Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

До Магдалинівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Жданівської сільської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на нерухоме майно. Позивач посилається на те, що 10 квітня 2013 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується розпискою останньої про передачу їй 8 500 грн. Відповідач пообіцяла за першою вимогою посвідчити договір нотаріально. Позивач декілька разів зверталася до неї з проханням посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку у нотаріуса, вона обіцяла виконати своє зобов`язання, однак померла у жовтні 2013 року та спадкоємці ухиляються від оформлення спадкових прав та посвідчення відповідного договору. У зв`язку із наведеним, позивач звертається до суду та прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку, визнавши за нею право власності на нерухоме майно. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви, в яких прохали розглянути справу без їхньої участі, не заперечували проти позовних вимог. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , належав [PERSON] (а. с. 12-15, 18). [PERSON] помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 17). Спадкоємцем всього майна померлого [PERSON] була його дружина [PERSON] (а. с. 64-67), яка померла [INFO] (а. с. 16). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На а. с. 10 є розписка [PERSON] про отримання нею плати за житловий будинок з за адресою: [ADDRESS] , згідно якої позивач придбала у [PERSON] нерухоме майно, що належало останній на праві власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і [PERSON] , як сторони правочину (розписки), домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судом встановлено обставини неможливості здійснення позивачем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, оскільки власник нерухомого майна та його спадкоємиця померли. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між позивачем та [PERSON] не оспорюється, у зв`язку із чим вважається таким, що вчинено правомірно, тому є законні підстави для визнання дійсним договору та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved