Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшла зазначена заява, яку заявники мотивують тим, що 25 червня 2015 року у місті Ялта АР Крим заявниця - [PERSON], [INFO] уродженка смт. Баранівка Баранівського району Житомирської області, громадянка України народила дитину жіночої статі. Батьком народженої дитини є заявник - [PERSON]. Просили встановити факт народження, [INFO] року, у місці Ялта АР Крим, [PERSON], [INFO], уродженкою смт. Баранівка Баранівського району Житомирської області, громадянкою України дитини жіночої статі- [PERSON], батьком якої є [PERSON], [INFO], уродженець смт. Калинівка Васильківського району Київської області, громадянин України. Представник заявників [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити заявлені вимоги. Заінтересована особа - Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. Пунктом 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Судом встановлено, що [PERSON] 12.09.2014р. після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на - «[PERSON]», що вбачається з наданого свідоцтва про шлюб, виданого так званим Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції республіки Крим, від 12.09.2014 р. серія [NUMBER], актовий запис №160. У [PERSON], [INFO] народилася дитина жіночої статі, [INFO] року, про що їй було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER], зареєстрований так званим Ялтинським міським Відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 810. З наданої копії паспорта серії [NUMBER], вбачається, що [PERSON], [INFO], громадянка України є уродженкою [INFO], зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Представник заявників звернувся до Ірпінського міського відділу державної Реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою з приводу державної реєстрації народження [PERSON], [INFO], народженої у м. Ялта Автономної Республіки Крим, однак листом від 09.11.2017 року №2258/16.28-37 йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження на підставі пред'явлених документів. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ч.1 статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно інформаційного листа ВССУ про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року №990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» документами, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. У вказаному листі ВССУ зазначив, що застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь - якому обговоренні іх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом ч. 1 цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Так походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Свідоцтво про реєстрацію шлюбу, що зареєстрований на території України та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини до суду сторонами не було подано. Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин існують підстави для встановлення факту народження у [PERSON], [INFO] року дитини жіночої статі, місце народження м. Ялта. На підставі викладеного,

Outcome: partial