Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

До Перемишлянського районного суду Львівської області звернулась позивач із позовною заявою, в якій просить\~\~розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 2500грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в сумі 768,40грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.07.2016 в Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, актовий запис 1738. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Одруження між сторонами виявилось невдалим, відповідач не брав належної участі у введенні домашнього господарства. Між сторонами виниками сварки та непорозуміння і це призвело до того, що з липня 2017 року сторони не проживають разом і не ведуть спільне господарство. Їхній шлюб носить формальний характер, оскільки вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. Примирення неможливе. Відповідач матеріально не забезпечує та не бере участі у вихованні їх сина. У відповідача задовільне матеріальне становище, він є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований та зобов`язаний брати участь в утриманні дитини. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити. Сторони в судове засідання не з`явилися, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~та відповідно до ч. 1\~ст. 281 ЦПК України\~постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 24\~СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати. Частинами 7, 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ\~та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2\~ст.181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів\~від 15.05.2006 № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що 22.07.2016 в Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, актовий запис 1738, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно довідки № 1104 від 17.10.2019р. виданої Великоглібовецьким старостинським округом Бібрської міської ради [PERSON] зареєстрована та проживає в с.Підмонастир Перемишлянського району, разом з нею проживає її син [PERSON] . Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4)інші обставини, які мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку(доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.ч.1,2ст.183\~СК України частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ч. 1\~ст. 191 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу\~із дня подання такої заяви. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована\~Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ, дата набуття чинності для України 27.09.1991) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, в даний час між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, а тому суд переконаний, що позивач потребує допомоги на її утримання, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує стан здоров`я позивача та відповідача\~платника аліментів, їхнє матеріальне становище, рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вимоги розумності та справедливості, мінімальний розмір аліментів на одну дитину і визначає на користь позивача\~аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500,00 гривень щомісячно, починаючи з 25.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку відповідатиме інтересам їх дитини, враховуючи його\~вік та матеріальні потреби. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі\~укладення мирової\~угоди до\~прийняття рішення\~у справі\~судом першої\~інстанції,\~відмови позивача\~від позову,\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд\~у відповідній\~ухвалі чи\~рішенні у\~порядку,\~встановленому законом,\~вирішує питання\~про повернення\~позивачу з\~державного бюджету\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 768,40 грн. Так, позивач при подачі позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн. Тому, відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 384,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому решту 384,20 грн., згідно\~ст. 142 ЦПК України\~слід повернути позивачу з державного бюджету, оскільки відповідач визнав позов. Враховуючи наведене,

Outcome: approved