Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області звернулася позивач та просила суд визнати за нею право на отримання у власність земельної ділянки розміром 4,03 га у межах згідно з планом на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Позовну вимогу обґрунтовувала тим, що прийняла спадщину після померлого, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку у зв'язку із тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності на вказану земельну ділянку. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, подали досуду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача Миронівської районної державної адміністрації Ахметова О.І. досуду не з'явилася. В надісланій до суду заяві просить справу розглядати у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова Шевченко С.І. просив слухати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача відділу у Миронівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи відповідачів, не є перешкодою для розгляду справи, тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (п. а) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Позивач звернулася за судовим захистом у зв'язку із тим, що в інший спосіб вона не може реалізувати своє право на отримання в порядку спадкування земельної ділянки, яка належала її батьку [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в смт. Баришівка Баришівського району Київської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівськогорайонного управління юстиції Київської області 8 вересня 2008 року (а.с. 13). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавцем та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив (ст. 1261 Цивільного кодексу України). Позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданим 15 січня 1968 року (а.с.9), свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] виданим 07 березня 1991 року (а.с.10), свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] виданим 19 квітня 2017 року (а.с.11), свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] [NUMBER], виданим 27 лютого 1999 року (а.с.12). Тобто, позивач є дочкою спадкодавця, а отже відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України має право на спадкування за законом у першу чергу. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] був власником земельної ділянки розміром 4,03 га, яка розташована на території Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: [NUMBER] (а.с. 14). Смерть спадкодавця за наявності спадкоємців, відповідно до ст. 140 Земельного кодексу України не є підставою для припинення права власності на земельну ділянку. Таким чином, померлий [PERSON] за своє життя мав право власності на вказану земельну ділянку, яка після його смерті увійшла до складу спадщини, що відкрилася. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. ст. 1222-1223 Цивільного кодексу України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до копії спадкової справи позивач є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину померлого [PERSON]. В той же час із спадкової справи також вбачається, що спадщину померлого [PERSON] крім позивача також прийняла і його донька [PERSON], яка рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2006 року визнана недієздатною, а тому в силу ч. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України та ст. 1267 цього Кодексу її частка у спадщині є рівною з позивачем. Частиною 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин, позивач відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1225, 1261 та ч. 5 ст. ст. 1268 Цивільного кодексу України успадкувала право власності на 1/2 частину майна спадкодавця, в тому числі і право власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 131, 140, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1261, 1267-1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial