Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що його батько перебував у зареєстрованому шлюбі з його матір`ю [PERSON] . Згодом шлюб було розірвано. За рішенням суду його батько сплачував аліменти до досягнення ним повноліття. На даний момент він є студентом 1 курсу Дніпровського державного аграрно-економічного університету інженерно-технологічного факультету денної форми навчання. Підставою для звернення до суду є та обставина, що у нього власних доходів немає, проживає у гуртожитку в [ADDRESS] , перебуває на утриманні матері, у зв`язку із навчанням не має можливості працевлаштуватися, потребує матеріальної допомоги для оплати проживання у м. Дніпро, оплати проїзду, придбання одягу, продуктів харчування, засобів гігієни, книг, зошитів, канцелярського приладдя, тощо. Його батько може надавати матеріальну допомогу, якої він вкрай потребує. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на його користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно до закінчення його навчання, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним 23 років, тобто до 07 березня 2025 року. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Також відповідач не скористався правом на відзив та не направив до суду письмовий відзив на позовну заяву. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] виданого 22 березня 2002 року відділом РАГС Межівського р/у юстиції Дніпропетровської області, де у графі батько записано [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до копії рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2013 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей, у тому числі і сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Згідно довідки №4901 від 15.09.2020 року виданої Дніпровським державним аграрно-економічним університетом, [PERSON] дійсно є студентом 1-го курсу освітній ступінь «бакалавр» інженерно-технологічного факультету Дніпровського державного аграрно-економічного університету. Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] матеріальної допомоги [PERSON] в період навчання не надає. Згідно з ч.ч.1,3 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно роз`яснень викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач є батьком [PERSON] , який є повнолітнім та навчається, а [PERSON] , в свою чергу має можливість надавати матеріальну допомогу сину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до закінчення його навчання, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним 23 років, тобто до 07 березня 2025 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача.

Outcome: approved