Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

До суду [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] сільської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на дві земельні ділянки, які належали його померлим батькам. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті 24 лютого 2004 року його матері [PERSON], відкрилася спадщина, в тому числі і на земельну ділянку, яку прийняв його рідний батько, а померлої чоловік [PERSON], але не переоформив на своє імя. Після смерті 17 лютого 2011 року його батька [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно та майнові права: на земельну ділянку, яка належала померлому на праві власності та земельну ділянку, яка належала померлій [PERSON] . 21.07.2015 року він звернувся до державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформлені спадкових прав на земельні ділянки через відсутність у нього оригіналів правовстановлюючих документи на землю. Зазначені документи було втрачено та до теперішнього часу не знайдено, про що свідчить газета «Сільський вісник» № 37 від 12 вересня 2015 року. Крім того, в свідоцтві про народження позивача зазначено його прізвище та прізвище його батьків [PERSON]. В свідоцтві про шлюб, який уклали його батьки, прізвища подружжя після реєстрації шлюб значиться [PERSON] та [PERSON]. Прізвище батька в паспорті громадянина України зазначено Сергієв, а прізвище матері [PERSON]. У правовстановлюючому документі на землю його мати зазначена [PERSON]. З метою оформлення спадкових прав просить встановити юридичні факти, що [PERSON] є позивачу рідним батьком, що 11 грудня 1952 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та що державний акт на право приватної власності на землю серії «ІV-КР» №041406 від 27.04.2001 року, виданий на імя [PERSON] дійсно належить [PERSON]. Також просить визнати в порядку спадкування за законом право власності на дві земельні ділянки, які належали його померлим батькам. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська ради Олександрійського району в судове засідання свого представника не направив, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника (а. с. 67). Свою думку щодо можливості чи неможливості задоволення позову суду не надав. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. 21 квітня 1946 року народився позивач. В свідоцтві про народження він зазначений [PERSON], а його батьки [PERSON] та [PERSON] (а. с. 13). У паспорті громадянина України позивач зазначений як [PERSON] (а. с. 5). 11 грудня 1952 року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №6, зареєстровано шлюб та зазначено прізвища подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 05 березня 2015 року №00015126304 (а. с. 17). Відповідно до довідок трудового архіву Олександрійської районної ради Кіровоградської області від 01 лютого 2016 року №№110, 111 у документах архівного фонду колгоспу ім. Кірова [PERSON] сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області у книгах нарахування заробітної плати значаться «[PERSON] Як.» (російською мовою) та «[PERSON] Ив.» (російською мовою) (а. с. 20, 21). У домовій книзі під номерами 483 та 484 значаться «Сергеев Алексей Иванович» (російською мовою) та «Сергеева Вера Яковна» (російською мовою) (а. с. 22 23). Згідно з випискою із книг по господарського обліку [PERSON] сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року №3 та копією особового рахунку №263 позивач дійсно проживав в [INFO] та мав наступний склад сімї: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (брат), [PERSON] (брат), [PERSON] (брат) (а. с. 24 26). У державних актах на право приватної власності на землю «ІV-КР» №041406 та «ІV-КР» №041407 власниками зазначено [PERSON] та [PERSON] відповідно(а. с. 18, 19). У свідоцтвах про смерть зазначено [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6, 7). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили, що в с. Ізмайлівка дійсно проживало подружжя [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. Як записано їх прізвище в документах [PERSON], [PERSON], [PERSON] вони не знають. [PERSON] та [PERSON] працювали в колгоспі, у них було чотири сини, серед яких тільки один залишився в живих позивач, інші на даний час померли. Після розпаювання колгоспу всім працівникам виділили паї, в тому числі і [PERSON]. Після смерті [PERSON] в їхній спільній хаті продовжував проживати [PERSON] до своєї смерті. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є позивачу рідним батьком, що 11 грудня 1952 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та що державний акт на право приватної власності на землю серії «ІV-КР» №041406 від 27.04.2001 року, виданий на імя [PERSON] дійсно належить [PERSON]. Відповідно до ст. 265 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами , реєстрації шлюбу , належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті . У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже в частині встановлення юридичних фактів, позовна заява підлягає задоволенню, а юридичні факти встановленню з метою реалізації позивачем свої спадкових прав. 24 лютого 2004 року померла [PERSON] мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входила земельна ділянка загальною площею 5,79 гектарів, розташована на території [PERSON] сільської ради, яка належала померлій [PERSON] відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії «ІV-КР» №041406 (а. с. 18). Згідно з довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 02 квітня 2015 року №349 [PERSON], постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: вул. Кірова, 75, с. Ізмайлівка Олександрійського району, Кіровоградської області, з нею постійно проживав і був зареєстрований її чоловік [PERSON] (а. с. 12). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] про відмову від спадщини не заявляв. Таким чином, [PERSON], який є чоловіком [PERSON] (а. с. 17), батьком позивача (а. с. 13) та постійно проживав з померлою дружиною (а. с. 12), фактично прийнята у спадок від померлої дружини, але не переоформлена на його імя земельна ділянка загальною площею 5,79 гектарів, розташована на території [PERSON] сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії «ІV-КР» №041406. 17 лютого 2011 року помер [PERSON] (а. с. 7). На момент смерті проживав один, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 02 квітня 2015 року №348 (а. с. 11). Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач прийняв спадщину після смерті батька, подавши заяву в нотаріальну контору, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21 липня 2015 року №40988635 (а. с. 16). Позивач, реалізуючи своє право на оформлення спадщини, звернувся в Олександрійську районну державну нотаріальну контору Кіровоградської області з метою одержання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 5,79 гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради, яка належала померлій [PERSON] відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії «ІV-КР» №041406 від 27 квітня 2001 року, та була прийнята у спадок [PERSON], але не переоформлена на його імя; та на земельну ділянку площею 5,79 гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради, яка належала померлому [PERSON], відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії «ІV-КР» №041407 від 27 квітня 2001 року (а. с. 58). Однак, постановою нотаріуса від 11 листопада 2015 року позивачу було відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а. с. 10). На день розгляду справи оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а саме: державний акт на право приватної власності на землю серії «ІV-КР» №041406 від 27 квітня 2001 року та державний акт на право приватної власності на землю серії «ІV-КР» №041407 від 27 квітня 2001 року, не знайдено та позивачем подано відповідне оголошення про втрату в газету «Сільський вісник» від 12 вересня 2015 року №37 (2279) (а. с. 8 9). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України єдиним спадкоємцем першої черги, який в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON], є позивач. (а. с. 45 47). Оскільки, позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності на земельні ділянки, захистити своє порушене право не може, враховуючи відсутність інших спадкоємців, то суд вважає, що позов про визнання права власності за позивачем на земельні ділянки в порядку спадкування підлягає задоволенню. На відшкодуванні судових витрат представник позивач не наполягала та просила не стягувати судовий збір з відповідача. На підставі ст. 1218, ч. 1 ст. 1225, ст. ст. 1261, 1268, 1296 ЦК України та

Outcome: approved