Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, в якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на свою корить аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі 1 000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], батьком дитини є [PERSON] Шлюб між сторонами було розірвано 03.08.2015 року. Позивач вказує, що з моменту народження і до звернення до суду з позовом відповідач долею дитини не цікавиться, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач з дитиною ніколи не бачився та не спілкувався, участі у розвитку дитини не приймає, у вихованні участі не бере. [PERSON] зазначає, що в діях відповідача міститься винна поведінка, у зв'язку з чим, [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав відносно дитини [PERSON], що відповідатиме інтересам дитини. У зв'язку з викладеним, позивач і була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачв судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився. Від начальника Управління служб у справах дітей Малько О.П. надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засідання було встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.08.2015 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішення набрало законної сили 18.08.2015 року. (а.с. 10) Від шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 9) Позивач в тексті позову зазначає, що з жовтня 2010 року, до народження дитини, фактичні шлюбні відносини між подружжям були припинені. Зазначені обставини також встановленні рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.08.2015 року. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач посилається на те, що з моменту народження дитини і до звернення до суду з позовом, відповідач долею дитини не цікавиться, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач з дитиною ніколи не бачився та не спілкувався, участі у розвитку дитини не приймає, у вихованні участі не бере. З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] відвідує Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №106 комбінованого типу Харківської міської ради» з 12.03.2012 року. Дитину приводить та забирає мати. Дитина охайна та вихована. Всі оплати за харчування, благодійні внески на розвиток дитячого садка здійснює лише мати [PERSON] Батько дитини за три роки у дитячому садку не з'являвся. Зазначені обставини встановлені Довідкою КЗ «ДНЗ (ясла-садок) №106 комбінованого типу ХМР» №85 від 28.05.2015 року. (а.с. 12) Згідно Довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №2» №893 від 02.05.2015 року, дитина [PERSON] на прийомах у дільничного лікаря-педіатра знаходилась у супроводі матері, батько жодного разу станом здоров'я дівчини не цікавився. (а.с. 13) Довідкою ДП «Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів» №90 від 23.09.2015 року встановлено, що [PERSON] займається у ДЮСЦС «Старий цирк» з жовтня 2014 року. Батько дитини [PERSON] не приймає жодної участі в житті доньки: на тренування не водить, оплату за заняття не здійснює. (а.с. 14) За таких обставин, позивач вважає, що батько дитини - [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав. Суд погоджується з такою позицією позивача, у зв'язку з чим зазначає наступне. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства») Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. 27 листопада 2015 року Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради було надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. (а.с. 41) Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що батько дитини [PERSON] - [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє жодного інтересу до її внутрішнього світу, та взагалі не спілкується з дитиною. Зазначені обставини безумовно свідчать про винну поведінку батька дитини [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Позивач також просила суд стягнути з відповідача на свою корить аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі 1 000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відтак, оскільки в рішенні вище було встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків та від утримання дитини, та враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] має становити 1 000 гривень на місяць. При цьому, при встановленні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до ч.3 ст. 184 СК України, у випадку якщо визначений розмір аліментів буде меншим від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то в такому випадку дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому зазначення в рішенні суду про те, що розмір аліментів не може бути ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку при стягненні аліментів у твердій грошовій сумі є недоцільним. Частиною 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved