Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

До Кузнецовського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , ПАТ «УПСК», у якому просить стягнути з ПАТ «УПСК» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 18 916,50 грн. та стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 3000 грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.10.2018 року о 19 год. 26 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia Classic», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Соборна у м.Вараш, Рівненської області не вибрав безпечної швидкості та безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з попутним транспортним засобом, а саме належним йому автомобілем марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, прямо по тій самій смузі та пригальмував перед виконанням на перехресті маневру повороту ліворуч, що спричинило вказаним транспортним засобам механічні пошкодження. Загальна сума завданої шкоди становить 38 674,07 грн. 14.12.2018 року, йому ПАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування лише у сумі 19 757,57 грн. На підставі цього, вважає, що з відповідача ПАТ «УПСК» на його користь слід стягнути різницю між розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування у розмірі 18 916,50 грн. Підставами для стягнення моральної шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, у розмірі 3000 грн., вважає те, що тривалий час був позбавлений можливості користуватись автомобілем, який є єдиним транспортним засобом у його сім`ї, витратив вдосталь часу і зусиль, щоб відновити пошкоджений автомобіль. Після ДТП вартість та експлуатаційні можливості автомобіля змінились. Такі обставини призвели до його душевних страждань. Від відповідача ПАТ «УПСК» надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] повністю. Свою позицію мотивує тим, що ПАТ «УПСК» на підставі дослідження спеціаліста № 26-D/47/4 здійснило розрахунок розміру страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, за вирахуванням ПДВ) та перерахувало на користь позивача 19 757,57 грн. Позивач [PERSON] та відповідач ПАТ «УПСК» в судове засідання не з`явились, явку своїх представників не забезпечили, подали заяв про розгляд справи за їх відсутності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що у дійсності він не винен у вчиненні ДТП, його засліпив автомобіль, який рухався зустрічною смугою. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. У судовому засіданні встановлено, що 17.10.2018 року о 19 год. 26 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia Classic», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Соборна у м.Вараш, Рівненської області не вибрав безпечної швидкості та безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з попутним транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, прямо по тій самій смузі та пригальмував перед виконанням на перехресті маневру повороту ліворуч, що спричинило вказаним транспортним засобам механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджуються копією постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27.11.2018 року, яка набрала законної сили 08.12.2018 року. Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] доводиться, що транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, сірого кольору належить на праві власності позивачу [PERSON] . Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вимоги ч.6 ст. 82 ЦПК України, суд доходить висновку, що внаслідок дій відповідача [PERSON] з використання джерела підвищеної небезпеки та з його вини пошкоджено автомобіль належний позивачу [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За змістом статті 6 цього Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування можуть розглядатись наявні перешкоди страховику переконатись, що подія є страховим випадком. Між тим, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановлено цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Копією полісу № АМ/2569877 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.01.2018 року, виданого ПАТ «УПСК» підтверджується, що відповідач [PERSON] на період з 06.01.2018 року до 05.01.2019 року застрахував свою відповідальність, яка настає внаслідок страхового випадку, тобто події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. Зі змісту дослідженої копії полісу вбачається, що забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Skoda Fabia Classic, номерний знак [NUMBER] . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100 тис. грн. Викладене доводить, що станом на день ДТП з участю автомобіля позивача [PERSON] відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПАТ «УПСК». У зв`язку з настанням страхового випадку ПАТ «УПСК» перерахувало на рахунок [PERSON] 19 757,57 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 285 від 14.12.2018 року. Відповідно до ст. 1194 ЦК України потерпіла особа, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої їй шкоди, має право вимагати від заподіювача шкоди сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Зі змісту відзиву та викладеної обставини вбачається, що ПАТ «УПСК» не оспорює підстав виплати ним страхового відшкодування позивачу [PERSON] , оспорює лише суму відшкодування. На підтвердження розміру завданої майнової шкоди позивач подав звіт № 024Е від 15.01.2019 року, виконаний ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», а саме [PERSON] , який має свідоцтво аварійного комісара № 911 від 19.05.2006 року та свідоцтво оцінювача МФ № 6827-ПК. Відповідно до цього звіту, матеріальний збиток, завданий власникові Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає з ПДВ на запасні частини 38 674,07 грн. Відповідно до ст. 76, 77, 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні [PERSON] , допитаний як експерт, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, підтвердив свої висновки, викладені у звіті № 024Е від 15.01.2019 року. Відповідаючи на поставлені питання показав, що підтверджує, що матеріальний збиток, завданий власникові Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає з ПДВ на запасні частини 38 674,07 грн. Такий самий висновок він зробив би навіть будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, оскільки його робив відповідно до існуючих методик. Щодо дослідження спеціаліста № 26-D/47/4, поданого відповідачем ПАТ «УПСК» на підтвердження правильності нарахування страхового відшкодування, показав, що документ «Дослідження спеціаліста» не передбачене чинним законодавством при оцінці завданої шкоди. Обставини встановлені під час допиту експерта [PERSON] дають суду підстави при визначенні розміру майнової шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок ДТП, взяти до уваги звіт № 024Е від 15.01.2019 року та не брати до уваги дослідження спеціаліста № 26-D/47/4. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] внаслідок пошкодження його автомобіля завдана шкода у сумі 38 674,07 грн, а відповідач ПАТ «УПСК» добровільно перерахувало позивачу 19 757,57 грн, тому з ПАТ «УПСК» необхідно стягнути 18 916,50 грн як недоплаченого страхового відшкодування. Зі змісту позовної заяви вбачається, що автомобіль позивача не відремонтований. Викладене не дає підстави суду стверджувати, що ремонт пошкодженого автомобіля здійснюватиметься суб`єктом підприємницької діяльності не платником ПДВ, а отже відсутні підстави для виключення ПДВ від розміру матеріальної шкоди, визначеної у звіті № 024Е від 15.01.2019 року. Що стосується позовних вимог у частині моральної шкоди, то суд ураховує наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р., під морально шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Обґрунтування позивачем моральної шкоди душевними (емоційними) стражданнями, пов?язаними з пошкодження його автомобіля, позбавленням можливості тривалий час користуватись ним, витратою часу і зусиль спрямованих на його відновлення, суд вважає підтвердженим фактом ДТП, матеріалами справи, тому моральна шкода з наведених підстав підлягає стягненню з винної особи. Суд, ураховуючи характер моральних страждань позивача, суттєвість вимушених змін у його житті внаслідок пошкодження автомобіля, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, та виходячи із засад розумності і справедливості, визнає обґрунтованим розмір морального відшкодування у сумі 3 000 грн., який слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача доведені і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 768,40 грн. Оскільки з [PERSON] стягнуто на користь позивача 3000 грн, тобто 16 % від ціни позову, тому з нього у такій самі пропорції слід стягнути частину судового збору на користь позивача, а саме у сумі 122,94 грн, решту судового збору у сумі 645,46 грн необхідно стягнути з відповідача ПАТ «УПСК» на користь [PERSON] .

Outcome: approved