Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулися позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивуючи тим, що їм згідно Свідоцтва «про право власності на житло» № 814 від 12.01.1998 року на праві приватної спільної власності належить квартира [ADDRESS]. Крім того у вищевказаній квартирі з 2002 року зареєстроване місце проживання сина позивачки [PERSON]. Однак з 2003 року відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] фактично не проживає, проте з реєстрації добровільно не знявся, жодних зобовязань по утриманню квартири не виконує, особисті речи відповідача за вказаною адресою відсутні. Оскільки відповідач не проживає за зареєстрованою адресою понад встановленні строки позивачі просять суд, ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 14 в будинку № 40 по вул. Ж.Революції у м. Словянську Донецької області. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявилися, надали до суду заяви з проханням слухати справу без їх участі, однак за участі свого представника, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донеччина», про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, та підтверджено належними доказами, що позивачам згідно Свідоцтва «про право власності на житло» № 814 від 12.01.1998 року на праві приватної спільної власності належить квартира [ADDRESS]. (а.с. 10) Крім того у вищевказаній квартирі з 2002 року зареєстроване місце проживання сина позивачки [PERSON]. Однак з квітня 2003 року відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] фактично не проживає, та його особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджується актом обстеження комітету мікрорайону «Центр-2» за № 200 від 08.09.2015 року (а.с. 9), але з реєстрації добровільно не знявся, комунальні послуги не сплачує, жодних зобовязань по утриманню квартири не виконує. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні користування та розпорядженням своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача обмежує позивачів у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном у повній мірі. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не мешкає за адресою: Донецька область м. Словянськ вул. Жовтневої Революції, 40/14 з квітня 2003 року і по теперішній час, участі у сплаті комунальних послуг не приймає, жодних зобовязань по утриманню квартири не виконує, його особисті речі відсутні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved