Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Позивач) до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 25 вересня 2015 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор у зобовязанні) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 249872945, відповідно до якого відповідач отримав у первісного кредитора кредит на суму 34440,48 гривень строком на 48 місяців та зі сплатою 11,99 % річних згідно з графіком платежів. ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» повністю виконав вимоги Договору, надавши [PERSON] кредит на вказану вище суму. Відповідач зобов'язання за договором виконував не в повному обсязі, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 79135,62\~грн., з яких: 34440,48 гривень заборгованість за сумою основного боргу; 7444,41 гривень заборгованість за відсотками; 20030,49 гривень заборгованість за платою за управління кредитом; 17220,24 гривень заборгованість за пенею; Представник позивача у судове засідання не зявився, разом з позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Подав додаткові пояснення щодо позовних вимог та розрахунку їх суми. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подав. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов укладеного кредитного договору № 249872945 від 25.09.2015 р., укладеного в формі заяви на отримання кредиту та заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», [PERSON] отримав кредит на суму 34440,48 гривень строком на 48 місяців та зі сплатою 11,99 % річних згідно з графіком платежів. Платіжним дорученням № 166215163 від 25 вересня 2015 року [PERSON] первісним кредитором було перераховано 27452,00 гривень кредитних коштів. Інша сума кредиту, як свідчать письмові пояснення Позивача, була спрямована на оплату страхових та додаткових послуг за кредитним договором. Таким чином, первісний кредитор свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав первісному кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором у [PERSON] виникла заборгованість в наведеному вище розмірі. Згідно з договором про відступлення права вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року, який укладений між первісним кредитором ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та новим кредитором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість [PERSON] була передана Позивачу, про що свідчить також витяг з Реєстру боржників до вказаного договору, в якому міститься запис про наявність у Відповідача заборгованості на вказану вище суму. Про відступлення права вимоги [PERSON] первісним кредитором було направлено відповідне повідомлення від 21 липня 2017 року за вих. № 001834250. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість по основній сумі боргу та за відсотками, яка була відступлена позивачу у справі, суд вважає позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості та не спростував наявність у нього заборгованості за кредитом перед позивачем, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Вказане стосується й заборгованості за пенею, яка передбачена матеріалами кредитного договору. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за платою за управління кредитом, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10\~травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,\~договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказані правила діяли на момент укладення кредитного договору, що є підставою для позовних вимог в даній справі. Вказані положення неодноразово підтверджувались правовими позиціями Верховного Суду України, які мають бути враховані судами при постановленні рішень (наприклад, №\~6?1746цс16,\~№ 6-1746цс16, № 6-2071цс16 тощо). Оскільки в матеріалах кредитного договору, який укладено первісним кредитором з [PERSON] не визначено такого обовязкового платежу як «плата за управління кредитом» та не здійснено його тлумачення, суд приходить до висновку про те, що ця плата не може бути стягнута з відповідача на користь позивача з урахуванням наведених вище положень Правил та правових позицій Верховного Суду України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial