Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, набуті ним у порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] у розмірі 17\~717,39\~грн. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із недоотриманої пенсії у розмірі 76\~029,54 грн. 13\~березня 2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Луценко С.І. видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким він спадкоємцем до недоотриманої за життя пенсії [PERSON] у розмірі 76 029,54 грн. 20\~серпня 2020\~року представнику позивача виплачено суму недоотриманої пенсії у розмірі 58\~312,54 грн. На звернення позивача щодо суми недоотриманої пенсії Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відповідач надав відповідь про те, що сума недоотриманої пенсії за життя [PERSON] обчислена відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 12 березня 2017\~року по 30 вересня 2019 року у розмірі 58\~312,12\~грн. Таким чином, відповідач не повернув грошові кошти у повному обсязі, залишок яких складає 17\~717,39 грн. та позивач вважає такі дії протиправними. У зв`язку з чим, посилаючись на положення ст. ст. 625, 1212, 1227 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просив позовні вимоги задовольнити (а. п. 2-5). Відповідач - Маріупольське об`єднане УПФУ Донецької області, не погоджуючись із заявленими вимогами [PERSON] , направило в адресу суду письмовий відзив, в якому посилається на те, що [PERSON] , як внутрішньо переміщена особа, тимчасово зареєстрована: [ADDRESS] , з 01 вересня 2014 року перебувала на обліку в Маріупольському об`єднаному управління Пенсійного фонду України Донецької області як одержувач пенсії за віком, призначеної та обчисленої у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 01\~березня 2016 року виплата пенсії [PERSON] зупинена до з`ясування її фактичного місця проживання. Із заявою про поновлення пенсії [PERSON] до управління не зверталася. 13 березня 2020\~року [PERSON] , як представник за довіреністю, звернулася до управління із заявою № 3179 про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] . У відповідності до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума недоотриманої за життя [PERSON] пенсії обчислена за період з 12 березня 2017 року по 30 вересня 2019 року та становить 58\~312,15 грн. 18 серпня 2020 року за разовим дорученням № 31 [PERSON] виплачена недоотримана пенсія [PERSON] в указаному розмірі, а законні підстави для виплати недоотриманої пенсії за період з 01\~березня 2016 року по 11\~березня 2017 року відсутні (а. п. 26-29). Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2020\~року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам у справі їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень (а. п. 20). Позивач та його представник [PERSON] надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні (а. п. 22-23). Представник відповідача, до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у повному обсязі скористався правом на подачу відзиву на позов, клопотань про розгляд справи за його участі не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Приморським районним у м.\~Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що складений актовий запис № 971 (а. п. 9). Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29\~жовтня 2019 року повідомлено Головному територіальному управлінню юстиції в Донецькій області про те, що у пенсіонера [PERSON] , померлої [INFO] , залишилася недоотримана пенсія у сумі 76\~029,54 грн. (а. п. 10). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 березня 2020 року, виданим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Луценко С.І., спадкоємцем до зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії у розмірі 76\~029,54 грн., що належала спадкодавцю, що підтверджується листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29\~жовтня 2019 року № 26893/34-1/12 (а. п. 11). Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 53802428, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу №\~64883095 (а. п. 12). З талону разового доручення № 91411081044/31 вбачається, що пенсія за період з 01\~березня 2017\~року по 30 вересня 2019 року виплачена [PERSON] у розмірі 58\~312,15 грн. (а.\~п. 13). 30 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Центрального відділу обслуговування громадян Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із скаргою на незаконні дії щодо невиплати недоотриманої пенсії [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом у повному обсязі (а. п. 14-15). Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомлено [PERSON] про те, що [PERSON] за життя із власних причин із заявою про поновлення пенсії до управління не звернулася та її пенсія з 01 березня 2016 року не поновлювалася та не виплачувалася, а нарахування суми недоотриманої пенсії померлої [PERSON] здійснювалося на підставі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за період з 12 березня 2017 року по 30 вересня 2019 року (не більше ніж за три роки до дати звернення та по місяць, в якому помер пенсіонер). Оцінка доказів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. При цьому, обставини до нарахування суми пенсії у розмірі 71\~632,73 грн. не заперечувалися жодною із сторін, тому вони відповідно до ст. 81 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають. Предметом спору (зміст позовних вимог) між сторонами є стягнення нарахованої, однак не виплаченої у повному обсязі пенсії за віком, яка входить до спадкової маси у розмірі 17\~717,39\~грн., ці обставини стороною відповідача не спростовані. Мотиви суду. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми. Позивач наводить аргумент, що відповідачем сплачено недоотриману пенсію спадкодавця у розмірі 58\~312,54\~грн., на його звернення відповідач повідомив, що ним виплачено недоотриману пенсію за минулий час за три роки до дня звернення за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень статті 46 Закону № України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується до вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст.\~46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 13\~березня 2012\~року не оспорене та є чинним, а тому відмова Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю у повному обсязі є безпідставною. З огляду на викладене, суд вважає обмеження виплати недоотриманої пенсії строком три роки необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно яких сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї у повному обсязі, тому позовні вимоги на суму 17\~717,39\~грн. ґрунтуються на нормах ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягають задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому обставини щодо недоплати указаної суми відповідачем не спростовані. З огляду на викладене, вимоги підлягають задоволенню, з підстав, які зазначені у позові. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved