Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, зазначаючи, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2000 року, який згодом було розірвано 09.11.2009 року. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується ані про духовний розвиток, ані здійснює допомогу в матеріальному утриманні дітей. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей. У судовому засіданні позивач, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що не мав змоги надавати матеріальне утримання у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Надав суду письмові заперечення проти позову, згідно яких зазначив, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, чим перешкоджає виконувати батьківські обов'язки, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем та наявністю ще одної дитини від іншого шлюбу. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову, зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, позивач чинить перешкоди в спілкуванні з дітьми, та, як наслідок, перешкоджає в здійсненні своїх батьківських обов'язків батькові, висновок органу опіки був здійснений не на підставі повного та всебічного розгляду обставин. Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради Клименко І.В. у судовому засіданні підтримала подану позовну заяву, зазначила, що у відповідності до висновку органу опіки та піклування, доцільно позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне задовольнити позовну заяву. 23.06.2000 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис № 386. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2009 року, шлюб між сторонами було розірвано. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON] є дітьми позивача та відповідача, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, наявних в матеріалах справи. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2010 року, було вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей, місця проживання неповнолітніх, визначено за місцем проживання позивача. Встановлюючи обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, суд зазначає наступне. Так, згідно листа від 23.09.2015 року № 463 КУ «Дитяча міська поліклініка» № 6 вбачається, що [PERSON], [PERSON] перебувають на обліку у вказаній медичній установі, яку діти відвідують виключно у супроводі матері. З характеристик неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] вбачається, що мати приділяє належну увагу до процесу виховання дітей, при цьому участь батька у вказаних характеристиках на відображена. Згідно висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] було рекомендовано позбавити відповідача батьківськи прав відносно неповнолітніх. Відхиляючи заперечення представника відповідача щодо необ'єктивного характеру висновку, суд зазначає, що відповідне рішення було прийнято у відкритому засіданні, в якому безпосередньо приймав участь відповідач. Співробітники органу опіки та піклування повно та всебічно розглянули питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав, оскільки дослідили відповідні докази, вислухали думку обох батьків, забезпечили участь психолога для встановлення думки неповнолітніх. Суд вважає, що відсутність відомостей щодо дослідження побутових умов проживання відповідача не свідчить про неповне дослідження всіх обставин, оскільки позивач та відповідач проживають окремо один від іншого, а неповнолітні діти проживають разом із позивачем. Дослідження побутових умов проживання відповідача ні в якому разі не сприятиме встановлення факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Судом встановлено, що станом на теперішній час, відповідач перебуває в іншому шлюбі з[PERSON], [INFO], від якого у подружжя народилась неповнолітня [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом ДРАЦС у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції 12 жовтня 2012 року, актовий запис № 1469; Свідоцтвом про народження, виданим Відділом ДРАЦС у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 9031. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] зазначила, що відповідач повністю виконував свої батьківськи обов'язки до 2013 року, неповнолітні діти приходили до відповідача, залишались на свята та вихідні дні. Після того, як [PERSON] завагітніла, позивач по справі розпочала налаштовувати дітей проти батька та чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми. У зв'язку з цим, відповідач припинив спілкування з дітьми для уникнення травмування дітей. Таким чином, вказаний свідок підтримав факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків з 2013 року. Допитаний в якості свідка [PERSON] надав характеристику відповідачу як особі яка має позитивні риси характеру, підтвердив факт придбання канцелярських виробів для дітей, проте суд відхиляє показання вказаного свідка, оскільки вони не містять конкретних посилань на фактичні обставини, мають неконкретний та невизначений характер. Надаючи оцінку поясненням свідка [PERSON], суд зазначає, що пояснення вказаного свідка містять інформацію яку свідок отримав зі слів відповідача. Відповідно до ст. 64 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Відповідно до листа ГУ ДМВС України в Київської області від 12.10.2016 року, судом встановлено, що [PERSON] надав згоду при зміні реєстрації місця проживання неповнолітніх, що свідчить про необґрунтованість посилань відповідача на необізнаність місця проживання неповновлітніх. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2016 року, було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначенні способу участі батька у вихованні дітей. Судом було встановлено, що діти у судовому засіданні категорично заявили про небажання зустрічатися з біологічним батьком з будь-яких питань. Відхиляючи заперечення відповідача в частині вчинення перешкод з боку позивача в спілкуванню з дітьми, суд зазначає, що як матеріалами справи, так й поясненнями свідка [PERSON] вбачається, що відповідач припинив спілкування з дітьми ще в 2013 році. Разом з тим, з відповідним позовом про усунення перешкод в спілкування з дітьми, відповідач звернувся лише 28.03.2016 році, після того, як дізнався про наявність спору щодо позбавлення батьківських прав. Таким чином, суду не надано доказів вчинення перешкод в спілкуванні з дітьми з боку позивача, крім того, відсутність вказаних перешкод встановлення рішенням суду. Відповідачем не заперечувалось, що рішення суду про стягнення аліментів в повній мірі не виконується. Так, в матеріалах справи наявні квитанції про сплату аліментів в розмірі 1 гривні щомісячно. В якості причини невиконання своїх зобов'язань, відповідач посилався на скрутне матеріальне становище та наявність інших неповнолітніх дітей. Разом з тим, відповідач в період з 23.12.2014 року по 12.02.2015 року здав в оренду сторонній особі [PERSON] належну йому на праві приватної власності частку у квартирі [ADDRESS], в якій проживав позивач разом із дітьми. Вселення сторонніх осіб до вказаної квартири спричинило психологічну травму у неповнолітніх дітей, що підтверджується висновком органу опіки та піклування. При цьому, виручені грошові кошти в якості сплати аліментів позивачу не передавались. Такі дії відповідача у своєї сукупності свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків. Допитані в якості свідків неповнолітні діти позивача та відповідача підтвердили факт ухилення батька від виконання батьківських обов'язків. Зазначили що батько на протязі 5 років взагалі не приділяє уваги їх вихованню, не утримує, не піклується про стан здоров'я та розвитку. Мати жодних перешкод у спілкуванні з батьком не вчиняє. Суд зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місцем, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають або обмежують доступ дитини до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляються інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оскільки жодних з вищезазначених батьківських обов'язків відповідачем на протязі декілька років не виконувались, суд констатує про повну доведеність вимог позивача та наявність передбачених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх. Згідно ст. 164 СК України, батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає, що ухвалою від 04.02.2016 року сплату судового збору для позивача було відстрочено до ухвалення рішення по справі. Оскільки позовна заява була задоволена в повному обсязі, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача належну до сплати суму судового збору в дохід держави.

Outcome: approved