Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог, позивачка зазначає, що між нею та відповідачем 15.12.2012 року було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Михайлопільською сільською радою Іванівського району Одеської області, актовий запис № 09. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 140. Позивачка зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Відповідач не бере участь у вихованні дитини, та уже понад 11-12 місяців як пішов зі сім'ї. Окрім того, позивачка в обґрунтування свого позову зазначає, що вона має постійне місце роботи, має вищу освіту, працює вчителем в школі, у вихованні та утриманні дитини їй допомагають батьки. 04.08.2014 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Стороною позивача зазначено, що відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернулась до суду та просить визначити місце проживання малолітнього сина з матір'ю. Позивачка надала до суду заяву, у якій уточнила позовні вимоги, шляхом відмови від позову в частині стягнення з відповідача коштів на правову допомогу. В іншій частині просила позов задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю та відшкодування суми судового збору у розмірі 243, 60 грн визнав. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з'явилася, однак неодноразово була належним чином повідомлена про дату судового засідання. Заперечень проти позову не надала. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку виниклим між сторонами по справі правовідносинам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.12.2012 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Виконавчим комітетом Михайлопільською сільською радою Іванівського району Одеської області, актовий запис № 09. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 140. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя. Позивачем надано достатньо доказів її можливості забезпечення належного рівня життя, розвитку та виховання дитини. Питання визначення місця проживання сина належить до тих питань, рішення щодо яких приймається спільно обома батьками. Стаття 157 Сімейного кодексу України встановлює, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У разі відсутності згоди між батьками рішення повинно прийматися компетентним органом або судом. У судовому засіданні сторони надали письмову згоду, згідно якої їх спільна дитина буде проживати разом з позивачкою. Згідно ст.161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що при вирішенні даного спору необхідно враховувати вік неповнолітньої сина, а саме, те що в даному віці дитина не може бути позбавлена материнського піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішення спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік. Згідно зі ст. 11 Закону України „Про охорону дитинства сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.. Беручи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved