Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна, що належить [PERSON], реєстраційний номер обтяження 1944168, який зареєстрований Другою кам'янською державною нотаріальною конторою 05.05.2005 1125:34 за №1944168, підстава обтяження: постанова, б/н, 26.04.2005, ВДВС Днітродзержинського міського УЮ, об'єкт обтяження: квартира, адреса. [ADDRESS] На обгрунтування своїх вимог заявник вказує, що дане обтяження було зареєстровано 05.05.2005р. 11:25:34 за №1944168 Другою кам'янською державною нотаріальною конторою, підставою вказаного обтяження відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №108102956 є постанова б\\н, 26.04.2005р. ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції. В листопаді 2017р. позивач звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного управління юстиції у Дніпропетровській із заявою про зняття арешту. На що відповідач листом від 05.12.2017р. відмовив в знятті, при цьому не посилаючись на наявність відкритих виконавчих проваджень щодо позивача. Таким чином позивач вважає, що його права як власника майна є порушеними, оскільки Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області безпідставно відмовляє у задоволенні заяви про скасування арешту майна. Тому просить суд, зняти арешт з вказаного нерухомого майна. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без його участі, без застосування технічних засобів. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутні представника, винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутні представника, просив винести рішення на розсуд суду та повідомити про прийняте рішення відповідно до ст.272 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 01.03.1996р. та договору купівлі-продажу частини квартири від 01.02.1996р. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця від 26.04.2005 року накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, листом Заводський відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05.12.2017 р. повідомлено позивача, що виконавець, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не має можливості зняти арешт з майна та рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання. Згідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Враховуючи викладене та те, що на даний час державний виконавець не має можливості зняти арешт з квартири №43 в будинку №5 в м.Кам`янське Дніпропетровської області,

Outcome: approved