Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

\~ \~До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту. Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовував наступним. У провадженні Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ в рамках виконавчого провадження №В-9/844 на виконанні знаходився виконавчий лист 2н-2952 від 30.09.08 р. виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 30.09.2008 року про стягненню з мене солідарно грошової суми на користь ВАТ «[PERSON] Аваль» в розмірі 1818154, 06 грн. 16 жовтня 2008 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ [PERSON] було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження та в рамках примусового виконання судового наказу було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.21 січня 2015 року позивачка звернулася до Першого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ із заявою про скасування зазначеної постанови та зняття арешту з мого майна. ДВС повідомила позивача, що виконавче провадження дійсно було закрите і знищене за строками давності, та відмовила позивачу у скасуванні постанови та знятті арешту. Також у відповіді зазначено, що судовий наказ, на підставі якого здійснювалось виконання та було накладено арешт на майно було виконано частково, а тому засоби забезпечення виконання рішення не можуть бути скасовані. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З урахуванням відмови у скасуванні Постанови про накладення арешту на майно та зняття арешту, інших підстав для скасування цієї Постанови державного виконавця та зняття арешту саме державною виконавчою службою за викладених обставин не вбачається. Таким чином на сьогодні з урахуванням отриманої відповіді та норм Закону України «Про виконавче провадження» скасувати арешт можливо лише в судовому порядку. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. Представник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на\~\~які\~\~вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що у провадженні Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ в рамках виконавчого провадження №В-9/844 на виконанні знаходився виконавчий лист 2н-2952 від 30.09.08 р. виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 30.09.2008 року про стягненню з мене солідарно грошової суми на користь ВАТ «[PERSON] Аваль» в розмірі 1818154, 06 грн. 16 жовтня 2008 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ [PERSON] було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження та в рамках примусового виконання судового наказу було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно Постанови державного виконавця було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [INFO], інд. Номер [NUMBER], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON], 15.12.1970 р. н., інд. номер [NUMBER], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. 21 січня 2015 року позивачка звернулася до Першого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ із заявою про скасування зазначеної постанови та зняття арешту з мого майна. ДВС повідомила позивача, що виконавче провадження дійсно було закрите і знищене за строками давності, та відмовила позивачу у скасуванні постанови та знятті арешту. Також у відповіді зазначено, що судовий наказ, на підставі якого здійснювалось виконання та було накладено арешт на майно було виконано частково, а тому засоби забезпечення виконання рішення не можуть бути скасовані. Згідно ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, та, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Проте, при вирішенні питання про фактичне закінчення вищезазначеного виконавчого провадження, на підставі якого і накладався арешт на майно боржника, питання зняття арешту та заборони на відчуження майна, державним виконавцем вирішено не було. Згідно ч.1\~\~ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення.

Outcome: approved