Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

До Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] (далі позивачка) з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі відповідач). В обґрунтування позову позивачка зазначає, що шлюб з відповідачем, зареєстрований 04.04.2001 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 7, не склався і на підставі ст.ст.104, 105,110,112 СК України просить розірвати зазначений шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Теліпко». Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони з 04.04.2001 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі за актовим записом № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 126254, виданим 04.04.2001 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 135545, виданим 23.11.2001 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.5), доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 084307, виданим 04.09.2006 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.6). Подружнє життя у сторін не склалося по причині постійних суперечок та сварок в сімї та нерозуміння одне одного. З квітня 2017 року шлюбні відносини фактично припинені, примирення між сторонами неможливе. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначені факти відповідачем не спростовані, заперечення на позов не подані. Заяв щодо застосування заходів для примирення сторони до суду не надали. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України та Сімейним кодексом України. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у порядку, передбаченому ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими, відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Враховуючи, що позов задоволено повністю, судові витрати позивачки по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., підтверджені квитанцією банку (а.с.1), їх згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки в повному обсязі. Копії рішення протягом двох днів з дня його складання слід направити сторонам. Відповідно до ч.2 ст.15 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Отже, копію рішення після набрання ним законної сили слід направити до Петропавлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 вказаної статті). На підставі викладеного, статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 21, 24, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved