Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла указана позовна заява, в якій позивач просив суд: зобов`язати [PERSON] не створювати йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнім сином - [PERSON] , [INFO] ; встановити способи участі батька у спілкуванні та вихованні неповнолітніх дітей, а саме: -щонеділі у четвер з 16.00 год. до 20.00 год. побачення та спілкування батька з дітьми (з усіма разом або з кожним окремо), без присутності матері дітей - [PERSON] ; -щонеділі 1 вихідний день з 16.00 год. п`ятниці до 18.00 год. суботи побачення та спілкування батька з дітьми (з усіма разом, або з кожним окремо), без присутності матері дітей, з ночівлею дітей за місцем проживання батька; -щорічно взимку у період канікул, строком не менше 7 днів спільного відпочинку батька з неповнолітніми дітьми (з усіма разом або з кожним окремо), без присутності матері дітей, у тому числі за межами населеного пункту фактичного проживання дітей, за умови завчасного повідомлення матері дітей про наміри такого відпочинку та про подальше місце перебування дітей; -щорічно влітку у період канікул строком не менше 45 днів поспіль спільний відпочинок батька дітей з неповнолітніми дітьми (з усіма разом або з кожним окремо), без присутності матері, у тому числі за межами населеного пункту фактичного проживання дітей за умови завчасного повідомлення матері дітей про наміри такого відпочинку та про подальше місце перебування дітей; -щорічно навесні у період канікул, строком не менше 4 днів, спільний відпочинок батька дітей з неповнолітніми дітьми (з усіма разом або з кожним окремо), без присутності матері дітей, у тому числі за межами населеного пункту фактичного проживання дітей, за умови завчасного повідомлення матері дітей про наміри такого відпочинку та про подальше місце перебування дітей; -щорічно восени у період канікул, строком не менше 3 днів, спільний відпочинок батька дітей з неповнолітніми дітьми (з усіма разом або з кожним окремо), без присутності матері дітей, у тому числі за межами населеного пункту фактичного проживання дітей, за умови завчасного повідомлення матері дітей про наміри такого відпочинку та про подальше місце перебування дітей; -щорічно у дні народження батька - [INFO], з 16.00 год. до 18.00 год. наступного дня та у дні народження бабусі - [PERSON] - [INFO] з 16.00 год. до 18.00 год. наступного дня побачення та спілкування батька з неповнолітніми дітьми (з усіма разом або з кожним окремо), без присутності матері дітей, з ночівлею дітей за місцем проживання батька дітей; -щорічно у дні народження двоюрідної сестри [PERSON] - [INFO], з 16.00 год. до 20.00 год. побачення та спілкування батька дітей з неповнолітніми дітьми (з усіма разом або з кожним окремо), без присутності матері дітей; -щорічно у дні народження дітей - [INFO] та [INFO] спільний відпочинок батька з дітьми (з усіма разом або з кожним окремо), без присутності матері дітей, з 16.00 год. до 20.00 год.; -щорічно у непарний рік на перший день Пасхальних вихідних побачення та спільний відпочинок батька з неповнолітніми дітьми (з усіма разом або з кожним окремо), без присутності матері, з ночівлею дітей з 16.00 год. першого дня Пасхальних вихідних до 18.00 год. наступного дня за місцем проживання батька дітей; -щорічно в непарний Новий рік (починаючи з 2019 року) побачення та спільний відпочинок батька з неповнолітніми дітьми (з усіма разом або кожним окремо), без присутності матері, з 16.00 год. 31 грудня до 18.00 год. наступного дня з ночівлею дітей за місцем проживання батька; -у разі хвороби дітей побачення батька з дітьми у присутності матері за місцем проживання дітей з матір`ю, без обмеження часу відвідування до 20.00 год.; зобов`язати матір дітей - [PERSON] за 3 календарних дня після повідомлення батьком - [PERSON] матері дітей про наміри батька провести щорічний відпочинок з дітьми: влітку, зимою, восени та навесні у період канікул з дітьми, надавати йому точну інформацію, шляхом надіслання смс-повідомлення на телефон батька - [NUMBER], а у разі знаходження дітей поза межами населеного пункту постійного проживання дітей, у тому числі за межами території України - зобов`язати матір дітей привезти їх до місця проживання в Україні або за адресою проживання батька дітей; зобов`язати матір дітей не пізніше ніж за 1 календарний день з моменту виявлення хворобливого стану у дітей, повідомляти письмово або засобом Інтернет-зв`язку про це батька та надавати батькові повну інформацію про стан здоров`я дітей (про усі наявні діагнози, проведені чи необхідні вакцинації, рекомендовані або проведені методи діагностики, лікування, профілактики та інше). Надавати для ознайомлення копії усіх медичних документів дітей, а для огляду оригінал; зобов`язати матір дітей не створювати перешкод батькові у вільному спілкуванні засобами телефонного, Інтернет або іншого телекомунікаційного зв`язку з дітьми; стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. Вимоги позову мотивовані тим, що 05 червня 2004 року між сторонами укладений шлюб, під час якого у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2017 року шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу, оскільки робота позивача пов`язана із тривалим виїздом за межі території України, діти проживають разом з їх матір`ю, за адресою: [ADDRESS] . Позивач зареєстрований за цією ж адресою, однак проживає за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу позивач бажав спілкуватися зі своїми дітьми у вільний від своєї роботи час, вихідні та на канікулах, однак колишня дружина позивача постійно шукала приводи, внаслідок якого позивач не зміг побачити своїх дітей та цим йому дошкулити. Після розлучення відповідач не надає можливості позивачу зустрічатися з дітьми, не відповідає на його телефонні дзвінки та смс-повідомлення, не дає телефон дітям для спілкування. На прохання спілкуватися з дітьми, відповідач відповіла: «Якщо бажаєш спілкуватися за телефоном, то купи доньці телефон», що і зробив позивач, однак і після цього можливості спілкування за телефоном ані з донькою, ані з сином він не має. Приїжджаючи до дітей за місцем їх проживання з матір`ю, у визначений рішенням Маріупольської міської ради від 11 квітня 2018 року № 212 час і спосіб, позивачу не відкривали двері квартири, хоча і відповідач, і діти перебували у квартирі, що значно виснажує позивача, супроводжується нервовими напруженнями, а останнім час викликами поліції. Під час рідких зустрічей з дітьми батька у присутності відповідачки або її матері (тещі), позивач неодноразово висловлював бажання забирати дітей для спілкування з ними без присутності відповідачки або/та її родичів, також із ночівлею дітей за місцем проживання батька, однак отримував категоричні відмови. Згодом позивач зрозумів, що рідкі зустрічі надаються відповідачкою з метою надання позивачем додаткових коштів, що він перераховував на картковий рахунок відповідача на утримання дітей. Під час однієї з розмов відповідач не вимагала від позивача за власні кошти провести ремонт електричного водонагрівача. Під час зустрічей батька з дітьми, які відбувалися виключно у присутності відповідачки, вона постійно дозволяє собі ображати позивача у присутності дітей та принижувати його гідність в очах дітей. Після марних спроб позивача вирішити розбіжності щодо його участі у вихованні дітей мирним шляхом, 12 січня 2018 року він звернувся із заявою до Служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, в якій він просив встановити йому спосіб участі у вихованні саме доньки [PERSON] , оскільки син є старшим за доньку та з ним він має можливість іноді бачитися чи спілкуватися, зокрема, два дні щонеділі у будні з 16.00 год. до 20.00 год. та 1 вихідний день з 16.00 год. п`ятниці до 20.00 год. суботи, а також 14 днів кожні півроку для оздоровлення доньки. Служба у справах дітей склала висновок, яким позивачу встановлено наступний порядок спілкування з донькою: щотижня вівторок і четвер з 16.00 год. до 20.00 год. та з 16.00 год. п`ятниці до 13.00 год. суботи у разі згоди дитини за погодженням з матір`ю дитини. Цим рішенням не у повному обсязі вирішено усі бажання позивача щодо його участі у вихованні та спілкуванні з донькою, у тому числі не вирішено можливість проводити відпустку та оздоровлення з дитиною протягом 14 днів кожні півроку. При цьому указаним рішенням визначено попереднє погодження матері на спілкування батька з донькою, тому за відсутності її згоди, його виконання є неможливим. Позивач звернувся до органів опіки щодо внесення змін у рішення, на що йому було повідомлено про попередження відповідачки про наслідки невиконання рішення органу місцевого самоврядування та рекомендовано позивачу звернутися до суду з позовом. Позивач намагався порозумітися з відповідачкою, однак вона ігнорує рішення органу місцевого самоврядування та продовжує йому чинити перешкоди у спілкуванні та побаченні з дітьми. З цього приводу позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів, зокрема, 26 липня 2018 року та 09 серпня 2018 року. Позивач добровільно сплачує аліменти та за період з 07 серпня 2017 року по 09 липня 2018 року ним сплачені грошові кошти у сумі 148 110 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок. На прохання щодо письмового підтвердження надходження коштів відповідачем від позивача, вона відмовляється. У серпні 2018 року позивач оплатив кімнату для відпочинку на березі моря у с. Мелекіне, в якій відпочивала відповідачка з дітьми у період з 31 липня 2018 року по 07 серпня 2018 року. [INFO] у доньки був день народження, куди приїхав позивач разом із своєю матір`ю для привітання доньки. У подальшому - 09 серпня 2018 року позивач приїхав на побачення з донькою у визначений рішенням органу опіки та піклування час, однак, коли він підійшов із донькою до машини, що б поїхати до парку, підбігла відповідачка, побачивши матір позивача та його нову дружину, почала категорично заперечувати спілкування з дітьми та відповідно проти поїздки. У зв`язку з цими обставинами виникла сварка та приїхав наряд патрульної поліції, до якого позивач подав заяву про факти здійснення перешкод у спілкуванні з дітьми. Посилаючись на постійні перешкоди зі сторони відповідачки на виховання та спілкування позивача з дітьми, положення ст. ст. 141, 153, 155, 157 - 159 СК України, ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, позивач просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] своїм правом не скористалася та відзив на позов в адресу суду не направила. Третя особа - Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради своїм правом не скористалася та письмових пояснень на позов до суду не подала. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначені у справі підготовчі судові засідання, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив, письмових пояснень та заперечень. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2018 року клопотання представника позивача - [PERSON] задоволено частково, у судове засідання під час розгляду справи по суті викликана свідок [PERSON] , витребовано в Управлінні патрульної поліції в Донецькій області матеріали виклику патрульних поліції роти № 1 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Снігура О.В. та Бугаєнка А.Ю. за заявою [PERSON] від 09 серпня 2018 року витребовано у Служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради висновок щодо розв`язання спору про усунення перешкод у спілкуванні [PERSON] з дітьми: [PERSON] , [PERSON] , їх вихованні та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними батька. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, викликана до суду в якості свідка [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, суду пояснили, що [PERSON] за своєю роботою тривалий час перебуває у відрядженнях, коли приїжджає до м. Маріуполя, то має намір спілкуватися та виховувати своїх дітей, однак відповідачка йому у цьому перешкоджає. Позивач подавав заяву до органу опіки та піклування з метою лише вирішення спору щодо його участі у спілкуванні з меншою донькою, оскільки син дорослий, тому він сам з ним домовляється. Органом опіки та піклування установлені часи для спілкування батька з донькою, однак в указані часи [PERSON] не надає йому доньку для спілкування. На запитання, чому він не може спілкуватися з донькою за телефоном, відповідачка вказала, що необхідно придбати телефон, що і зробив позивач та на 5-тирічний день народження подарував їй телефон, однак і за ним він не спілкується з донькою, оскільки той номер, що указаний відповідачкою, постійно відключений. Із сином має можливість поспілкуватися за допомогою програми «Вайбер», зокрема, коли позивач ходив у плавання, то телефонував сину на День народження, вітавв його, відправляв смс-повідомлення. Після повернення з плавання відновив контакти із сином. Позивачу відомо, що син відвідує музичну школу, він цікавиться його розвитком. Фактично перешкоджання у спілкуванні з дітьми відбулося після розлучення сторін та зустрічі організовувалися лише на матеріальній основі. З приводу придбання подарунків лише меншій доньці, то позивач вважає, що син повинен зростати в умовах виховання, а не розбещуванні, тому бажає саме спілкуватися та виховувати сина як справжнього чоловіка. Після здійснення перешкод у спілкуванні також із сином, позивач намагався найти з ним контакт, приходив до школи. Під час зустрічей з дітьми, які проходять виключно за участі відповідачки, постійно виникають сварки, у зв`язку з чим позивач вимушений був викликати працівників поліції, які б зафіксували факт здійснення йому перешкод у спілкуванні та вихованні дітей. Позивач вказує, що поведінка відповідачки покликана на постійні конфлікти та її небажання, щоб позивач спілкувався з дітьми. Фактично вона надає можливість поспілкуватися з дітьми у тому випадку, коли їй потрібні якісь матеріальні блага. Посилаючись на ці та викладені у позові обставини, сторона позивача у судовому засіданні просила вимоги позову задовольнити, у подальшому стороною позивача подані заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Ващенко І.В. у судових засіданнях проти вимог позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні, пояснюючи, що заявлені позивачем вимоги не можуть бути ним самим виконані, оскільки він моряк та у силу своєї роботи тривалий час перебуває у відрядженні. Менша донька віком 6 років, тому вона не може бути без матері. При цьому, донька хоч і знає батька, однак вона не йде до нього на контакт, внаслідок того, що вона його побоюється. У той же час сторона відповідачки зазначила, що готова визначити інший варіант спілкування та виховання батьком дітей, зокрема готова проводити зустрічі батька з дітьми за обов`язкової участі матері. Також відповідачка вказала, що діти не мають особливого бажання на спілкування з батьком. Посилаючись на ці обставини, сторона відповідача просила відмовити у позові, у подальшому стороною відповідача подані заяви про розгляд справи за їх відсутності. Фіксування судового процесу під час участі сторін здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, а також витребуваних судом, інших суду не представлено. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є усунення перешкод батькові у вихованні та вільному спілкуванні з неповнолітніми дітьми, встановлення способу участі (часу) батька у спілкуванні та вихованні неповнолітніх дітей, покладення на відповідача обов`язків з повідомлення батька про місце перебування дітей у період його часу спілкування, а також під час хвороби дітей. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю позивача у справі та відповідно бабусею дітей, відносно яких виник спір. Вказала, що її відносини з невісткою недружелюбні, однак, з яких причин не знає. Вона придбавала подарунки та її син возив бабусю до внуків. Коли сторони розійшлися, то між сином та невісткою розпочалися сварки. Одного разу син возив її на пляж, де була онучка [PERSON] , яка впізнала бабусю, а онук [PERSON] сказав, що бабці не довіряє та «земля їй пухом». Онуків бачила в останній раз, коли відбувалася зустріч. Онучка підбігла до бабусі, однак невістка вчинила сварку, викликали поліцію. Чому таке ставлення від онука [PERSON] не знає, коли приходили у гості, то вона дарувала йому подарунки, однак [PERSON] підійшов та сказав, щоб бабця збиралася. Її син - [PERSON] дуже любить дітей, ходив до них у школу, дитячий садок, до лікарів, з`ясовував питання, чому онучка не ходить до дитячого садочку. Її син ніколи не карав дітей, проводив із [PERSON] розмови, при цьому ніколи не бив його. Менша дочка - [PERSON] одразу йде до батька, однак її у нього забирала матір. [PERSON] вказує, що любить своїх онуків, хоче їх частіше бачити, однак зустрічається лише на день народження. Під час спільного проживання сина з відповідачкою, вони рідко приїжджали до бабусі. З приводу подій, коли приїжджала поліція, то у цей день вона приїхала разом з сином та його новою дружиною, щоб побачити онуків, однак виник конфлікт, відповідачка почала ставити претензії новій дружині позивача. Її син працює моряком за контрактом, їй відомо, що останній раз він перебував у рейсі 8 місяців, тому і не міг спілкуватися з дітьми особисто, при цьому мати дітей відключила телефони та він не міг спілкуватися з ними через засоби телефонного зв`язку, однак син постійно допомагає дітям, надає їм матеріальну допомогу. У присутності батьків допитаний неповнолітній [PERSON] , якому роз`яснений обов`язок давати правдиві показання, який суду вказав, що йому неприємно та нецікаво спілкуватися з батьком. Коли батьки жили разом, то він спілкувався з батьком. Одного разу хотів поспілкуватися з батьком, однак батько сказав, що не має часу. Батько ображає матір та сина (пихає його, словесно ображає). У дитинстві батько одного разу вдарив його в область щелепи, однак сказав, що це випадково. На запитання адвоката відповідачки [PERSON] вказав, що не має бажання спілкуватися з батьком, щодо сестри, то він вказав, що коли вона підросте, то зможе спілкуватися з батьком. На одній із зустрічей, яка відбувалася 07 липня 2018 року, батько прийшов на підпитку та спілкувався нецензурною лайкою та [PERSON] відштовхнув його. Іноді батько забирав сина зі школи, проте частіше це робила матір. На теперішній час [PERSON] переходить до 9-го класу, займається у музичній школі та вчиться грати на гітарі. Іноді батько забирав та водив до музичної школи. Оскільки батько тривалий час перебував у плаванні, тому не багато часу приділяв уваги для сина. У 2016 році [PERSON] з батьком та бабцею ходили у кіно. [INFO] на День народження [PERSON] батько приїжджав на море до матері та нього. [PERSON] просив батька придбати йому телефон, на що останній повідомив, що купить у разі спілкування з ним. Останній раз батько подарував синові подарунок «Лего». [PERSON] перейшов до 9 класу у ліцей та бачив батька одного разу у парку зі своєю новою дружиною, та у цей час батько не приділив йому жодної уваги. У відповідності до ч. 4 ст. 232 ЦПК України з метою об`єктивного з`ясування обставин справи, із зали судового засіданні видалені батьки неповнолітнього [PERSON] , та за їх відсутності судом з`ясовано, що [PERSON] не бажає відновлення будь-яких відносин із батьком, оскільки батько не користувався своїм правом на їх відновлення, вів себе зухвало, образив матір. Судом установлено, що відповідно до свідоцтв про народження від 10 січня 2018 року серії [NUMBER] та 11 липня 2018 року серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . 12 січня 2018 року [PERSON] подав заяву до органів опіки та піклування з приводу вирішення наявного спору щодо його участі у вихованні та спідкуванні з донькою [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 11 квітня 2018 року № 212, визнана участь батька - [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , встановлений наступний порядок спілкування з донькою: щотижня у вівторок та четвер з 16.00 год. до 20.00 год. та з 16.00 год. п`ятниці до 13.00 год. суботи у разі згоди дитини, за погодженням з матір`ю дитини, попереджено [PERSON] про персональну юридичну відповідальність за життя, фізичне та моральне здоров`я малолітньої [PERSON] у період спілкування дитини з батьком, попереджено [PERSON] про відповідальність за перешкоджання спілкуванню [PERSON] із донькою [PERSON] . Від імені [PERSON] , у якості його представника - [PERSON] подавала заяви до органів опіки та піклування, в яких порушувала питання про включення до часу спілкування та виховання доньки [PERSON] днів кожних півроку на оздоровлення дитини. Листом від 11 травня 2018 року Служба у справах дітей по Центральному району Управління «Служби у справах дітей» Маріупольської міської ради відповіла [PERSON] , що 11 квітня 2018 року ухвалене рішення Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, яким визначено час спілкування батька з донькою, тому за результатами розгляду їй рекомендовано звернутися до суду відповідно до вимог ст. 159 СК України. Відповідно до довідок ОСББ «Наш дім» від 12 січня 2018 року № 4 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] та [PERSON] (донька [PERSON] ). Згідно з довідкою-характеристикою старшого дільничного інспектора поліції сектору превенції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області Шведова О.Г. від 18 січня 2018 року [PERSON] за час мешкання на території ПД № 26 зарекомендував себе з позитивного боку, з сусідами підтримує нормальні добросусідські стосунки, спиртними напоями не зловживає, з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя, відношення не підтримує, у вживанні наркотичних засобів помічений не був. Стороною позивача до матеріалів справи долучені медичні довідки на [PERSON] , відповідно до яких він не перебуває на «Д» обліку, а також у лікаря-психіатра та нарколога, є здоровим. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішення суду набрало законної сили 07 липня 2017 року. Позивачем до матеріалів справи долучені квитанції, відповідно до яких за період з 07 серпня 2017 року по 09 липня 2018 року ним сплачено на утримання дітей та придбання різних товарів - 148 110 грн. Також стороною позивача долучені фотокартки, на яких зафіксовано перебування [PERSON] та його матері - [PERSON] на березі моря разом з донькою [PERSON] . До матеріалів справи стороною позивача долучені заяви, які адресовані до Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області з приводу здійснення йому перешкод зі сторони колишньої дружини - [PERSON] у спілкуванні з дітьми: сином [PERSON] , дочкою [PERSON] , а також пояснення з приводу цих обставин. За наслідками цих заяв проведено перевірку правоохоронним органом, в ході якої порушень не виявлено, у зв`язку з тим, що рішення органів місцевого самоврядування носять рекомендаційний характер, а вирішення вказаного питання виходить за межі компетенції органів Національної поліції, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду. У [PERSON] наявна [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чого є свідоцтво про її народження. За участю сторін у судовому засіданні оглянутий відеодиск з записом з нагрудної камери поліцейського за фактом виклику від 09 серпня 2018 року, зокрема, про події, які мали місце близько 17 год. 25 хв., на якому зафіксований факт відібрання заяви від учасників конфлікту, отримання пояснень, з`ясувань причин, чому [PERSON] не забезпечує участь батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, а також роз`яснення [PERSON] його право на звернення до суду. При цьому зафіксований факт не бажання [PERSON] добровільного забезпечення позивачу безперешкодного самостійного спілкування з дітьми, зокрема, вона вказала, що не заперечує проти спілкування батька з дітьми лише у її присутності. Позивачем долучено роздруківку із месенджера « Вайбер », в якій зафіксовані його повідомлення для сина [PERSON], зокрема щодо поздоровлень, з`ясування стану справ сина та інше. Також позивачем долучені фотокартки квартири, в якій він проживає та в якій наявна окрема влаштована дитяча кімната. Судом досліджено відеофайл з телефону [PERSON] , на якому зафіксований конфлікти між [PERSON] та [PERSON] з приводу її заперечення проти того, щоб малолітня [PERSON] їхала з батьком до розважального центру, зокрема, коли дитина перебувала на руках у батька та він хотів посадити її до машини, в якій сиділа її бабуся - [PERSON] та нова дружина позивача - [PERSON] , тому [PERSON] почала відбирати дитину, сваритися, внаслідок чого дитина почала плакати, між ними почалися суперечки та був викликаний екіпаж патрульної поліції. [PERSON] 25 лютого 2019 року Комунальним закладом «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 53» видана довідка № 415 про те, що його син [PERSON] навчається у 8-му класі цієї школи. Комунальним дошкільним навчальним закладом компенсуючого типу «Ясла-садок № 139 «Струмочок» Маріупольської міської ради Донецької області 26 лютого 2019 року видано довідку № 10 про те, що донька [PERSON] - [PERSON] відвідує даний дитячий садочок з травня 2016 рок по теперішній час. Батько дитини бере участь у вихованні доньки (підтримує зв`язок з дошкільним навчальним закладом, цікавиться фізичним станом та розвитком дитини). На виконання вимог ухвали суду щодо складання висновку про розв`язання виниклого між сторонами спору, органом опіки та піклування 18 січня 2019 року наданий висновок від 15 січня 2019 року № 13-31-01, відповідно до якого за актом обстеження умов проживання від 19 листопада 2018 року для дітей створені усі необхідні умови для перебування їх у батька та виховання, є окремі кімнати з ліжками для сну, іграшки, тренажери для занять спортом. Згідно з платіжними дорученнями батько [PERSON] щомісячно сплачує аліменти на утримання дітей. Відповідно до акта проведення співбесіди з малолітнім [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] проживає з матір`ю та сестрою з літа 2017 року. [PERSON] відноситься до батька з «опаскою», він пам`ятає як батько ображав матір в його присутності та ображав словесно його. Він не бажає бачитися з батьком ні за яких умов, мати його до цього не схиляє. [PERSON] висловлює думку, що батько не відноситься до його інтересів серйозно, не може знайти підхід до нього та й не намагається. Останній час він не дзвонить та не цікавиться справами взагалі. Мати [PERSON] не заперечує проти спілкування батька з дітьми та просить залишити у силі рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 11 квітня 2018 року № 212, яким встановлений порядок спілкування батька з дітьми. 09 січня 2019 року на засіданні Центральної районної в м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради встановлено порядок участі у вихованні дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , та порядок побачень з дітьми за наступним графіком: у вівторок та четвер з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., зі згоди дітей; у п`ятницю з 16 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. суботи з ночівлею, зі згоди дітей. Вирішення питання щодо надання днів на оздоровлення батька [PERSON] з сином [PERSON] та донькою [PERSON] залишено на розсуд суду. У зв`язку з викладеними обставинами, орган опіки та піклування вважає за можливе визначити участь батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей: сина [PERSON], доньки [PERSON] , та спілкування з ними, встановивши такий порядок спілкування, як: у вівторок та четвер з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., зі згоди дітей; у п`ятницю з 16 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. суботи з ночівлею, зі згоди дітей, щодо надання днів на оздоровлення батька з сином та донькою, то це питання залишено на розсуд суду. Суду представлено висновок спеціаліста психолога [PERSON] від 18 березня 2019 року за результатами психодіагностичного обстеження [PERSON] , у відповідності до якого [PERSON] психічно та емоційно урівноважений, має неакцептований урівноважений характер і гармонічно збалансовані особисті якості. Має батьківські установки, направленні на формування позитивних дитячо-батьківських відносин. Його психічний стан, особисті, характерно-логічні особливості та батьківські установки не заважають йому спілкуватися з дітьми, не є наслідком негативного впливу на психічний стан та розвиток дітей. Він може у повній мірі приймати участь в їх житті та вихованні, спілкуватися з дітьми без присутності матері і тривалий період часу, у тому числі (протягом місяця і більше). Оцінка доказів. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Так, проводячи оцінку поданих сторонами доказів, необхідно дійти висновку, що [PERSON] дійсно створюються перешкоди у спілкуванні з дітьми та участі в їх вихованні зі сторони відповідача, яка, за її аргументами, вважає, що батько дітей має право на спілкування з дітьми та виховання їх лише в її присутності, інші способи нею не сприймаються. У передбаченому порядку ці обставини не спростовані, тому суд вважає їх встановленими та доведеними у порядку, передбаченому ст. 81 ЦПК України. Стороною відповідача під час розгляду справи по суті наданий аудіодиск з записом від 07 червня 2019 року, однак такі докази подані з порушенням вимог ст. 83 ЦПК України, стороною відповідача не обґрунтовано жодними обставинами неможливість їх подачі у визначений строк, тому вони судом до розгляду не приймаються. Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права та виходить з наступних мотивів. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Як передбачено ч. ч. 4, 5, та 6 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи встановлені судом обставини через призму пріоритету інтересів дитини, суд зауважує наступне. За сутнісного змісту зазначених норм права вбачається, що батьки дитини мають рівні права на участь у спілкуванні та вихованні дитини, незалежно від того, з ким із батьків мешкає дитина. Той з батьків, з ким мешкає дитина не може створювати безпідставні перешкоди чи обмежувати право іншого з батьків на вільне спілкування з дитиною на свій розсуд. Виключенням може бути лише такі форми та зміст спілкування, що шкодять інтересам дитини. Те, що дозволено одному з батьків, повинно бути дозволено й іншому, з огляду на рівність прав батьків. Вирішуючи питання про визначення способів участі позивача у вихованні дітей, суд, з метою дотримання пріоритету інтересів дітей, не підходить до вирішення такого питання з надмірною формальністю, оскільки не вирішення спору між батьками по суті за формальними підставами, не буде відповідати інтересам дітей в отриманні достатньої батьківської турботи та виховання від обох батьків. Відтак, суд у розумінні ст. 159 СК України має дискреційні повноваження при визначенні конкретних способів участі позивача у вихованні дітей з урахуванням обставин конкретної справи та інтересів дитини. Отже, суд відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України не погоджується з висновком органу опіки та піклування від 15 січня 2019 року № 13-31-01 у частині визначення конкретних способів спілкування, оскільки, згідно з висновком до уваги приймалося лише вік дітей та відношення старшого сина до батька, позиція матері дітей, яка бажає, що б зустріч батька з дітьми відбувалася за її участі, без врахування інших суттєвих обставин даної справи. Окрім цього, суд зауважує, що майже аналогічні способи спілкування з дітьми встановлювалися рішенням виконавчого комітету від 11 квітня 2018 року № 212, яке належним чином не виконувалося зі сторони відповідача. Таким чином, суд вважає висновок органу опіки та піклування від 15 січня 2019 року № 13-31-01 необґрунтованим. Судом, на підставі пояснень сторін та поведінки [PERSON] , яка зафіксована на боді-камерах поліцейських та наявна на відеофайлі, долученому стороною позивача, установлено, що між [PERSON] та [PERSON] наявні тривалі стійкі неприязні відносини. Також судом установлено, що [PERSON] має стійкі неприязні стосунки з матір`ю позивача - [PERSON] . Суд зауважує, що нездатність батьків відповідально налагодити конструктивне та толерантне спілкування між собою призводить до скандалів, систематичних викликів та звернень до поліції, що підтверджується листами Національної поліції з матеріалів справи, як зазначалось вище. Така поведінка батьків не відповідає інтересам дітей. Суд вважає, що зустрічі батька з дітьми за обов`язкової участі матері, з урахуванням наявних між позивачем та відповідачем конфліктів, буде заподіювати шкоди психоемоційному стану дітей, тому вважає, що батько, який на рівні з матір`ю має однакові права щодо дітей, може самостійно з ними бачитися, спілкуватися та відповідно виховувати їх. У той же час, суд враховує вік старшого сина [PERSON] , та той факт, що він є неповнолітнім та не сприймає [PERSON] у силу наявних у нього образ за ставлення до матері і нього. За змістом ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. З огляду на викладене, необхідно дійти висновку, що дитина під час заслуховування її в суді, в силу свого віку має бути здатна висловити свою думку, сформулювати свої погляди та мати достатній рівень розуміння ситуації. Таке право [PERSON] забезпечено у повному обсязі. Суд аргументує те, що неповнолітній [PERSON] висловив свою прихильність до матері, однак така прихильність не може бути абсолютною для суду та не може свідчити у цьому випадку про позбавлення батька можливості на спілкування із сином, його виховання, здійснення за ним турботи та виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки у достатній мірі не відповідатиме та не захищатиме інтереси самої дитини, передбачені Конвенцію про права дітей та Декларацією прав дитини. Поряд з цим, суд вважає, що внаслідок прихильності старшого сина до матері та його не бажання спілкуватися з батьком, у зв`язку із образою на батька, на позивача у справі необхідно покласти обов`язок змінити ставлення до виховання сина у спосіб більш поступливого виконання своїх прав та обов`язків, через повагу до гідності дитини, її інтересів. Виходячи з пріоритету інтересів сина, обов`язковим є налагодження відносин сина та батька без створення штучних перешкод, оскільки відсутність виховання та спілкування з боку батька не відповідає інтересам дитини та не сприяє гармонійному розвитку особистості дитини. Батько та син повинні мати можливість спілкуватись та проводити спільний час без будь-яких штучних обмежень у вигляді присутності сторонніх осіб. Менша донька [PERSON] сприймає батька, до нього прихильна, тому суд не вбачає у цьому випадку за доцільне встановлювати батьку якісь обмеження. Суд не приймає аргументи відповідача, що побачення [PERSON] з дітьми без присутності матері будуть погано впливати на дітей, оскільки відповідачем не зазначено конкретних обставин, що могли б свідчити на користь такої версії. Не надано також доказів, які б свідчили про негативний вплив саме [PERSON] на дітей, оскільки він матеріально піклується про них, бажає з ними спілкуватися, виховувати, цікавиться їх життям та навчанням, однак саме дії відповідача є перешкодою батьку у виконанні ним у повному обсязі своїх прав та обов`язків. Фактично аргументи сторони відповідача зводяться лише до незгоди матері дітей на спілкування батька з ними за її відсутності, що є порушенням рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей. З урахуванням того, що позивач має рівні з відповідачем права на спілкування з дітьми, встановлення обмежень у вигляді згоди матері на спілкування буде порушувати права батька, передбачені СК України. Поряд з цим, позивач, крім іншого, порушує питання про побачення з дітьми щонеділі 1 вихідний день з 16.00 год. п`ятниці до 18.00 год. суботи, без присутності матері дітей, з ночівлею дітей за місцем проживання батька, однак такий спосіб буде порушувати рівність батьків на виховання та спілкування з дітьми, тому побачення з дітьми батьком у цьому випадку необхідно визначити через кожний тиждень. Позивачем порушується питання про спільний з дітьми відпочинок кожної зими у період шкільних канікул, однак, у разі визначення права на відпочинок позивачу кожної зими, будуть порушуватися права матері, оскільки вона також має право на спільний відпочинок взимку з дітьми, у зв`язку з чим такий необхідно визначити через кожний рік. Аналогічні вимоги про відпочинок кожного літа на 45 днів з дітьми також є порушенням прав матері, тому такі необхідно визначити через кожний рік та з урахуванням права батька на зимовий відпочинок у 2020 році, тому літній відпочинок повинен бути забезпечений йому з 2021 року. Також, через кожний рік підлягають святкування дня народження дітей з батьком. Позивачем також заявлено вимоги про визначення йому можливості щорічно у дні народження бабусі - [PERSON] - [INFO], спілкування та побачення з дітьми з 16.00 год. до 18.00 год. наступного дня побачення та щорічно у дні народження двоюрідної сестри [PERSON] - [INFO], спілкування та побачення з дітьми з 16.00 год. до 20.00 год., однак ці вимоги не ґрунтуються на змісті ст. 159 СК України, адже предметом спору є участь батька у вихованні дітей та саме його спілкуванні з ними, а не бабусі та двоюрідної сестри, тому ці вимоги не підлягають задоволенню. Також, позивачем порушується питання про зобов`язання матері дітей - [PERSON] за 3 календарних дня після повідомлення батьком - [PERSON] , про наміри батька провести щорічний відпочинок з дітьми: влітку, зимою, восени та навесні у період канікул з дітьми, надавати йому точну інформацію, шляхом надіслання смс-повідомлення на телефон батька - [NUMBER], а у разі знаходження дітей поза межами населеного пункту постійного проживання дітей, у тому числі за межами території України - зобов`язати матір дітей привезти їх до місця проживання в Україні або за адресою проживання батька дітей; зобов`язати матір дітей не пізніше ніж за 1 календарний день з моменту виявлення хворобливого стану у дітей, повідомляти письмово або засобом Інтернет-зв`язку про це батька та надавати батькові повну інформацію про стан здоров`я дітей (про усі наявні діагнози, проведені чи необхідні вакцинації, рекомендовані або проведені методи діагностики, лікування, профілактики та інше). Надавати для ознайомлення копії усіх медичних документів дітей, а для огляду оригінал. Однак, ці вимоги не ґрунтуються на приписах ст. 159 СК України, оскільки покладають зайвий тягар на матір, який не передбачений приписами сімейного законодавства. У той же час батько зобов`язаний цікавитися про стан здоров`я дітей не у матері дітей, а шляхом як спілкування з дітьми, так і водити їх до медичних установ, де відповідно отримувати інформацію від лікарів про стан їх здоров`я. Щодо обов`язку повідомлення відповідачем позивача про місце перебування дітей, то внаслідок визначення судом способу і часу спілкування батька з дітьми та не виконання у цьому випадку рішення суду, наслідком буде відповідальності для кожної із сторін, установлена законом. Суд вважає, що з метою забезпечення надання дітям належного медичного догляду, забезпечення їх лікуванням, у разі хвороби дітей, то за доцільне буде у цьому випадку забезпечити побачення батька з дітьми у присутності матері за місцем проживання дітей з матір`ю, без обмеження часу відвідування до 20.00 год. Одними із вимог предмету спору у справі є саме усунення перешкод батькові у спілкуванні з дітьми та виховання їх батьком, під чим і розуміється безперешкодне, вільне його спілкування з дітьми як засобами телефонного, Інтернет або іншого телекомунікаційного зв`язку з дітьми, так і особистого спілкування. За таких обставин, суд відступає від запропонованих рекомендацій органу опіки і піклування щодо встановленого графіку спілкування батька з дітьми та виходить з усталеного розпорядку життя сторін та дітей. Установивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дітей та виходячи з інтересів дітей і вимог статей 157, 158 СК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його часткового задоволення. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому, з урахуванням висновку суду про часткове задоволення позовних вимог, сплачений ним судовий збір підлягає компенсації за рахунок відповідача.

Outcome: partial