Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся прокурор м.Іллічівська Одеської області з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України грошову вартість за стаціонарне лікування [PERSON], [INFO], у розмірі 3868,52 грн. (а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 червня 2014 о 22-00 годині [PERSON] перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS], кухонним ножем умисно наніс один удар в область черевної порожнини [PERSON], тим самим спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження. В межах своєї компетенції медичними працівниками державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» надано безоплатну медичну допомогу [PERSON], [INFO], яка потрапила до лікарні, до відділення хірургії, з тілесними ушкодженнями, які отримала внаслідок вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України. Діями відповідача [PERSON] завдано матеріальну шкоду державному закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» на загальну суму 3868,52 гривень. Відповідачем до теперішнього часу не здійснено будь-яких дій, спрямованих на відшкодування шкоди, завданої установі - державний заклад «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України», у зв'язку з чим прокурор м.Іллічівська Одеської області був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні прокурор підтримав свої вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач надіслав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що заперечень проти позову не має (а.с.30). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, і призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі (а.с.24-27). Вказаним вироком суду було встановлено, що 23 червня 2014 року о 22-00 годині за адресою: [ADDRESS], [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, під час конфлікту з [PERSON], кухонним ножем спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя. В межах своєї компетенції медичними працівниками державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» надано безоплатну медичну допомогу гр.[PERSON], [INFO], яка потрапила до лікарні, до відділення хірургії, з тілесними ушкодженнями, які отримала внаслідок вчинення злочину [PERSON] Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином саме злочинними діями відповідача [PERSON], відповідно до кошторису №28 від 18.09.2014 року завдано матеріальну шкоду державному закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» на загальну суму 3868,52 гривень (а.с.5-9). Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілої від цього злочину. Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.99 №З-рп/99 у справі про представництво інтересів держави визначено, що прокурор самостійно визначає, обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи в суді. На виконання зазначеного рішення Конституційного Суду України прокуратурою м.Іллічівська Одеської області було пред'явлено позов в інтересах держави в особі центрального органу виконавчої влади із забезпечення державної політики у сфері охорони здоров'я в особі позивача: Державний заклад «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті Міністерства охорони здоров'я України». Державний заклад «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» входить до складу Міністерства охорони здоров'я України, яке є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сферах охорони здоров'я, медичного благополуччя населення, контролю якості та реалізації лікарських засобів медичного призначення. У відповідності з приписами наказу МОЗ України від 28.10.2002 №385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я...» лікарня - це лікувально-профілактичний заклад, призначений для надання стаціонарної медичної допомоги хворим, діяльність якої фінансується з державного бюджету. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановлено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідачем до теперішнього часу не здійснено будь-яких дій, спрямованих на відшкодування шкоди, завданої установі, внаслідок чого державний заклад «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України», діяльність якої фінансується з державного бюджету, використовує менші грошові асигнування для забезпечення реалізації прав громадян на охорону здоров'я, що, в першу чергу, зобов'язує органи прокуратури у відповідності з вимогами ст.121 Конституції України представляти законні інтереси державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України», яка є державною установою. На підставі ст.170 ЦК України держава здійснює цивільні права та обов'язки в межах компетенції органів державної влади, якими в даному випадку виступає позивач державний заклад «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України», якому завдано неправомірними злочинними діями відповідача матеріальну шкоду, що є досі не відшкодованою, в зв'язку з чим порушуються законні інтереси держави, а у прокуратури виникає обов'язок представництва у суді. Враховуючи, що відповідач, який вчинив злочин, до теперішнього часу не відшкодував витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілої від цього злочину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved