Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений позов, який позивач мотивує тим, що їй на праві власності належить будинок № 102 по вул. Ак. 3. Алієвої в м. Ірпені Київської області. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку з 13.08.1999 року, однак не проживає в ньому з 2008 року. Враховуючи, що відповідач не проживає в будинку позивача з 2008 року, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком № 102 по вул. Ак. 3. Алієвої в м. Ірпені Київської області. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 03.06.1999 року [PERSON] належить на праві приватної власності будинок № 102 по вул. Ак. 3. Алієвої (раніше Пролетарська) в м. Ірпені Київської області (а.с. 4). Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ТО ДМС України УДМС України в Київські області відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Ак. 3. Алієвої, буд. № 102 з 01.03.2003 року (а.с. 13). Відповідач своїм правом на проживання не скористався та без поважних причин понад сім років не проживає в будинку. Із позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про захист порушеного права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку позивача, але не проживає в ньому без поважних причин, що підтверджено матеріалами справи. Так як визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача важливе юридичне значення та даний факт ніким не оспорюється, суд вважає можливим задовольнити заявлені [PERSON] вимоги.

Outcome: approved