Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої позивачка зазначила, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . З самого початку спільне життя з відповідачем складалося, проте, поступово між ними почали виникати непорозуміння в сімейних відносинах через несумісність характерів, почалися сварки і скандали. З відповідачем вона не проживає разом з 01 травня 2018 року та між ними припинені всі відносини як чоловіка та дружини. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Спору щодо поділу майна сторони не мають. У зв`язку з цим [PERSON] просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, однак, у дане судове засідання вони не з`явилися. У той же час, позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі без застосування засобів технічної фіксації судового процесу, на позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення у даній справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який згідно з повідомленням органу місцевого самоврядування на запит суду зареєстрований у [ADDRESS] , викликався у судові засідання судовими повістками, але рекомендовані поштові відправлення повернулися на адресу суду без вручення адресату з позначкою листоноші «адресат відсутній». У зв`язку із зазначеним суд відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України здійснив виклики відповідача у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач після оприлюднення оголошень про його виклики у судові засідання до суду не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, із заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, відзив на позов не подав. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони з 14 січня 2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Серпуховським міським відділом ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14 січня 2015 року та його нотаріально засвідченого перекладу. Сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 червня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи і заяви позивача вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, вони шлюбні відносини не підтримують з 01 травня 2018 року і не мають бажання дійти примирення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згодна. Відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяви позивача вбачається, що сторони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з`ясовано, що волевиявлення позивача, яка наполягає на задоволенні позову, є її свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. Відповідач же свою позицію у справі не виявив бажання висловити. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам кожного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved