Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову він вказав ,що 12 травня 2013 року між ним та відповідачем по справі на виконання зобов'язання було складено письмову розписку згідно до якої відповідач отримав грошові кошти в розмірі 33 150 гривень. В подальшому відповідач ще двічі звертався до позивача з аналогічним проханням в результаті чого між ними складались письмові розписки та відповідач додатково отримав у борг ще грошові кошти в розмірі 4750гривен, та зобов'язувався повернути їх до кінця лютого 2014 року. Позивач 05.08.2015 року звернувся до Петропавлівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області із заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення відповідно до ч.1 ст.190 КК України,яку було внесено єдиного реєстру досудових розслідувань. В межах кримінального провадження було допитано позивача та відповідача, який повністю визнав взяті на себе грошові зобов'язання перед позивачем. В результаті проведених слідчих дій 08.09.2014 року слідчим Петропавлівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження через відсутність в діях відповідача ознак кримінального правопорушення, та встановлено, що між ними виникли зобов'язання, що мають цивільно-правовий характер, які повинні вирішуватись у цивільному порядку. Станом на день звернення до суду відповідач свої зобов'язання не виконав,тому позивач звертається до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання позивач не з'явився надав заяву про слухання справи в його відсутність,просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, клопотань про перенесення слухання справи від нього не надходило. Вивчивши матеріали справи суд проходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з оглядом на наступні обставини . Судом встановлено, що сторони перебувають у цивільно-правових правовідносинах , з 12 травня 2013 року між позивачем [PERSON]С та відповідачем [PERSON] на виконання зобов'язання було складено письмову розписку згідно до якої відповідач взяв у борг грошові кошти в розмірі 33 150,00 гривень. В подальшому відповідач ще двічі звертався до позивача з аналогічним проханням в результаті між ними ще двічі складалися письмові розписки та відповідач додатково отримав у борг, ще грошові кошти в розмірі 4750 гривен, та зобов'язувався повернути їх до кінця лютого 2014 року. Позивач 05.08.2015 року звернувся до Петропавлівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області із заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення відповідно до ч.1 ст.190 КК України, яку було внесено єдиного реєстру досудових розслідувань. В межах кримінального провадження було допитано позивача та відповідача , який повністю визнав взяті на себе грошові зобов'язання перед позивачем. В результаті проведених слідчих дій 08.09.2014 року слідчим Петропавлівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження через відсутність в діях відповідача ознак кримінального правопорушення , та встановлено, що між ними виникли зобов'язання,що мають цивільно-правовий характер, які повинні вирішуватись у цивільному порядку. Після закриття кримінального провадження відповідач обіцяв позивачу виконати взяті на себе зобов'язання, та повернути кошти. Відповідач свої обіцянки не виконав та не повернув кошти відмовляється від спілкування з [PERSON] Згідно ч.1 ст.1060 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику)грошові кошти або інші речі. Визначені родовими ознаками , позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві така ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того роду та такої ж якості. Сторонами усі умови договору позики визначено в письмовій формі та з боку позикодавця виконано умови угоди в повному розмірі. Згідно ч.2 ст.1047 Цивільного Кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку ,що встановлені договором. Відповідач не виконував свої зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу. Згідно ч.1 ст.623 Цивільного кодексу України боржник який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно ч.3 ст.623 Цивільного кодексу України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін. Що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволено добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних простроченої суми. Відповідно до статистичних даних визначених Міністерством фінансів України приріст індексу інфляції в період з 01.03.2014 року по 01.09.2016 року складає 172,3% , виходячи з цього та у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України розрахунок суми заборгованості складає 68 144гривні 20 копійок. Сума боргу за зобов'язаннями, які виникли за договором на підставі письмових розписок з урахуванням суми простроченого виконання грошового зобов'язання та індексу інфляції становить 68 144 гривні 20 копійок. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог повністю . Також з відповідача необхідно стягнути, в порядку ст. 88 ЦПК України, судові витрати на користь позивача, що складають 682гривень 00 копійок судового збору, та витрати на правову допомогу в розмірі 400 гривен, що підтверджується квитанцією від 9-2/16 від 24 вересня 2016 року. На підставі ст.623, 625, 1050,1049,1047,1060 ЦК України,

Outcome: approved