Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом, в якому (з урахуванням змін та уточнень в остаточній редакції) просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі, окрім позивача, також зареєстрований колишній співвласник [PERSON] , який в квартирі не проживає, а його реєстрація позбавляє позивача законної можливості вільно користуватися та розпоряджатися власним майном. У зв`язку з цим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом (а.с.2-3). Позивач надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.22). Відповідач також надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову (а.с.21). Представник третьої особи виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.18-19). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 вересня 2019 року позивач [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7). В зазначеній квартирі зареєстрований колишній співвласник [PERSON] , який в квартирі фактично не проживає, житлом не користується, обов`язків по утриманню житла не виконує. Факт не проживання відповідача у вказаній квартирі, понад встановленого законом строку, підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.09.2019 (а.с.8). Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК). Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що [PERSON] не проживає за адресою своєї реєстрації понад встановленого законом строку, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням за місцем реєстрації, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved