Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства Зіньківської міської ради, міського комунального підприємства «Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради, Зіньківської міської ради Полтавської області про стягнення нарахованої, але не виплаченої заборгованості по заробітній платі, не нарахованої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. В своїй позовній заяві позивач вказував , що працював машиністом насосних установок водопроводу ІІ розряду в Зіньківському виробничому управлінні житлово-комунального господарства Зіньківської міської ради. 15.06.2012 року він був звільнений із займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення з роботи Зіньківським ВУЖКГ йому було нараховано заробітну плату в сумі 9 692,67 грн., яка не була йому виплачена. В липні та серпні 2012 року йому було виплачено відповідно 500 грн. та 300 грн., тому заборгованість по заробітній платі складає 8 892,67 грн. Також , при звільненні йому була нарахована грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку за 30 днів у сумі 1590, 60 грн, яка не була йому виплачена. 04.03.2011 року між профспілковим комітетом та адміністрацією Зіньківського ВУЖКГ був укладений Колективний договір. З 01.05.2011 року всупереч вимог ст. 32 КЗпП України та ст. 22 Закону України « Про оплату праці», п .3.9 Колективного договору на 2011-2013 роки, наказом начальника Зіньківського ВУЖКГ в односторонньому порядку введений в дію штатний розпис, посадові оклади та тарифні ставки , які розраховані із розміру мінімальної заробітної плати 941 грн. (станом на 01.05.2011 року -960 грн), зменшені розміри коефіцієнтів співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника І розряду за підгалузями, видами робіт та окремими професіями ( для працівників водопровідно-каналізаційного господарства-1,35). В зв'язку з невідповідністю фактичної кількості працівників нормативній чисельності , на виробництві постійно виникали понаднормові години праці, які повинні були оплачуватись у подвійному розмірі, що не було зроблено , тому Глоба вважає, що йому не було донараховано 9 493,22 грн. заробітної плати, в зв'язку з нарахуванням йому заробітної плати у меншому розмірі, компенсація за невикористану відпустку теж йому була нарахована у меншому розмірі і сума не донарахованої компенсації становить 555,64 грн.. Також позивач вказує, що 20.04.2012 року між Зіньківським ВУЖКГ та МКП « Зіньківський комунгосп» було укладено договір про спільну діяльність. З травня 2012 року Зіньківським ВУЖКГ та МКП « Зіньківський комунгосп» укладено договір про заміну сторони у зобов'язані, а саме заміні Зіньківського ВУЖКГ на МКП « Зіньківський комунгосп» у договорах про надання комунальних послуг населенню по водопостачанню та водовідведенню, тому кошти за житлово-комунальні послуги почали перераховуватись на рахунок МКП « Зіньківський комунгосп», що і призвело до виникнення заборгованості по заробітній платі, тому позивач вважає, що відповідачем по справі має бути і МКП « Зіньківський комунгосп». Оскільки відповідачі відмовляються виплатити йому заборгованість по заробітній платі, тому позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просив суд стягнути з Зіньківського ВУЖКГ та МКП « Зіньківський комунгосп» солідарно нараховану, але не виплачену йому заробітну плату в сумі 8 892,67 грн., нараховану, але не виплачену грошову компенсацію за не використану щорічну відпустку у сумі 1 590,60 грн., донараховану заробітну плату у сумі 8 937,58 грн., донараховану грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 555,64 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 18.06.2012 року по 01.02.2013 року в сумі 17 340,80 грн. та допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 2 167,60 грн.. В ході розгляду справи позивач неодноразово подавав заяви про збільшення позовних вимог і у останній заяві про збільшення позовних вимог, яку він подав до суду 10.02.2014 року позивач вказує, що Зіньківське ВУЖКГ із заборгованої йому заробітної плати в липні та серпні 2012 року виплатило йому відповідно 500 грн. та 300 грн. і у жовтні 2013 року -200 грн., Однією з причин виникнення заборгованості із виплати йому заробітної плати є невідшкодування різниці в тарифах Зіньківською міською радою та просив суд стягнути солідарно з відповідачів, враховуючи висновок судово- економічної експертизи № 5908 від 27.09.2013 року нараховану , але не виплачену йому заробітну плату в сумі 8 692,67 грн., донараховану заробітну плату в сумі 17 246,31 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення, сума якого станом на 06.12.2013 року становить 41 216,50 грн. та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць станом на 06.12.2013 року в сумі 2 213 грн.. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, суду повідомив, що в грудні 2013 року Зіньківським ВУЖКГ йому була сплачена ще частина заборгованості по заробітній платі в сумі 3 571 грн., інші кошти по нарахованій та невиплаченій заробітній платі йому сплачені не були , тому просив суд стягнути з відповідачів нараховану, але не виплачену йому заробітну плату у сумі 5 121,67 грн., донараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 17 246 грн. 31 коп. , середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 18.06.2012 року по день постановлення рішення по справі та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць станом на день постановлення рішення по справі. Представник відповідача Зіньківського ВУЖКГ Зіньківської міської ради Грибовод Ю.М. позовні вимоги позивача [PERSON] не визнав, суду зазначив, що 06.06.2012 року підприємство перебуває в стадії ліквідації, вимоги позивача є не реальними і порушують права інших кредиторів. Просив суд позов [PERSON] залишити без задоволення. Представник відповідача МКП « Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради Тараненко С.О. позовні вимоги [PERSON] не визнав з тих підстав, що МКП « Зіньківський комунгосп» не є належним відповідачем по справі. Суду пояснив, що 20.12.2011 року рішенням 13 ( позачергової) сесії шостого скликання Зіньківської міської ради було утворене міське комунальне підприємство « Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради. 20.04.2012 року між Зіньківським ВУЖКГ та МКП « Зіньківський комунгосп» укладено договір про спільну діяльність. Даним договором не було передбачено виплату заробітної плати МКП « Зіньківський комунгосп» працівникам Зіньківським ВУЖКГ . Згідно рішення 20 ( позачергової ) сесії шостого скликання Зіньківської міської ради від 05.06.2012 року МКП « Зіньківський комунгосп» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді Зіньківської міської ради , а щодо Зіньківським ВУЖКГ прийнято рішення про його ліквідацію. МКП « Зіньківський комунгосп» не є правонаступником Зіньківського ВУЖКГ. Окрім того, на протязі червня-серпня 2012 року працівники Зіньківським ВУЖКГ були звільнені та прийняті на роботу до МКП « Зіньківський комунгосп». [PERSON] працює у МКП « Зіньківський комунгосп» з 18.06.2012 року на посаді машиніста наносних установок 2 розряду по даний час і заборгованості по заробітній платі відсутня. З цих підстав просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог до МКП « Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради. Представник відповідача Зіньківської міської ради Полтавської області Шершінь О.М. позовні вимоги [PERSON] не визнав, посилаючись на ст. 21 КЗпП України, згідно якої належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа з якою позивачем укладено трудовий договір. Відповідно до п.16 Статуту Зіньківського ВУЖКГ, зареєстрованого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 20.07.2001 року № 222, начальник ВУЖКГ призначає та звільняє робочих та службовців, а також подає пропозиції виконкому міської ради про призначення/звільнення головного інженера, заступника начальника, головного бухгалтера, провідного економіста, тому Зіньківська міська рада Полтавської області не є належним відповідачем по справі і з цих підстав просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог до Зіньківської міської ради. Суд, заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий до Зіньківського ВУЖКГ на посаду машиніста насосних установок 2 розряду з 20.04.2010 року, що підтверджується наказом № 1 від 20.04.2010 року № 8-к по Зіньківському ВУЖКГ та записом за №7 у його трудовій книжці [NUMBER]. 15.06.2012 [PERSON] був звільнений з посади машиніста насосних установок за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України , що підтверджується наказом №32 -к від 15.06.2012 року виданого начальником Зіньківського ВУЖКГ. Заборгованість по нарахованій , але не виплаченій заробітній платі [PERSON] станом на 15.06.2012 року становить 9 692, 67 грн., що підтверджується довідкою , виданою Зіньківським ВУЖКГ від 09.01.2013 року №7 ( т.3 а.с.5). Позивач стверджує, що йому Зіньківським ВУЖКГ була сплачена частина заборгованості по заробітній платі, а саме у липні та серпні 2012 року відповідно 500 грн. та 300 грн., у жовтні 2013 року - 200 грн, у грудні 2013 року 3 571 грн., таким чином позивачу було всього сплачено частину заборгованості по заробітній платі у сумі 4 571 грн. На даний час заборгованість по не виплаченій заробітній платі [PERSON], враховуючи частину виплаченої йому заборгованості по заробітній платі Зіньківським ВУЖКГ становить 5 121,67 грн. (9 692,67 грн. - 4 571 грн.= 5121,67 грн.). Згідно висновку судово- економічної експертизи № 5908 від 27.09.2013 року, [PERSON] Зіньківським ВУЖКГ було недораховано заробітної плати з 20.04.2010 року по 15.06.2012 року в сумі 17 246,31 грн.. В дану суму входить і компенсація за невикористану відпустку позивача за період роботи з 20.04.2010 року по 15.06.2012 року ( т.2 а.с. 209, а.с. 217-218). Відповідно до ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв»язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як встановлено судом , в даний час Зіньківським ВУЖКГ не провів повного розрахунку з позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та по донарахованій заробітній платі, а також не виплатив позивачу середній заробіток за весь період затримки розрахунку. За вищевикладених обставин суд вважає, що заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі , донарахованій заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід стягти з відповідача Зіньківського ВУЖКГ на користь [PERSON]. Щодо твердження позивача про те, що по заявлених ним позовних вимогах також є відповідачами МКП « Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради та Зіньківська міська рада Полтавської області, то суд вважає дане твердження [PERSON] є безпідставним, оскільки відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вказується, що згідно ст. 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа ( підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] був прийнятий до Зіньківського ВУЖКГ на посаду машиніста насосних установок 2 розряду з 20.04.2010 року та звільнений з даної посади 15.06.2012 за наказом начальника Зіньківського ВУЖКГ . 20.04.2012 року між Зіньківським ВУЖКГ та МКП « Зіньківський комунгосп» укладено договір про спільну діяльність. Даним договором не було передбачено виплату заробітної плати МКП « Зіньківський комунгосп» працівникам Зіньківським ВУЖКГ . Згідно рішення 20 ( позачергової ) сесії шостого скликання Зіньківської міської ради від 05.06.2012 року МКП « Зіньківський комунгосп» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді Зіньківської міської ради , а щодо Зіньківським ВУЖКГ прийнято рішення про його ліквідацію. МКП « Зіньківський комунгосп» не є правонаступником Зіньківського ВУЖКГ. Окрім того , [PERSON] працює у МКП « Зіньківський комунгосп» з 18.06.2012 року на посаді машиніста наносних установок 2 розряду ( наказ № 9-к від 18.06.2012 року по МКП « Зіньківський комунгосп» т.3 а.с.18) по даний час і заборгованість йому по заробітній платі на даному підприємстві відсутня. Не було укладено трудового договору між [PERSON] та Зіньківською міською радою Полтавської області і посилання позивача на те, що Зіньківська міська рада є відповідачем по даній справі , оскільки однією з причин виникнення заборгованості із виплати йому заробітної плати Зіньківським ВУЖКГ є невідшкодування різниці в тарифах Зіньківською міською радою також є безпідставними. Таким чином, суд приходить до висновку що належним відповідачем по даній справі є лише Зіньківське ВУЖКГ Зіньківської міської ради, тому в задоволенні позовних вимог позивача до МКП « Зіньківський комунгосп» Зіньківської міської ради та до Зіньківської міської ради Полтавської області слід відмовити. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітньої плати затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року , середньоденна ( годинна) заробітна плата визначається діленням заробітньої плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів ( годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період . Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи , що заробітна плата позивача за квітень і травень 2012 року становила 2323,56 грн. ( квітень 2012 року - 312,26 грн. + травень 2012 року 2011,30 грн. = 2323,56 грн.) та позивач відпрацював 21 робочий день за квітень, травень 2012 року), то його середньоденна заробітна плата становила 110,65 грн. ( 2323,56 грн. : 21 роб. дн.= 110,65 грн.) . Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку за період з 18.06. 2012 року по 23.06.2014 року становить 54 993,05 грн. ( 497 робочих дні х 110,65 грн). Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Зіньківського ВУЖКГ Зіньківської міської ради судовий збір на користь держави в сумі 773 грн. 61 коп.

Outcome: partial