Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначав, що між ним та банком 20 серпня 2014 року укладено договір-заяву № 300131/99387/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» відповідно до умов якого позивач розмістив вклад, а Банк в свою чергу прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № [NUMBER] в сумі 65 000, 00 грн. на строк з 20 серпня 2014 року по 20.11.2014 року у порядку та на умовах визначених в договорі. Після закінчення строку, незважаючи на звернення, банк не повернув депозитні кошти, посилаючись на відсутність грошових коштів. Просив стягнути з відповідача суму банківського вкладу із відсотками 75 422 грн., 3 % річних в сумі 483 грн. 98 коп. та індекс інфляції 12574, 70 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, керівництво якого не повідомляло суд про поважні причини неявки свого представника. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 20.08.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено договір-заява № 300131/99387/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» строком на 3 місяці в національній валюті. На виконання умов Договору-заяви позивачем внесено на вкладний рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 65 000 (шістдесят п'ять тисяч гривень 00 копійок) на строк з 20.08.2014 року по 20.11.2014 року. Відповідно до п. 2 Договору-заяви за час користування коштами вкладу протягом строку визначеного п. 1 цього Договору-заяви банк нараховує та виплачує Вкладникові проценти за ставкою 22.50 % річних. Нараховані проценти зараховувалися позивачу на рахунок відкритий у банку № [NUMBER]. Сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін.. Таким чином, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує належним чином, що підтверджується випискою з особового рахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути 3 % річних та інфляційні витрати. Вказані суми банківського вкладу та процентів станом на день розгляду справи відповідачем позивачеві не сплачені. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов'язань, а договором не було передбачено відшкодування моральної шкоди. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача необхідно стягнути заборгованість за договором-заявою № 300131/99387/3-14 - 65 000 грн. 00 коп. (шістдесят п'ять тисяч гривень 00 копійок), відсотки за користування коштами у сумі 10 422 грн. 20 коп. (десять тисяч чотириста двадцять дві гривні 20 коп.), стягнути інфляційні витрати 12 574 грн. 70 коп. (дванадцять тисяч п'ятсот сімдесят чотири грн. 70 коп., 3 % річних у сумі 483 грн. 98 коп. (чотириста вісімдесят три гривні 98 копійок) всього - 88 480 грн. 88 коп. (вісімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят гривень 88 копійок). Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір на користь держави в розмірі 884 грн. 81 коп.

Outcome: partial