Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області звернувся позивач [PERSON] з позовом про скасування заборони\~на відчуження\~житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 4 квітня 2000 року, йому належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . 6 квітня 2000 року був укладений кредитний договір № 3 між Краснокутським територіально відокремленим безбалансовим відділенням Харківської дирекції Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» та ТОВ «Козіївське». Сума кредиту складала 220000 грн. З метою забезпечення виконання ТОВ «Козіївське» своїх зобов`язань перед кредитором АК АПБ «Україна», позивач уклав договір застави нерухомого майна ( іпотека ) і предметом іпотеки був житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] ), який належить позивачу на праві приватної власності, оскільки останній на той час працював директором ТОВ «Козіївське». Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області відповідно до Закону України « Про нотаріат» у зв`язку з посвідчення договору застави 06.04.2000 року була накладена заборона відчуження вищевказаного житлового будинку до припинення договору застави. Вищевказаний кредит був підприємством повністю виплачений у тому ж 2000 - му році, однак позивачу стаю відомо, що на даний час в Єдиному реєстрі заборон не знята заборона на відчуження, щодо житлового будинку по [ADDRESS] на даний час обтяження щодо майна, складає для позивача незручності та порушує його права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та прохав їх задовольнити. Представник відповідача Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у відсутність представника. Представник третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору Краснокутського районного\~відділу ДВС\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Харківській\~області в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у відсутність представника та проти позиву не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача та свідків, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Частиною 2\~статті 11 Цивільного кодексу України\~встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Як вбачається з матеріалів справи, то на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 4 квітня 2000 року, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . 6 квітня 2000 року був укладений кредитний договір № 3 між Краснокутським територіально відокремленим безбалансовим відділенням Харківської дирекції Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» та ТОВ «Козіївське». Сума кредиту складала 220000 грн. З метою забезпечення виконання ТОВ «Козіївське» своїх зобов`язань перед кредитором АК АПБ «Україна», позивач уклав договір застави нерухомого майна ( іпотека ) і предметом іпотеки був житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] ), який належить позивачу на праві приватної власності, оскільки останній на той час працював директором ТОВ «Козіївське». Договір застави нерухомого майна був посвідчений 6 квітня 2000 року, державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Піднебенною 1.М., про що свідчить його копія. Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області відповідно до Закону України « Про нотаріат» у зв`язку з посвідченням договору застави 06.04.2000 року була накладена заборона відчуження вищевказаного житлового будинку до припинення договору застави. 27.04.2006 року відповідачем по справі - Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області запис про заборону відчуження нерухомого майна було перенесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.02.2019 року, яка містить запис про накладення заборони на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Підстава обтяження: договір застави нерухомого майна, реєстр №717 від 06.04.2000 року, Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області. Згідно Листа № 44-012/4506 від 16.04.2009 року Департаменту реорганізації та припинення діяльності банків Національного банку України зазначено, що рішенням Комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків від 13.04.2009 року № 167 Акціонерний комерційний агропромисловий банк «Україна» виключено з Державного реєстру банків у зв`язку з завершенням ліквідаційної процедури банку. Зазначений факт позбавляє позивача можливості отримати документальне підтвердження погашення кредиту. Однак, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працювала в банку «Україна» з 1984 року. В 2000 році ТОВ «Козіївське» був наданий короткостроковий кредит, який був повернутий підприємством в тому ж році. В 2001 році відбувалася ліквідація банку, однак банк повинен був повідомити нотаріуса про факт сплати кредиту з метою зняття заборони відчуження. В подальшому ТОВ «Козіївське» брало кредит і в Краснокутському відділенні «Райффайзен банк Аваль», де свідок працювала начальником відділення та перед видачею підприємству кредиту, служба безпеки банку ретельно перевіряє заявника та по переднім кредитам заборгованості виявлено не було. Також допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона в період з 1998 року по 2013 рік працювала заступником головного бухгалтера ТОВ «Козіївське». В 2000 році ТОВ «Козіївське» взяло кредит, позивач [PERSON] , який на той час був директором заставив свій дім для забезпечення кредиту. Однак в тому ж 2000 році цей кредит було погашено як короткостроковий. Погашення кредиту товариством підтверджується довідкою № 14.24-33-800 від 11 лютого 2019 року Краснокутського РВДВС ГТУЮ у Харківській області про те, що на виконанні виконавчої служби не знаходяться виконавчі документи щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Козіївське» та [PERSON] на користь Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна». Натомість, у відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права\~чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved