Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 2576, 06 гривень та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.06.2013 року КП «Харківводоканал» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення. оскільки із заяви про видачу судового наказу вбачається спір про право. Представник позивача зазначає, що за адресою: [ADDRESS], мешкає [PERSON], який є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку [NUMBER], та що за відповідачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2006 р. по 30 червня 2013 р. у розмірі 2193 грн. 57 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2011 р. по 30 червня 2013 р. у розмірі 296 грн. 61 коп. 12.03.2013 р. відповідачу було направлене рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-денний термін. На момент подання заяви боржник не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості. Відповідно до ч.1, 2 ст. 625 ЦК України «Відповідальність за порушення грошового зобов'язання»: 1. Боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 2.Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, боржнику нараховано 32 грн. 84 коп. - суми інфляційних витрат за час прострочення та 53 грн. 04 коп. - три відсотки річних від простроченої суми. Заочним рішенням суду від 27.11.2013 року позовні вимоги КП «Харківводоканал» до [PERSON] були задоволені у повному обсязі. Але, за заявою відповідача вказане заочне рішення ухвалою суду від 24 березня 2014 року було скасовано та призначено до нового розгляду. 16.06.2014 року позивач надав уточнену позовну заяву , якою повні вимоги зменшив та просив стягнути з відповідача на його користь за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2006 р. по 30 червня 2013 р. у розмірі 2095 грн. 57 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2011 р. по 30 червня 2013 р. у розмірі 249 грн. 00 коп. ; інфляційні витрати у сумі 31грн.89коп.та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 50,16грн. У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав у повному обсязі, надавши вищевказані пояснення. Позивач проти позову частково заперечував, просив застосувати строк позовної давності та зробити перерахунок платежів відповідно до показань засобів обліку, які встановлені у нього у квартирі Суд, вислухавши сторону, дослідивши надані суду та долучені до матеріалів справи письмові докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач, [PERSON] , мешкає за адресою: 61039 [ADDRESS], що підтверджується КП «Жилкомсервіс» (а.с.6). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.06.2013 року представнику КП «Харківводоканал» відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого водопосточання за 01.01.2006р. по 30.04.2013р.(а.с.5) Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Як вбачається зі зведеної картки абонента, за особовим рахунком ХВК [NUMBER], за яким закріплена адреса: 61039 [ADDRESS], наявна заборгованість за послуги водопостачання за період з 01 січня 2006 р. по 30 червня 2013 р. у розмірі 2095 грн. 74 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2011 р. по 30 червня 2013 р. у розмірі 249 грн. 00 коп.( а.с.64-66). 12.03.2013 р. відповідачу було направлене рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-денний термін. На момент подання заяви боржник не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості. Однак, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість до теперішнього часу відповідачем не погашена. Згідно ст. 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач, отримуючи надані послуги з центрального водопостачання і водовідведення, вказані послуги своєчасно не оплачував, у зв'язку з чим за ними утворилась заборгованість за надані послуги водопостачання за період з 01 липня 2010 р. по 30 червня 2013 р. у розмірі 2095 грн. 74 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2011 р. по 30 червня 2013 р. у розмірі 249 грн. 00 коп. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, боржнику нарахована 31 грн. 89 коп. - суми інфляційних витрат за час прострочення та 50 грн. 16 коп. - три відсотки річних від простроченої суми. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Я вбачається з матеріалів з матеріалів справи, заявлені позивачем вимоги виходять за межі встановленої ст. 256 ЦК України позовної давності. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Оскільки у судовому засіданні до ухвалення рішення позивач надав заяву про застосування строків давності, суд вважає за необхідне її застосувати та задовольнити позовні вимоги в межах строків позовної давності , а саме : стягнути з відповідача заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 1250 ( одну тисячу двісті п'ятдесят) грн.,20 коп. (в тому числі: за надані послуги водопостачання за період з 01.07.2010р. по 30.06.2013р. у сумі 915( дев'ятсот п'ятнадцять) грн., 15 коп. за надані послуги водовідведення за період з 01.04.2011р. по 30.04.2013р. у сумі 249 (двісті сорок дев'ять) грн., а в останній частині позивачу у стягненні заборгованості за надані послуги слід відмовити. При цьому , суд не приймає до уваги заперечення позивача щодо нарахувань заборгованості за водопостачання на підставі засобів обліку,які встановлений у нього у квартирі, так як вбачається з акту опломбування, наданого відповідачем, вказані засоби обліку води опломбовані 04.08.2014 року (а.с.85), тому згідно ст. 32 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» за надання послуг з питного водопостачання споживач зобов'язий був за період, вказаний позивачем, здійснювати плату на надані йому послуги з водопостачання за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву КП «Харківводоканал» необхідно задовольнити частково в межах строку позовної давності. На підставі викладеного і

Outcome: partial