Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 25 вересня 2019 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , в якому він просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON] за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2006 року № 2-620/06, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу. Вимоги позову мотивовані тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2006 року № 2-620/06 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку. Починаючи з січня 2006 року позивач регулярно сплачував аліменти на свого сина - [PERSON] [INFO] у позивача народився другий син - [PERSON] , мати якого - [PERSON] також звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2012 року № 2/0538/2370/2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно. Тобто з позивача стягується 5/12 частини усіх видів його доходу щомісячно. На теперішній час матеріальне становище позивача значно погіршилося у зв`язку з тим, що він переніс операцію на очах, тривалий час не працював та навчався у Національному університеті «Одеська морська академія», диплом бакалавра отримав у лютому 2019 року. Посилаючись на указані обставини та положення ст. 192 СК України, позивач просив позовні вимоги задовольнити. Не погоджуючись із заявленими вимогами, [PERSON] 09 грудня 2019 року подала письмові заперечення на позов, які мотивує тим, що посилання позивача на регулярну сплату ним аліментів з січня 2006 року не відповідають дійсності та спростовуються довідкою-розрахунком, виданим Центральним ВДВС м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, з якої вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на теперішній час становить 192 618 грн., оскільки аліменти ним ніколи не сплачувалися. Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто за несплату аліментів. Крім стягнутих з відповідача аліментів, які він з 2006 року не сплачує, жодної іншої допомоги на утримання дитини відповідач не надавав та не надає по теперішній час, життям та здоров`ям свого сина - [PERSON] позивач не цікавиться, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. З матеріалів справи вбачається, що позивач має нормальний стан здоров`я, є працездатною особою без розумових та фізичних вад, не є інвалідом. Його матеріальний стан не тільки не звільняє від обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина, а дозволяє позивачу виконувати свої обов`язки зі сплати аліментів у розмірі, визначеному судом. Позивачем не зазначені у позові обставини, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів та не надано доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану та стану його здоров`я. На думку відповідача, [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на дитину, а належне утримання дитини є обов`язком обох батьків. На теперішній час відповідач перебуває у шлюбі , а [INFO] у неї народилася донька, тому вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює, а матеріальним забезпеченням її сім`ї займається її чоловік - [PERSON] . Наявність у позивача не ідеального здоров`я не звільняє його від обов`язку забезпечення сина достатнім рівнем матеріальної допомоги. Кріс того, відповідач наголошує, що у неї та її чоловіка - [PERSON] стан здоров`я також не ідеальний, що підтверджується відповідними медичними документами. Щодо доводів позивача про народження у нього другої дитини, відповідач зазначає, що [PERSON] після народження другого сина не змінив свого ставлення до матеріального забезпечення своїх неповнолітніх дітей, не влаштувався на роботу. Протягом десяти років несплати позивачем аліментів він не мав перешкод для працевлаштування, на обліку в центрі зайнятості не перебував та своє небажання працювати представляє суду як складні та незалежні від нього обставини, які вплинули на його важке матеріальне становище. Саме по собі народження другої дитини не є підставою для зменшення аліментів, оскільки поряд з цим позивачу необхідно довести неспроможність виконувати рішення суду про стягнення аліментів. Зменшення аліментів не відповідає інтересам дитини. Сукупно з позивача за двома рішеннями суду на двох дітей підлягає до стягнення ј +1/6 = 0,42 %, що не перевищує розміру відрахування, встановленого Законом України «Про виконавче провадження». Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Від відповідач [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 лютого 2006 року. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 13 вересня 2019 року, [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 16 січня 2006 року та до повноліття дитини. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 13 квітня 2012 року, [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2012 року та до повноліття дитини. [PERSON] закінчив у 2019 році Національний університет «Одеська морська академія» відокремлений підрозділ «Азовський морський інститут» за спеціалізацією «Експлуатація суднових енергетичних установок», що підтверджується дипломом бакалавра серії [NUMBER] . Відповідно до довідки від 03 травня 2012 року № В8/125, виданої Жовтневим ВДВС Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції в Донецькій області, станом на 01 травня 2012 року заборгованість [PERSON] за аліментами, стягнутими з останнього рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2006 року, становить 10941 грн. (нараховано - 20941, отримано - 0 грн.). Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14 лютого 2012 року № 10177 [PERSON] встановлений діагноз: міопія високого ступеню правого ока, міопія високого ступеню лівого ока, складний міопічний астигматизм, стан після лк справа, виписаний на амбулаторне лікування в окуліста за місцем проживання, рекомендації: у праве око вігамокс, дексаметазон. [PERSON] внесений до Єдиного реєстру боржників, що підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 27 листопада 2019 року. Відповідно до довідки від 05 грудня 2019 року, виданої Центральним ВДВС Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції в Донецькій області, станом на 01 грудня 2019 року заборгованість [PERSON] за аліментами, стягнутими з останнього рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2006 року, становить 192 618 грн. (нараховано - 192 618, отримано - 0 грн.). Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2012 року № 1/0519/752/2012 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у сумі 1 700 грн. Вирок набрав законної сили 14 листопада 2012 року. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 грудня 2012 року, про що Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області складений актовий запис № 387. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 09 грудня 2014 року. Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14 лютого 2012 року № 935 [PERSON] 23 жовтня 2017 року проведена операція: кросектомія справа, флебектомія за Бебкок-Коккету-Нарату. Згідно з довідкою, виданою Головним управлінням ДПС у Донецькій області Державної податкової служби України 29 листопада 2019 року, сума доходу приватного підприємця [PERSON] за звітний податковий період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року становить 35 000 грн. З довідки від 25 листопада 2019 року, виданої Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг, вбачається, що [PERSON] разом із сином [PERSON] та донькою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Мотиви суду. Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач поєднує підстави позову з наступними обставинами: на сина [PERSON] , [INFO] з позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (предмет розгляду), на сина [PERSON] , [INFO] , з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), тому з нього стягується 5/12 частини його доходів щомісячно, позивач переніс операцію на очах, довгий час не працював, навчався у Національному університеті «Одеська морська академія», тому вважає, що у нього погіршився майновий стан і він не у змозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідач поєднує заперечення на позов з тим, що обставини наявності у позивача другої дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів, позивач жодного разу не сплачував аліменти, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має заборгованість за аліментами, позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану та стану його здоров`я. Проводячи оцінку представлених доказів, досліджених судом обставин, суд виходить з того, що доказом погіршення матеріального стану позивача є факт народження у нього другої дитини та відсутність доходів, у зв`язку із хворобою. Крім того, наявність у позивача старшого сина - [PERSON] та стягнення на нього аліментів у розмірі ј частини доходів позивача враховані судом під час стягнення аліментів на дитину - [PERSON] у розмірі 1/6 частини доходів позивача. Приписами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, з урахуванням установлених судом обставин, необхідно дійти, що ј частини аліментів на сина Асада, 1/6 частини аліментів на сина Аміра сукупно становить 5/12 частини (41 %) та не перевищують граничного розміру відрахувань із доходів позивача. При цьому, під значним погіршення матеріального становища батька необхідно розуміти втрату або зміну заробітку (доходу) у бік зменшення, важке захворювання, що зумовлює додаткові витрати на лікування тощо. Доказів на підтвердження того, що за час стягнення з позивача аліментів (з 2006 року) він був працевлаштований та у нього здійснювалися відрахування аліментів на дітей суду не надано, а з довідки Центрального ВДВС ММУЮ в Донецькій область вбачається наявність заборгованості зі сплати аліментів, оскільки за весь час стягнення аліментів не здійснено жодного відрахування таких з доходів позивача, що дає суду підстави для висновку про відсутність змін матеріального становища останнього. Сам лише факт того, що позивачу провели у 2012 році операцію на оці не свідчить про неможливість його працювати, тим більше відсутній висновок медико-соціальної експертної комісії щодо визнання його особою з інвалідністю із забороною праці. Доказів, які б указували на погіршення стану здоров`я станом на теперішній час позивача та у зв`язку із цим наявності витрат, матеріали справи також не містять. Суд зауважує, що з урахуванням приписів статті 192 СК України, стягнення з позивача аліментів на дитину Аміра у розмірі 1/6 частини не може свідчити про таке погіршення матеріального стану позивача, що позбавляє його можливості утримувати свого старшого сина та не може бути розцінене судом як підстава для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів. Заслуговує і на увагу наявність у позивача заборгованість зі сплати аліментів, внесення відомостей про нього до Єдиного реєстру боржників, відсутність жодного відрахування аліментів на дитину та доказів будь-якої матеріальної допомоги дитині з 2006 року взагалі, що свідчить про недобросовісність виконання ним рішення суду про їх стягнення. Крім того, народження другої дитини не повинно обмежувати права та інтереси дітей, народжених раніше та саме по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів. А таких доказів позивачем не надано й погіршення його майнового стану не доведено. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому, з урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову, такий підлягає покладенню на позивача.

Outcome: dismissed