Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

До суду звернувся представник позивача з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача кошти сплаченої тимчасової допомоги в розмірі 1553, 76 грн.. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради перебувала [PERSON] як одержувач тимчасової допомоги на утримання сина [PERSON] , [INFO] , батько якого [PERSON] , ухилявся від сплати аліментів. Ухвалою суду від 20.04.2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження без викликом сторін. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву не подав, не висловив жодних заперечень проти позову, не надав жодних доказів проти позиції позивача. Суд в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, враховуючи не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради перебувала [PERSON] як одержувач тимчасової допомоги на утримання сина [PERSON] , [INFO] , батько якого [PERSON] , ухилявся від сплати аліментів. Дана допомога призначалася відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 р. № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» (із змінами) (далі - Порядок призначення), у разі коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів, або місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено (п. 2 Порядку призначення). Згідно з нормами Порядку, на підставі наданих [PERSON] заяв про призначення допомоги, декларацій про дохід та майновий стан, довідок Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про те, що вона дійсно не отримувала на свою користь аліментів, що мали стягуватися з боржника на підставі виконавчого листа № 2-3628/08 від 20.10.2018, виданого Ленінським районним судом міста Харкова, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] призначалась тимчасова допомога на період з 01.08.2014 по 30.06.2017 на загальну суму 13\~998, 36 грн.. Відповідно до п. 7 Порядку призначення, допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи, але не більше ніж по місяць досягнення дитиною 18-річного віку включно. Згідно ч. 10 ст. 181 Сімейного кодексу України, суми наданої дитині тимчасової держави і допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до п. 12 Порядку № 189, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв`язку із чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги, стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Управлінням були здійснені заходи щодо встановлення місця реєстрації боржника, у зв`язку із чим позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з [PERSON] коштів тимчасової допомоги за період з 01.08.2014 по 31.10.2016 у сумі 12\~444, 60 грн.. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 така позовна заява була задоволена. У відповідності до п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення: - визначає суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та встановлює строки її повернення (протягом місяця); - повідомляє одному з батьків про суму сплаченої тимчасової допомоги, поверненню, та строк її повернення; - у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки вирішує питання про стягнення у судовому порядку. Відповідно до ч.2 п.7 Порядку тимчасова допомога призначається на кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано усі необхідні документи. Після ухваленні Ленінським районним судом м. Харкова судового рішення від 24.01.2017 [PERSON] знову звернулась із заявою про призначення допомоги та продовжувала її отримувати з листопада по грудень 2016 року в розмірі 566, 96 грн. щомісяця. В період з 01.12.2016 по 31.12.2016 допомога була встановлена у розмірі 645, 96 грн.. в період з 01.01.2017 по 30.06.2017 розмір допомоги складав 42,14 грн., а в період з 01.05.2017 по 30.06.2017 допомога [PERSON] була встановлена у розмірі 86, 14 грн.. За період з 01.11.2016 по 30.06.2017 [PERSON] була отримана тимчасово допомога в розмірі 1553, 76 грн., у зв`язку із чим позивач направляв відповідачу вимогу щодо повернення коштів сплаченої тимчасової допомоги, але відповідач не виконав таку вимогу у добровільному порядку. Враховуючи, що позивачем встановлено місце проживання відповідача, проте у добровільному порядку виплачені державою кошти останній не повернув, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та такими, що підлягають задоволенню. Також, при ухваленні рішення відповідно до приписів ст. 265 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. За правилами частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. При пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Таким чином, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved