Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 28.10.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до Медівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що [INFO] в [ADDRESS] померла мати позивача [PERSON] . У зв`язку з розбіжністю в написанні у свідоцтві про народження позивача та у свідоцтві про смерть спадкодавця ім`я та по батькові померлої, рішенням Оратівського районного суду Вінницької області 07.05.2008 року встановлено факт про те, що [PERSON] і [PERSON] , яка померлі [INFO] в [ADDRESS] є одна і та сама особа. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельний пай розміром 2,71 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, яка розташована на території Медівської сільської ради Оратівського району Вінницької області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 038334. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, однак оформити прийняття спадщини вона не може, так як після смерті своєї матері вона протягом 2004-2005 років, а також до дня смерті важкохворого батька [PERSON] , [INFO] який помер [INFO] , вона постійно здійснювала за ним догляд, та пропустила строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 30.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 09.12.2020 року. 09 грудня 2020 року за клопотанням представника позивача - адвоката Кметюка О.В. в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву та призначено розгляд справи на 05.01.2021 року. 05.01.2021 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] (Вх. № 25/21-Вх) про розгляд справи № 141/729/20 без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечує. Відповідач - Медівська сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, повноваженого представника не направила. При цьому, 05.01.2021 року до суду надійшла заява Оратівської селищного голови Лошак Г.В., яка на підставі рішення, прийнятого 15.12.2020 року Оратівською селищною радою Вінницької області 2 сесією 8 скликання «Про реорганізацію Медівської сільської ради» на час реорганізації здійснює повноваження щодо представництва Медівської сільської ради, правонаступником якої вважається Оратівська селищна рада. У вказаній заяві просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.08.2004 року, серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» розміром 2,71 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належної померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0383334 від 12.08.1997 року. Позивач [PERSON] , яка народилася [INFO] , є рідною донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.06.1973 року. Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 07.05.2008 року встановлено факт про те, що [PERSON] і [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] є одна і та сама особа. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ч. 1 та 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи № 141/729/20, позивач є спадкоємцем першої черги за законом як рідна донька померлої. Відповідно до довідки № 148 від 11.09.2020 року, виданої амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Медівка [PERSON] вбачається, що [PERSON] дійсно доглядала хворого батька [PERSON] , [INFO] в період з 01.08.2004 року по 02.11.2005 рік. Згідно довідки № 269 від 27.10.2020 року, виданої виконавчим комітетом Медівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, [PERSON] дійсно з 2004 року доглядала за хворим батьком [PERSON] до дня його смерті, яка настала [INFO] Також з листа в.о. завідувача Оратівською державною нотаріальною конторою Манус В.В. вих. № 267/01-16 від 17.11.2020 року вбачається, що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася, та відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62473053 від 14.11.2020 р. інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як стверджує позивач, причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини був постійний догляд за важкохворим батьком. На підтвердження зазначеного надала амбулаторну картку [PERSON] , в якій у записі від 2004 року зазначено, що хворий потребує постійного стороннього догляду, та в записі від 2010 року зазначено, що хворий не може самостійно пересуватись. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, саме на позивача покладений обов`язок доказування факту поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами. Таким чином, із аналізу чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини у співвідношенні із наданими позивачем доказами на обґрунтування своїх позовних вимог, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку про доведеність позивачем поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] її матері [PERSON] , у зв`язку з постійним доглядом за важкохворим батьком, який потребував стороннього догляду з 01.08.2004 року по 02.11.2005 рік, тобто у період, який припадав на шестимісячний строк, визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, який, в свою чергу, розпочався з часу відкриття спадщини, а саме 24.08.2004 року. Аналогічного правового висновку дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.11.2020 року по справі № 127/12911/18. Зокрема, згідно вказаного висновку, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліжуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved