Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

До Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області з Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшли матеріали позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, для розгляду на підставі ухвали від 08 листопада 2019 року. Згідно змісту позову, позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг за договором позики на загальну суму 15 000 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона 07 травня 2019 року передала у власність відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп., а останній зобов`язався повернути вказану позику до 01 червня 2019 року. Отримання коштів в борг підтверджується розпискою від 07 травня 2019 року. Оскільки відповідач добровільно не повернув кошти, позивач звернулась до нього з вимогою про повернення суми боргу, яка була направлена на його адресу 16 вересня 2019 року, однак дану вимогу відповідач [PERSON] не виконав. У зв`язку із тим, що відповідач не виконав свого зобов`язання з повернення грошових коштів, позивач [PERSON] вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 20 січня 2020 року відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, приймаючи до увагу думку позивача [PERSON] , дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно розписки від 07 травня 2019 року, відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 15 000 грн. 00 коп., які зобов`язався повернути до 01 червня 2019 року. Згідно частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Положеннями частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналізуючи вказану норму чинного законодавства України, підтвердженням факту укладання договору позики між [PERSON] та [PERSON] є розписка від 07 травня 2019 року, зі змісту якої вбачається, що останній дійсно отримав від позивача грошові кошти в зазначеному в ній розмірі. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України №6-996цс17 від 13 грудня 2017 року. Згідно позиції, висловленої в постанові Верховного Суду у справі №367/135/16-ц від 05 вересня 2018 року, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів зробити відповідні правові висновки щодо дійсної природи існуючих між сторонами правовідносин; розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та зазначення дати отримання коштів. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання умов договору позики. За приписом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу Украйни встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] у встановлений у розписці строк свої зобов`язання, передбачені умовами договору позики, не виконав, у зв`язку із чим позивач 16 вересня 2019 року направила на його адресу вимогу про повернення суми боргу та із повідомленням, що у разі невиконання цієї вимоги, вона буде змушена звернутись до суду. Докази на підтвердження виконання відповідачем своїх зобов`язань матеріали справи не містять. Враховуючи зазначені вище положення чинного законодавства, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved