Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у січні 2017 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТТ» (далі - ТОВ «ОТТ») до [PERSON] (далі - [PERSON].) про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог представник ТОВ «ОТТ» посилався на те, що 20 серпня 2015 року між ТОВ «ОТТ» та [PERSON] було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, за умовами якого товариство зобов'язалося передати [PERSON] автомобіль марки Skoda, модель Fabia, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], належний ТОВ «ОТТ», а відповідач зобов'язалася прийняти зазначений автомобіль та сплачувати позивачу щомісяця за користування автомобілем 2 500,00 грн. Повернення автомобіля відповідачем позивачу відбулось 22 червня 2016 року. Проте в порушення умов укладеного між сторонами договору в період з 20 серпня 2015 року по 21 грудня 2016 року відповідач не сплачувала позивачу орендної плати за користування зазначеним автотранспортним засобом. Тому позивач просив стягнути з відповідача 25 000,00 грн. заборгованості за користування автомобілем за період з 20 серпня 2015 року, три відсотки річних за порушення виконання зобов'язань за період з 22 червня 2016 року по 21 грудня 2016 року у розмірі 374,00 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 1 527,07 грн. за період з липня по грудень 2016 року; судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями указану справу для розгляду автоматизованою системою 11 січня 2017 року розподілено судді Наумовій О.С., але у зв'язку із закінченням повноважень указаного судді розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 13 березня 2017 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що на першу вимогу позивача про повернення автомобіля відповідач надала згоду повернути автомобіль, проте позивач ухилявся від отримання автомобіля, при цьому звернувся до правоохоронних органів із заявою про викрадення автомобіля, внаслідок чого відповідач змушена була повертати автомобіль позивачу через працівників правоохоронних органів. Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 20 серпня 2015 року між ТОВ «ОТТ» та [PERSON] було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, за умовами якого товариство зобов'язалося передати [PERSON] автомобіль марки Skoda, модель Fabia, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], належний ТОВ «ОТТ» на праві власності, а відповідач зобов'язалася прийняти зазначений автомобіль у користування та сплачувати позивачу щомісяця за це 2 500,00 грн. (а.с. 7, 8-9). Договір укладено на строк три роки з дня отримання наймачем автомобіля (п. 2.1 договору). На підтвердження факту передачі позивачем та отримання відповідачем автотранспортного засобу за договором найму (оренди) транспортного засобу від 20 серпня 2015 року ТОВ «ОТТ» надано акт приймання-передачі транспортного засобу, підписаний у місті Києві від імені ТОВ «ОТТ» представником за довіреністю [PERSON] та від імені [PERSON] представником за довіреністю [PERSON] (а.с. 10). Дана обставинна визнана представниками сторін у судовому засіданні. Факт передачі автомобіля [PERSON] [PERSON] підтверджується актом приймання-передачі від 21 серпня 2015 року (а.с. 63). Листом за вихідним номером 57 від 03 вересня 2015 року директор ТОВ «ОТТ» [PERSON] звернувся на адресу [PERSON] із проханням повернути автомобіль марки Skoda, модель Fabia, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], уповноваженій особі [PERSON] у 3-х денний строк. Відповідача також повідомлено про намір позивача розірвати договір оренди транспортного засобу, для чого відповідачу запропоновано з'явитися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хмарської Л.М. 10 вересня 2015 року (а.с. 54). Листом від 14 вересня 2015 року [PERSON] повідомила позивача про перебування її на лікуванні (а.с. 55), а листом від 08 жовтня 2015 року, адресованим ТОВ «ОТТ», надала згоду на розірвання договору, а також зазначила про те, що оскільки ініціатором розірвання договору є позивач, то і витрати пов'язані із розірванням договору має нести саме ТОВ «ОТТ». Крім того, в даному листі відповідач запропонувала уповноваженій особі товариства зв'язатися із нею для вирішення питання щодо фактичної передачі автомобіля (а.с. 56). Листами від 18 вересня 2015 року, 12 жовтня 2015 року, 15 жовтня 2015 року, адресованими відповідачу, ТОВ «ОТТ» наполягало на особистому прибутті [PERSON] до міста Києва для її особистої участі у розірванні договору, у фактичній передачі автомобіля та при технічному огляді автомобіля, при цьому визначаючи дати таких подій, що не перевищують трьох-п'яти днів від дати самих листів (а.с. 82-84). Судом із матеріалів справи установлено, що 16 листопада 2015 року представником ТОВ «ОТТ» було подано заяву до Святошинського РУ ГУМВС України у місті Києві про зникнення автомобіля марки Skoda, модель Fabia, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], переданого [PERSON] за договором найму (оренди) транспортного засобу від 20 серпня 2015 року, у якої автомобіль знаходився перед зникненням та місцезнаходження якої на час звернення із даною заявою не відомо (а.с. 87). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положеннями ч. 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Статтею 782 ЦК України визначено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. В даному випадку договір оренди був укладений 20 серпня 2015 року, а позивач вже на початку вересня 2015 року просив відповідача повернути автомобіль. При цьому згідно із ч. 1 ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача. Між тим, в ході розгляду даної цивільної справи не було встановлено, що [PERSON] були вчинені дії, визначені ч. 1 ст. 783 ЦК України. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ОТТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором найму (оренди) транспортного засобу від 20 серпня 2015 року щодо користування автомобілем марки Skoda, модель Fabia, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, з огляду на те, що в ході розгляду даної цивільної справи ані стороною позивача, ані стороною відповідача не було надано доказів на підтвердження дати фактичної передачі відповідачем та отримання позивачем автомобіля, що унеможливлює встановлення періоду, за який необхідно стягнути орендну плату. При цьому представник позивача у судовому засіданні зазначила, що автомобіль був отриманий уповноваженим представником ТОВ «ОТТ» від представників правоохоронних органів 20 червня 2016 року, але жодних документальних підтверджень цього надати не може у зв'язку із їхньою відсутністю взагалі. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив суду, що ще у вересні 2015 року [PERSON] не заперечувала проти повернення нею автомобіля позивачу, проте витрати з процедури повернення автомобіля відповідач не хотіла нести одноособово, оскільки автомобіль було передано їй у місті Кривий Ріг, тоді як повернення автомобіля позивач вимагав здійснити в місті Києві за особистої присутності наймача. Оскільки ініціатором розірвання укладеного між сторонами договору найму був саме позивач, а відповідач, в свою чергу, не вчиняла протиправних дій, передбачених ч. 1 ст. 783 ЦК України, [PERSON] неодноразово повідомляла позивача про готовність повернути автомобіль після вирішення товариством питання щодо фінансування даної процедури. За викладених обставин суд не вбачає підстав для задоволення даного позову, у зв'язку із чим вважає за необхідне відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Outcome: dismissed