Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. У шлюбі з відповідачем [PERSON], який є батьком дитини , не перебував. [PERSON] зазначив, що відповідачка взагалі не цікавиться життям дитини і не піклується про сина. Останній раз позивач контактував з відповідачкою у червні 2014 року, коли вона надавала свою згоду на вивіз [PERSON], [INFO], за кордон. Позивач вказує, що виховуючи сина без матері, він стикається з безліччю проблем, таких як запис дитини до дитячого саду, вивіз за кордон. [PERSON] не має бажання спілкуватися та не виходить з позивачем на зв'язок. Через неможливість отримання довіреності на перевезення [PERSON] за межі України , позивач позбавлений можливості перевозити власну дитину. Також, позивач зазначив, що мати дитини, починаючи з 2014 року проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання та утримання сина вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. [PERSON] самостійно наймає житло, сплачує рахунки. Також, позивач зазначив, що [PERSON] відвідує КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 268 комбінованого типу Харківської міської ради». За весь час перебування дитини з позивачем, відповідачка жодного разу не з'являлася, ні особисто, ані по телефону не цікавилася життям сина. [PERSON] зазначив, що для розвитку дитини він прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти . Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір'ю, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з чим позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи відповідачка [PERSON], яка проживає в м. Стаханов, Луганської області, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Від третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника Управління служб. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно довідки від 25.07.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, малолітній [PERSON], [INFO], прибув разом з внутрішньо переміщеною особою [PERSON] до м. Харкова та фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 10). Відповідно до заяви [PERSON] від 24.06.2014 р., посвідченої приватним нотаріусом Марченко І.Б. та зареєстрованою в реєстрі за № 1213, відповідачка надала згоду на тимчасовий виїзд з 24.06.2014 по 24.06.2015 р. за кордон до Російської Федерації її малолітнього сина [PERSON], [INFO], у супроводі його батька [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з характеристики Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 268 комбінованого типу Харківської міської ради» [PERSON], [INFO], відвідував групу № 10 з 25.04.2016 р. В садочок його приводив та забирав батько [PERSON] хлопчик швидко адаптувався до умов дитячого садочка. В колективні рухливі ігри з правилами грає із задоволенням. На заняттях [PERSON] дисциплінований, уважно слухає інформацію. Зображувальна діяльність дитини розвинена задовільно, дрібна моторика - на середньому рівні. Дитина завжди готова всім допомагати у всьому. Навики самообслуговування сформовані відповідно до його віку(а.с.13). Актом обстеження умов проживання дитини [PERSON] від 14.09.2016 року встановлено, що родина мешкає в ізольованій квартирі (житло знімають) зі зручностями.На момент обстеження будинок облаштовано необхідними меблями та побутовою технікою. Санітарні умови задовільні. Дитина має окреме спальне місце, облаштоване місце для ігор, іграшки, необхідний одяг та постільну білизну (а.с. 42). Висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за № 551 від 07.10.2016 року, що міститься в матеріалах справи, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.40-41 ). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів. У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. З позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу для позбавлення відповідачки батьківських прав посилався на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Вислухавши пояснення позивача, аналізуючи вищенаведені обставини по справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що існують усі правові підстави щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний стан. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено 551 грн. 20 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 2).

Outcome: approved