Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

До Краматорського міського суду звернулася [PERSON] з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, стягнення суми депозиту та процентів. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що між нею та відповідачем 13 травня 2013 року було укладено Договір про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в іноземній валюті №6429/370-13. Відповідно договору позивачкою було внесено 20000 доларів США. Строк дії договору з 13.05.2013 року по 18.05.2014 року. Відповідно до цього договору Банк нараховує та виплачує вкладникові проценти за ставкою 10,00% річних. Строк дії зазначеного договору закінчився 18.05.2014 року. Станом на 03.03.2015 року відповідач з порушеннями строків повернення депозитних коштів, здійснив часткову виплату депозитних коштів у розмірі 19700 доларів США. Заборгованість складається з залишку депозитних коштів у сумі 300 доларів США та відсотків у розмірі 2000,04 доларів США. Крім того, на підставі ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошових зобовязань, відповідач повинен сплатити їй три відсотки річних у сумі 4158,65 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 300 доларів США, нараховані та несплачені відсотки у розмірі 2000,04 доларів США, три відсотка річних від простроченої суми в розмірі 4158,65 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з'явився , про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, причини неявки суду не повідомив. Надав письмові заперечення проти позову, в якому зазначено, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014 року за № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово - кредитному та валютному ринках України» та Постанови Правління Національного банку України № 160 від 03.03.2015 року банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Отже, Банк ніяким чином не міг одномоментно повернути кошти позивачу. Крім того, на підставі п.4.1 договору про банківський вклад по закінченню строку депозиту Банком була нарахована сума вкладу та сума процентів на рахунок на вимогу, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 13.05.2013 р. по 09.06.2015 р. Позивачем не враховані норми Податкового кодексу України щодо оподаткування нарахованих процентів за договором про банківський вклад. Як вбачається із виписки по особовому рахунку за період з 13.05.2013 року по 09.06.2015 року, банком як податковим агентом здійснювалися утримання податку з нарахованої суми процентів по вкладу та утримання військового збору. Таким чином, станом на 09.06.2015 року, сума вкладу з нарахованими відсотками за договором про банківський вклад складає 2\~350 доларів США, та обліковуються на рахунку на вимогу відповідно до виписки по особовому рахунку. Банком остаточно виконані зобов'язання щодо сплати суми вкладу та процентів у повному обсязі за цим Договором. Банк вважає, що оскільки вклад було перераховано на рахунок платника на вимогу, прострочення виконання зобов'язань Банку, яке нібито було на думку позивача, відсутнє. Також не погоджується з виплатою трьох відсотків річних, бо вважає прострочення виконання не було. Просить в задоволенні позовних вимог повністю відмовити. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши заперечення відповідача, матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 64 Конституції України, права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ст. 1058 ч. 1 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Згідно ст. 1060 ч. 2 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ст. 1061 ч.5, 6 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст. 1066 ч. 3 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджатися рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Судом встановлено, що 13 травня 2013 року між позивачкою та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено Договір № 6429/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в іноземній валюті. Відповідно до умов договору позивачка внесла грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок у сумі 20\~000 доларів США на строк з 13 травня 2013 року по 18 травня 2014 року. За час користування коштами вкладу протягом строку, зазначеного у договорі, банк нараховує і виплачує відсотки за ставкою 10% річних (а.с.8-10). Вказаний договір за формою та змістом відповідають вимогам ст.ст. 633, 1058-1060 ЦК України, має необхідні реквізити, підписаний сторонами, підпис представника юридичної особи засвідчена печаткою банку. Відповідно до квитанції від 13.05.2013 року №473/7751, позивачкою було внесено на депозитний рахунок 20\~000 доларів США (а.с.31). 19 травня 2014 року позивачка звернулася із заявою до банку з проханням повернути банківський вклад у звязку із закінченням строку дії договору (а.с.32). Як вбачається з виписки по особовому рахунку (а.с.13), за період з 21.07.2014 року по 15.12.2014 року банком було повернуто позивачці грошові кошти у сумі 19700 доларів США (а.с.13-14). Станом на час розгляду справи, сума неповернутого вкладу з нарахованими відсотками за договором банківського вкладу складає 2350 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача та не заперечується відповідачем (а.с.44-46). Згідно зі п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516, та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. З огляду на те, що строк депозитного договору закінчився, а вклад та проценти вкладнику у повному обсязі виплачені не були, то права позивача слід поновити, стягнувши на її користь з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму вкладу за договором № 6429/370-13 від 13.05.2013 року в розмірі 300 доларів США.; проценти, нараховані за депозитним договором, у сумі 2000,04 доларів США (в межах заявлених позивачкою позовних вимог). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеного, з ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивачки за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 19.05.2014 року по 03.03.2015 року слід стягнути 3% річних в розмірі 181,68 доларів США, що за курсом НБУ складає 4158,65 грн. (відповідно до розрахунку позивача). Також відповідно до ст. 88 ЦПК України на відповідача слід покласти сплату судових витрат в розмірі 528,04 грн.

Outcome: approved