Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. Вимоги обґрунтовані тим, що 22.07.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики № ПГ-3, згідно до якого він передав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 4 200 доларів США, а останній зобов`язався повернути гроші у строк до 22.08.2015 року. Вказані обставини також підтверджуються оригіналом договору від 22.07.2015 року та розпискою від 22.07.2015 року. Також, 25.09.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики № ПГ-5, згідно до якого він передав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 9 000 доларів США, а останній зобов`язався повернути гроші у строк до 25.09.2016 року. Вказані обставини також підтверджуються оригіналом договору від 25.09.2015 року та розпискою від 25.09.2015 року. У обговорений сторонами строк грошові кошти відповідач не повернув. Позивач просив суд стягнути з відповідача -заборгованість за договором позики № ПГ-3 від 22.07.2015 року в розмірі 8 820 доларів США, з яких: ?4 200 доларів США - тіло кредиту, ?11 760,00 доларів США - проценти за користування позиченими коштами, ?4 200 доларів США - пеня, -заборгованість за договором позики № ПГ-5 від 25.09.2015 року в розмірі 28 800 доларів США, з яких: ?9 000 доларів США - тіло кредиту, ?23 400 доларів США - проценти за користування позиченими коштами, ? 9 000 доларів США - пеня, а всього боргу в сумі 61 650 доларів США (у резолютивній частині позову допущено очевидну описку - зазначено всього стягнути 41 400 доларів США, що не відповідає підсумку сум, заявлених до стягнення). Ухвалою судді від 26.01.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 26.01.2018 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, накладено арешт на транспортні засоби, належні відповідачу. Ухвалою суду від 08.05.2018 року (а.с. 54) відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні за його заявою по факту намагання заволодіти грошовими коштами шляхом обману [PERSON] . У справі призначено за клопотанням [PERSON] судову почеркознавчу експертизу до експертної установи ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, установа була узгоджена сторонами; провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 20.07.2018 року (а.с. 61) за клопотанням представника відповідача [PERSON] суд поновив провадження у справі та повернувся до питання по призначення експертизи з метою уточнення питань, поставлених на вирішення експерта. Ухвалою суду від 28.01.2019 року підготовчий розгляд справи закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. За клопотанням відповідача та його представника [PERSON] у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. Клопотанням від 26.02.2019 року експерт просив надати додаткові матеріали для дослідження (а.с. 82). 25.06.2019 року суд отримав висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3663 від 31.05.2019 року (а.с. 88-102). Ухвалою суду від 31.07.2019 року у справі поновлено провадження. Ухвалою суду від 17.01.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа. Ухвалою суду від 11.02.2020 року за клопотанням позивача у справі призначено додаткову судову почеркознавчу експертизу, витребувано вільні зразки підпису відповідача від різних установ та організацій, провадження у справі зупинено (а.с. 152-153). Проведення експертизи було доручено експерту ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, проти чого ніхто із учасників судового розгляду не заперечував. 08.09.2020 року суд отримав висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 7692 від 25.08.2020 року (а.с. 174-194). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 7692 від 25.08.2020 року (а.с. 174-194) підписи від імені [PERSON] у договорі позики грошей № ПГ-5 від 25.09.2015 року в графі «Підписи: Позичальник» в рядку « [PERSON] », в розписці до договору позики грошей № ПГ-5 від 25.09.2015 року в рядку «Підпис», у договорі позики грошей № ПГ-3 від 22.07.2015 року в графі «Підписи: Позичальник» в рядку « [PERSON] », в розписці до договору позики грошей № ПГ-3 від 22.07.2015 року в рядку «Підпис» - виконані [PERSON] . Експерт зазначив, що збіжні загальні та окремі ознаки стійкі, суттєві, утворюють індивідуальну сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що досліджувані підписи виконані [PERSON] (а.с. 176). Ухвалою суду від 10.09.2020 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 14.12.2020 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про допит експерта у судовому засіданні для роз`яснення наданого висновку. 31.03.2021 року у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи, яку він просив доручити іншій експертній установі - Державному науково-дослідницькому експертно-криміналістичному центру МВС України (а.с. 225-228) Ухвалою суду від 31.03.2021 року клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення повторної почеркознавчої експертизи залишено без задоволення. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували. [PERSON] пояснив, що влітку 2015 року відповідач запропонував йому на умовах позики інвестувати гроші у деревообробну справу, яка належить позивачу. Остаточно обумовили суму у 9 000 доларів США, але передачі грошових коштів та нотаріального посвідчення договору так і не сталося. З приводу договорів позики та розписок [PERSON] пояснив буквально наступне: «Із документів, з якими я ознайомився вже у судовому засіданні, я підписував договір позики грошей № ПГ-3 від 22.07.2015 року, писав текст розписки до договору позики грошей № ПГ-3, проте не підписував дану розписку, оскільки фактично приймання-передачі грошей не відбулося; також я взагалі не підписував ані договір позики грошей № ПГ-5 від 25.09.2015 року, ані розписку до даного договору, оскільки так як і у випадку з договором № ПГ-3, грошові коти [PERSON] мені не передавались. І, взагалі, між нами існувала попередня домовленість про позику грошей лише у сумі 9 000 доларів США, а не двох сум 4 200 + 9 000 = 13 200 доларів США». Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, пояснення експерта, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи. 22.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № ПГ-3, згідно до якого позивач передав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 4 200 доларів США, а останній зобов`язався повернути гроші у строк до 22.08.2015 року. Вказані обставини також підтверджуються оригіналом договору від 22.07.2015 року та розпискою від 22.07.2015 року. 25.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № ПГ-5, згідно до якого позивач передав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 9 000 доларів США, а останній зобов`язався повернути гроші у строк до 25.09.2016 року. Вказані обставини також підтверджуються оригіналом договору від 25.09.2015 року та розпискою від 25.09.2015 року. Зобов`язання мало бути виконано у строк до 22.08.2015 року за договором № ПГ-3 від 22.07.2015 року та у строк до 25.09.2016 року за договором ПГ-5 від 25.09.2015 року. Відповідач свої зобов`язання за договорами позики від 22.07.2015 року та 25.09.2015 року не виконав, кошти позивачу не повернув. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного: Згідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договір. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у Постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 7692 від 25.08.2020 року (а.с. 174-194) підписи від імені [PERSON] у договорі позики грошей № ПГ-5 від 25.09.2015 року в графі «Підписи: Позичальник» в рядку « [PERSON] », в розписці до договору позики грошей № ПГ-5 від 25.09.2015 року в рядку «Підпис», у договорі позики грошей № ПГ-3 від 22.07.2015 року в графі «Підписи: Позичальник» в рядку « [PERSON] », в розписці до договору позики грошей № ПГ-3 від 22.07.2015 року в рядку «Підпис» - виконані [PERSON] . Експерт зазначив, що збіжні загальні та окремі ознаки стійкі, суттєві, утворюють індивідуальну сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що досліджувані підписи виконані [PERSON] (а.с. 176). Допитана у судовому засіданні 09.02.2021 року експерт Абросимова В.Г. підтримала обидва висновки; надала роз`яснення висновків. Зокрема, зазначила, що хоча такого самого підпису, який би був абсолютно однаковим з тими зразками, що були надані на дослідження, на розписках та договорах позики немає, проте інші ознаки цих підписів не дають підстав для сумнівів у їх належності саме відповідачу. Експерт Абросимова В.Г. має кваліфікацію судового експерта 1 класу за спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів» і стаж експертної роботи з 1981 року. Суд не встановив, що експерт порушила вимоги Закону України «Про судову експертизу» або Інструкцію про призначення та проведення судової експертизи та експертного дослідження та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судової експертизи та експертного дослідження, затверджених Наказом Мінюсту № 53/5 від 08.10.1998 року, зареєстрованих в МУЮ 03.11.1998 року за № 705/3145. Незгода сторони з висновком експерта не є законною підставою для призначення повторної експертизи. Аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] основної заборгованості за договорами позики від 22.07.2015 року та 25.09.2015 року в сумі 4 200 доларів США та 9 000 доларів США відповідно. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування позиченими коштами та пені, суд виходить наступного: Згідно п. 3 договорів за домовленістю сторін за користування позикою сплачуються проценти в розмірі 10% за один місяць від суми позики за договором. Пунктом 8 договорів встановлено, що у разі порушення терміну повернення позики Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Розрахована позивачем сума відсотків за договором № ПГ-3 за період з 22.07.2015 року по 22.11.2017 року складає 11 760,00 доларів США та за договором № ПГ-5 за період з 25.09.2015 року по 25.11.2017 року складає 23 400 доларів США. Підстав стягувати відсотки після закінчення строку, на який укладалися договори, немає. Отже, по договору № ПГ-3 від 22.07.2015 року з відповідача слід стягнути 420 доларів США відсотків, а по договору № ПГ-5 від 25.09.2015 року відсотки становлять 10 800 доларів США. Пеня за договором № ПГ-3, розрахована позивачем за один рік у розмірі 15 330 доларів США, зменшена ним до 4 200 доларів США. Пеня за договором № ПГ-5, розрахована позивачем за один рік у розмірі 32 850 доларів США, зменшена ним до 4 200 доларів США. Суд погоджується з розміром розрахованої пені позивачем. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховую викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір 4 888 грн 80 коп., витрати на проведення експертизи в розмірі 10 296 грн 72 коп. та 1 200 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу, а всього 16 385 грн 52 коп. На підставі викладеного, відповідно до статтей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: partial