Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

До суду 14 липня 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою суду від 28.10.2015 року до участі в справі в якості третьої особи був залучений гаражний кооператив «Гігант» (а.с.87-88). В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених (а.с.58-63), позивач посилається на те, що 06.11.2004 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею у квартирі [ADDRESS]. За рішенням Московського районного суду м. Харкова з відповідача на утримання сина сплачуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% від мінімальної заробітної плати, що складає близько 450 грн. Рішенням Московського районного суду від 02.06.2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. За час перебування у шлюбі ними, [PERSON] і [PERSON], було придбано наступне сумісне майно: квартира [ADDRESS], що придбана 23.09.2005 року; транспортний засіб марки UZ-DAEWOO номер кузова xw134a11edca057483, 2012 року випуску, що придбаний 01.11.2012 року; гараж № 4-113, розташований за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 32, що придбаний 23.09.2013 року; спільне боргове зобовязання 18000,00 доларів США на користь [PERSON] Для придбання спірної квартири [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 23.09.2005 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], що володіли квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], продали цю квартиру, а гроші отримані від продажу в розмірі 85\~850,00 грн., що по курсу НБУ станом на 23.09.2005 р. еквівалентно 17000,00 доларів США, передали [PERSON] для придбання спірної квартири, оскільки між ними та [PERSON] існувала домовленість про сумісне проживання у новій квартирі. Для придбання спірної квартири позивачем 20.09.2005 р. на імя [PERSON] написана розписка щодо займу грошей на купівлю квартири за адресою: [ADDRESS], у розмірі 18000,00 доларів США, які не теперішній час не повернуті. За кредитним договором № 811/05/1-250, укладеним 23.09.2005 р. [PERSON] отримав 17000,00 доларів США, що еквівалентно 85850,00 грн. та становить 50% вартості спірної квартири. Відповідач у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, розмір аліментів, які відповідач сплачує на їх спільну неповнолітню дитини, є мінімальним, та ці кошти не покривають витрати на лікування та фізичний розвиток дитини. В дійсний час вона, позивач проживає з дитиною в одній кімнаті, а в іншій її батьки, які також прописані в спірній квартирі. Грошове зобовязання за договором займу між [PERSON] і [PERSON] у розмірі 18000 доларів США виникло в інтересах сімї для купівлі спільної квартири [PERSON] і [PERSON], тому зазначений борг необхідно поділити між нею та відповідачем у рівних долях, по 9000 доларів США. Позивач просить визнати спірне майно спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON], визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]; визнати борг за борговим зобовязанням на користь [PERSON] від 20.09.2005 року таким, що виник в інтересах сімї та поділити його у рівних частках, по 1/2 у грошовому еквіваленті по 9000,00 доларів США; визнати за нею право власності на 1/2 транспортного засобу марки UZ-DAEWOO номер кузова xw134a11edca057483, 2012 року випуску; визнати за нею право власності на 1/2 гаража № 4-113 в ГК «Гігант» по вул. Гвардійців-Широнінців, 32, та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на те, що після продажу двохкімнатної квартири, що належала їй та її батькам, вони грошей не отримували, та при укладанні договору купівлі-продажу трьохкімнатної спірної квартири доплатили 17000 доларів США, які отримали як кредит у банку; розписка про отримання у борг грошей у розмірі 18000 доларів США є безгрошова, її мати [PERSON] у борг грошей не давала; відповідач сплачує на утримання їх спільної дитини мінімальний розмір аліментів, тоді як має більший неофіційний дохід, та цих коштів не вистачає не утримання дитини, в звязку з чим просить визнати за нею право власності на 2/3 частини спірної квартири, з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.77), в судовому засіданні позовні вимоги та пояснення позивача підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.74), в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири та на 1/2 частину автомобіля, посилаючись на те, що відповідач матеріально забезпечує спільну з позивачем дитину, сплачує на користь позивача визначені за рішенням суду аліменти, систематично робить дитині подарунки, у тому числі і коштовні, такі як ноутбук; проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину гаража та на 1/2 частину грошового зобовязання заперечувала, посилаючись на те, що право власності на гараж не зареєстровано у встановленому порядку, в звязку з чим гараж не є предметом розподілу майна подружжя, а грошове зобовязання відсутнє, оскільки розписка написана без отримання грошей. Відповідач в судове засідання не зявився, 08.12.2015 року подав до суду письмові пояснення щодо позову, в яких погоджується на визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], та на 1/2 частину транспортного засобу, оскільки зазначене майно було придбано в період їх з позивачем шлюбу, посилаючись на те, що грошові кошти, що складали повну вартість спірної квартири, утворились за рахунок 19000 доларів США, сплачених продавцю квартири з його та дружини особистих коштів та грошових коштів в сумі 17000 доларів США, отриманих за Договором кредиту в АКБ «Укрсоцбанк», які ним були виплачені банку; особисто його 1/2 частина складалася з грошей, які він накопичив сам, як студент Сільськогосподарського університету при проходженні виробничої практики в Англії та грошей, що надала йому мати [PERSON] з своїх збережень. Проти визнання боргу за борговим зобовязанням до [PERSON] від 20.09.2015 року та про поділ його у рівних частках по 9000 доларів США заперечує через фіктивність цієї розписки, а також заперечує проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину гаража в звязку з тим, що правовстановлюючих документів на означений гараж він не має та його право власності на цей гараж не встановлено. Третя особа гаражний кооператив «Гігант» просив розглядати справу без його участі, та зазначив, що право власності на гаражний бокс № 4-113 [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстровано не було, про що виклав у письмовій заяві (а.с.95). В судовому засіданні [PERSON] - мати позивача, та [PERSON] - покупець двохкімнатної квартири [ADDRESS], як свідки показали, що за договором купівлі-продажу двохкімнатної квартири гроші не сплачувались, а за договором купівлі-продажу трьохкімнатної спірної квартири сімя [PERSON] отримала доплату у розмірі 17000 доларів США, що є різницею між вартістю вищезазначених квартир; за розпискою від 20.09.2015 року [PERSON] своїй дочці [PERSON] грошей у розмірі 18000 доларів США не передавала. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] з 06.11.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За рішенням Московського районного суду м. Харкові від 20.05.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. За договором купівлі-продажу від 23.09.2005 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], засвідченим нотаріусом ХМНО [PERSON], [PERSON] набув право власності на трикімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] житловою площею 46,6 кв.м., загальною площею 65,7, продаж квартири вчинена за суму 181800,00 гривень, що еквівалентні 36000,00 доларам США, з яких 85850,00 гривень, що еквівалентні 17000,00 доларам США це кредитні кошти; 95950,00 гривень покупець сплачує продавцю одразу після укладання цього договору, а 85850,00 гривень після одержання кредиту в АКБ «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 811/05/1-250 від 23.09.2005 р. на протязі одного дня з моменту укладання цього договору (а.с.15-18). Для придбання квартири [ADDRESS] 23.09.2005 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 25/100 часток квартири № 21 спільного заселення, що становить приміщення № 161, 162 по вул. Електровозній, 15 в м. Харкові, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], за яким [PERSON] придбала зазначену квартиру, продаж здійснено за 85850,00 гривень (а.с.6-7). А також, 23.09.2005 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 17000,00 доларів США, та був укладений іпотечний договір в забезпечення виконання зобовязання повернення кредиту в сумі 17000,00 доларів США, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Як показали свідки, при укладенні 23.09.2005 року договорів купівлі-продажу квартир, гроші за договором купівлі-продажу двохкімнатної квартири не передавалися продавцю, а за договором купівлі-продажу трьохкімнатної квартири була здійснена доплата різниці вартості зазначених квартир. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, гроші за розпискою від 20.09.2005 року про отримання [PERSON] від [PERSON] грошей у розмірі 18000,00 доларів США, не передавалися, ці гроші [PERSON] не отримувала, що підтверджується поясненнями позивача та показами свідка [PERSON] в судовому засіданні. Отже, відсутні підстави вважати, що ці гроші у розмірі 18000,00 доларів США були передані для придбання спірної квартири. З цих підстав, позовні вимоги в частині визнання боргу за борговим зобовязанням на користь [PERSON] від 20.09.2005 року таким, що виник в інтересах сімї та про поділ його у рівних частках, по 1/2 у грошовому еквіваленті по 9000,00 доларів США не підлягають задоволенню, через безпідставність та недоведеність позовних вимог. 01.10.2012 року в період шлюбу сторін був укладений договір № 057483 купівлі-продажу автомобіля, за яким [PERSON] набув право власності на автомобіль марки UZ-DAEWOO номер кузова xw134a11edca057483, 2012 року випуску (а.с.22-27). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України частки майна подружжя, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що її частка майна має бути збільшена на підставі ч.3 ст. 71 ЦК України, оскільки з нею проживає малолітня дитина та розмір аліментів, що сплачує відповідач на утримання дитини, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини. Згідно довідки від 18.05.2015 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], її син [PERSON] та її батьки [PERSON] і [PERSON] (а.с.30). За рішенням Московського районного суду м. Харкова № 643/1517/15-ц від 02.04.2015 року з [PERSON] стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, сукупним розміром не меншим ніж 30% прожиткового мінімуму починаючи з 05.02.2015 р. і до повноліття дитини (а.с.28,29). Доказів на підтвердження того, що розмір аліментів, що сплачує відповідач за рішенням суду на утримання дитини, недостатній для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування, суду не надано, та підстави для визнання за позивачем права власності саме на 2/3 частини спірної квартири з зазначених нею посилань, відсутні. Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/2 частину автомобіля марки UZ-DAEWOO номер кузова xw134a11edca057483, 2012 року випуску, в порядку розподілу спільного майна подружжя. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на гаражний бокс № 4-113 в ГК «Гігант» по вул. Гвардійців-Широнінців, 32 в м. Харкові у встановленому законом порядку не зареєстровано, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача та листом ГК «Гігант» (а.с.95). Оскільки доказів, тобто правовстановлюючих документів, про зареєстроване у встановленому законом порядку право власності відповідача на гаражний бокс № 4-113 в ГК «Гігант» по вул. Гвардійців-Широнінців, 32 в м. Харкові, суду не надано, зазначений гаражний бокс не може бути предметом розподілу майна подружжя, позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного гаражного боксу, не підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн. (а.с.48). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ч.1ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача на користь позивача 1827 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial