Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про припинення дії договору завдатку. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначила, що 10 січня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір завдатку 64/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Зазначала, що право власності на зазначене домоволодіння виникло у неї ще до укладання шлюбу та зазначена частина нерухомого майна належить їй на підставі договору дарування. За договором завдатку від 10 січня 2013 року нею було отримано від [PERSON] грошові кошти в сумі 243 900, 00 грн., що в еквіваленті складало 30 000 доларів США. Отримані кошти, 30 000 доларів CША в той же день були позичені нею її чоловіку [PERSON] та його знайомим [PERSON] та [PERSON] для придбання устаткування для підприємницької діяльності. Наголошує, що оскільки договір завдатку укладався для забезпечення основного зобов'язання відповідно до ст. 570, 571 ЦК України, а договір-купівлі продажу 64/100 частини домоволодіння [ADDRESS] між ними не був укладений, а фактично отримані кошти 30 000 доларів США за договором позики від 10 січня 2013 року були позичені нею [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то на неї ліг тягар відповідальності за повернення коштів 30 000 доларів США позикодавцю [PERSON] З метою припинення первісного зобов'язання вона запропонувала всім учасникам врегульовати питання повернення боргу 30000 доларів США усіма боржниками шляхом укладання договору позики з [PERSON] та всіма позичальниками. Така угода про новацію боргу за договором завдатку [PERSON] перед [PERSON] в позикове зобов'язання шляхом укладання договору позики була узгоджена позикодавцем [PERSON] та позичальниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За згодою всіх сторін на вимогу позикодавця [PERSON] про збільшення суми боргового зобов'язання замість суми боргу в сумі 30000 доларів США за договором завдатку від 10.01.2013 р. був укладений договір позики № 16/07-2013 від 16 липня 2013 року між позикодавцем [PERSON] та позичальниками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на загальну суму 40 000 доларів США із солідарним зобов'язанням всіх учасників правочину. У зв'язку з тим, що жодна із сторін не мала наміру укладати договір купівлі-продажу і не направила другій стороні пропозицію про укладення договору купівлі-продажу 64/100 частини домоволодіння [ADDRESS], а фактично була здійснена новація суми боргу 30 000 доларів США за договором завдатку від 10 січня 2013 року в позикове зобов'язання за договором позики від 16 липня 2013 року, тому відповідно до умов п. 8 договору завдатку від 10.01.2013 р. вважає, що зобов'язання за цим договором припиняються. Позивач та її представник в судове засідання з'явились, підтримали викладені в позовній заяві обставини та просили суд задовольнити позовну заяву. Позивач зазначала, що договір завдатку дійсно був нею підписаний, за проханням її чоловіка, однак вона не мала намір продавати частину будинку, яка їй належить, а договір завдатку був необхідний для отримання грошових коштів в позику для розвитку бізнесу. Представник відповідача також в судові засідання з'являвся, заперечував проти задоволення позовних вимог. Подав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 10 січня 2013 року було укладено договір завдатку. Зазначає, що за змістом укладений договір не є договором завдатку, а є попереднім договором. Наголошує, що на виконання умов договору через нотаріуса 23.12.2013 року позивачу було направлено заяву про намір укласти договір купівлі-продажу 64/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Заява була отримана [PERSON] 24.12.2013 року. У зазначений в заяві час, а саме 09 січня 2014 року об 11 годин 00 хвилин, відповідач прибув до нотаріальної контори для укладання договору купівлі-продажу 64/100 частини домоволодіння. Однак, позивач ухилилась від укладення договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна, причини не повідомила, чим порушила умови договору та у встановлений законом та договором строк, договір купівлі-продажу не було укладено з вини позивача. Зазначає, що посилання позивачки на ч. 2 ст. 604, ч. 1 ст. 1053 ЦК України є безпідставним, оскільки, суб'єктний склад договорів завдатку та позики є різним. Вважає, що договір завдатку дійсно припинився у відповідності до п. 8 договору через фактичне ухилення позивачки від укладення основного договору купівлі-продажу 64/100 частини домоволодіння, а не через його новацію, як про це зазначає позивач. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що договір завдатку 10.01.2013 року був укладений між його дружиною та відповідачем за його сприянням та за наполегливим проханням до [PERSON] Вказував, що даний договір був укладений тільки з метою отримання грошових коштів для розвитку бізнесу, при цьому ніхто не збирався ні продавати частину будинку, ні придбавати. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, пояснення представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір завдатку, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу 10 січня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 8. Згідно з п. 1 договору завдатку сторони в строк до 11.01.2014 року зобов'язувались укласти договір купівлі - продажу 64/100 частини домоволодіння, з відповідними господарчими побудовами та спорудами у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 2.3 зазначеного договору ціна за договір завдатку визначається сторонами у розмірі 243 900,00 грн. (двісті сорок три тисячі дев'ятсот грн. 00 коп.), що в еквіваленті складає 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, які були одержані повністю [PERSON], до підписання цього договору, та яка буде відрахована від суми основного договору, ціна за основний договір - визначається сторонами в розмірі 243 900,00 грн. (двісті сорок три тисячі дев'ятсот грн. 00 коп.), що в еквіваленті складає 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, які були одержані повністю [PERSON]. Згідно з п. 3 договору завдатку продавець, зобов'язується в строк до укладення основного договору виписатись та виселитись з домоволодіння, та надати покупцеві усі довідки про відсутність заборгованості по комунальним платежам. Відповідно до п. 4 договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням. Згідно п. 5 договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання за цим договором не допускається. Пунктом 6 договору завдатку передбачено, у разі, якщо одна сторона ухиляється від виконання зобов'язання за цим договором (тобто ухиляється від укладання основною договору), інша сторона вправі звернутися до суду з вимогою про примушення укласти основний договір, на умовах визначених цим договором. Згідно з п. 9 договору у разі, якщо гр. [PERSON] як власник майна, відмовиться незалежно від причини укладання договору купівлі-продажу 64/100 частини домоволодіння, з відповідними господарчими побудовами та спорудами зазначеної в цьому договорі на умовах, передбачених цим договором, вона зобов'язується протягом трьох днів, з моменту виникнення у гр. [PERSON] права вимоги, повернути суму завдатку в розмірі 243 900,00 (двісті сорок три тисячі дев'ятсот ) грн., що в еквіваленті складає 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, також сплатити їй штраф у розмірі 100% від суми договору завдатку. Відповідно до п. 10 договору, якщо гр. [PERSON], відмовиться від укладання договору купівлі-продажу 64/100 частин домоволодіння, з відповідними господарчими побудовами та спорудами зазначеної в цьому договорі на умовах, передбачених цим договором, то у гр. [PERSON], виникає право залишити суму договору завдатку 243 900,00 (двісті сорок три тисячі дев'ятсот грн. 00 коп.), що в еквіваленті складає 30 000 (тридцять тисяч) доларів США. Відповідно до ст. 635 Цивільного Кодексу України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Оскільки, згідно з п. 1 договору завдатку, сторони зобов'язались до 11 січня 2014 року укласти договір купівлі-продажу 64/100 частини домоволодіння, то за змістом договір, укладений 10 січня 2013 року між позивачем та відповідачем є попереднім договором. Частина 3 ст. 10, частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Пунктом 8 договору передбачено, якщо за п'ять днів після спливу терміну, передбаченого в п. 1 цього договору, не буде укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної 64/100 частини домоволодіння, з відповідними господарчими побудовами та спорудами, або жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення, зобов'язання за цим договором припиняються. Сторони домовились, що пропозиція направляється у вигляді листа або телеграми, або може бути передана через нотаріуса у порядку статті 84 Закону України «Про нотаріат». Судом встановлено, що відповідачем 23.12.2013 було направлено заяву позивачу про намір укласти договір купівлі-продажу 64/100 частини домоволодіння з відповідними господарчими побудовами та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу про передачу заяви кур'єрською службою доставки та яка була отримана 24 грудня 2013 року. Заява містила намір [PERSON] укласти договір купівлі-продажу 64/100 частини домоволодіння з відповідними господарчими побудовами та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] було запропоновано з'явитись 09 січня 2014 року об 11 годині 00 хвилин до приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Про перебування [PERSON] в приміщенні за місцем знаходженням нотаріальної контори за адресою: [ADDRESS] об 11 годині 00 хвилин 09 січня 2014 року видане свідоцтво про факт перебування особи в певному місце, посвідчене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Таким чином, оскільки з вини позивача, яка безпідставно ухилилася від укладання основного договору, останній не був укладений ані до 11.01.2014, ані за 5 днів після спливу цієї дати, тобто до 16.01.2014, зобов'язання за договором завдатку від 10.01.2013 припинилися 16.01.2014 року. Як вбачається з матеріалів цивільної справи між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 16 липня 2013 року дійсно було укладено договір позики, відповідно до пункту 1 якого в день укладання договору, позичальники отримали від позикодавця грошові кошти в сумі 40 000 доларів США. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2014 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 377 956,00 грн., проценти за користування позикою в розмірі 105 937,71 грн., що загалом складає суму в розмірі 483 893,71 грн. Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). З аналізу вказаних норм вбачається, що новація це угода про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв'язку сторін, оскільки замість зобов'язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов'язання. Юридичною підставою для зобов'язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первісного зобов'язання. Для того, щоб новація відбулася, сторони повинні обумовити в своєї угоді припинення зобов'язання, яке діяло раніше, і заміну його новим зобов'язанням. Крім цього, вимога до новації - збереження суб'єктного складу зобов'язання, та для здійснення новації необхідно, щоб первісне, і нове зобов'язання були дійсними. Таким чином, виходячи з наведених норм, предмету договору завдатку від 10 січня 2013 року та договору позики від 16 липня 2013 року, їх суб'єктного складу, підстави для задоволення позовних вимог, відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed