Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що 13 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 178/гр, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 15 000 грн. на поточні потреби, строком користування по 12 серпня 2011 року. Банком по наданню кредиту свої зобов'язання були виконанні в повному обсязі, а відповідач свої обов'язки по поверненню кредиту згідно з графіком погашення заборгованості, сплаті відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 14 104,32 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 2 155, 36 грн. та комісії за розрахункове обслуговування кредиту в сумі 1 200 грн. Просить стягнути з [PERSON] зазначену заборгованість в загальній сумі 17 459,68 коп. Представник позивача в судові засідання з'являвся, підтримав викладені в позовній заяві обставини та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача також в судове засідання з'являвся в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Подав зустрічну позовну заяву, в якій зазначив, що дійсно між [PERSON] та банком був укладений кредитний договір, за змістом якого він мав отримати споживчий кредит в сумі 15 000 грн., строком користування до 12.08.2011 року зі сплатою 24% річних та 1% комісії від суми кредиту щомісячно за користування ним. Зазначав, що для облікових цілей позивач мав відкрити йому позичковий рахунок, що є обов'язковим та остаточним для облікових цілей кредиту, проте позивач вищенаведених умов договору не виконав. Позивачем не надано жодних доказів, що рахунок [NUMBER] є позичковим в розумінні договору. Зі змісту призначення платежу меморіального ордеру випливає те, що він надав банку бланковий кредит в сумі 13 050 грн., з грошей, які знаходились на його поточному рахунку. Вважає, що договір № 178/гр від 13.08.2008 року є неукладеним, оскільки банк не надав йому кредит. Разом з тим, ним було помилково сплачено 2 828,00 грн. за даним договором. З вимогою про повернення зазначених грошових коштів, які утримуються без достатніх правових підстав він звернувся до банку, однак відповіді не отримав. Просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк на його користь 2 828,00 грн. Просив визнати поважними причини пропуску позовної давності за зустрічним позовом та захистити порушене право, оскільки ні умовами кредитного договору № 178/гр від 13.08.2008 року, ні умовами банківського рахунку не передбачено право відповідача на отримання інформації щодо строків та підстав списання грошових коштів банку з його поточного рахунку, він не мав змоги дізнатися куди та з яких причин списано грошові кошти з його рахунку. Про дії банку щодо примусового списання коштів йому стало відомо лише в листопаді 2013 року під час ознайомлення з матеріалами даної цивільної справи з метою перегляду заочного рішення. Представник Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк просив суд відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви, зазначаючи, що доводи позивача [PERSON] щодо неотримання кредиту та безпідставної сплати заборгованості є необґрунтованими та не доведені [PERSON], що є підставою для відмови у задоволенні позову. Грошові кошти у розмірі 13 050 грн. були перераховані з позичкового рахунку № [NUMBER] на картковий рахунок № [NUMBER] через єдиний загальний розподільчий внутрішньобанківський рахунок № [NUMBER] (транзитний рахунок), що підтверджується меморіальним ордером №31294. Згідно виписки з поточного (карткового) рахунку, вбачається, як позичальник [PERSON], витрачав кредитні кошти шляхом отримання готівки в банкоматах, банківських установах, розраховувався за товари в магазинах. Визнання боржником насамперед існування кредиту, а також існуючої заборгованості, як наслідок не виконання обов'язку по сплаті основного боргу підтверджує наявність проплат здійснених боржником. Заборгованість за кредитним договором була сплачена на протязі 2008 року та на початку 2009 року особисто позичальником [PERSON]. Таким чином, позивач звернувся до суду через 5 років з моменту оплати заборгованості за кредитним договором, а саме з моменту, як довідався про порушення своїх прав, тобто після спливу позовної давності. Просив суд застосувати наслідки позовної давності відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк та [PERSON] 13 серпня 2008 року був укладений кредитний договір № 178/гр, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч) гривень, на поточні потреби, строком користування по 12 серпня 2011 р. включно (а.с. 6). Відповідно до п. 1.4. кредитного договору позичальник зобов'язаний був за користування кредитом сплачувати банку плату у розмірі 24% (двадцять чотири) процентів річних. Також відповідно до п. 1.4.1. кредитного договору встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за обслуговування кредиту позичальника в розмірі 150,00 грн., що становить 1% від суми кредиту. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору для облікових цілей банк відкриває позичальнику позичковий рахунок. Цей позичковий рахунок є для позичальника остаточним та обов'язковим для обліку руху сум, які позичальник повинен повернути банку. Кредит надається однією сумою в безготівковій формі шляхом дебатування позичкового рахунка позичальника та перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, з подальшим перерахуванням на картковий рахунок позичальника. Банком були виконані зобов'язання по наданню кредиту в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 31293 від 13.08.2008 р. (а.с. 15). Згідно ордеру на позичковий рахунок позичальника № [NUMBER] було перераховано 15 000 грн. Також зазначений факт підтверджується випискою по особовим рахункам з 12.08.2008 року по 12.08.2009 року, які надані Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк (а.с. 77). На виконання п. 2.1.1.4 позичальником було сплачено страховий платіж у розмірі 450 грн. та сплата страхового платежу здійснювалась одноразово шляхом перерахування коштів на рахунок банку шляхом списання з рахунку позичальника в день видачі кредиту, що підтверджується меморіальним ордером № 31295 від 13 серпня 2008 року (а.с. 75). У додатку № 2 до кредитного договору, який є невід'ємною частиною кредитного договору визначені умови кредитування та витрати позичальника. Відповідно до супутніх витрат, позичальник повинен сплатити за розрахункове - касове обслуговування 10% від суми безготівкового зарахування коштів на поточний рахунок, тобто 1 500 грн. Також відповідач письмово ознайомився з загальними умовами споживчого кредитування ПАТ «ВіЕйБі Банк» та орієнтованою сукупною вартістю кредиту та власним підписом засвідчив повідомлення про умови споживчого кредитування, де п. 5 передбачено сплату за безготівкове зарахування коштів на поточний рахунок в момент зарахування кредиту 10% від розміру зарахованих коштів. На підставі статті 1071 Цивільного кодексу України та у відповідності з умовами кредитного договору № 178/гр. від 13.08.2008 року, а саме з пунктом 2.4.6 кредитного договору, банк має право на договірне списання коштів з поточного рахунка позичальника. Відповідно до договору банківського рахунку, клієнт доручає, а банк бере на себе зобов'язання договірного списання з Позичкового рахунку комісії на користь банку за надані банком Клієнту за цим договором послуги, клієнт доручає, а банк бере на себе зобов'язання договірного списання коштів з позичкового рахунка в сумі зобов'язання клієнта за договором. Таким чином, з позичкового рахунку № [NUMBER] було сплачено страховий платіж та сплачено за розрахункове - касове обслуговування 10% від суми безготівкового зарахування коштів на поточний рахунок, тобто 1 500 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 31299 та № 31295 (а.с. 73, 75). Грошові кошти у розмірі 13 050 грн. були перераховані з позичкового рахунку № [NUMBER] на картковий рахунок через внутрішньобанківський рахунок № [NUMBER], що підтверджується меморіальним ордером № 31294 (а.с. 74). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 178/гр від 13.08.2008 року (а.с. 17), позичальником, тобто [PERSON], згідно з графіком погашення заборгованості було сплачено по кредиту за період 14.09.08 р. по 13.12.08 р. 895,68 грн. та відповідно до п. 1.4. Кредитного договору заборгованість по відсоткам - 1 332,32грн. за період 14.09.08 р. по 13.02.09 р., а також виписки по особовим рахункам підтверджують внесення зазначених вище коштів як сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 77-79). Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Посилання позивача на те, що кредитний договір слід визнати неукладеним, з причини ненадання йому кредиту спростовуються меморіальними ордерами, виписками з рахунку [PERSON], в тому числі і поясненнями представника позивача, який не заперечував факт підписання кредитного договору, але наголошував на порушенні порядку видачі кредитних коштів. Тому доводи позивача та його представника є необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором № 178/гр від 13 серпня 2008 року заборгованість [PERSON] становить 17 459,32 грн., що складається з 14 104,32 грн. - заборгованості за кредитом, 2 155,36 грн. - заборгованості по сплаті відсотків та 1 200,00 грн. - комісії за розрахункове обслуговування кредиту. Відповідно до п. 7.3 кредитного договору № 178/гр від 13 серпня 2008 року договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Оскільки зобов'язання за кредитним договором № 178/гр від 13 серпня 2008 року відповідачем [PERSON] на даний час не виконані, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] в сумі 17 459,32 грн. є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання щодо судових витрат, та вважає необхідним стягнути з [PERSON] понесені судові витрати банком у вигляді сплати судового збору на день подання позовної заяви в розмірі 294 грн. 60 коп. Розглядаючи позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», враховуючи заяву [PERSON], поданою в обґрунтування причин пропуску строку позовної давності, суд вважає можливим розглянути позовні вимоги останнього по суті. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що кредитний договір підписаний [PERSON], грошові кошти були отримані [PERSON], а доводи останнього щодо порушення порядку видачі грошових коштів суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються зазначеними вище умовами кредитного договору № 178/гр. від 13.08.2008 року, та які підтверджують, що саме на виконання умов кредитного договору [PERSON] були сплачені грошові кошти в загальній сумі 2 828,00 грн., що знайшло своє підтвердження також у виписках по особовим рахункам за період з 12.08.2008 року по 12.08.2009 року, розрахунку заборгованості станом 19.08.2009 року. Інших доказів, що підтверджують доводи [PERSON], що грошові кошти в сумі 2 828,00 грн. були внесені на рахунок банку не на виконання умов кредитного договору, останнім не було надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні позову.

Outcome: approved