Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Словянської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Дана позовна заява мотивована тим, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 23.03.2015 року шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, що є матірю дитини розірваний. На теперішній час дочка проживає з матірю, яка перешкоджає позивачу в спілкуванні з дитиною, не дозволяє провідувати її, брати до себе на вихідні дні, відводити та забирати з дитячого садка. Позивач не ухиляється від виконання батьківських обовязків, цікавиться долею дочки, турбується про стан її здоровя, допомагає матеріально та бажає займатися її вихованням та утриманням, підтримує з нею зв'язок. На неодноразові прохання надати можливість бачитись з дитиною відповідачка відмовляє. Позивач є державним службовцем, за місцем роботи характеризується позитивно. Має постійний та стабільний дохід. На обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, шкідливих звичок не має. Створення відповідачкою перешкод у спілкуванні із донькою порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Вирішення батьками питання про виховання дитини регулюється ст. 157 СК України. Відповідно до норми зазначеної статті той з батьків, що проживає окремо від дитини зобовязаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має право чинити перешкоди тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ст.ст. 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Просить суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO] та визначити такий спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини: щосуботи з 10.00 ранку до 19.00 вечора у відсутності матері з обовязковим виконанням режимних моментів згідно віку дитини; щочетверга з 18.00 години до 19.00 години вечора у присутності матері, у день народження дитини у присутності матері; мати можливість оздоровлювати у літній період свою доньку при наявності довідки про позитивний стан здоровя дитини. Відповідно до наданого суду письмового заперечення на позовну заяву, відповідач [PERSON] вважає, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню. З графіком, визначеним позивачем вона не згодна в частині спілкування з дитиною у відсутності матері, оскільки з моменту народження дитини позивач майже не брав участі у її вихованні, не займався її розвитком, жодного разу донька не залишилася з батьком наодинці більше ніж на 1-1,5 години, тому позивач не має елементарних навиків догляду за дівчинкою. У звязку з цим донька звикла до позивача та не налаштована на спілкування з батьком, коли її немає поруч. Як тільки батько намагається залишитися з донькою наодинці, вона починає нервувати, плакати та проситися до позивачки. Коли донька не слухається позивача, він намагається карати її кричить на неї або застосовує фізичну силу, після чого доньку важко заспокоїти. Вона спостерігала за нею агресивну поведінку, замкнутість, порушення сну, травлення та інше, що слугувало для звернення за допомогою до лікарів. Після зауважень до позивача щодо такого спілкування з дитиною, наражалася на грубощі та обвинувачення у присутності доньки. Тривалий час вони з позивачем не проживають, весь цей час він майже не цікавився дочкою та не приймав участі у її вихованні. Відповідно до характеристики дошкільного закладу «Орлятко», дитина особливо привязана до матері, з татом починає вередувати, після спілкування з батьком буває роздратована, плаче, буває агресивною, замкнутою в собі. Вважає, що спілкування з батьком повинно бути поступовим, з обовязковою присутністю відповідача, як матері. Оскільки спілкування з дитиною у відсутності матері буде негативно впливати на розвиток дитини. Проти спілкування батька з донькою вона не заперечує, але вважає, що переходити до графіку спілкування у відсутності матері, не кажучи про літній відпочинок тривалий час можна лише після спливу тривалого часу спілкування у присутності матері, щоб донька звикла до тата, у звязку з чим пропонує визначити наступний графік спілкування з дитиною: щовівторка з 18 годин до 20 годин та щочетверга з 18 годин до 19 годин у присутності матері; у разі настання непередбачуваних обставин (хвороба дитини, несприятливі погодні умови, тощо) у виді виключення коригувати графік спілкування за домовленістю сторін; проводити зустрічі на території, яка відповідає віковим інтересам дитини (парк, ігрові комплекси, тощо). Такий графік вона обґрунтовує тим, що у вихідні дні вона оздоровлює дитину, виїжджає з нею на природу, на відпочинок, або відвідують розважально-навчальні центри, а ставити питання про спілкування у її відсутність доцільно буде лише після спливу тривалого часу і нормалізації спілкування з батьком. Просила суд задовольнити позов частково та визначити наступний спосіб участі у спілкуванні з дитиною: щовівторка з 18 годин до 20 годин та щочетверга з 18 годин до 19 годин у присутності матері; у разі настання непередбачуваних обставин (хвороба дитини, несприятливі погодні умови, тощо) у виді виключення коригувати графік спілкування за домовленістю сторін; проводити зустрічі на території, яка відповідає віковим інтересам дитини (парк, ігрові комплекси, тощо). В судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позовної зави та зазначив, що з відповідачем [PERSON] після розлучення вони не змогли домовитися про його спілкування з дитиною, він має можливість тільки відвести дочку зранку до дитячого садочку. Погуляти з дочкою, взяти її до себе до дому, або спілкуватися з нею за місцем її мешкання він не може, оскільки з відповідачкою в нього виникають конфлікти. Нормального спілкування з відповідачем не виходить. Дитині вже майже три роки, вона відвідує дитячий садочок «Орлятко» з серпня 2014 року. При зустрічі дитини завжди до нього біжить, радіє. Аліменти він не сплачує, оскільки відповідне рішення суду відсутнє, однак в добровільному порядку надає допомогу та сплачує заборгованість за їх спільним кредитом. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні поясненням. якими обґрунтовується заперечення на позов, додатково зазначила, що 31 грудня дитина сильно захворіла. Вона позивачу дзвонила та відправляла повідомлення. Але телефон в нього був ввімкнутий. Позивач зявився через кілька днів та сказав, що він не знав про те, зо дитина хворіє. Допомогу він пропонує тоді, коли в неї вже відпадає необхідність. Вона не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною, однак вечором вони дома не знаходяться, так як вона возить дитину на озера для оздоровлення. Наполягає на зустрічах батька з дочкою у її присутності відповідно до графіку, вказаному нею в письмовому запереченні на позов. Окрім того, коли дитина знаходиться з батьком не дотримується режим. Їх ігри закінчуються сльозами. Дитина без неї не може довго залишатися. Спілкування в суботу до 19.00 без її присутності неможливе, оскільки дитині необхідно спати. В дитячий садочок дитина ходить залюбки, за нею не плаче. Представник третьої особи органу опіки та піклування Словянської міської ради [PERSON], що діє на підставі Довіреності № 20/01-634 від 15.06.2015 року, в судовому засіданні надала пояснення та зазначила, що орган опіки та піклування Словянської міської ради вважає, що [PERSON] зобовязана надати можливість [PERSON] спілкуватися з донькою за наступним графіком: кожної суботи з 10.00 години до 17.00 години у відсутності матері дитини, кожного четверга з 18.00 години до 19.00 години у присутності матері дитини. Святкування дні народження дитини 12 липня, з 10.00 години до 12.00 години проводити за межами проживання матері та дитини у присутності обох батьків. Окрім того, зазначила, що надана дитячим садочком характеристика не може відображати відношення дитини до батька, так як особливості розвитку трирічного віку характеризується ситуативною поведінкою. Окрім того, на засіданні комісії з цього приводу були присутні психологи, лікарі, соціальні робітники. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання та зазначила, що вона працює в дитячому садочку «Орлятко» вихователем у групі, яку відвідує [PERSON]. Дитина дружелюбна, активна. Однак, за останні пів року її поведінка змінилася. Вона помітила, що коли дівчинку приводить в садочок мама [PERSON] залишається в гарному настрої, спілкується з дітьми. Однак, коли дівчинку в садочок приводить мама з татом [PERSON] залишається напружена, дратівлива. Щоб приводив дівчинку лише батько вона не бачила. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання та зазначила, що вона знайома з відповідачкою майже два роки. Вони познайомилися у центрі раннього розвитку дітей, куди приводили своїх дітей. Іноді разом з дітьми гуляли. Відповідач є дуже гарною матірю. Батько разом із ними ніколи не бачила. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання та зазначила, що вона є матірю відповідачки [PERSON] Дитина весь час знаходиться разом із відповідачем. Позивач приймав участь у вихованні дитини, коли вони проживали разом із відповідачем. Коли дівчинка була з позивачем вона була дратівлива, кричала. Позивач її бив по обличчю та називав грубими словами. Коли вони гралися лялькою, позивач показував як ляльку бити, а не качати. Коли вони приїжджали до них, вона бачила, що дівчинка проявляє почуття до батька. Але більше вона проводила час з нею та дідусем. Після розлучення позивач спочатку не відвідував дівчинку, потім почав відводити дитину в дитячій садочок разом із мамою. Спілкуватися з дівчинкою йому ніхто не забороняв. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання та зазначив, що він є батьком відповідача [PERSON] Його дочка надає згоду на зустріч дитини з її батьком. Дівчинка дуже привязана до матері, дуже радіє, коли її бачить. Скандалів між позивачем та відповідачем немає. Дитина може залишитися у них в гостях без матері. Вислухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження серії І-НО № 683968 від 29 травня 2015 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Шлюб між сторонами розірваний, про що свідчить Рішення Словянського міськрайонного суду від 23 березня 2015 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матірю [PERSON] Позивач аліменти на утримання дитини в теперішній час не сплачує, рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання дитини відсутнє. Однак, позивач добровільно надає матеріальну допомогу, сплачує заборгованість за кредитом, отриманим під час їх спільного з відповідачем проживання на імя відповідача [PERSON] Дана обставина відповідачем не спростовується. Відповідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до статті 142 Сімейного Кодексу України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків. Статтею 153 Сімейного Кодексу України закріплено право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватись безперешкодно. Відповідно до статті 157 Сімейного Кодексу України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ст.ст. 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як випливає з пояснень сторін та показань свідків, позивач спілкується з дитиною, відповідач не заперечує проти такого спілкування, однак сторони не можуть дійти згоди щодо часу спілкування та щодо того, чи повинно спілкування проходити в присутності матері дівчинки. Вирішуючи питання про те, чи повинно спілкування батька з дитиною проходити у присутності матері, суд приймає до уваги ту обставину, що дівчинка вже відвідує дитячий садочок, де перебуває без своєї матері, та як зазначила свідок [PERSON], яка працює в дитячому садочку вихователем, - дівчинка у садочку дружелюбна та активна та показання свідка [PERSON], який пояснив, що дівчинка може залишитися у них в гостях на деякий час без своєї матері. Отже, в судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина, батьками якої є позивач та відповідач, може в даному віці залишатися без своєї матері. Аналізуючи показання свідка [PERSON] щодо того, що у тому випадку, коли в дитячий садочок дитину приводять позивач та відповідач дівчинка становиться неспокійної, суд доходить до висновку, що спілкування батьків між собою у присутності дитини негативно впливає на її стан. Аналізуючи показання свідка [PERSON], яка в судовому засіданні зазначила, що відповідач є дуже гарною матірю, а батько дитини вона ніколи не бачила, суд вважає за необхідне зазначити, що дані обставини не можуть бути прийняти судом до уваги, як доказ того, що спілкування батька з дівчинкою повинно проходити тільки у присутності матері. Також, суд не може прийняти показання свідка [PERSON] про те, що коли дитина була з позивачем вона була дратівлива та кричала, позивач її бив по обличчю та називав грубими словами, як доказ того, що спілкування позивача з дитиною повинно відбуватися тільки у присутності матері, оскільки дані обставини більше ніякими доказами не підтверджується. З приводу жорстокого поводження з дитиною відповідач до будь-яких органів державної влади не зверталася. Доказів, які б спростовували даний висновок суду, відповідачем не надано. Окрім того, відповідно до характеристики з місця проживання, позивач [PERSON] проявив себе добропорядною людиною, яка виявляє ввічливість та розуміння до всіх мешканців будинку, дотримується загальних норм та правил поведінки, дбає за чистотою на своєму поверсі, у підїзді, проявляє громадську ініціативу з прибирання прилеглої до будинку території, веде спортивний образ життя, не зловживає алкоголем, не курить. Згідно з довідкою департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС, позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, має позитивну службову характеристику. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Словянської міської ради № 29/01-739 від 02.07.2015 року, орган опіки та піклування Словянської міської ради вважає, що [PERSON] зобовязана надати можливість [PERSON] спілкуватися з донькою [PERSON], [INFO], за наступним графіком: кожної суботи з 10.00 години до 17.00 години, у відсутності матері дитини; кожного четверга з 18.00 години до 19.00 години у присутності матері дитини, святкування дня народження дитини 12 липня, з 10.00 години до 12.00 години, проводити за межами проживання матері та дитини, у присутності обох батьків. Проаналізувавши обставини справи, приймаючи до уваги вік дитини, відношення батьків між собою, до дитини та дитини до матері та батька, суд доходить до висновку, що спілкування позивача з дитиною без присутності відповідача не буде перешкоджатиме її нормальному вихованню. Тому, суд вважає за необхідне встановити такий спосіб участі позивача [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини щосуботи з 10.00 годин до 17.00 годин у відсутності матері з обовязковим виконанням режимних моментів згідно віку дитини; щочетверга з 18.00 годин до 19.00 годин у присутності матері, у день народження дитини у присутності матері. Стаття 88 ЦПК України встановлює порядок розподіл судових витрат між сторонами, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. При зверненні до суду позивачем був сплачений мінімальний розмір судового збору в сумі 243,60 грн. Приймаючи до уваги, що судом прийнято рішення задовольнити частково позов [PERSON], стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON]. підлягає сума сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial