Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом звернувся [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , в якому просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] в період з липня 2006 року по 06 червня 2014 року, визнати право спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] на майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, а саме, на: 1) автомобіль «Renault Kangоо», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2) Житловий будинок, розташований по [ADDRESS], 3) Автомобіль «Ноndа СR-V» 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 4) Квартира [ADDRESS] , загальною площею 59,9 кв.м.,та визнати за [PERSON] та [PERSON] права власності на 1/2 частку майна, придбаного в період спільного проживання, а саме, на зазначене майно. Вирішити питання про розподіл спільного майна у добровільному порядку відповідач відмовляється, тому позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Разом з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення будь-яких дій, щодо відчуження на вказаного житлового будинку, квартири та автомобіля марки «Ноndа СR-V» 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Крім того, позивач також просив забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 листопада 2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позовних вимог до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частку майна задоволено. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частку майна передано на розгляд Приморському районному суду м. Одеси на підставі ч.1 ст. 30 ЦПК України. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частку майна передано на розгляд Малиновському районному суду м. Одеси на підставі п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України. Сторони в підготовче провадження з`явилися, представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти позовних вимог, при цьому не погоджувалася зі змістом позовної заяви в частині того, що позивач вказував на те, що відповідач ніде і ніколи не працювала, перебувала на утриманні позивача, що не відповідає дійсності. Просила суд надати час для підготовки відзиву на позов. В подальшому в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подавала. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника, просив позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених стороною письмових доказів. [PERSON] з липня 2006 року проживав з [PERSON] без реєстрації шлюбу, сторони вели спільне господарство. Від спільного проживання народився син - [PERSON] [INFO] згідно свідоцтва про народження (повторно) [NUMBER] . За час сумісного життя у 2007 році був придбаний автомобіль «Renauit Kangоо», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який 12.07.2007 р. був зареєстрований на ім`я позивача. 24 червня 2008 року сторони придбали житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , який оформлено та зареєстровано на [PERSON] Після придбання цього будинку в ньому здійснено перепланування, добудова, проведено реконструкцію та будівельно-ремонтні роботи. У 2013 році сторонами було придбано автомобіль «Ноndа СR-V» 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який 06.07.2013 р. зареєстровано на ім`я [PERSON] 06 червня 2014 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську реєстраційної служби Первомайського МРУЮ у Миколаївській області видано свідоцтво про шлюб від 07.11.2018 р. (повторно). Відповідач на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 19.02.2015 р. придбала квартиру [ADDRESS] , право власності на яку 08.12.2017 р. зареєстровано на її ім`я. На теперішній час шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем фактично припинені, шлюбні відносини не розірвані, але носять формальний характер. Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Судом встановлено, що спільним майном [PERSON] та [PERSON] є: квартира під [ADDRESS] , оскільки відповідно до ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, придбане подружжям в період шлюбу, належить чоловіку й дружині на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене законом чи договором; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки позовні вимоги задоволені, здійснено поділ майна подружжя в рівних частках, то суд вважає за необхідне сплачений позивачем судовий збір в розмірі 9867,20 грн. розподілити пропорційно між сторонами в рівних частках, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4933,60 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved