Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 09 січня 2019 року надійшла вказана позовна заява, в якій [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що вона та її донька - [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.11.2006. Відповідач є її онуком, якого вона в квітні 2012 року зареєструвала у вищевказаній квартирі, однак останній фактично не був заселений у квартиру. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого та не проживаючого у квартирі онука, зазнає труднощів в оформленні субсидії. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не надіслав. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності її у постійному місці проживанні понад шість місяців. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.11.2006. Згідно з інформацією, наданою Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради 27.12.2018 № 060-13.07-00926, загальна кількість зареєстрованих осіб за адресою [ADDRESS] , - 3 особи, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про фактичне проживання № 31 , складеного головою КСН «Парковий» 12.02.2019, за адресою: [ADDRESS] фактично проживає [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , однак з 2013 року за вказаною адресою не проживає. Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що та обставина, що відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю. Тому, суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не мешкає в спірному приміщенні більше року, а також не встановлено поважність причин відсутності [PERSON] На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved