Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2009 р., від якого у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбних відносин вони не підтримують, та діти знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальним забезпеченням дітей не займається, грошових коштів на їх утримання не надає. Разом з тим, відповідач спроможний створити для дітей сприятливі умови виховання та надати достатню фінансову допомогу. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. За даних обставин вона вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач у судовому засіданні заявлені нею вимоги уточнила та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, про що надала також письмову заяву. Просила суд задовольнити її уточнений позов. Відповідач в судовому засіданні з заявленими вимогами погодився згодний сплачувати аліменти на утримання обох дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 12.09.2009 р. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 446. (а.с. 10) [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , являються дітьми позивача та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про їх народження та не спростовується сторонами у справі. (а.с. 11,12) У відповідності до довідки (виписки із будинкової книги про склад сім`ї та реєстрації) від 03.11.2020 р. вбачається в [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , разом із нею за даною адресою проживають та зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 13) Вищезазначене не спростовувалося в судовому засіданні. Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей є законними та обґрунтованими та з урахування визнання відповідачем позову в розмірі 2000 грн., підлягають задоволенню. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 25.11.2020 р. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. в дохід держави.

Outcome: approved