Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Вердикт капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франковського міського нотаріального округу Івано-Франковської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В., в якій позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстраційним № 4103, вчинений 24.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франковського міського нотаріального округу Івано-Франковської області Личуком Т.В. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 28 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. відкрито виконавче провадження за заявою ТОВ «Вердикт капітал» про примусове виконання виконавчого напису №4103, виданого 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франковської міського нотаріального округу Івано-Франковської області Личуком Т.В. про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості. З виконавчого напису від позивачу стало відомо, що правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 29-01/19/2 від 29 січня 2019 року. Так ТОВ «Вердикт Капітал» надало приватному нотаріусу кредитний договір № 490917431 та виписку з особового рахунку № [NUMBER] , проте не надав Додаток 1 до кредитного договору, який є невід`ємною частиною.Таким чином нотаріус не міг встановити день виникнення права вимоги. День, з якого у відповідача виникло право достроково стягнути всю заборгованість нотаріусом не встановлений, із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Останній платіж за кредитом внесений позивачем у 2014 році, тобто з дати остаточного повернення кредиту минуло вже три роки. Окрім того, приватний нотаріус не перевірив на час вчинення виконавчого напису чи є заборгованість безспірною, чим грубо порушив приписи ст. 88 Закону України «Про нотаріат». У зв`язку із чим, позивач просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20 серпня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 65593740. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17 листопада 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного вирішення справи. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Треті особи у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. 11 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладений кредитний договір №490917431 на суму 12156,88 грн., встановлено 39,90 % відсотків річних, дата остаточного повернення кредиту 12.06.2019 року. 28 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65593740, на підставі виконавчого напису № 4103, виданого 24 березня 2021 року приватним нотаріусом нотаріусом Івано-Франковськогоміського нотаріальногоокругу Івано-Франковськоїобласті ЛичукомТ.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості у розмірі 56287,13 грн. З виписки, наданої ТОВ «Вердикт капітал» з особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , вбачається, що останній наданий кредит 11 червня 2014 року на підставі кредитного договору №490917431. Заборгованість перед ТОВ «Вердикт капітал» за кредитним договором №490917431 станом на 22 березня 2021 року (включно) складає 54787,13 грн., яка складається зі: заборгованості за сумою кредиту 11890,88 грн., заборгованості за процентами та комісією 42896,25 грн. Станом на 22 березня 2021 року заборгованість не погашена. 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франковського міського нотаріального округу Івано-Франковської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4103, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал». Правонаступником усіх правта обов`язків АТ «Альфа-Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ«ФК «Інвестохіллс Веста» на підставі договору № 2019-1АБ/Веста про відступлення права вимоги від 28 січня 2019 року, правонаступником якогоє ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №29-01/19/2 від 29 січня 2019 року, заборгованості за кредитним договором № 490917431 від 11 червня 2014 року у розмірі 54787,13 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1500 грн. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц із подібних правовідносин. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зі змісту виконавчого напису, наданого позивачем, вбачається, що приватним нотаріусом Івано-Франковського міського нотаріального округу Івано-Франковської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4103, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал», який є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк», будь-яких інших документів суду не представлено та питання щодо витребування перед судом не порушувалось. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За таких обставин, необхідно дійти висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанцій про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 908 грн. за подачу позову та 454 грн за подачу заяви про забезпечення позову, які у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved