Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КАРТОЧКА ПЛЮС», за участю третьої особи: Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за яким просить суд зняти арешт, накладений на все нерухоме майно, що належить [PERSON] , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 49818789 від 02 лютого 2016 року, видавник [PERSON] , Малиновський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції, зареєстрований 03 лютого 2016 року державним реєстратором Калашнік Дмитром Сергійовичем, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області; та Встановити порядок виконання рішення, за яким рішення суду є підставою для виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження - реєстраційний номер обтяження 13099463 (спеціальний розділ); дата, час державної реєстрації: 03 лютого 2016 року 11:38:31; державний реєстратор: Калашнік Дмитро Сергійович, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області; підстава для державної реєстрації: постанова, Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 49818789 від 02 лютого 2016 року, видавник [PERSON] , Малиновський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28054821 від 03 лютого 2016 року 11:38:57, [PERSON] , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області; вид обтяження: арешт нерухомого майна; обтяжувач: Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, код ЄДРПОУ 39907205, країна реєстрації: України, адреса: 65072, Одеська обл., м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 42; особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно, посилаючись на таке. [PERSON] стало відомо, що на все її нерухоме майно було накладено арешт, що позбавляє позивача права вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, в рамках виконавчого провадження. На теперішній час спір було врегульовано, борг відсутній. Отже, оскільки виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно позивача, було закінчене, вказаний арешт, накладений на майно позивача як боржника, має бути знятий. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили, відзиву на позов не подавали. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи, та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та третьої особи, що не з`явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] стало відомо, що на все її нерухоме майно було накладено арешт. Про накладений арешт [PERSON] стало відомо 05 лютого 2021 року, коли за її заявою приватний нотаріус Селезньова В.А. сформовала інформаційну довідку та надала відповідну інформацію позивачу. [PERSON] звернулася до нотаріуса після того, як у грудні 2020 року було врегульовано судовий спір з ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс», яке є правонаступником АТ «Альфа Банк», про відмову від позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зокрема, у хвалою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року у справі № 1519/2-670/11 заяву ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс», яке є правонаступником АТ «Альфа Банк», про відмову від позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Прийнято відмову ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс», яке є правонаступником АТ «Альфа Банк», від позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», на позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна. Підставою накладення арешту є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 49818789 від 02 лютого 2016 року, видавник [PERSON] , Малиновський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції. 03 лютого 2016 року обтяження майна було зареєстроване державним реєстратором Калашнік Дмитром Сергійовичем, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області. До Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено адвокатський запит № 557 від 08 червня 2021 року. З листа Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11 червня 2021 року № 19235/22 вбачається, що згідно даних АСВП, на примусовому виконанні в Малиновському ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 49818789 з примусового виконання виконавчого листа № 1519/2-670/11, виданого 27 травня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми у розмірі 757449,09 грн. 02 лютого 2016 року було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] . 23 червня 2016 року виконавче провадження № 49818789 було завершено згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з п. 2 ч. XI наказу від 07 червня 2017 року № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконав шх проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, а також термін зберігання реєстрів відправленої кореспонденції становить один рік. Оскільки матеріали виконавчого провадження № 49818789 знищені за закінченням терміну зберігання, надати належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження не уявляється можливим. Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Виконавче провадження № 49818789 було відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 1519/2-670/11, виданого 27 травня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми у розмірі 757449,09 грн. Отже, особою, в інтересах якої накладено арешт на майно, було ПАТ «Укрсоцбанк». На даний момент ПАТ «Укрсоцбанк» припинено. Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк» (ідентифікаційний код 23494714). На підставі Договору факторингу від 20 березня 2020 року АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Картонка Плюс» (ідентифікаційний код 39955100) права грошової вимоги до [PERSON] за Договором кредиту № 2006/13-2.06/1105 на купівлю автотранспортних засобів від 28 грудня 2006 року, що також підтверджується листом банку Вих. № б/н від 20 лютого 2020 року. ТОВ «Фінансова компанія «Картонка Плюс» є фінансовою установою і внесене до Державного реєстру фінансових установ: тип установи - фінансова компанія, свідоцтво про реєстрацію фінансової установи - серія ФК № 666, видане 03 грудня 2015 року. ТОВ «Фінансова компанія «Картонка Плюс» правомірно набула права вимоги на підставі Договору кредиту, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі 638/22396/14-ц. Таким чином, кредитор у зобов`язанні, щодо якого виник спір, змінився. Виходячи з наведеного вище, на теперішній час саме ТОВ «Фінансова компанія «Картонка Плюс» є особою, в інтересах якої накладено арешт на майно [PERSON] в рамках виконавчого провадження. Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. 20 березня 2020 року було укладено Договір про відступлення права вимоги № 17/02/20-1, на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Картонка плюс» передало [PERSON] права грошової вимоги до [PERSON] за Договором кредиту № 2006/13-2.06/1105 на купівлю автотранспортних засобів від 28 грудня 2006 року. [PERSON] є чоловіком [PERSON] , і він фактично задовольнив вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» до позивача, сплативши грошові кошти на підставі Договору про відступлення права вимоги № 17/02/20-1. Не зважаючи на те, що вказаний Договір не відповідає в повній мірі вимогам чинного законодавства України згідно з правовою позицією Великої Палати Верхового Суду від 10 листолпада 2020 року у справі 638/22396/14-ц, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов даного Договору і виконали його у повному обсязі, а саме [PERSON] сплатив ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» грошові кошти, тому вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» наразі задоволено у повному обсязі, жодних претензій та вимог до позивача немає. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2020 року у справі № 1519/2-670/11 заяву ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс», яке є правонаступником АТ «Альфа Банк», про відмову від позову до [PERSON] (позивача) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Прийнято відмову ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс», яке є правонаступником АТ «Альфа Банк», від позову до [PERSON] (позивача) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, на теперішній час спір між ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс» та позивачем було врегульовано, борг відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Отже, оскільки виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно позивача, було закінчене, вказаний арешт, накладений на майно позивача як боржника, має бути знятий. Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин, що на примусовому виконанні виконавчі провадження відсутні, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту з усього нерухомого майна позивача, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 49818789 від 02 лютого 2016 року, видавник [PERSON] , Малиновський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції, зареєстрованого 03 лютого 2016 року державним реєстратором Калашнік Дмитром Сергійовичем, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За статтею 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законами засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України визначає, що право власності є праве особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно вії волі інших осіб. Стаття 317 Цивільного кодексу України передбачає, що власнику належить праве володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved