Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся заявник,\~\~[PERSON],\~ із заявою про встановлення факту смерті громадянки України [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], яка померла 16 жовтня 2017 року у м. Перевальську, Перевальського району, Луганської області, Україна, причина смерті стареча дегенерація міокарда, на час смерті була зареєстрований за адресою: [INFO], пр.. Слав'янський, 17. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що вона є донькою померлої [PERSON],\~ яка померла 16 жовтня 2017 на тимчасово окупованій території в м. Перевальськ, Перевальського району, Луганської області, Україна,\~ причина смерті стареча дегенерація міокарда. Отримати свідоцтво про смерть у відділі РАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на непідконтрольній території України. З метою реєстрації смерті, заявник звернувся з відповідною заявою до Кадіївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, але отримав письмову відмову у реєстрації факту смерті. Встановлення зазначеного факту необхідно\~ для реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. Заявник в судове засідання не прибув. В прохальній частині заяви заявником зазначено про\~ розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії ІV-ЕД № 336249 від 15 жовтня 1987 року, [PERSON] народилась 09 серпня 1958 року, про що зроблено актовий запис № 671, батьком вказано [PERSON], мати [PERSON]. Згідно копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00019206977 від 12.12.2017р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.04.1989 р. про що зроблено відповідний актовий запис № 72. Прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON], [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що заявник є донькою померлої [PERSON]. Згідно з копією паспорта громадянина України\~серії ЕН 006489, [PERSON], [INFO], уродженка с. Калинівка Кашарського району Ростовської області, зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно дублікату лікарського свідоцтва про смерть №189 від 18.10.2017 року, складеного російською мовою, виданого на тимчасово окупованій території, [PERSON], [INFO], померла 16 жовтня 2017 року, причина смерті стареча дегенерація міокарда. Згідно довідки про причину смерті від 18.10.2017 року [PERSON] померла 16.10.2017 року, причина смерті - стареча дегенерація міокарда. З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до Кадіївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію факту смерті, проте, листом від 12.12.2017 р. №374 начальника Кадіївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області йому було відмовлено у державній реєстрації факту смерті, з підстав предявлення документу, виданого на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження . Абзацом 2 ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до розяснень, даних в п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р,\~м. Перевалськ відноситься до території, де здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія \~Конституції\~та законів України.\~Ст. 4 цього ж закону\~передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~ Закону\~поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог\~ст. 263 ЦПК України\~щодо повного і всебічного зясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Приписами п.8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення даного факту, має юридичне значення та необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її матері та отримання свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її матері, що дасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. Згідно ч. 4\~ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved