Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , яка була уточнена, в якій позивач просить суд визнати права власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 07.04.1999 придбав по договору купівлі-продажу частину квартири [ADDRESS] , що складає 17/1000 частки усього житлового будинку [ADDRESS] . Договір-купівлі-продажу був зареєстрований 07.04.1999р у бюро технічної інвентаризації, що підтверджує реєстраційне свідоцтво від 07.04.1999р. 19.04.2000 позивач придбав 7/20 частин квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу за № 1186 та зареєстрований у реєстрі державним реєстратором прав на нерухоме майно. Таким чином, позивач став єдиним власником зазначеною квартирою. У зв`язку із змінами щодо державної реєстрації прав на нерухомість позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо проведення державної реєстрації прав та обтяжень на квартиру, а саме: договір купівлі - продажу, нотаріальне посвідчене та реєстраційне посвідчення, видане міським комунальним підприємством «МБТІ». Під час перевірки наданих правовстановлюючих документів на квартиру, державний реєстратор відмовив у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із неможливістю визначення розміру частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із наведеним позивач змушений звернутися до суду та визнати за ним право власності на 13/20 частки квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.1999 року за №551, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу та зареєстрованого в Маріупольському БТІ 07.04.1999 за № 36120. На зазначений позов відповідач надав відзив, в якому зазначила про відсутність неправомірності її дій, оскільки державним реєстратором неможливо визначити частину квартири, яка належить позивачу, що може призвести до порушення прав третіх осіб, та просила прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства. 23.10.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 20.05.2020 р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області первісний відповідач замінений на належного відповідача Юридичний департамент Маріупольської міської ради. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача звернулася до суду із заявою, в якій просила розглядати справу без її участі та просила задовольнити позов. Представник відповідача надала до суду заяву, в якій заперечувала проти задоволення вимог позову та не заперечувала проти розгляду справи за її відсутністю. Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Сторони у справі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а тому неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідно до них правовідносини. Згідно з договором купівлі-продажу від 07.04.1999 та реєстраційного свідоцтва за №36120 від 07.04.1999 [PERSON] придбав 17/1000 частин квартири за адресою: [ADDRESS] . За змістом нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.04.2000 та реєстраційного свідоцтва за №36120 від 21.08.2000 [PERSON] придбав 7/20 частин вказаної квартири та проведена реєстрація зазначеної частки у МБТІ. Відповідно до рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради за № 7754769 від 12.07.2019 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру через неможливість визначення розміру часток у праві спільної власності. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] загальна площа кватири складає 69,1 кв.м. За змістом листа МБТІ за № зам-2454 від 20.06.2019 випливає, що за [PERSON] зареєстровано 1/20 часток квартири [ADDRESS] , що складає 17/1000 часток багатоквартирного житлового будинку та 7/20 часток зазначеної квартири, що складає 9/1000 часток багатоквартирного житлового будинку. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.06.2019 власником 7/20 часток квартири [ADDRESS] зазначений [PERSON] . Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи за № 32 від 04.09.2020 встановлено, що 7/20 часток квартири, які складають 9/1000 часток багатоквартирного житлового будинку та 13/20 часток квартири, які складають 17/1000 часток багатоквартирного жилого будинку, дорівнюють однієї цілої частки квартири за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] . Згідно положень ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, згідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. \~Статтею\~392 ЦК України передбачено, що\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, законом не передбачено інший спосіб захисту майнових прав позивача крім звернення до суду, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права забезпечить належне його відновлення. За встановлених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи результат розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 386, 392 ЦК України,

Outcome: approved