Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Слов`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, яка мотивована тим, що [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі ордеру, виданого виконкомом Слов`янської міської ради народних депутатів на підставі рішення від 15.07.1987 року №355, довідки ЖБК №35 «Мирний» від 31.07.2020 року №42 про сплату пайового внеску за виплачену кооперативну квартиру у повному обсязі. [PERSON] звернулася до нотаріуса щодо оформлення спадщини після [PERSON] , але постановою нотаріуса позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця. Просять суд визнати право власності на 4/6 ід. частки квартири [ADDRESS] за [PERSON] , оскільки вказана квартира була придбана в період шлюбу, та по 1\\6 ід. Часток за [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та їхній представник, [PERSON] , не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач - Слов`янська міська рада, відповідно до наданої заяви просила розглянути справу без участі свого представника, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 08.10.1977 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.1978 року, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , 06.09.1997 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.03.1985 року, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.10.1999 року [PERSON] помер [INFO] в м. Слов`янську Донецької області. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.07.2020 року. Дана відмова нотаріуса обґрунтована тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючих документів на вказану квартиру на ім`я спадкодавця. 16.07.1987 року виконкомом Слов`янської міської ради народних депутатів на підставі рішення №355 від 15.07.1987 року [PERSON] як члену ЖБК та членам його родини: дружині [PERSON] , дочці [PERSON] та синові [PERSON] , було видано ордер на житлове приміщення №8 серія К на право займання житлового приміщення житловою площею 38,98 кв.м в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою ЖБК №35 «Мирний» від 31.07.2020 року за №42, [PERSON] був членом ЖБК №35 «Мирний», [PERSON] отримав в ЖБК №35 «Мирний» трикімнатну квартиру в частці кооперативу за адресою: [ADDRESS] , на другому поверсі загальною площею 63,5 кв.м, у тому числі 38,98 кв.м житлова площа. Пайовий внесок у сумі 10600 грн. [PERSON] сплатив у повному обсязі. Дані про реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні, що вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з довідкою ЖБК №35 «Мирний» від 15.07.2020 року за №41, на дату смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на спадкове майно за позивачами, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 524-527 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Так, згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, яка визначає поняття прийняття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визначено два рівнозначних способи прийняття спадщини: 1)фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2)подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти (у тому числі всиновлені), подружжя і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Суд встановив, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] . [PERSON] звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення спадщини. Однак, за відсутності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пленум Верховного Суду України в пункті 8 своєї Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі, коли спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Таким чином, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово - будівельному кооперативі входить до складу спадщини. З огляду на вищезазначене, за життя [PERSON] виплатив Житлово-будівельному кооперативу №35 у повному обсязі внески за квартиру, отже останній вважав себе її власником, але не отримав правовстановлюючі документи, у зв`язку з цим позивачі позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права. Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 Закону України «Про власність», що набрав чинності з 15 квітня 1991 року та втратив чинність з 20 червня 2007 року, статті 22Кодексу про шлюб та сім'ю України, які були чинні на момент виникнення правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно; майно, набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності. Цивільний кодекс України в редакції, що діяла до 01 січня 2004 року, не передбачав обов`язкової державної реєстрації права власності на нерухоме майно та не пов`язував з державною реєстрацією виникнення такого права. Разом з цим, відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 17 Закону України «Про власність» право власності на кооперативну квартиру набувала не будь-яка особа, яка здійснювала платежі в рахунок пайових внесків, а тільки член ЖБК та члени його сім`ї, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру, надану їм у користування. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Оскільки вищезазначена квартира була набута у власність в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , вона належала їм на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині кожному, тому [PERSON] має право на 1/2 ід.частку квартири як спільне майно подружжя та 1/6 ід.частку спадщини після чоловіка, а загалом 4/6 частки, [PERSON] та [PERSON] мають право на 1/6 ід.частку спадщини кожний. Враховуючи викладене,

Outcome: approved