Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] про визнання майна особистою власністю. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилалася на те, що 23.10.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2016 року було розірвано. Як вказує позивач, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2017 року, позов [PERSON] було задоволено та будинок, який належить позивачці на праві особистої власності поділено. Ухвалою суду від 04.10.2018 року заочне рішення від 12.10.2017 року скасовано, а позов залишено без розгляду. Позивач зазначила, що спірне майно - житловий будинок [ADDRESS] , був побудований задовго до вступу у шлюб із відповідачем [PERSON] Право власності на домоволодіння виникло на підставі створення речі, але реєстрація виниклого права відбулася у 2012 році з причин існуючої бюрократії у системі будівництва. Оскільки право особистої власності не визнається [PERSON] , то позивачка звернулася із цим позовом до суду. Позивач в судове засідання не прибула. До канцелярії суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи, позивач не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов, як того вимагає діюче законодавство, відповідач до суду не надав, хоча у відповідача було, більш ніж достатньо часу. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Авангардівської селищної ради №725 від 14.10.2005р. «Про надання [PERSON] дозволу на будівництво житлового будинку і господарських будівель», за яким було надано дозвіл позивачці на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель на належній їй земельній ділянці, площею 0,0915 по [ADDRESS] . Ведення будівництва та оформлення всіх необхідних документів покладено на батьків [PERSON] до моменту досягнення нею повноліття. Позивачці виповнилося 15 років на момент отримання дозволу. (а.с. 22) З Дозволу на виконання будівельних робіт за №329 від 13.09.2007р., вбачається, що він був наданий [PERSON] по зведенню житлового будинку, загальною площею 136,6 кв.м., житловою 86 кв.м. за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 23) Згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 02.12.2011р., дата початку будівництва житлового будинку із господарськими спорудами - 2007 рік та дата закінчення - у 2008р. (а.с. 24-26) Як вбачається з Нотаріально посвідченої довіреності від 26.05.2009 р., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рюміною О.О., позивачка уповноважила свого батька [PERSON] на представлення інтересів у житлово-експлуатаційному органі, Центральному РЕС та інших органах з питань оформленням договорів по водо-, енерго, теплопостачання, обслуговування телефону, які необхідні для експлуатації належного позивачці житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 27) Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у графі дата забудови будинку та господарських споруд вказаний рік забудови 2008 рік. (а.с. 28-31) Також, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки від 04.09.2007р. складений на ім`я [PERSON] , якій станом на 2007 рік було 17 років, адреса забудови: [ADDRESS] . Згідно проекту газифікації житлового будинку по [ADDRESS] , від 2008 р. виконаний ТОВ «Спецмонтаж», зазначено технічні умови за №4086 від 18.12.2008р. щодо можливості підключення житлового будинку [ADDRESS] з витратою газу до 10мз, шляхом підключення до діючого газопроводу проложеного до житлового будинку [ADDRESS] . Також, до проекту наданий генплан ділянки із розміщенням зведеного будинку та господарських споруд (зведені споруди співпадають із зображенням у технічних паспортах); план 1-го та 2-го поверху житлового будинку [ADDRESS] , літньої кухні з зображенням експлікації приміщень будинку із зазначенням площі приміщень, в яких встановлені газові канали; схема підключення та розташування труб по відношенню до будинка. Вказані документи погоджені з ВАТ «Одесагаз» 26.12.2008. про що свідчить штамп цієї організації. (а.с. 39-44) Також, 19.03.2009 року позивачка звернулась до директора філії «Інфоксводоканал» щодо надання технічних умов на підключення до мережі водопостачання. (а.с. 56) Згідно висновку № 016/18 експертного будівельно-технічного дослідження житлового будинку [ADDRESS] від 29.10.2018 року, наданого експертом Митніковим Г .П. , житловий будинок за вказаною адресою був побудований у 2008 році. Вказані докази підтверджують факт того, що спірний будинок було придбано позивачем до укладання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружин чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йо особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В силу ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 34369339 від 05.06.2012 р. [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , приватна власність. (а.с. 57) Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 331 ЦК України передбачає набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 2 ст.331 ЦК України, вказує, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (частина 3 ст. 331 ЦК України). Згідно із ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав, розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням того, що спірний будинок належав позивачці до укладання шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved