Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулись з позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що вони є власниками на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача [PERSON] та зареєстрований в належній позивачам квартирі, але з лютого 2020 року по теперішній час не мешкає у ній. Оскільки відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , яка належить позивачам, вони вимушені нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 11 жовтня 2001 року, позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачі є власниками квартири, право користування якою просить позбавити відповідача, інші власники на теперішній час відсутні. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09.01.2015 року Виконавчим комітетом Кириківської селищної ради Великописарівського районну Сумської області, актовий запис № 01, [PERSON] є чоловіком [PERSON] . 15 жовтня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області винесено заочне рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка № 11-11/0801/569, видана 12.03.2021 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради. Відповідач в даній квартирі не проживає з лютого 2020 року, що підтверджується Актом № 4127 від 23.03.2021 року складеним комісією в складі: старшого майстера Землянської О.Т., Депутата Миколаївської міської ради 8 скликання 2 округу - Карасьовим Ю.І. у присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] . За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири, право користування якою просять позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин з лютого 2020 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved