Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся виконавчий комітет Межівської селищної ради, в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Синельниківська районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Межівської селищної ради надійшла заява [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вихованням дитини не займається, батьківських обов`язків не виконує. Батько малолітньої дитини у свідоцтві про народження записаний за вказівкою матері. [PERSON] знаходиться на «Д» обліку у лікаря педіатра з 17.07.2018 року. Встановити місцезнаходження [PERSON] не вдалося можливим. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , 2015 року народження, розглянуто виконавчим комітетом та прийнято рішення «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки, [PERSON] , як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків» від 07.06.2021 року №161. Позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , фактичне місце проживання - невідоме, батьківських прав щодо її дитини - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2015 року народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, на користь законного представника, визначеного у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягає. Згодний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, і від неї не надійшло повідомлень про причини неявки. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Також відповідач не скористалася правом на відзив та не направила до суду письмовий відзив на позовну заяву. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надано суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00030950799, батько дитини [PERSON] записаний за вказівкою матері, у порядку передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] знаходиться на «Д» обліку у лікаря педіатра з 17.07.2018 року, що підтверджується довідкою КНП «ЦПМСД» МСР» №357 від 25.05.2021 року. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №187 від 22.04.2021 року виданої виконавчим комітетом Межівської селищної ради, а також акту обстеження умов проживання від 27.05.2021 року, вбачається, що [PERSON] проживає разом з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Також за вказаною адресою зареєстрована відповідачка, [PERSON] мати [PERSON] , проте фактично не проживає. Стосунки в сім`ї доброзичливі, сімейні. [PERSON] та [PERSON] піклуються про дитину, займаються її вихованням. Дитина забезпечена усім необхідним. [PERSON] з 2018 року не займається вихованням доньки. Згідно характеристики №7 від 08.02.2021 року складеної КЗДО «Межівський ясла-садок №1 «Сонечко» Межівської селищної ради», [PERSON] відвідує вказаний заклад з 2018 року. Мати дитини [PERSON] , вихованням доньки не займається, в дитячому садочку з`явилася один раз у 2018 році. Софію виховують дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Вони приділяють дитині достатньо уваги для повноцінного розвитку. Дівчинка завжди приходить до дитячого садочка чиста, охайна, причесана. Відвідує заклад регулярно без пропусків, за дитячий садочок сплачують вчасно. Дитина має відповідний віку фізичний розвиток, виявляє інтерес до навчальних занять, але інколи їй важко концентрувати увагу на поставленому завданні, часто відволікається. Проявила себе, як добра життєрадісна дитина. Відповідно до інформації наданої ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області №49.2/13-4051 від 26.05.2021 року [PERSON] , [INFO] , згідно бази даних НПУ, до адміністративної відповідальності не притягувалася. Встановити місцезнаходження [PERSON] не надалося можливим. Згідно довідок №474 від 28.05.2021 року виданих КНП «Центральна лікарня» МСР» встановлено, що [PERSON] за наркологічною та психіатричною допомогою в лікувальну установу не зверталася. Крім того, відповідно до відповідей наданих КЗ «ЦСП» МСР» №242 від 21.05.2021 року та Управлінням соціального захисту населення Синельниківської РДА Дніпропетровської області №706 від 24.05.2021 року, [PERSON] на обліку, як отримувач будь-якого виду допомог, компенсацій, пільг та житлових субсидій не перебуває та у відповідному закладі не обслуговувалась, соціальні послуги не отримувала. Факт невиконання відповідачкою батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до яких вбачається, що виховують онуку дідусь з бабусею з якими дитина постійно проживає, та знаходиться на їх утриманні, мати вихованням дитини не займається, веде аморальний спосіб життя. Згідно висновку про доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків, затвердженого рішенням виконавчого комітету Межівської селищної ради від 07 червня 2021 року №161, вбачається, що [PERSON] від виконання батьківських обов`язків ухиляється, тому вважають за доцільне позбавити останню батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Встановлено, що обов`язки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини відповідачем не виконується. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ст.169 СК України мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд зважує на те, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд погоджується із висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки такий висновок вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню і як наслідок необхідно застосувати до відповідачки на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України крайній захід - позбавлення батьківських прав. Суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь особи на утриманні якої буде перебувати дитина. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved