Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області звернувся позивач - [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу та про зобов'язання відповідача не перешкоджати йому спілкуватись зі спільними дітьми у зручний для нього час. Позов мотивований тим, що 12 серпня 2011 року з відповідачем по справі - [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, оскільки він носить формальний характер, при його фактичному розпаді, відновлювати стосунки з відповідачем наміру немає. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Зазначив, що примиренне між сторонами неможливе, більше року вони разом не проживають. Він сплачує аліменти на утримання дітей та перебуває в інших стосунках з жінкою, з якою хоче одружитись. Проти примирення заперечив та просив зобов'язати відповідача дозволяти йому бачитись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, подала клопотання про надання строку для примирення. Зазначила, що хоче відновити стосунки із чоловіком, та бажає того, щоб діти зростали у повноцінній родині. Представник відповідача також заперечив проти розірвання шлюбу та підтримав клопотання відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд встановив такі обставини. 12 серпня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 58 від 12.08.2011 року, про що видано повторно Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують та проживають окремо, що підтверджується відповідними актами обстеження квартири [ADDRESS]. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя та, що головне, дітей (які не мають бути заручника поганих стосунків між батьками), а тому відсутні підстави для надання строку для примирення. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про розірвання шлюбу суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім того, позивач згідно з заявленими позовними вимогами просив зобов'язати відповідача не перешкоджати йому у спілкуванні зі спільними дітьми [PERSON] та [PERSON] та дозволити спілкування з дітьми у зручний для нього час. Можливість вирішення судом питання про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини стаття 159 Сімейного кодексу України пов'язує з встановленням факту, коли той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування. [PERSON], звертаючись до суду із позовом про зобов'язання відповідача [PERSON] усуненути перешкоди у спілкуванні з дітьми, не надав жодного доказу, який би підтверджував наявність таких перешкод та наявність факту ухилення [PERSON] від виконання рішення органу опіки та піклування та наявність факту, який би підтверджував його звернення з цього приводу до органу опіки та піклування. За таких обставин суд не має підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод в спілкуванні позивача з дітьми. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вирішив залишити судові витрати за позивачем. Враховуючи наведене,

Outcome: partial