Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Позивач просить визнати частково недійсним Державний акт серії ЯБ № 594923 від 13.03.2007 року, виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку: рілля площею 0,6866 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Також визнати в порядку спадкування за ним, як за спадкоємцем майна за заповітом померлої 10.07.2011 року [PERSON], право власності на цю ж земельну ділянку, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 22.10.2010 року помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,38 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Спадкоємцем майна після смерті батька стала його мати [PERSON], яка спадщину прийняла, проте не оформила своїх спадкових прав, оскільки померла 10.07.2011 року. Він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], спадщину ним прийнято відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні. З метою оформлення прав на спадкове майно він звернувся до державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори, проте, отримати свідоцтво на право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну частку він не має можливості, у звязку з тим, що кадастровий номер 6820682500:02:001:1106 не вірний. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник позивач надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без участі сторони позивачів. Представник відповідача [PERSON] сільської ради надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає. Представники третіх осіб: управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Віньковецької районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявились, причини неявки до суду не повідомляли. Ч. 2\~ст. 158 ЦПК України\~передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів.\~\~\~\~ У звязку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 22 жовтня 2010 року помер батько позивача -[PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-БВ № 152023 від 22.10.2010 року, актовий запис № 22, свідоцтво про народження позивача серії І-УР № 496506 від 27.08.1960 року, актовий запис № 30). Йому, на підставі Державного акту серії ЯБ № 594923 від 13.03.2007 року, на праві власності належала земельна ділянка площею 0,6866 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Його спадкоємицею була дружина [PERSON] (свідоцтво про одруження серії ЯФ № 096563 від 25.07.1955 року, актовий запис № 11), яка прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав, так як померла 10 липня 2011 року (свідоцтво про смерть серії 1-БВ № 165839 від 13.17.2011 року, актовий запис № 16, довідка [PERSON] сільської ради № 1175 від 07.11.2016 року). Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] (свідоцтво про народження позивача серії І-УР № 496506 від 27.08.1960 року, актовий запис № 30), спадщину ним прийнято відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особою, яка спільно проживала до дня смерті із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 1176 від 07.11.2016 року. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.08.2013 року НВХ 326044). Іншу частину спадщини, позивач оформити не має змоги, оскільки в державному акті серії ЯБ № 594923 від 13.03.2007 року, який його мати успадкувала після смерті батька допущені помилки. Тому державним нотаріусом 20.07.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що кадастровий номер земельної ділянки, посвідчений вищевказаним державним актом, зазначено невірно. Згідно інформаційної довідки відділу Держземагенства у Віньковецькому районі кадастровий номер 6820682500:02:001:1106 земельної ділянки, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 254923 не вірний, а саме кадастрова зона 03, кадастровий квартал 002. Зазначений державний акт відповідно до вимог статті 215, 229 ЦК України слід визнати частково недійсним, в частині кадастрового номеру 6820682500:02:001:1106. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, але не може в позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Як\~вбачається з розяснень постанови Пленуму Верховного Cуду України від 16.04.2004 року за № 7 (з відповідними змінами) «Про практику застосування судами земельного законодавства», при розгляді цивільних справ захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). З аналізу наведених правових норм державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 594923 виданий на імя [PERSON] 13.03.2007 року Віньковецькою районною державною адміністрацією слід визнати частково недійсним, а за [PERSON] слід визнати право на спірну земельну ділянку на підставі ст. 1223 ЦК України як за спадкоємцем нерухомого майна за заповітом.

Outcome: approved