Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулась [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 13 травня 2017 року, щодо якого Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції складено актовий запис № 111 від 13 травня 2017 року, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалась на те, що протягом останніх двох років між подружжям виникали сварки, та відповідач покинув сім`ю. Позивач вважає, що сім`ю зберегти не можливо. Після розірвання шлюбу [PERSON] не бажає змінювати прізвище. Подружжя має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність. На виконання вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Так судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 13 травня 2017 року уклали шлюб, про що Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис № 111 від 13 травня 2017 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 13 травня 2017 року Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Подружжя має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 04.08.2017 року Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 526 від 04 серпня 2017 року складено Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області). Відповідно до довідки № 1139 від 24.09.2019 р., виданої КП «СЄЗ Костянтинівської міської ради», довідок № 2716 від 24.10.2017 р. та № 1540 від 26.06.2017 р. про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом реєстрації Костянтинівської міської ради, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачена можливість пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сім`ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача та їх малолітньої дитини. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, та враховуючи те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачем тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 2, 3 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем подачі позову до суду є 03 липня 2019 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, в якому надійшла вказана позовна заява. На підставі викладеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити: розірвати шлюб, укладений 13 травня 2017 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (актовий запис № 111 від 13 травня 2017 року, складений Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області), а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. При подачі позову до суду позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за вимогу про розірвання шлюбу, що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий в розмірі 768 грн. 40 коп., а також на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений нею при подачі позову до суду в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved