Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації (далі Слов`янське УГГ), за участю третьої особи Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відділ ДВС), про зняття арешту з 6/9 часток квартири, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] за місцем свого постійного проживання у м. Слов`янську померла його матір [PERSON] , після смерті якої залишилась спадкова маса, яка складається з квартири [ADDRESS] , що належала матері позивача на праві приватної власності. [PERSON] є спадкоємцем після смерті матері за заповітом, що був посвідчений 11.10.2013 року за реєстровим № 4003 приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак, 05.03.2017 року приватний нотаріус Бігун В.В. своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи свою відмову тим, що при перевірці у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено арешт нерухомого майна, що належить [PERSON] , накладений на 6/9 часток квартири [ADDRESS] . 21.02.2020 року позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного відділу ДВС із заявою про зняття вищезазначеного арешту, однак, 28.02.2020 року відділом ДВС було відмовлено позивачу у знятті арешту, повідомлено, що згідно з отриманими даними з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, з Реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостей щодо наявних виконавчих проваджень стосовно боржника [PERSON] або арештів на нерухоме майно [PERSON] виявлено не було. У відповідності до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, арешт на 6/9 часток квартири [ADDRESS] накладено 02.11.2006 року за № 3992410 Першою слов`янською державною нотаріальною конторою на підставі виконавчого листа 2-2112 від 22.12.2005 року, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області на підставі рішення суду від 22.12.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь Слов`янського УГГ 73,70 грн., на користь держави 102,00 грн., виконавчого збору в сумі 17,57 грн. Посилаючись на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, позивач просить суд зняти арешт з 6/9 часток квартири [ADDRESS] , зняти з реєстрації відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3992410, та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв, клопотань або відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Представник відповідача Слов`янське УГГ в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника Слов`янського УГГ, заперечував проти участі Слов`янського УГГ в якості співвідповідача у справі, оскільки по особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] , заборгованість відсутня. Представник третьої особи, Слов`янського міськрайонного відділу ДВС, в судове засідання не з`явився, від третьої особи жодних клопотань, заяв з приводу заявлених позовних вимог на адресу суду не надходило, хоча відділ ДВС повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.07.2016 року, [PERSON] померла [INFO] у м. Слов`янську Донецької області. (а. с. 6, 42) Згідно зі свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.01.1990 року (а. с. 7, 42 зв. бік), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.07.2006 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Паращук О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 4250, а також Витягу з Державного реєстру правочинів № 2664721 від 22.07.2006 року (а. с. 8, 9), [PERSON] та відповідач у справі [PERSON] передали у власність [PERSON] нерухоме майно у виді квартири [ADDRESS] , а [PERSON] , в свою чергу, прийняла вказане майно та сплатила за нього обговорену грошову суму. У відповідності до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11373628 від 28.07.2006 року, виданого комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ, двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а. с. 10) 21.02.2020 року [PERSON] звернувся до відділу ДВС Слов`янського міськрайонного управління юстиції із заявою про зняття арешту з 6/9 часток квартири [ADDRESS] , який був накладений постановою державного виконавця від 20.10.2006 року, хоча 22.07.2006 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] , яка померла [INFO] , та спадкоємцем після смерті якої є заявник. (а. с. 12) 28.02.2020 року за вих. № 15.19-20/20601/42371 (а. с. 13) відділом ДВС на заяву [PERSON] було надано відповідь, згідно з якою в Автоматизованій системі виконавчих проваджень не містяться відомості щодо боржника [PERSON] , відомості щодо виконавчих проваджень щодо [PERSON] у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні, арешти на нерухоме майно [PERSON] виконавчою службою не накладалися. Рекомендовано звернутися до суду. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а. с. 14), 02.11.2006 року за № 3992410 Першою слов`янською державною нотаріальною конторою на підставі виконавчого листа № 2-2112, виданого 22.12.2005 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, накладено арешт на 6/9 часток квартири [ADDRESS] , власником якої значиться [PERSON] . 20.10.2006 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Слов`янському районі Петренко Т.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою накладено арешт на 6/9 часток квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а. с. 15, зв. бік, 16, 17) 05.03.2020 року постановою приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуна В.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки при перевірці у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено арешт нерухомого майна на 6/9 часток квартири [ADDRESS] , на [PERSON] (а. с. 18) 04.05.2020 року на запит суду приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуном В.В. за вих. № 642/01-16 від 29.04.2020 року надано копію спадкової справи № 119/2016, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . (а. с. 38) Відповідно до матеріалів спадкової справи № 119/2016, відкритої після смерті [PERSON] , 16.11.2016 року до приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бігуна В.В. звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] (а. с. 40) Згідно із заповітом від 11.10.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г., зареєстрованим в реєстрі за № 4003, [PERSON] на випадок своєї смерті із належного їй майна належну їй квартиру [ADDRESS] заповідає [PERSON] (а. с. 44) Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 55123858 11.10.2013 року. (а. с. 45-47) Відповідно до положення ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття арешту. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику і справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року, інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження (у редакції, чинній на момент розгляду справи, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно вимог\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що померла [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 22.07.2006 року, зареєструвавши своє право у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.07.2006 року. Згідно з положенням п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності визначено відчуження власником свого майна. Таким чином, право власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було припинено 22.07.2006 року після відчуження ними квартири за договором купівлі-продажу. Відповідно до\~положення ст.\~55\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (у\~редакції від\~14.04.2006\~року),\~арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2)\~для виконання\~рішення про\~конфіскацію майна\~боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Проаналізувавши представлені сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що на момент винесення державним виконавцем відділу ДВС Петренко Т.В. постанови про арешт 6/9 часток квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , зазначені 6/9 часток квартири вже не належали на праві приватної власності відповідачу [PERSON] . Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для накладення арешту. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Підсумовуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач є спадкоємцем спірної квартири за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зняття арешту з 6/9 часток квартири [ADDRESS] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню.\~\~ Що стосується заявлених вимог про зняття з реєстрації відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3992410, та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , суд вважає дані позовні вимоги передчасними, оскільки існує певна процедура щодо порядку внесення змін до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка визначена Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з\~ч.\~4\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~підставами для\~зняття виконавцем\~арешту з\~усього майна\~(коштів)\~боржника або\~його частини\~є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 12\~розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що набуттю за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] передує процедура внесення змін до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно даної квартири, яка знаходиться поза межами компетенції суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зняття з реєстрації відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3992410, та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , - задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. В даному випадку позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial