Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся позивач [PERSON] з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», треті особи: Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» Шевченківський районний сервісний центр комунального концерну «Центр комунального сервісу», Дніпровський районний сервісний центр комунального концерну «Центр комунального сервісу», про перерахунок розміру плати за комунальні послуги та стягнення моральної шкоди. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») провести перерахунок послуги та плати за постачання гарячої води відповідно до показників лічильників, якими обладнана квартира [ADDRESS] та оплачених квитанції за період з червня 2016 року по лютий 2020 року; стягнути з КП «Київтеплоенерго» на свою користь 200 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] до 18 жовтня 2019 року мешкав із своєю сім`єю в будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , користувався пільгою «учасника бойових дій», отримував послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до договору № 269011000770100 від 15 листопада 2015 року. Квартира обладнана приладами обліку гарячої води №0319170, №0319158, №6196662, чергову повірку яких здійснено 06 вересня 2019 року. За підрахунками позивача на підставі оплачених квитанцій та фактичних показників лічильника, наявна переплата з централізованого постачання гарячої води понад 524,65 грн. Водночас, на адресу квартири [ADDRESS] надходять рахунки-повідомлення із зазначенням, що на 01 березня 2020 року у позивача існує заборгованість за споживання послуги з постачання гарячої води на суму 4 716,69 грн. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до сервісних центрів обслуговування на особистий прийом з клопотанням здійснити відповідно звірку даних лічильників, коригування з показниками лічильників та розміру плати за надані послуги з гарячого водопостачання з урахуванням квитанцій про перерахування відповідних коштів за надані послуги, у травні 2019 року надіслав письмову заяву з відповідним клопотанням. У червні прийшли працівники підприємства відповідача, зняли показники лічильника, а на черговому особистому прийомі в сервісному центрі Дніпровського району пояснили, що у позивача існує переплата в межах 2000,00 гривень за надані послуги з гарячого водопостачання, проте остаточний перерахунок буде здійснено протягом 3-6 місяців. 08 листопада 2019 року на особистому прийомі в сервісному центрі Шевченківського району позивачу повідомили, що в нього відсутня заборгованість, натомість рахується переплата у КП «Київтеплоенерго», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»). При цьому на повторні письмові звернення позивача комунальний концерн «Центр комунального сервісу» та комунальне підприємство «Київтеплоенерго» надали зовсім протилежну інформацію, зазначивши, що у позивача обліковується переплата з централізованого постачання гарячої води в обсязі 1915,00 грн. Також поінформовано, що станом на 01 жовтня 2018 року на особовому рахунку позивача за період надання послуг АТ «Київенерго» обліковується борг за отриману послугу з централізованого постачання гарячої води на суму 6631,39 гривень, який скориговано згідно фактичних показань лічильників на суму 6709,56 гривень. Водночас повідомлено, що нарахування на вказану послугу буде відображено в рахунках повідомленнях після узгодження порядку відображення даного коригування. Здійснити відповідні перерахунки відповідно до пред`явлених позивачем розрахунків відповідно до оплачених квитанцій зазначені уповноважені установи відмовилися, вмотивовані пояснення наведених розрахунків до уваги не взято, мотивуючи тим, що КП «Київтеплоенерго» володіє лише правом по відношенню до боржника (правом вимагати дебіторську заборгованість), а не зобов`язаннями перед боржником, а також тим, що позивач не передавав показання лічильників у визначений виконавцем спосіб. Станом на 01 березня 2020 року згідно рахунку повідомлення продовжує значитися борг за послуги з централізованого постачання гарячої води в обсязі 4716,00 грн. Внаслідок того, що позивачу не надають однозначну та достовірну інформаціє про об`єм та вартість послуги постачання гарячої води, яка має співпадати з показниками лічильників обліку цієї послуги, позивача примушують сплачувати кошти за ненадану/неотриману послугу постачання гарячої води та позбавляють права на повернення або зарахування в майбутньому переплачених ним коштів за цю послугу. Оскільки позивач має право на достовірну інформацію про надану послугу, на визначення відповідної послуги та сплати лише за отриману послугу, а відповідач має обов`язок надати достовірну інформацію про послугу, отримувати вартість лише наданої послуги та має обов`язок провести перерахунок послуги, відповідно до норм ст. 16 ЦК України, позивач звернувся до суду з вимогою примусового виконання обов`язку в натурі та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позивач, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», враховуючи, що відповідачем тривалий час порушувалось право позивача на достовірну інформацію і відповідно права здійснювати оплату лише за надані послуги, зазначивши, що тривале порушення його прав відповідачем обумовили завдання душевних страждань, створення незручностей на роботі, оскільки він був вимушений в робочий час залишати робоче місце щоб прийти до відповідача для визначення спірних питань, а також погіршення стосунків в родині, оскільки він не мав можливості точно визначити витрати на сплату комунальних послуг, просить стягнути з відповідача моральну коду в розмірі 200 000,00 грн. 26 травня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (т.1 а.с.202-205). Листом від 26 травня 2020 року копія вказаної ухвали направлена на адреси учасників справи (т.1 а.с.206). 29 липня 2020 року від представника КП «Київтеплоенерго» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що з 01 травня 2018 року за КП «Київтеплоенерго» закріплено майно територіальної громади міста Києва і підприємство набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення (далі - ЦО) та централізованого постачання гарячої води (далі - ЦПГВ), споживачем яких є позивач [PERSON] 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» (змінило найменування на АТ «К.Енерго») та КП «Київтеплоенерго» був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, за умовами якого КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з ЦО та ЦПГВ. Відповідно до додатків №1, №2 до вказаного договору до підприємства перейшло право вимоги виконання позивачем обов`язку з оплати 3 492,74 грн за послуги ЦО та 6 632,39 грн за послуги ЦПГВ. Отже, підприємство не надавало позивачу послуги та не здійснювало нарахувань за послуги ЦО та ЦПГВ у період до 01 травня 2018 року, й відповідно питання наявності чи відсутності заборгованості з оплати спожитих послуг у вказаний період має вирішуватися з попереднім виконавцем послуг - ПАТ «Київенерго». За наявною у підприємства інформацією протягом діяльності ПАТ «Київенерго» у період з 01 червня 2016 року по 01 травня 2018 року позивачем було здійснено 4 оплати, а саме у липні 2016 року - 51,15 грн, у вересні 2016 року - 166,20 грн, у березні 2017 року - 290,86 грн, у квітні 2017 року - 436,29 грн, нарахування плати за ЦПГВ не здійснювалося оскільки споживач не надавав показники лічильників попередньому постачальнику у вказаний період. Оскільки споживач [PERSON] не надавав показники лічильників та не сплачував спожиті послуги, зрозуміло яким чином утворилась заборгованість. Листом № 30/3/2/1263 від 23 січня 2020 року КП «Київтеплоенерго» надало [PERSON] розгорнуту відповідь на його питання щодо нарахувань за спожиті послуги ЦПГВ, вказано про перерахунок та коригування нарахувань відповідно до фактичних показників лічильника, наданих власником особового рахунку, у зв`язку з чим станом на 20 липня 2020 року за особовим рахунком [PERSON] обліковується переплата в сумі 1 915,70 грн, а також йому роз`яснено, що для звіряння рахунків та проведення корегування нарахувань необхідно з`явитися до будь-якого Центру комунального сервісу, розташованого за зручною адресою, маючи при собі документи, які підтверджують право власності на квартиру та платіжні документи (квитанції з печаткою банківської установи). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, оскільки судовому захисту підлягає тільки порушене право, а КП «Київтеплоенерго» жодним чином не порушило права позивача. Також позивачем не зазначено жодного доказу на підтвердження завдання моральної шкоди, не вказано чим підтверджено факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями вони заподіяні. (т.1 а.с.210-214) 12 серпня 2020 року від позивача [PERSON] до суду надійшли додаткові пояснення до позовної заяви, в яких позивач не погодився з позицією КП «Київтеплоенерго» та зазначив, що відповідач умисно не бажає виконувати обов`язок щодо перерахунку розміру плати за послуги з ЦПГВ, з метою отримання значних коштів за послуги, які він не надавав або надавав у значно меншому розмірі. Безпідставно стверджує, що позивачем не подавалися показники лічильників у період з 01 червня 2018 року по 01 травня 2018 року, оскільки обов`язок споживачів передавати показники лічильників виник лише з набранням чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», тобто з 02 серпня 2017 року, до цього часу передача даних показників лічильників здійснювалася шляхом заповнення окремої графи платіжного документу. У період з серпня по жовтень 2017 року він був відсутній у місті Києві з об`єктивних причин, й відповідно не подавав показники лічильників, унаслідок чого нарахування вартості послуг з ЦПГВ здійснювалося за нормативами (нормами) споживання, що в свою чергу призвело до нарахування боргу. З кінця жовтня 2017 року по травень 2018 року позивач намагався владнати усі проблеми із заборгованістю у центрі обслуговування споживачів, де у жовтні 2019 року його запевнили про відсутність заборгованості, проте в наступному місяці він отримав рахунок-повідомлення і СМС по телефону про те, що у нього значиться заборгованість за послуги ЦПГВ. З огляду на викладене, [PERSON] просив позовні вимоги до КП «Київтеплоенерго» задовольнити в повному обсязі. (т.1 а.с.235-237) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - АТ «К.Енерго» (т.1 а.с.239-240). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року заяву позивача [PERSON] про уточнення позовних вимог -залишено без розгляду.(т.2 а.с.10-11) Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживав у квартирі [ADDRESS] й, відповідно до договору № 269011000770100 від 18 листопада 2015 року, був споживачем послуг ЦО та ЦПГВ. Квартира обладнана приладами обліку гарячої води ЛК-15 №№ 0319170, 0319158, 6196662 (т.1 а.с.97-100). До 01 травня 2018 року виконавцем послуг з ЦО та ЦПГВ було ПАТ «Київенерго», з 01 травня 2018 року виконавцем вказаних послуг є відповідач КП «Київтеплоенерго». 15 травня 2019 року, у зв`язку з отриманням квитанцій, у яких значиться борг за послуги ЦПГВ в обсязі 6 632,39 грн, [PERSON] звернувся до КП «Київтеплоенерго» та Сервісного центру комунального концерну «Центр комунального сервісу» КП «Київтеплоенерго» із заявою про здійснення звірки здійснених ним платежів за послуги ЦПГВ з розрахунками постачальника, та надання йому можливості передавати показання лічильників гарячої води за фактичне споживання через запропоновані підприємством засоби комунікації. Звернення обумовлено вимогами законодавства щодо нарахування з 01 травня 2019 року пені у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги (т.1 а.с.128). 08 листопада 2019 року [PERSON] подав до Комунального концерну «Центру комунального сервісу» заяву, у якій зазначив, що за результатами його звернення від 15 травня 2019 року до КП «Київтеплоенерго» здійснено перерахунок згідно фактичних показників лічильників гарячої води й за ним рахується переплата, проте в надісланих рахунках-повідомленнях (квитанціях) значиться борг за надані раніше відповідні послуги. З огляду на що просив надати йому письмову обґрунтовану відповідь щодо заборгованості за спожиті послуги ЦПГВ або довідку про відсутність заборгованості за послуги з ЦПГВ. Така заява обумовлена можливою зміною власника квартири (т.1 а.с.169). За результатами розгляду даної зави, Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» листом від 05 грудня 2019 року повідомив [PERSON] , що станом на 01 грудня 2019 року по його особовому рахунку за період надання послуг КП «Київтеплоенерго» (з 01 травня 2018 року) обліковується переплата за отримані послуги ЦО в розмірі 327,16 грн, а за послуги ЦПГВ - 1 915,70 грн. Станом на 01 жовтня 2018 року на його особовому рахунку за період надання послуг АТ «К.Енерго» обліковується борг за отримані послуги з ЦПГВ в сумі 6 632,39 грн, який після проведеного в листопаді 2018 року коригування (зняття) нарахувань згідно фактичних показників лічильників, становить 6 709,56 грн, яке буде відображено в рахунках-повідомленнях після узгодження порядку відображення даного коригування. Крім того, станом на 01 грудня 2019 року по його особовому рахунку за період надання послуг АТ «К.Енерго» обліковується борг за отримані послуги з ЦО в розмірі 4 159,84 грн, який виник внаслідок несплати за вказану послугу в період з жовтня 2016 року по травень 2018 року. Звернуто увагу [PERSON] на те, що його квартира обладнана лічильниками теплової енергії та гарячої води і він, як споживач, у відповідності до вимог ч. 2 п. 14 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» повинен щомісяця знімати та передавати показання вузлів індивідуального обліку виконавцю, однак не дотримується наведених вимог законодавства, у зв`язку з чим по його особовому рахунку проводяться розрахункові нарахування. Для уникнення розбіжностей між фактичним споживанням послуг та нарахуваннями за вказані послуги йому слід повідомляти дані квартирних засобів обліку теплової енергії та гарячої води одним із способів, що зазначені на зворотній стороні рахунку-повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг (т.1 а.с.195-196). 27 грудня 2019 року [PERSON] , вважаючи, що послуги з ЦПГВ оплачує своєчасно і в повному обсязі, згідно показників лічильників, але на його адресу продовжують надходити рахунки-повідомлення із зазначенням заборгованості за вказані послуги в розмірі 4 716,99 грн з тенденцією до необґрунтованого зростання, повторно звернувся до КП «Київтеплоенерго», Шевченківського районного сервісного центру Комунального концерну «Центр комунального сервісу», Дніпровського районного сервісного центру Комунального концерну «Центр комунального сервісу» із заявою, в якій просив здійснити відповідну звірку даних та/або перерахунок розміру плати за надані послуги ЦПГВ відповідно до показників лічильників гарячої води №0319170, №0319158, №6196662 (т.1 а.с.170-171). КП «Київтеплоенерго» розглянувши звернення [PERSON] повідомило останнього листом від 23 січня 2020 року про те, що підприємство є правонаступником ПАТ «Київенерго» (зараз - АТ «К.Енерго») й відповідно виконавцем послуг з ЦО та ЦПГВ з 01 травня 2018 року. За наявною у підприємства інформацією за адресою позивача рахується заборгованість за надання послуг з ЦПГВ в розмірі 6 632,39 грн за період діяльності ПАТ «Київенерго», й відповідно питання щодо правомірності проведених нарахувань та перерахунків до 01 травня 2018 року має розглядатися безпосередньо ПАТ «Київенерго» (наразі АТ «К.Енерго»), яке проводило розрахунки із споживачами комунальних послуг. Запропоновано [PERSON] через будь-який сервісний центр надати копії наявних сплачених квитанцій до травня 2018 року з печаткою банківської установи, в якій проведено оплаті, із зазначенням дати, суми оплати та останніх сплачених показників засобу обліку, а також акт монтажу або заміни квартирного засобу обліку води. У вказаних розрахункових періодах [PERSON] не надавалися показання квартирних засобів обліку гарячої води, у зв`язку з чим нарахування за послуги з ЦПГВ проводилися за розрахунковими показаннями відповідно до вимог п.п. 14, 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». 07 листопада 2019 року до особового рахунку за адресою: [ADDRESS] внесено поточні показання квартирних засобів обліку - 159 куб.м, 142 куб.м та 25 куб.м, на підставі яких здійснено коригування нарахувань відповідно до фактичного споживання й станом на 23 січня 2020 року за надання послуг з ЦПГВ за період діяльності КП «Київтеплоенерго» існує переплата 1 915,70 грн (т.1 а.с.197-199). Згідно рахунку-повідомлення станом на 01 березня 2020 року за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість за послуги ЦПГВ в розмірі 4 716,69 грн, за послуги ЦО - 6 135,25 грн, яка з урахуванням перерахунку та субсидії до сплати становить 3 838,23 грн (т.1 а.с.200). Вважаючи, що його права, як споживача послуг ЦПГВ, гарантовані ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та умовами договору про надання послуг з ЦО та ЦПГВ № 269011000770100 від 18 листопада 2015 року порушені, оскільки КП «Київтеплоенерго» необґрунтовано відмовляється здійснити перерахунок плати за постачання гарячої води відповідно до фактичних показників лічильників, якими обладнана квартира, з метою необґрунтованої економічної вигоди за послуги, які виконавець не надавав, безпідставно мотивуючи лише тим, що споживач не передавав своєчасно показання вузлів індивідуального обліку виконавцеві послуг, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом і просив зобов`язати КП «Київтеплоенерго» провести перерахунок послуги та плати за постачання гарячої води відповідно до показників лічильників, якими обладнана квартира [ADDRESS] та оплачених квитанції за період з червня 2016 року по лютий 2020 року, стягнути з КП «Київтеплоенерго» на свою користь 200 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим порушенням прав споживача, що обумовило спричинення душевних страждань та створення незручностей. За правилами ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Чостиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 10 Правил оплата послуг за показниками засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. До внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 156 від 16 березня 2017 року вказаний абзац був викладений в такій редакції: «Оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок». Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Аналогічні вимоги містить п. 9 договору про надання послуг з ЦО та ЦПГВ №269011000770100 від 18 листопада 2015 року, укладений між позивачем та ПАТ «Київенерго». Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу (п.п. 18, 20 Правил). За правилами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором. Пунктом 29 Правил передбачено право споживача на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Відповідно до змісту п. 32 Правил виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Таким чином, згідно із наведеними нормами законодавства, позивач, як споживач послуг з ЦО та ЦПГВ, повинен щомісяця знімати та передавати постачальнику таких послуг показання лічильників для здійснення останнім нарахування вартості спожитих послуг відповідно до фактичного споживання. [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом, зазначає про порушення своїх прав, як споживача послуг, через ненадання відповідачем КП «Київтеплоенерго» достовірної інформації про отримані послуги з ЦПГВ, їх об`єм та вартість, які мають співпадати з показниками лічильників Натомість, згідно листів Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 05 грудня 2019 року та КП «Київтеплоенерго» від 23 січня 2020 року, станом на 01 жовтня 2018 року на особовому рахунку позивача за період надання послуг попереднім виконавцем ПАТ «Київенерго» (зараз - АТ «К. Енерго») обліковується борг за отриману послугу з ЦПГВ в розмірі 6 632,39 грн. Натомість станом на 01 грудня 2019 року та 23 січня 2020 року на особовому рахунку позивача за період надання послуг КП «Київтеплоенерго» обліковується переплата за отримані послуги з ЦПГВ в сумі 1 915,70 грн. [PERSON] роз`яснено, що ним не було дотримано вимоги Правил та Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» щодо своєчасного подання показників лічильників гарячої води, у зв`язку з чим по його особовому рахунку проводилися розрахункові нарахування. При цьому, [PERSON] сума нарахованої заборгованості за спожиті послуги з ЦПГВ не оскаржується та не спростована, доказів звернення до попереднього постачальника послуг з ЦПГВ ПАТ «Київенерго» (зараз - АТ «К.Енерго»), яким здійснено нарахування заборгованості, з вимогою про скасування боргу чи здійснення перерахунку, суду не надано. Не надано позивачем і доказів на підтвердження того, що він у встановленому порядку повідомляв постачальника послуг з ЦПГВ про свою тимчасову відсутність, що в силу вимог п.п. 29, 32 Правил є підставою для зменшення розміру плати за надані послуги. Згідно з ч. 3, ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). В силу ст. ст. 76-84 ЦПК України, суд не вбачається доведеним належними, допустимими та достатніми доказами не надання позивачу однозначної і достовірної інформації про об`єм та вартість послуг з ЦПГВ, яка має співпадати з показниками лічильників обліку цієї послуги, а також не проведення коригування та/або перерахунку вартості отриманих послуг з ЦПГВ, оскільки Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» та КП «Київтеплоенерго» [PERSON] 05 грудня 2019 року та 23 січня 2020 року, відповідно, були надані розгорнуті та обґрунтовані відповіді на його звернення щодо спожитих послуг з ЦПГВ, із зазначенням періоду та розміру нарахованої заборгованості за надані послуги, роз`ясненням причин її виникнення. Крім того, до особового рахунку позивача в листопаді 2019 року було внесено поточні показники квартирних засобів обліку, і за результатами отриманих даних КП «Київтеплоенерго» було проведено коригування нарахувань відповідно до фактичного споживання й станом на 23 січня 2020 року за надання послуг з ЦПГВ у період діяльності КП «Київтеплоенерго» на рахунку [PERSON] існує переплата в сумі 1 915,70 грн. З урахуванням викладеного, [PERSON] не доведено факт порушення КП «Київтеплоенерго» його прав, як споживача, на отримання достовірної інформації щодо послуг з ЦПГВ та проведення перерахунку плати за такі послуги, а тому в задоволенні позовних вимог про зобов`язання КП «Київтеплоенерго» провести перерахунок плати за послуги з ЦПГВ відповідно до показників лічильників, якими обладнана квартира та оплачених квитанцій за період з червня 2016 року по лютий 2020 року слід відмовити. Що стосується позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. (ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Аналіз положень ст. 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджуються факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач [PERSON] жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди з вини КП «Київтеплоенерго» суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також те, що позивач не навів доказів наявності всіх складових, які є підставою для відшкодування моральної шкоди, в цій частині вимог позову також слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, у задоволенні позову позивачу було відмовлено, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed