Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту смерті громадянки України [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки [INFO], України яка померла, «15» лютого 2018 р. в місті Донецьк, Донецької області, Україна. В заяві зазначено, що [PERSON] є сином померлої 15 лютого 2018 року [PERSON]. Отримати свідоцтво про смерть у Дніпровського районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у запорізькій області неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ або будь-який інший чинний на території України документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження. Місце смерті [PERSON] є м. Донецьк, Донецької області, яке є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України. 18 квітня 2018 року [PERSON] отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті № 807/17.4-04-37, в якій відмовлено у видачі свідоцтва про смерть з підстав того, що державні органи на території України не визнають документів, виданих органами, які знаходяться на території не підконтрольній Україні. У судовому засіданні, [PERSON] наполягаючи на фактах, викладених у заяві, просив суд задовольнити її вимоги у повному обсязі, оскільки йому необхідно оформити спадщину у встановлений законом строк, а на теперішній час він не може отримати спадкове майно за відсутності необхідних документів, для подальшого отримання свідоцтва на право спадщини, а також допомогу на поховання та заборгованість по пенсії від пенсійного фонду. Крім того, необхідно належним чином оформити факт смерті [PERSON]. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. У відповідності до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.3\~ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно\~п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст. 273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною матірю заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. 15 лютого 2018 року [PERSON] померла у м. Донецьк Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія ДНР № 086977 від 15.02.2018 року виданим Донецьким міським відділом записів актів громадянського стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Донецька Народна Республіка є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. [PERSON] має намір оформити спадщину після смерті своєї матері, проте свідоцтво про смерть, яке було видане Донецьким міським відділом записів актів громадянського стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки є документом, який виданий на тимчасово окупованій території України, яка контролюється Російською Федерацією, а тому, згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», не вважаються законними на території України. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Оскільки заявник [PERSON] є громадянином України, проживає в [INFO], а його мати перебувала на тимчасово окупованій території України - в Донецькій Народній Республіці, де померла 15 лютого 2018 року, про що була видана довідка про причину смерті; видана Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР, свідоцтво про смерть згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, а відтак вказана обставина унеможливлює отримання сином померлої свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Тому, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] необхідно встановити факт смерті його матері [PERSON], яка померла 15 лютого 2018 року в м. Донецьк, Донецької області.

Outcome: approved