Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 16 лютого 2002 року зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. У шлюбі народились троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Оскільки всі діти народжені в шлюбі, то їх батьком записаний позивач, однак, він зазначає, що відповідач у його присутності неодноразово стверджувала, що доньки [PERSON] та [PERSON] не є його дітьми, Позивач посилаючись на те, що не є біологічним батьком двох дітей, просить виключити із актових записів про народження дітей [PERSON] та [PERSON] відомості про нього як про батька. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] доводи позову підтримали та просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач заперечувала проти доводів позовних вимог, однак до експертної установи не з'явилась для проведення судової медичної генетичної експертизи, посилаючись на те, що діти не хочуть цього робити. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] 16 лютого 2002 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. У шлюбі у сторін народилось троє дітей: -[INFO] - син [PERSON], копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 02 липня 2002 року; -[INFO] - донька [PERSON], копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 17 квітня 2008 року; -[INFO] - донька [PERSON], копія Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 19 червня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що діти: [PERSON] та [PERSON] не його діти, про що неодноразово наголошувала відповідач. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2015 року у вищевказаній справі призначена судово-медична генетична експертиза та ухвалу направлено для виконання до Київського міського бюро судово-медичної експертизи. 13 серпня 2015 року до суду надійшло повідомлення начальника Київського міського бюро судово-медичної експертизи про повернення ухвали без виконання у зв'язку із неодноразовою неявкою [PERSON] на відбір зразків крові. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2015 року повторно направлено ухвалу від 27 квітня 2015 року до експертної установи для проведення експертизи У судових засіданнях відповідач [PERSON] неодноразово повідомляла, що вона не з'явиться до експертної установи для проведення експертизи, тому ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року вирішено питання про застосування примусового приводу [PERSON] для проведення судово-медичної генетичної експертизи. До суду надійшли рапорти інспекторів Броварського ВП ГУ НП в Київській області про неможливість виконання вищевказаної ухвали суду від 07 грудня 2015 року. (а.с. 90-100) 23 лютого 2016 року до суду надійшло повідомлення начальника Київського міського бюро судово-медичної експертизи про повернення ухвали без виконання у зв'язку із неодноразовою неявкою [PERSON] на відбір зразків крові. У судовому засіданні відповідач пояснювала, що вона не з'являється на відбір зразків крові, бо старша донька не хоче їхати до експертної установи, а сама відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вважає, що діти не можуть залишатись без батька. Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України (далі - СК України) права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із частиною 1 статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Стаття 133 СК України передбачає, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Оскільки діти народжені у шлюбі, тому позивач записаний батьком всіх трьох дітей, однак, як стверджує позивач, після народження третьої дитини ([PERSON]) відповідач неодноразово у його присутності стверджувала, що доньки [PERSON] та [PERSON] не його діти. Відповідно до частини 1 статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно із частиною 2 статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Частина 1 статті 146 ЦПК України визначає, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно із ч. 2 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи. З огляду на викладене вбачається, що відповідач заперечуючи проти доводів позовних вимог, водночас, ухиляється від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, при цьому, судом було постановлено ухвалу про примусовий привід відповідача. Вказана ухвала суду від 07 грудня 2015 року перебувала на виконанні у Броварському ВП ГУ Національної поліції в Київській області, про що до суду направлено відповідні матеріали, однак фактично привід не здійснено. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням встановлених обставин справи та на підставі положень ст. 146 ЦПК України, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved