Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ «[PERSON] Аваль» з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 176\~532,73 грн., та судовий збір у розмірі 2\~647,99 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 08.11.2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/1277/82/94652, за яким позичальнику було надано кредит у сумі 128\~775 грн. на строк до 08.11.2017 року з процентною ставкою 13,5% річних. Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. [PERSON], у свою чергу, зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 20.08.2015 року складає 176\~532,73 грн. Представник позивача зазначив, що внаслідок банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань за кредитним договором, у зв'язку з чим він і звернувся до суду. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 24.09.2015 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. В судовому засіданнібуло встановлено, що 08 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено Кредитний договір №014/1277/72/94652. (а.с. 11-28) Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його відповідно до умов кредитування за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості» на наступних умовах: сума кредиту 128\~775 грн. (з яких 2\~525 грн. на оплату комісії за надання кредиту), строк кредиту 120 місяців, до 08.11.2017 року. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти в сумі 126\~250 грн. були отримані [PERSON] 09.11.2007 року, а відтак банк виконав свої зобовязання за кредитним договором в частині надання кредиту. (а.с. 29) Відповідно до умов кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом складає 13,5% річних. (п. 1.2 кредитного договору) Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 1.3, 7.1, 7.2 кредитного договору передбачено, що [PERSON] зобовязалась здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно 08 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі 1\~960,91 грн. При цьому, на період з 20.03.2009 року по 19.03.2010 року розмір ануїтетного платежу був зменшений до 1\~400,00 грн., а з 08.04.2010 року ануїтетний платіж становить 2\~084,88 грн., відповідно до Додаткової угоди №014/1277/82/94652/1 від 08.11.2007 року. (а.с. 30-35) Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача вказує, що [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Так, п. 16.3 кредитного договору передбачено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, 13.07.2015 року на адресу [PERSON] було направлено Вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, відповідно до якої банк вимагав протягом не більш ніж 60 календарних днів з дати цієї вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою процентів та пені, відповідно до умов кредитного договору. (а.с. 36) Відповідно до п. 9.1 кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим Договором, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником в повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за Кредитом, пеню та штрафи. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо в договорі встановлений обовязок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати належних йому процентів. Так, позивач має право вимагати дострокового повернення суми отриманого [PERSON] кредиту, сплату нарахованих відсотків та пені. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 20.08.2015 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у сумі 176\~532,73 грн., з яких: заборгованість по кредиту 72\~550,13 грн.; заборгованість за відсотками 22\~425,26 грн.; пеня 81\~557,34 грн. (а.с. 7-10) Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «[PERSON] Аваль» підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, який має становити 1\~765,33 грн. При цьому, позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2\~647,99 грн. на підставі платіжного доручення №441860 від 14.09.2015 року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, судовий збір в розмірі 882,66 грн. може бути повернутий ПАТ «[PERSON] Аваль» за відповідним клопотанням, як зайво сплачений. На підставі викладеного і

Outcome: approved