Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок №116 по вулиці Райдужна у місті Слов'янську. В даному будинку зареєстрована невістка позивачки, [PERSON], та її онук, [PERSON], які фактично не проживають в спірному будинку з травня 2014 року по теперішній час. Вважає, що її невістка та онук втратили право користування вищевказаним житловим будинком, оскільки не проживають в ньому без поважних причин з травня 2014 року по теперішній час. У зв'язку з чим просить суд визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим будинком №116 по вулиці Райдужна у місті Слов'янську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON], не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №116 по вул. Райдужна м. Слов'янська на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори договору, зареєстрованого в реєстрі за №1-1366, та договору купівлі-продажу від 20.06.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-2200, що підтверджується довідкою КП «БТІ м. Слов'янська» від 02.02.2017 року. Відповідно до записів з домової книги за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Згідно з актом обстеження житлового будинку комітету мікрорайону «Словважмаш» від 20.01.2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але в зазначеному будинку не проживають з травня 2014 року по теперішній час, їх особистих речей в будинку немає. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 26 по вулиці Полтавській у місті Слов'янську, тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є [PERSON] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], але фактично вони за цією адресою не проживають з травня 2014 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved