Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

До Кам'янобрідського районного суду м. Луганська подана вказана позовна заява. На підтвердження своїх вимог позивач вказав, що знаходиться з відповідачем в шлюбі з 07.09.2012 року, дошлюбне прізвище [PERSON]. Від спільного життя є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Спору стосовно розподілу спільного майна та місця проживання дитини не має. Крім того, у зв'язку із тим, що відповідач добровільно не оказує матеріальної допомоги на утримання свого сина [PERSON], але він її потребує, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем та не заперечував проти стягнення аліментів на його малолітнього сина, однак не погодився з розміром визначених позивачем аліментів, повідомив, що він працює в АТП-10956 та з 25.07.2006 року на виконанні відділу державної виконавчої служби Ровеньківського міського управління знаходиться виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їх дітей. Згідно ст. 180 СК України «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 07.09.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане виконкомом Дзержинської селищної ради міста Ровеньки Луганської області, актовий запис 88 (а.с.5). Від даного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 26.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 72 (а.с.4), в якому батьками дитини зазначенні [PERSON] та [PERSON] Фактично шлюбні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Спору стосовно розподілу спільного майна та місця проживання дитини не має. Відповідно до ст. 182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платник аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до листа Відділу державної виконавчої служби Ровеньківського міського управління юстиції № 103 від 31.02.2014 року на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з 25.07.2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.22). Враховуючи вищевикладене, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, що ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом, звернувшись до суду з цим позовом, він наполягав на розірванні шлюбу, оскільки його збереження не можливе. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення із відповідачем, його наполягання на розірванні шлюбу та зауваження, що подальше спільне його життя із ним буде суперечити його інтересам, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, з урахуванням тих обставин, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як позивач так і відповідач мають задовільний стан здоров'я, відповідач має також на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO] та сплачує аліментні платежі, інших неповнолітніх та непрацездатних дітей на утриманні у них немає, суд вважає, що зазначені обставини дозволяють відповідачу сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON]. Однак суд вважає, що позовні вимоги позивачем дещо завищені, на підставі чого суд приходить до висновку, що з відповідача можуть бути утримані аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх доходів, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 січня 2014 року. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: partial