Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

До провадження суду надійшла позовна заява [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішення, діями чи бездіяльністю посадових осіб органу державної влади. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в період з 01 грудня 2013 року по 07 травня 2014 року відповідачем незаконно було припинено виплату йому пенсії на пільгових умовах за Списком №2, яку було призначено раніше відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Внаслідок таких незаконних дій відповідача йому завдано майнової шкоди, яку він визначив у розмірі невиплаченої пенсії в сумі 4959,27грн., яку і слід стягнути з відповідача. Крім того, такими незаконними діями йому було завдано моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, які також слід стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги і просив суд задовольнити позов, пославшись при цьому на ті ж обставини, що викладені у позовній заяві. Представник відповідач Бабішевич В.В. в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, щодійсно в 2013 році [PERSON] було призначено відповідачем пенсію на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п.«б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, позивачу пенсію на пільгових умовах було призначено на підставі уточнюючої недостовірної довідки за №56 від 06.11.2012 року виданої ВАТ «Чернігівмолпром» «Чернігівська маслосирбаза» про підтвердження пільгового трудового стажу позивача на підприємстві. Вказана довідка є недостовірною з огляду на те, що ВАТ «Чернігівмолпром» «Чернігівська маслосирбаза» ще в 2008 році було ліквідовано без оформлення правонаступників. В зв'язку з виявленням даної обставини в 2013 році відповідачу і було припинено виплату вказаної пенсії на пільгових умовах починаючи з грудня 2013 року. Дії відповідача, якими було припинено виплату позивачу пенсії на пільгових умовах, вважає законними, в зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходив з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] в червні 2013 року у відповідності до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, яку він отримував по 30 листопада 2013 року. Підставою призначення позивачу пенсії було те, що на час звернення за її призначенням позивачу виповнилося 55 років, з яких більше 30 років працював за трудовими договорами, в тому числі понад 14 років за професією машиніста аміачно-холодильних установ, що згідно з чинним законодавством надавало йому право виходу на пенсію на пільгових умовах. При цьому, відповідачем при призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах було враховано в тому числі і те, що [PERSON] в період з 07.06.1978 року по 08.08.1983 року працював машиністом аміачних холодильних установок Бахмачського холодильника Чернігівської маслосирбази. При вирішенні питання щодо призначення даної пільгової пенсії позивачем, крім трудової книжки із записами про його трудову діяльність, на вимогу відповідача було надано уточнюючу довідку за №56 від 06.11.2012 року, видану ВАТ «Чернігівмолпром» «Чернігівська маслосирбаза» про підтвердження пільгового трудового стажу позивача на підприємстві. Вказані обставини знайшли своє підтвердження копією заяви [PERSON] про призначення пенсії від 02.07.2013 року (а.с.7), копією акта від 24.04.2013 року зустрічної перевірки достовірності довідки про підтвердження трудового стажу, характеру виконуваної роботи і умов праці для підтвердження права працівника на пільгове забезпечення проведеної працівниками управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові (а.с.46-47), копією довідки за №56 від 06.11.2012 року виданої ВАТ «Чернігівмолпром» «Чернігівська маслосирбаза» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с.48), копією листків з трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.55). З 01 грудня 2013 року по 07.05.2014 року відповідачем було припинено виплату вищевказаної пенсії [PERSON] на підставі того, що уточнюючу довідку за №56 від 06.11.2012 року, що видана ВАТ «Чернігівмолпром» «Чернігівська маслосирбаза» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії [PERSON], було видано підприємством, яке в 2008 році було ліквідоване без оформлення правонаступників, в зв'язку з чим відповідач вважав дану довідку недійсною. Вказана обставина знайшла своє підтвердження копією протоколу №1 від 11.01.2014 року засідання комісії з питань відмови у призначенні пенсії, що діє відповідно до наказу від 28.11.2013 року №190 управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі (а.с.53), копією довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії гр.[PERSON] за №1008 від 21.04.2015 року виданою управлінням Пенсійного фонду України в Збаразькому районі (а.с.10), відповіддю за №5/Я-11 від 16.03.2015 року управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області (а.с.9), поясненнями позивача та не заперечується представником відповідача. Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими та важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Згідно із ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок). Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В судовому засіданні встановлено, що позивачем [PERSON] при подачі заяви про призначення пенсії було також надано відповідачу трудову книжку серії [NUMBER], де були зазначені відомості про трудову діяльність [PERSON], в тому числі і те, що в період з 07.06.1978 року по 08.08.1983 року він працював машиністом аміачних холодильних установок Бахмачського холодильника Чернігівської маслосирбази (а.с.55). При цьому записи про трудову діяльність, в тому числі і в період 07.06.1978 року по 08.08.1983 року, в трудовій книжці було проведено відповідно до чинного на час вчинення цих записів законодавства. Крім цього записи в трудовій книжці [PERSON] ніким не оскаржувалися та не визнавалися в судовому порядку недійсними. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що у трудовій книжці позивача, яка була надана відповідачу, є всі необхідні відомості для призначення і виплати [PERSON] пенсії на пільгових умовах і потреби у будь-яких інших доказах для підтвердження пільгового стажу, в тому числі і в уточнюючій довідці, не було. В зв'язку з чим, суд вважає незаконними дії відповідача, який припинив виплату пенсії позивачу з підстав визнання на його ж думку недійсною уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за №56 від 06.11.2012 року виданої ВАТ «Чернігівмолпром» «Чернігівська маслосирбаза». Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає, що відповідач своїм незаконним рішенням про припинення виплати пенсії позивачу спричинив останньому майнову шкоду, яка підлягає стягненню з управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області. Визначаючи розмір майнової шкоди, яка підлягає стягненню в даному випадку, позивач виходив з розміру невиплаченої йому пенсії за період з 01 грудня 2013 року по 07 травня 2014 року в сумі 4959 гривень 27 копійок. З даною позицією суд погоджується і вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача 4959 гривень 27 копійок завданої майнової шкоди. При цьому суд бере до уваги копію довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії гр.[PERSON] за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року за №1008 від 21.04.2015 року виданою управлінням Пенсійного фонду України в Збаразькому районі (а.с.10) та довідку про розмір отриманої [PERSON] пенсії за червень - листопад 2013 року за №781/04 від 24.04.2014 року виданою управлінням Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області (а.с.52). Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи вищевказане суд вважає, що в даному випадку підлягає стягненню з відповідача поряд з майновою шкодою і моральна шкода. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON] суд враховує його психологічні переживання, які пов'язані із незаконним припиненням виплати йому пенсії, моральний стрес, який він пережив через позбавлення його на протязі тривалого часу засобів для існування, порушення нормальних відносин з членами сім'ї та стосунків з оточуючими людьми. Виходячи з всього вищевказаного суд вважає, що необхідно стягнути з управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області в користь [PERSON] 3000 гривень завданої моральної шкоди, відмовивши позивачу у стягненні решти коштів, оскільки ним не було наведеного в судовому засіданні переконливих аргументів щодо стягнення вказаної ним суми. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі Тернопільської області в користь позивача 243 гривні 60 копійок сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги квитанцію №15 від 22.04.2015 року про сплату судового збору (а.с.1). На підставі наведеного та

Outcome: partial