Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» 28.02.2014 року було укладено договір позики № 1/2014/005/131, згідно з яким, позивач передав у власність відповідачеві грошові кошти у розмірі 1 000 грн., а відповідач отримав їх та зобов'язався повернути не пізніше 21 березня 2014 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 08.12.2014 року за договором позики від 28.02.2014 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» рахується заборгованість на загальну суму 12 360 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» 28.02.2014 року було укладено договір позики № 1/2014/005/131, згідно з яким, позивач передав у власність відповідачеві грошові кошти у розмірі 1 000 грн., а відповідач отримав їх та зобов'язався повернути не пізніше 21 березня 2014 року. Відповідно п. 3.1 договору позики №1/2014/005/131 плата за користування позикою (проценти) становить 2% за кожен день користування позикою. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування позики, включаючи день повернення позики, за виключенням дня отримання позики. Відповідно до п. 6.5. договору позики №1/2014/005/131 у випадку несвоєчасного повернення позичальником суми позики повністю або її частини, позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 2% від суми позики за кожен день прострочення платежів. Згідно п. 6.6 договору позики №1/2014/005/131 у випадку прострочення позичальником сплати процентів за користування позикою або її частини більш ніж на 7 днів, позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 50% від суми позики. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача за договором позики від 28.02.2014 року, згідно з якими заборгованість [PERSON] становить 12 360 грн., з яких: сума основного боргу складає: 1 000 грн., сума нарахованих процентів на дату подання позову складає: 5 640 грн., сума пені складає: 5 220 грн., сума штрафу складає: 500 грн. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved