Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Донбасенерго» в особі структурної одиниці ПАТ «Донбасенерго» Словянська теплова електрична станція про визнання дій неправомірними по складанню акта від 21.11.2011 року, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. В своїй позовній заяві позивач зазначає, що порядок контролю за дотриманням стандартів, нормативів, норм і правил регулюється законами України: ч. 1 ст. 9 «Про житлово-комунальні послуги», ч. 3 ст. 3, ст. 4 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 9 «Про електроенергетику», ст. 14 «Про теплопостачання», якими передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється центральним органом виконуючим державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики. Постановою КМУ від 07 серпня 1996 року № 929 «Про посилення контролю» за режимами споживання електричної і теплової енергії передбачено пунктом 1 «Державний енергетичний нагляд за технічним станом та організацією експлуатації електричних, теплових, тепло використовуваних установок і мереж, режимами споживання електричної та теплової електроенергії субєктів електроенергетики, субєктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії здійснює «Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимом споживання електричної і теплової енергії». Згідно розділів Головного керуючого документа ГКД 3420507-2003 «Правил технічної експлуатації електростанцій і мереж (далі ПТЕЕМ), затвердженого наказом Мінпаливенерго від 19.12.2005 року за № 609 передбачено: п.5.1.1.8 - державний нагляд в електроенергетиці здійснює державна інспекція з енергетичного нагляду за режимом споживання електричної і теплової енергії; п. 5.1.2.4 основними завданнями і обовязками працівників ТЕС є виробництво і постачання електричної і теплової енергії; п. 5.1.2.2 керівництво енергокомпаній енергообєктів повинно забезпечити дотримання вимог нормативно-правових актів та нормативних документів. Відповідно до статуту ПАТ «Донбасенерго», предметом діяльності є: надання житлово-комунальних послуг; виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними тепловими мережами, постачання теплової енергії. Отже, правом складання акта від 21.11.2011 року згідно з вищевикладеним посадові особи Словянської ТЕС не уповноважені, до того ж вищевказаний акт складений потайки, без будь-яких посилань на структурні одиниці нормативно-законодавчих актів, а тому дії посадових осіб по складанню акта є неправомірними. Система опалення та централізованого постачання гарячої води будинку виконана згідно нормативних документів, а саме: п. 5.6. БНП 2.04.01-85, п. 3.2: «Рекомендації з модернізації обладнання» затвердженим Державним комітетом будівництва в 2002 році, якими регламентовано встановлення рушникосушарки системи постачання гарячої води та наявність байпаса лічильника Підтвердженням відповідності встановлення лічильника та наявність байпаса лічильника вимогам нормативних документів та технічних умов приєднання до теплових мереж виданих Словянською ТЕС є: дозвіл № 22 затверджений головним інженером с/о ПАТ «ДЕ СКЕ» від 24.12.1998 року, яким підтверджується право організації на монтаж засобів вимірювальної техніки; акти прийняття в експлуатацію вузла обліку від 14.12.1999 року та 23.10.2003 року. Плату за опалення будинку позивач сплачує з 1999 року, а плату за споживання гарячої води сплачувало і сплачує Управління соціального захисту населення Словянської міської ради згідно з розрахунками наданими Словянською ТЕС. Відомості, внесені в Акт від 21.11.2011 року є неправдивими, Акт складений з метою штучного створення заборгованості, що надало можливості Словянській ТЕС отримати судовий наказ від 05 березня 2014 року. Крім того, акт від 21.11.2011 року не є первинним документом бухгалтерського обліку, отже підстав для нарахування плати за опалення за приміщення ванних кімнат відповідач не мав. З цього приводу позивач звертався до правоохоронних органів з повідомленням про наявність в діях посадових осіб Словянської ТЕС правопорушення, було відкрито кримінальне провадження № 12014050510000678 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Вважає, що висновки комісії по нарахуванню плати за приміщення ванних кімнат по нормам з 01.11.2011 року безпідставні. Крім того, позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в фізичних та психологічних переживаннях, оскільки він витрачає багато часу та зусиль для пошуку нормативно-правових актів, підтверджуючих неправомірність дій відповідача, збору доказів, звернення в центральні та місцеві органи влади, пошуку адвоката для консультації, домагання захисту свого права на необґрунтовані нарахування плати по нормам за приміщення ванн. Це призвело до тривалих страждань, внаслідок чого позивач перебуває в депресивному стані, був порушений його сон, зявилися значні порушення душевного та психічного стану. Просить суд визнати неправомірними дії посадових осіб Словянської ТЕС по складанню акта від 21.11.2011 року; зобовязати ПАТ «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Словянської ТЕС нарахування плати за опалення приміщення ванних кімнат будинку з 01.11.2011 року проводити згідно з показаннями ЗВТ; визнати неправомірним примушення відповідача виконати дії по ліквідації обвідної лінії ЗВТ; дії заступника директора [PERSON] при затвердженні акта від 21.11.2011 року; дії бухгалтера структурної одиниці Словянської ТЕС по нарахуванню плати за приміщення ванних кімнат по нормам; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. Представником відповідача надано письмове заперечення на позов, в якому він зазначає, що позов [PERSON] є необґрунтованим, положення нормативно правових актів в сфері державного нагляду, на які посилається позивач в своєму позові, не можуть застосовуватись до спірних відносин, оскільки мають інший предмет регулювання. Відповідач є виробником та постачальником теплової енергії, а позивач споживачем теплової енергії. Відносини між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року, та іншими нормативно-правовими актами. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року врегульовано питання справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань. Згідно з п. 21 правил надання послуг № 630 у разі відсутності в квартирі (будинку садибного типу) та на вводах в багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв. м. (куб. метр) опалювальної площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. При цьому, відповідно до Акту від 21.11.2011 року було встановлено, що опалення ванних кімнат позивача загальною площею 14,1 кв. м. виконано поза обліком лічильника тепла, у звязку з чим з 01.11.2011 року нарахування плати за опалення площі 214,4 кв.м. здійснюється з урахувань показань приладу обліку, а нарахування плати за опалення площі 14.1 кв.м. здійснюється згідно встановленого тарифу для населення без лічильника (згідно з нормативами (нормами) споживання). Зазначає, що вказані обставини підтверджуються Актом № 02/13-06-389 від 15.12.2011 року, складеним Державним інспектором з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії Артемівського відділення Держенергонагляду у Донецькій області. В задоволенні позову просить відмовити. В судовому засіданні позивач надав пояснення. в яких зазначив, що посадові особи відповідача навмисно склали Акт від 21.11.2011 року, без посилань на будь-які норми, не є зрозумілим, яким чином було встановлено, що опалення приміщення ванних кімнат виконано поза обліком лічильником теплової енергії; лічильник теплової енергії встановлений на обвідній лінії, що є порушенням Правил. Наполягає на тому, що опалення приміщення ванних кімнат обліковується лічильником. В будинку № 17 по вул. Українській є два незалежних один від одного приєднання до розподільчих мереж: теплопостачання та надання послуг централізованого постачання гарячої води. Підключення будинку відбулось біля двадцяти років тому згідно з технічними умовами, виданими Словянською ТЕС. Система опалення обладнана засобами вимірювальної техніки з 1997 року, включаючи і опалення приміщення ванних кімнат, в яких встановлені чавунні батареї по 7 секцій в кожній, що достатньо для обігріву. Система централізованого постачання гарячої води будинку виконана відповідно до вимог будівельних норм та правил 2.04.01.85. В п. 5.2 зазначено, що не допускається зєднувати труби системи гарячого водопостачання з трубами, що подають гарячу воду питної якості; відповідно до п. 6 в приватних будинках в ванних кімнатах та душевних слід передбачати установку рушникосушарок, приєднаних до системи гарячого водопостачання, як правило, за схемою, що забезпечує їх постійний обігрів гарячою водою. Частиною 2 ДБН України А.2.2-3-2004 передбачено, що вимоги цих норм є обовязковими для застосування юридичними та фізичними особами незалежно від форм власності. Отже, система постачання гарячої води будинку виконана згідно з вимогами ч. 2 ДБН А.2.2-3-2004 та п. 5.2, 5.6 будівельних норм та правил 2.04.01.35. Відповідач штучно створив заборгованість та отримав наказ Словянського міськрайонного суду від 05 березня 2014 року про стягнення з нього заборгованості в розмірі 7608,29 грн., який був скасований Ухвалою Словянського міськрайонного суду від 31 березня 2014 року, що є підтвердженням неправомірних дій по складанню акта та нарахування плати за приміщення ванних кімнат. Крім того, Акт від 21.11.2011 року не є первинним документом бухгалтерського обліку тому підстав для нарахування плати по нормам за приміщення ванних кімнат бухгалтерією Словянської ТЕС не було та не має. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] в судовому засіданні підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] обґрунтувавши це тим, що підставою для складання Акту стала та обставина, що до будинку позивача входить два трубопроводу, на одному з яких прилад обліку не встановлено. Обстеження було зроблено спеціалістом підприємства [PERSON]. Вихід за місцем проживання [PERSON] був зроблений за скаргою [PERSON] до Миколаївської міської ради. В судове засідання 16.08.2017 року представник відповідача не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, у звязку з чим, приймаючи до уваги ту обставину, що дана неявка представника відповідача не є першою, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, що не суперечить вимогам ст. 169 ЦАК України. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання та зазначив, що він затверджував оскаржуваний Акт. Затвердження даного Акту було передбачено його посадовою Інструкцією та він діяв відповідно до посадової Інструкції. Він дійсно повинен був перевірити достовірність обставин, встановлених в Акті Про обставини, встановлені в Акті йому відомо зі слів осіб, що його склали. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання та зазначила, що вона перебуває на посаді провідного інженера ПТО та складала оскаржуваний Акт. На перевірку будинку позивача було доручення Миколаївської міської ради. В перевірці повинні були прийняти участь вона, [PERSON] та представник міської ради, однак, в представник міської ради не зявився. Позивач [PERSON] не пустив [PERSON] до свого будинку, тому обстеження проводила вона особисто. Вона встановила, що опалення ванних кімнат проводиться поза обліком лічильника теплової енергії та повідомила позивача про те, що буде складений Акт. У ванних кімнатах будинку позивача дійсно є батареї, однак обігрів також здійснюється рушникосушарками. Лічильник встановлений на обвідній ліній, тобто теплопостачання можливе як по лічильнику, так і без лічильника. Дані обставини вона встановила шляхом огляду приміщень. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання та зазначила, що вона працює головним бухгалтером Словянської ТЕС, наполягає на тому, що Акт є первинним документом та на його підставі було проведено нарахування плати за опалення ванних кімнат позивача. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання та зазначив, що він є інженером КП «Сервіскомуненерго», прибув для огляду будинку позивача, оскільки був направлений для проведення його огляду. В будинок [PERSON] він не заходив, так як позивач його не пустив. Обстеження проводила [PERSON] одноособово. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що він дійшов до висновку про наявність порушення ДБН В 2.2-15-2005, оскільки всі попередні ДБН скасовані, а він в своїй діяльності не має права користуватися правилами ДБН, які втратили чинність. Порушення ДБН, які були ним виявлені це відсутність запірних кранів, за допомогою яких можна регулювати температуру, або для перекриття подачі води. Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив наступне. Згідно з довідкою з ЄДРПОУ структурна одиниця Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Словянська теплова електрична станція є відокремленим підрозділом ПАТ «Донбасенерго», здійснює такий вид діяльності, як постачання пари , гарячої води та кондиційованого повітря. Позивач є споживачем теплової енергії, що постачається відповідачем, на вводі житлового будинку встановлено лічильник теплової енергії типу Multidata SI-V № 27190003, що підтверджується актом від 23.10.2003 року (а.с. 21). Отже, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобовязанийй забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (ст. 21 Закону). Згідно положень статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як видно з Акту від 21.11.2011 року, затвердженого заступником директора Словянської [PERSON] [PERSON], комісія в складі провідного інженеру Словянської ТЕС [PERSON] та провідного інженеру ПТГ КП «Сервіскомуненерго» [PERSON] був складений акт про те, що був проведений огляд системи опалення будинку та вузлів обліку теплової енергії, розташованому по вул. Українській, № 17, у присутності [PERSON] В результаті огляду провідним інженером ПТО Словянської ТЕС було встановлено, що опалення ванних кімнат площею 5,3 м2 та 8,8 м2 виконано проза обліком лічильником теплової енергії, опалення інших кімнат приміщень будинку обліковується лічильником теплової енергії та нарахування плати за опалення будинку проводиться відповідно до його показань. Лічильник теплової енергії встановлений на обвідній ліній подаючого трубопроводу, що є порушенням Правил. Також, в даному Акті комісія дійшла до наступного висновку: додатково до нарахування щомісячної плати за опалення будинку за показаннями приладу обліку проводити з 01.11.2011 року нарахування плати за опалення ванних кімнат на їх сумарну площу 14, м2 за діючим тарифом. Після закінчення опалювального сезону 2011-2012 року володільцю будинку встановити лічильник теплової енергії на прямому трубопроводі, обрізав обвідну лінію. Також, при складанні акту від 16 листопада 2011 року комісією в складі головного інженера КП «СКЕ» [PERSON], провідного інженеру ПТО Словянської ТЕС [PERSON], інженера ПТГ КП «СКЕ» [PERSON], начальника ЦТПК КП «СКЕ» [PERSON]В., спеціаліста управління комітету власності виконкому Миколаївської міської Ради [PERSON] встановлено, що теплопостачання будинку № 17 по вул. Українській здійснюється від колекторів теплової мережі зовнішньої прокладки вул. Українській шляхом підключення в двох точках. Підключення в однієї з них виконано трубопроводом діаметром Ду-70 мм та є основним підводом тепла в будинок. На даному вводі встановлений лічильник теплової енергії. Другий ввод в будинок виконаний трубопроводом ліаметром ДУ-32 мм, при цьому точка підключення до колекторів тепломережі знаходиться поза обліком лічильника теплової енергії. Тепло по даному трубопровіду не обліковується теплолічильником, діаметр трубопроводів даного вводу є достатнім для того, щоб створити байпасування для основного вводу та тим самим викликати місцеве порушення гідравлічного тиску та зниження перепаду тиску на вводі в порушення гідравлічного режиму та зниження перепаду тиску на вводі в будинок. (т. 1 а.с. 141-142). Аналогічний висновок міститься в Акті від 12.12.2012 року (т. 1 а.с. 143) та в Акті від 03.01.2012 року. Натомість, відповідно до висновку № 1446 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 17.03.2017 року опалення ванних кімнат площею 5,3 кв. м та 8,8 кв.м. в будинку № 17 по вул. Українській м. Миколаївка Донецької області виконане через засоби вимірювальної техніки. Схема підключення споживача житловий будинок № 17 по вул. Українській у м. Миколаївка Донецької області до теплової мережі не дозволяє користуватися тепловою енергією поза приладами обліку. Між вводом (гаряче постачання), який необладнаний приладом обліку теплової енергії та системою опалення будинку № 17 по вул. Українській м. Миколаївка Донецької області не існує звязка. Схема підключення рушникосушарок ванних кімнат будинку № 17 по вул. Українська м. Миколаївка Донецької області до трубопроводів гарячого водопостачання частково не відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва, а саме п. 5.18 ДБН В.2.2-15-2005. Існуюча схема підключення рушникосушарок ванних кімнат у будинку № 17 по вул. Українській м. Миколаївка Донецької області дозволяє забезпечувати в них циркуляцію теплоносія гарячого водопостачання. Встановлені рушникосушарки в ванних кімнатах забезпечують додатковий обігрів в помешканнях, що впливає на загальний рівень температури в помешканні. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Аналізуючи зазначені письмові докази в сукупності з показаннями свідків, суд доходить до висновку, що Акт від 21.11.2011 року фактично складений одноособово [PERSON], яка одноособово дійшла до висновку про наявність опалення ванних кімнат без обліку лічильником теплової енергії. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що є не зрозумілим, чому [PERSON] дійшла до висновку про опалення саме ванних кімнат без обліку лічильником теплової енергії, а не інших (більших або менших за площею), та не є зрозумілим, яким чином нею була встановлена дана обставина. Щодо актів від 16 листопада 2011 року та від 12 грудня 2012 року, якими також встановлено, що теплопостачання будинку № 17 по вул. Українській здійснюється шляхом підключення в двох точках, одна з яких знаходиться поза обліком лічильника теплової енергії та тепло по другому трубопровіду не обліковується теплолічильником, суд зазначає, що відповідачем всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, при яких були складені зазначені акти, та чи був взагалі комісією здійснений вихід за місцем проживання позивача для зясування цих обставин. Виходячи з наведеного, суд вважає, що обставини, зазначені а Акті від 21.11.2011 року не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Одночасно, суд приймає до уваги, що експерт за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи дійшов до протилежного висновку, зазначивши, що опалення ванних кімнат площею 5,3 кв. м та 8,8 кв.м. в будинку № 17 по вул. Українській м. Миколаївка Донецької області виконане через засоби вимірювальної техніки; схема підключення споживача житловий будинок № 17 по вул. Українській у м. Миколаївка Донецької області до теплової мережі не дозволяє користуватися тепловою енергією поза приладом обліку. Між вводом (гаряче постачання), який необладнаний приладом обліку теплової енергії та системою опалення будинку № 17 по вул. Українській м. Миколаївка Донецької області не існує звязка. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що даний Акт став підставою для нарахування додаткових сум щомісячної оплати за опалення житлового будинку позивача, що не заперечувалось представником відповідача, суд доходить до висновку про наявність порушення законних прав та інтересів [PERSON] Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Отже, з метою захисту законних прав та інтересів позивача, суд доходить до висновку про необхідність задоволення вимоги в частині визнати неправомірними дій посадових осіб структурної одиниці Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Словянської теплової електричної станції» по складанню акта від 21.11.2011 року та зобовязати відповідача здійснювати нарахування плати за опалення приміщення ванних кімнат будинку № 17 по вул. Українській у м. Миколаївка Донецької області з 01.11.2011 року згідно показань засобів вимірювальної техніки. Та обставина, що схема підключення рушникосарок ванних кімнат будинку № 17 по вул. Українська м. Миколаївка Донецької області до трубопроводів гарячого водопостачання частково не відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва, а саме п. 5.18 ДБН В.2.2-15-2005 не можуть виплинути на вищенаведений висновок суду, оскільки, виходячи з пояснень експерта, такі порушення є не значними та не є такими що дозволяли б позивачу користуватися тепловою енергією приладом обліку. Також, позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, розмір якої оцінює в 2000,00 грн. При вирішення питання про можливість задоволення даної позовної вимоги су виходить з наступного. Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 3 своєї Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши в рішенні відповідні мотиви. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, у позові зазначено, що в результаті складання акту, нарахування заборгованості та розповсюдження інформацію про наявність заборгованості позивач зазнав страждань та емоційну напругу, внаслідок чого перебуває в депресивному стані, був порушений його сон. Відповідно до положень частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями частини 4 наведеної вище норми права передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. З огляду на положення частини 5 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Проаналізувавши обставини справи, зясувавши характер та глибину пов'язаних з цим моральних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд погоджується з заявленою позивачем сумою відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень. Тому вимога [PERSON] щодо компенсації моральної шкоди підлягає задоволенню. Щодо інших вимог позивача, суд вважає за необхідне зазначити, що вони не є такими, які підлягають захисту відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України та є похідними від задоволених вимог. Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 79 ЦПК України визначено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи відносяться витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі про оголошення про виклик відповідача. Відповідно до квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» позивач [PERSON] сплатив за проведену по справі судову будівельно-технічну експертизу 1585,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року (в редакції, чинній на теперешній час), розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. До внесення змін Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлював, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем надано суду відповідний розрахунок кількості та вартості наданих послуг за годину роботи особи, яка видала надавала правову допомогу, зокрема скільки часу витрачено адвокатом [PERSON] на надання усних та письмових консультацій 50 хвилин. Як видно з Журналів судового засідання при розгляді даної цивільної справи представник позивача адвокат [PERSON] брала участь у судових засіданнях протягом 790 хвилин, а саме: 01.04.2016 року 20 хв., 15.04.2016 року 2 год 9 хв., 29.04.2016 року 1 хв., 29.06.2016 року 1 год. 46 хв., 11.07.2016 року 1 год 52 хв., 20.07.2016 року 1 хв., 02.08.2016 року 1 хв., 06.09.2016 року 3 год. 31 хв., 15.09.2016 ррку 1 год. 14 хв., 13.05.2017 року 9 хв., 13.07.2017 року 7 хв., 25.07.2017 року 22 хв., 16.08.2017 року 47 хв. Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата в 2016 році становила: з 1 січня - 1378 гривень. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну з 1 січня 2017 року складав 1600 гривень. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає витрати на правовому допомогу, які надавалися поза межами судового засідання (50 хв.), в судовому засіданні 01.04.2016 року 20 хв., 15.04.2016 року 2 год. 9 хв., 29.04.2016 року 1 хв., 29.06.2016 року -1 год. 46 хв., 11.07.2016 року 1 год. 52 хв., 20.07.2016 року 1 хв., 02.08.2016 року 1 хв., 06.09.2016 року 3 год. 31 хв., 15.09.2016 року 1 год. 14 хв. в розмірі 6476,60 грн., з розрахунку: 1378,00 грн. х 40% = 551,20 грн. (за годину); 551,20 грн. : 60 хв. х 705 хв. = 6476,60 грн. Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу, що надавалася в судових засіданнях: 13.05.2017 року 9 хв., 13.07.2017 року 7 хв., 25.07.2017 року 22 хв., 16.08.2017 року 47 хв. в розмірі 906,67 грн. з розрахунку: 1600,00 грн. х 40% = 640,00 грн. (за годину); 640,00 грн. : 60 хв. х 85 хв. = 906,67 грн. Таким чином, загальна сума витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7393,27 грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial