Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до державного підприємства « Артемвугілля» ( структурний підрозділ «шахта ім.А.І. Гайового) про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків в сумі 10\~000грн.. Позивач, який належним чином був сповіщений про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд позову у його відсутність, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Обгурнтовуючи вимоги позивач зазначив , що він тривалий час працював на шахті «ім. А.І.Гайового» державного підприємства «Артемвугілля», робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею. Багато років він працював на шкідливих роботах, його праця тривалий час була у шкідливих умовах під впливом шкідливих факторів виробничого середовища. Під час роботи під землею у шкідливих умовах праці він отримав трудове каліцтво (травму ноги). , за яким роботодавцем було проведено розслідування та був складений та виданий йому акт по формі Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом та акт по формі Н-5 розслідування нещасного випадку, повязаного з виробництвом. Після проходження ним стаціонарного й амбулаторного лікування та обстеження в медичних установах у 2012 році він був направлений до огляду до МСЄК . Вперше висновком МСЕК від 05.09.2012 р. йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 10 % у звязку з трудовим каліцтвом, проте не був визнаний інвалідом. Цим висновком МСЕК йому були визначені потреби у додаткових видах допомоги. Після переогляду його на МСЕК у 2013 та 2015 році стійка втрата професійної працездатності у розмірі 10 % була підтверджена. Вважає, що наведені вище обставини свідчать про те, що ушкодження його здоровя повязані з виконанням ним трудових обовязків, спричинили спричиняють і спричинятимуть йому моральні та фізичні страждання, обмежують його можливості вести активний образ життя, що , в частковості, встановлено вищевказаним ним оглядом МСЕК. Вважає, що несприятливі умови праці на підприємстві призвели до ушкодження його здоровя, унаслідок чого йому спричинені моральні втрати, розмір компенсації яких він визначає у сумі 10 000 грн. У звязку з відмовою відповідача у добровільному порядку відшкодувати моральну шкоду, позивач, посилаючись на положення Конституції,статті 237-1 КЗпП України, просив суд стягнути на його користь вказану суму відшкодування, та на підставі пункту 2 статті 367 ЦПК України допустити негайне виконання повністю або частково рішення суду. Представник відповідача, незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, тому суд за письмовою згодою позивача, відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON], 02 лютого 1978року народження, тривалий час працював на підприємстві вугільної промисловості, остання посада, забійник на відбійних молотках з повним робочим днем під землею у структурному підрозділі «Шахті ім. А.І. Гайового» ДП «Артемвугілля». Під час роботи позивача під землею у шкідливих умовах праці , 15.04.2012 року з ним трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, він отримав трудове каліцтво (травму ноги) . Згідно акту № 6 від 18.04.2012 про нещасний випадок , пов'язаний з виробництвом , який стався 15.04.2012 року вбачається, що позивач [PERSON]під час встановлення кострового кріплення, травмував праву ногу ( а.с 5) . Про що було складено Акт проведення розслідування нещасного випадку від 18.04.2012 року яким підтверджено, що нещасний випадок з позивачем пов'язаний саме з виробництвом ( а.с. 6-7) Висновком МСЕК № 128192 від 05.09.2012 року, випискою з МСЕК № 247797 від 23.09.2015 року про переогляд позивача, довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності № 136769 від 16.09.2015 року [PERSON] була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 10% .( а.с.8,9) Приписами статті 13 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Таким чином, у позивача є всі законні підстави вимагати відшкодування шкоди, завданої здоровю, за нормами вказаного Закону за рахунок відповідача. Відповідно до вимог статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров'я [PERSON] і наявність у нього трудового каліцтва (забій правої гомілки, обширна міжмязова гематома) відбулося при виконанні ним трудових обов'язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, в повному обсязі виконувати роботу з господарства, бо при її виконанні зазнає постійні фізичні болі в суглобах, постійне лікування , внаслідок чого змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Відповідно до діючого законодавства, втрата працездатності, що встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про заподіяння моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено. Обов'язкове ж призначення МСЕК для встановлення факту заподіяння моральної шкоди передбачається у випадку відсутності вищевказаних доказів. Згідно ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові здійснюється у випадку, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, повністю погоджуючись з визначенням позивачем розміром моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі10 000грн. Згідно із частиною 1\~статті 79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. У відповідності до вимог ст.4 Закону України\~Про судовий збір\~, за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно з ч.3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку з чим, з відповідача\~Державного підприємства «Артемвугілля», на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі\~\~487 грн. 20 коп. \~\~\~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved