Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом звернувся [PERSON] в якому зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00012292884 від 11.06.2013p., виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції та свідоцтвом про народження [PERSON], виданим Орджонікідзевським районним бюро ЗАГС м. Запоріжжя 03.09.1958 р. За життя його мати постійно проживала та була зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Він також постійно проживав та на цей час проживає у вказаній квартирі, зареєстрований у квартирі з 19.11.2002 р. й до цього часу. Після смерті матері з'ясувалося, що 13.04.1999 р. голова Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради прийняв розпорядження №348/8-р від 13.04.1999 р. про приватизацію матір'ю одноособово квартири за адресою: [ADDRESS]. 13.04.1999 р. Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради на підставі зазначеного розпорядження №348/8-р від 13.04.1999 р. [PERSON] було видано свідоцтво №13950 про право власності на житло - квартиру за адресою: [ADDRESS]. Після цього його мати зареєструвала за собою право власності на вказану квартиру в орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації. Викладене підтверджується документами: свідоцтвом про право власності на житло №13950 від 13.04.1999 p., виданим Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради, та технічним, паспортом на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Крім того, після смерті матері з'ясувалося, що 10.01.2008 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] до нього - [PERSON], третя особа: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарською РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, ухвалив заочне рішення, яким позов [PERSON] задовольнив, а саме вирішив: «Усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку по останньому місцю реєстрації в квартирі [ADDRESS]. Вказане заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2008 р. було виконано у 2013 році, його було знято з реєстраційного обліку у квартирі за адресою: [ADDRESS], та до його паспорта громадянина України було внесено відповідні відомості про зняття з реєстраційного обліку у квартирі за вказаною адресою. Після виконання заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2008 р. він оскаржив вказане заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області. 20.08.2013 р. апеляційний суд Запорізької області, розглянувши апеляційну скаргу на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2008 p., ухвалив рішення, яким йогоапеляційну скаргу задовольнив, заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2008 р. скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову. Його мати приховала від нього факт приватизації нею одноособово у 1999 році квартири за адресою: [ADDRESS], а також приховала факт ухвалення судом у 2008 році заочного рішення про зняття його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. За життя матері він вважав, що зазначена квартира є державною власністю, не приватизована. На час приватизації матір'ю квартири за адресою: [ADDRESS], а саме станом на квітень 1999 року, він постійно проживав у зазначеній квартирі, хоча й був формально зареєстрований за іншою адресою. За вказаних обставин він мав право на участь у приватизації квартири. Однак факт його постійного проживання у квартирі за. адресою: [ADDRESS], не був врахований органом місцевого самоврядування при здійсненні приватизації квартири, всупереч законодавству він не був зазначений у розпорядженні про приватизацію квартири та у свідоцтві про право власності на житло як співвласник цієї квартири, приватизація відбулася за відсутності його згоди. Мати [PERSON], скориставшись тим, що станом на квітень 1999 року він був формально зареєстрований за іншою адресою, ввела в оману службових осіб Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, не повідомила районній адміністрації про факт його постійного проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS], і таким чином здійснила приватизацію квартири одноособово та за відсутності на це його згоди. За вказаних обставин належить: визнати незаконним повністю розпорядження голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради №348/8-р від 13.04.1999 р. про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS], визнати незаконним повністю свідоцтво №13950 від 13.04.1999 р. про право власності на житло - квартиру за адресою: [ADDRESS], видане Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та додали, що строк на подання позовної заяви не пропущено, у зв'язку з тим [PERSON] не міг знати про приватизацію житла, оскільки мати таємно його приватизувала ввівши в оману органи державної влади. Відповідачка та її представник в судовому засіданні пояснили, що заперечують вимоги позовної заяви у повному обсязі, причому зазначили, що [PERSON] ніхто не хотів позбавляти право на житло, оскільки на ча приватизації він мав власний будинок у був там прописаний. Крім цього він пропустив строк позовної давності, так як з його слів вбачається, що на час приватизації він постійно проживав з матір'ю, і це свідчить, що він знав про приватизацію, оскільки такий процес не можливо здійснити таємно протягом одного року за який державні органи робили збір документів та перевірки. Представник Запорізької міської ради - Калашнікова В.Ф. в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги не підтримує, просила суд залишити їх без задоволення. Крім цього зазначила, що під час проведення приватизації спірного житла, працівниками проводиться велика робота по зборі документів та перевіряється інформація про кожного члена сім'ї основного наймача. Тому вважає, що [PERSON] знав, що проводиться приватизація, так як з його слів на той час він постійно проживав з матір'ю. Крім цього оскільки строк позовної давності у три роки був пропущений позивачем без поважних причин, противного позивач не довів, твердження позивача про те, що він не знав про порушення своїх прав спростовуються недоведеністю його доказами, перебіг строку позовної давності в силу ст. 261 ЦК України припадає на день приватизації спірного житла . Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно рішення Жовтневого райвиконкому народних депутатів виконавчого комітету Запорізької міської ради від 10.11.1994 року №305/1 отримала16.11.1994 року ордер на сім'ю у складі двох осіб на житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. В березні 1999 року [PERSON] подала заяву до Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про приватизацію [ADDRESS]. Згідно розпорядження голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради №348/8-р від 13.04.1999 р. про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] розпочато процедуру приватизації. Згідно свідоцтва №13950 від 13.04.1999 р. виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради за [PERSON] визнано право власності на житло - квартиру за адресою: [ADDRESS], Крім цього судом встановлено, що під час проведення приватизації спірного житла, працівниками рай адміністрації проводиться зборі документів та перевіряється інформація про кожного члена сім'ї основного наймача. На той час [PERSON] не був прописаний, як того вимагав Закон. Також встановлено, що [PERSON] знав, що проводиться приватизація, оскільки постійно проживав з матір'ю. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, при цьому договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, що слідує із ст. 259 ЦК України. Оскільки строк позовної давності у три роки був пропущений позивачем без поважних причин, противного позивач не довів, твердження позивача про те, що він не знав про порушення своїх прав спростовуються недоведеністю їх доказами, перебіг строку позовної давності в силу ст. 261 ЦК України припадає на день приватизації житла. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed