Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява (а. с. 3-5), в обґрунтування якої представник позивача посилався на те, що 30 жовтня 2013 року між ТОВ «ЮДК» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності, та в якій він та члени його сім'ї зареєстровані. Відповідно до умов договору іпотеки від 30 жовтня 2013 року іпотекою забезпечується виконання всіх зобов'язань перед іпотекодержателем, що випливають з укладених між ТОВ «СВК» та іпотекодержателем договору № Р-23/1-11 від 01 серпня 2011 року та додаткової угоди від 14 жовтня 2013 року, згідно з якими ТОВ «СВК» зобов'язався в порядку та на умовах, передбачених вищезазначеним договором, надавати шляхом багаторазових відвантажень товар, а іпотекодержатель у свою чергу зобов'язався сплачувати гроші за поставлений товар. Позивач здійснив передоплату за товар, але боржник не здійснив відвантаження товару, внаслідок чого виникла заборгованість боржника перед іпотекодержателем. Оскільки боргові зобов'язання перед позивачем у зазначений строк не були виконані, позивач зареєстрував за собою право власності на вищезазначену квартиру. Реєстрація та проживання відповідачів в даній квартирі, яка є власністю позивача, порушує право позивача на користування та розпорядження своєю власністю. У зв'язку з зазначеним позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], зобов'язати ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстрації у зазначеній квартирі та усунути позивачеві перешкоди в користуванні даною квартирою шляхом виселення з квартири відповідачів (а. с. 3-5). Представник позивача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за її відсутності, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 43). Відповідачі у судове засідання не з'явились про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за адресою їхнього місця реєстрації (а. с. 18, 41-42), а також через засоби масової інформації шляхом надання оголошення з викликом у судове засідання (а. с. 44), про причини неявки суду не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, у судове засідання свого представника не надало, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, надіслав на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, при вирішенні даного спору - поклався на розсуд суду (а. с. 29). Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року між ТОВ «ЮДК» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS],яка належить [PERSON] на праві власності (а. с. 6-10). Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3557. Відповідно до умов договору іпотеки від 30 жовтня 2013 року (п.1.1) іпотекою забезпечується виконання всіх зобов'язань перед іпотекодержателем, що випливають з укладених між ТОВ «СВК» та іпотекодержателем договору № Р-23/1-11 від 01 серпня 2011 року та додаткової угоди від 14 жовтня 2013 року, згідно з якими ТОВ «СВК» зобов'язався в порядку та на умовах, передбачених вищезазначеним договором, надавати шляхом багаторазових відвантажень товар, а іпотекодержатель у свою чергу зобов'язався сплачувати гроші за поставлений товар. Судом встановлено, що позивач здійснив передоплату за товар, але боржник не здійснив відвантаження товару, внаслідок чого виникла заборгованість боржника перед іпотекодержателем. Відповідно до копії довідки про склад сім'ї № 3157 від 14 лютого 2014 року, копія якої наявна в матеріалах справи (а. с. 12), в квартирі [ADDRESS] крім [PERSON] також зареєстровані його дружина - [PERSON], та діти - [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ «ЮДК» зареєстрував за собою право приватної власності на квартиру [ADDRESS] (а. с. 11). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України. Частиною 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За викладених обставин, а також враховуючи, що позивач на законних підставах набув право власності на спірну квартиру, проте реалізації його прав власника заважає реєстрація та мешкання в цій квартирі відповідачів, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ЮДК» до [PERSON], [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування даною квартирою, зняття їх з реєстраційного обліку та виселення, доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved