові та матеріальні умови, які мають істотне значення для виховання та комфортного проживання дитини. Перебуваючи у шлюбі з відповідачем, позивач на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В. 28 листопада 2006 року, набула у власність квартиру [ADDRESS] . У вказаній квартирі позивач разом з відповідачем та сином [PERSON] проживали до січня 2018 року. Відповідач вчиняв відносно позивача насильство, тому остання вимушена була переїхати разом із сином до квартири, де проживає її матір за адресою: [ADDRESS] . В цій квартирі позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/4 частини. У вказаній квартирі наявний сучасний ремонт та обладнання, створені всі умови для проживання та виховання дитини, її фізичного та культурного розвитку. В цій квартирі обладнана окрема кімната для сина [PERSON] , де він може мати здоровий сон, навчатися, гратися, що підтверджується технічним паспортом на квартиру. Позивач працює в управлінні «Секретаріат ради» Маріупольської міської ради на посаді головного спеціаліста відділу співпраці з КСН, має постійний дохід, який дозволяє їй утримувати себе та сина. Для належного утримання сина та його всебічного розвитку, [PERSON] має власні заощадження та можливість у повному обсязі створити всі необхідні умови для фізичного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку сина. Відповідач [PERSON] працює інженером у комунальному підприємстві «Вода Донбасу» в м. Маріуполі Донецької області. Син [PERSON] з самого народження проживає разом із позивачем, у них організований спільний побут, сформувався сталий спосіб життя та звичне для нього комфортне оточуюче середовище. Між сином та позивачем склалися довірливі відносини. Весь свій вільний час син знаходиться з [PERSON] , яка цікавиться розвитком сина [PERSON] , його повсякденним життям та потребами, якнайкраще створює належні умови для виховання сина. [PERSON] навчається у другому класі КЗ «Маріупольський міський навчально-виховний комплекс «Гімназія-школа» № 27 Маріупольської міської ради Донецької області». Відповідно до відомостей, що містяться в характеристиці, наданій цим навчальним закладом від 14 травня 2019 року, позивач приймає активну участь у житті дитини, приділяє багато уваги його розвитку та вихованню, підтримує постійний зв`язок з учителями, прислухається до їх порад. Батько [PERSON] зовсім не цікавиться успіхами дитини, батьківські збори не відвідує. Також позивач позитивно характеризуюся за місцем роботи та за місцем проживання. У зв`язку з чим, посилаючись на положення ст. ст. 7, 19, 150-155, 157-161 СК України, ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 4 ст. 29 ЦК України, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачі не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради - Гавриш Я.О. - надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила суд при вирішенні питання по суті максимально врахувати законні права та інтереси малолітньої дитини. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02 вересня 2019 року залучено Службу у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, витребувано у Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району висновок щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01 листопада 2019 року закрите підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11 листопада 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 травня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), зареєстрований 01 вересня 2006 року. Рішення набрало законної сили 29 червня 2018 року. Відповідно до довідки від 04 червня 2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З акта, складеного КСН «Будівельник» 21 червня 2019 року, вбачається, що [PERSON] разом із сином [PERSON] та матір`ю [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу від 28 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В., та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08 грудня 2006 року № 12771430, виданим Маріупольським бюро технічної інвентаризації. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04 грудня 1998 року квартира за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що така складається з трьох кімнат житловою площею 36,4 кв. м, розташована на восьмому поверсі дев`ятиповерхового будинку. З довідки від 05 червня 2019 року, виданої Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, вбачається, що [PERSON] працює на посаді головного спеціаліста відділу співпраці з КСН управління «Секретаріат ради» Маріупольської міської ради та її заробітна плата за останні шість місяців склала 64 297,16 грн. Відповідно до характеристики, виданої Управлінням «Секретаріат ради» Маріупольської міської ради Донецької області від 18 червня 2019 року, [PERSON] зарекомендувала себе позитивно, проявила себе доброзичливою та комунікабельною людиною, має організаторські здібності, легко виконує будь-яке завдання, користується повагою в колективі, проявляє ініціативу, не зупиняється перед труднощами, наполегливо вирішує поставлені питання, серед особистих якостей окремо відзначається постійним прагненням до розвитку та самовдосконалення. Згідно з довідкою-характеристикою, виданою Центральним відділом поліції ГУ НП в Донецькій області від 17 червня 2019 року, [PERSON] зарекомендувала себе з позитивного боку, з сусідами підтримує добрі стосунки, при зустрічі з сусідами завжди ввічлива, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, зв`язок з особами, що ведуть антигромадський спосіб життя, не підтримує. З характеристики [PERSON] , виданої КЗ «Маріупольський міський навчально-виховний комплекс «Гімназія- школа» № 27 Маріупольської міської ради Донецької області» від 14 травня 2019 року вбачається, що [PERSON] навчається у другому класі КЗ «Маріупольський міський навчально-виховний комплекс «Гімназія-школа» № 27 Маріупольської міської ради Донецької області». Мати [PERSON] - [PERSON] приймає активну участь у житті дитини, приділяє багато уваги його розвитку та вихованню, підтримую постійний зв`язок з вчителями, прислухається до їх порад. Батько [PERSON] зовсім не цікавиться успіхами дитини, батьківські збори не відвідує. Згідно з висновком Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 24 вересня 2019 року № 13-31-133, спеціалістом Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради здійснений вихід за місцем мешкання [PERSON] , але обстежити умови мешкання не виявилося можливим, у зв`язку з тим, що двері до квартири ніхто не відчинив. Залишене запрошення до служби у справах дітей, але [PERSON] на нього не відреагував. Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, приймаючи до уваги фактично доведений правовий родинний зв`язок між указаними учасниками сімейних відносин, вважає за можливе клопотати перед судом про визначення місця мешкання малолітнього [PERSON] разом із матір [PERSON] Додатково зазначено, що остаточне рішення по сіті залишене на розсуд суду. Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотив, які є підставою для відхилення цих доказів. Щодо правових підстав для вирішення заявленого спору по суті. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За приписами статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, забезпечення сталості його соціальних зв`язків з матір`ю, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток - дійшов висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . При цьому визначення місця проживання дитини - [PERSON] разом із матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останнього з мамою, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,4 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини, такий підлягає до стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved