Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов позов Повного товариства «Універсальний ломбард Грошович?ок» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованості, який позивач мотивує тим, що 01.11.2016 р. між Повним товариством «Універсальний ломбард Грошович`ок» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» та [PERSON] був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 6/ФК, згідно з умовами якого Позивач надав Відповідачу кредитні кошти у розмірі 393 200, 00 грн. зі строком їх користування з 02.11.2016 р. по 31.10.2017р., встановивши розмір процентів за їх користування із розрахунку 0,132% в день, що складає 54,16 % річних, які згідно положень підпункту 2.4.1. пункту 2.4. Договору нараховуються на залишок кредитної заборгованості до повного погашення всіх своїх грошових зобов`язань за Договором за кожний день фактичного строку користування Кредитом, не враховуючи перший день надання Кредиту (траншу) та враховуючи останній день користування кредитними коштами. В подальшому 07.11.2016 р. був укладений договір про внесення змін до договору про надання фінансового кредиту № 6/ФК від «01» листопада 2016р.», відповідно до яких: змінено суму Кредиту і встановлено її в розмірі 400 000, 00 грн. (чотириста тисяч гривень 00 коп.), змінено дату надання Кредиту на 03.11.2016, змінено розрахункову суму до повернення (сума Кредиту та нараховані проценти за Строк дії Договору, грн..) і встановлено її в розмірі 535 273, 60 грн. (п`ятсот тридцять п`ять тисяч двісті сімдесят три гривні 60 коп.); Змінено графік та порядок надання Кредиту; Змінено проценту ставку і встановлено її в розмірі 48 % річних із розрахунку 0, 13200% в день; Змінено орієнтовну суму вартості Кредиту і встановлено її в сумі 152 073, 00 грн., що в процентному значенні складе 54, 16 %. Зазначив, що на дату подання цього позову порушення, допущене Відповідачем по виконанню грошових зобов`язань, є таким що триває, у Позивача виникло право вимагати повернення всієї суми Кредиту. З огляду на це, у Відповідача станом на 31.01.2018р. утворилась заборгованість в сумі 551 718,62 грн., яка включає: 393 200, 00 грн. простроченої заборгованості за Кредитом; 158 518,62 грн. простроченої заборгованості за процентами, а також пеня у розмірі 84 189,27 грн., яка включає: 28 428,36 грн. пеню за несвоєчасно сплачені проценти; 55 760,91 грн. пеню за несвоєчасно сплачений Кредит. Просить стягнути з [PERSON] , на користь Повного товариства «Універсальний ломбард Грошович`ок» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» заборгованість в сумі 635 907,89 грн. за Договором про надання фінансового кредиту № 6/ФК від 01.11.2016, що складається із: - простроченої заборгованості в сумі 393 200, 00 грн. за Кредитом; - простроченої заборгованості в сумі 158 518,62 грн. за процентами; 28 428,36 грн. пені за несвоєчасно сплачені проценти; - 55 760,91 грн. ( П`ятдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят гривень 91 копійка ) пені за несвоєчасно сплачений Кредит та судові витрати по справі. Представником відповідача до суду було подано 03.09.2018 р. відзив на позовну заяву, в якій він зазначає, що позивачем не надано суду доказів, на підставі чого відповідачу було видано суму в розмірі 33 200,00 грн. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є доказом наявності боргу. Крім того, позивачем не надано доказів того, що вони звернулися до [PERSON] із вимогою дострокового повернення кредитних коштів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у позовній заяві, у зв`яжу із тим, що на даний час існує виконавчий напис нотаріуса про стягнення боргу з [PERSON] на користь Повного товариства «Універсальний ломбард Грошович`ок» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія», а тому задоволення позову в суді призведе до подвійного стягнення з [PERSON] одних і тих самих коштів. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 01.11.2016 р. між Повним товариством «Універсальний ломбард Грошович`ок» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» та [PERSON] був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 6/ФК, згідно якого кредитодавець зобов`язався надати в кредит 360 000,00 грн, а відповідач зобов`язалась повернути позику до 31.10.2017 р. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 10,132% в день, що складає 54,16 % річних, які нараховуються на залишок кредитної заборгованості. (а.с. 7-16). На виконання договору [PERSON] отримала 360 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 03.11.2016 р. (а.с.23). 07.11.2016 р. між Повним товариством «Універсальний ломбард Грошович`ок» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін до Договору про надання фінансового кредиту № 6/ФК від 01.112016 р., відповідно до якого змінено суму кредиту і встановлено її в розмірі 400 000, 00 грн.(а.с. 17-20). На виконання договору про внесення змін від 07.11.2016 р. [PERSON] отримала 33 200,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 20.01.2017 р. (а.с.24). Виходячи із актів звірки взаєморозрахунків станом за період 01.11.2016-15.01.2018, [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 393 200,00 грн, за відсотками - в сумі 152268,42 (а.с.26-27). Також судом встановлено, що [PERSON] після закінчення строку повернення кредитних коштів 31.10.2017 р., продовжувала сплачувати кошти (а.с. 28). Крім того, [PERSON] нарахована пеня за несвоєчасно сплачені відсотки в сумі 28 428,36 грн, та пеня за несвоєчасно сплачений кредит в сумі 55 760,91 грн (а.с. 29-30). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що [PERSON] не повернула в повній мірі отриманий кредит, не сплатила повністю проценти за користування ним до 31.10.2017 р., суд вважає, що такі суми підлягають стягненню з неї. Суд враховує, що право кредитодавця нараховувати проценти за позикою припинилося зі спливом строку кредиту 31.10.2017 року, а нарахування процентів поза межами строку дії договору суперечить закону, зокрема ст.1048 ЦК України. Це ж стосується неустойки (штраф, пеня), під якою згідно ч.1 ст.549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов`язання За змістом ст.ст.546, 549, 550, 551 ЦК України неустойка за своєю правовою природою є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання, а відтак може нараховуватися лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), де Велика Палата вказала, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18). Отже, суд вважає, кошти в розмірі 35 000,00 грн, які згідно акту звірки взаєморозрахунків за період 01.11.2016 р. - 15.01.2018 р. ( а.с. 28) [PERSON] сплачувала після 31.10.2017 р., тобто після строку закінчення кредитного договору, суд зараховує в суму повернення основного боргу. Оскільки, відповідач взяті на себе зобов`язання з погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконала, в зв`язку з чим має заборгованість, суд стягує дану заборгованість на користь позивача. Однак, суд, приймаючи рішення щодо стягнення неустойки, вважає за необхідне зменшити розмір пені та штрафів згідно ч.3 ст. 551 ЦК України до 9 537, 63 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що існують підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 585 120,06 грн, яка складається з простроченої суми заборгованості за кредитом - 393 200,00 грн, процентами по договору - 152 268,42 грн, пені за несвоєчасно сплачені відсотки - 18 890,73 грн, пені за несвоєчасно сплачений кредит - 55 760,91 грн, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що суду не надано доказів на підставі чого відповідачу було видано суму в розмірі 33200,00 грн, оскільки в матеріалах справи міститься договір про внесення змін, згідно якого розмір кредиту збільшено до 400 000,00 грн, платіжне доручення від 20.01.2017 р. про надання таких коштів, а також акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого відповідачка визнала такі обставини. Посилання представника відповідача на те, що суду не надано доказів того, що позивач звертався до відповідача із вимогою дострокового повернення кредитними коштами є безпідставним, оскільки позов до суду було подано по закінченню строку дії кредитного договору. Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що на даний час існує виконавчий напис нотаріуса про стягнення боргу з [PERSON] на користь Повного товариства «Універсальний ломбард Грошович?ок» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія», і задоволення позову призведе до подвійного стягнення, оскільки суду не надано доказів фактичного стягнення таких коштів з [PERSON] на користь Повного товариства «Універсальний ломбард Грошович?ок» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» за таким виконавчим написом нотаріуса. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 8 775,53 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial