Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач ФОП [PERSON] з позовною заявою до \~[PERSON] про стягнення горошових коштів, зазчаючи, що 19.09.2015 року між позивачем - ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поставки обладнання № 19/09/15, згідно умов якого позивач взяв на себе зобовязання поставити відповідачу обладнання, а саме: Elos-система UB Elos 0740 вартістю 4400 доларів США, а відповідач зобовязався оплатити вказаний товар. Так позивач, після отримання 50 % передоплати від відповідача в розмірі 47520 гривень (еквівалент 2200 доларів США) поставив на адресу відповідача обладнання, що підтверджується актом приймання - передачі обладнання від 25.10.2015 року. Згідно умов додатку № 2 від 25.10.2015 року до договору, сторони встановили графік оплати відповідачем за отримане обладнання, на підставі якого відповідач зобовязався оплатити заборгованість за поставлене обладнання в розмірі 2200 доларів США до 01.02.2016 року. 09.09.2016 року позивач письмово повідомив відповідача про необхідність оплати отриманого обладнання, про що на адресу відповідача позивач направив вимогу, яку відповідач залишив без розгляду та відповіді. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 56980 гривень, суму інфляційних витрат у розмірі 2643, 87 гривень,3 % річних у розмірі - 1128,67 гривень та суму судового збору. Позивач ФОП [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, згідно прохальної частини позову представник позивача просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, а саме рекомендованою кореспонденцією, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 19.09.2015 року між позивачем ФОП [PERSON] та \~[PERSON] було укладено договір поставки обладнання № 19/09/15, згідно умов якого позивач взяв на себе зобовязання поставити відповідачу обладнання, а саме: Elos-система UB Elos 0740 вартістю 4400 доларів США, а відповідач зобовязався оплатити вказаний товар. Згідно п. 3.1 договору поставки обладнання № 19/09/15 від 19 вересня 2015 року, покупець ([PERSON]О.) зобовязаний здійснити передоплату обладнання в розмірі 50 % від вартості, зазначеної в Специфікації . Позивачем отримано 50 % передоплати від відповідача в розмірі 47520 гривень (еквівалент 2200 доларів США), що підтверджується актом приймання - передачі обладнання від 25.10.2015 року та прибутковим касовим ордером № 00001 від 19.09.2015 року. Відповідно до п. 3.2 зазначеного договору, остаточний розрахунок за обладнання здійснюється в продовж 3- х календарних місяців рівними частинами. Згідно умов додатку № 2 від 25.10.2015 року до договору, сторони встановили графік оплати відповідачем за отримане обладнання, на підставі якого відповідач зобовязався оплатити заборгованість за поставлене обладнання в розмірі 2200 доларів США до 01.02.2016 року. Позивачем 09.09.2016 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено вимогу та повідомлено про необхідність оплати отриманого обладнання в розмірі 2200 доларів США, що підтверджується квитанцією про направлення листа відповідачеві. Однак, зазначена вимога була залишена без уваги та відповіді. Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Судом встановлено, що взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, тоді як, відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно\~ст. 525 ЦК України, \~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов недопускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 29.09.2016 року офіційний курс НБУ становить 25,9 грн. за 1 долар США, отже сума заборгованості складає: 2200 доларів США * 25,9 = 5680 гривень. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 56980 гривень, суми інфляційних витрат у розмірі 2643, 87 гривень та 3 % річних у розмірі - 1128,67 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~\~

Outcome: approved