Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

До Малиновського районного суду міста Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 09.09.2006 року він перебував у шлюбі із [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), від якого вони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з моменту народження сина, він брав активну участь у піклуванні та вихованні, внаслідок чого дитина мала до нього суттєву прихильність. Проте, подружні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися, внаслідок чого наприкінці грудня 2016 року - на початку січня 2017 року сім`я розпалась: позивач переїхав до іншої квартири, а відповідач, їх спільний син та донька відповідачки від першого шлюбу залишились мешкати у придбаній сторонами спільній квартирі [ADDRESS] . Як вказує позивач, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано Також, у своєму позові [PERSON] посилається на те, що з моменту припинення подружніх відносин із відповідачем, а саме: з січня 2017 року до початку квітня 2017 року, відповідачка дозволяла йому бачитися із сином та забирати його до себе із ночівлею, але з початку квітня 2017 року, відповідач змінила своє ставлення до позивача та забирати сина із ночівлею йому заборонила, та, деякий час спілкуватися з дитиною позивач ще мав змогу. Крім того, позивач вказує, що під час судового розгляду справи про розподіл сумісного майна подружжя, відповідач відмовила йому у спілкуванні із дитиною та стала налаштовувати сина проти нього, що призводило до погіршення відношення дитини до позивача. Як стверджує позивач, влітку 2018 року він звернувся до Органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради із заявою про визначення способу його участі у вихованні сина та за результатами його звернення, 20.08.2018 року Малиновською районною адміністрацією було прийнято висновок, яким встановлено наступний порядок участі позивача у вихованні сина: перебування дитини з батьком щотижня з 19:00 до 21:00 в середу та з 16:00 до 19:00 в неділю без присутності матері, у святкові дні - за домовленостями. [PERSON] вказує, що деякий час відповідач виконувала рішення органу опіки та піклування, але з осені 2018 року виконання було припинене. 18.01.2019 року позивач знову звернувся до Органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради із заявою щодо невиконання [PERSON] їхнього рішення від 20.08.2018 року, але бажаного результату це не принесло. Як вказує позивач, згодом відповідач подала заяву до поліції про те, що позивач намагається вкрасти в неї сина. Також, позивач вказує, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, займає посаду старшого викладача кафедри повітрянодесантної підготовки факультету підготовки спеціалістів десантно-штурмових військ Військові академії. По місцю роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, має значне грошове забезпечення та систематично сплачує аліменти на утримання сина у розмірі близько 7500 грн., щомісяця. Враховуючи викладене, позивач просив суд: зобов`язати [PERSON] усунути йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з їх спільною дитиною, сином - [PERSON] шляхом встановлення наступного способу участі у його вихованні та спілкуванні: - кожної середи з 19.00 годин до 21.00 годин з правом забирання дитини за місцем свого проживання, без присутності матері - [PERSON] ; - кожної першої та третьої суботи щомісяця з 16.00 години до 18.00 години наступного дня (неділі) з ночівлею дитини за місцем проживання батька - [PERSON] , без присутності матері - [PERSON] ; - кожної другої та четвертої п`ятниці щомісяця з 18.00 години до 19.00 години наступного дня (суботи) з ночівлею дитини за місцем проживання батька - [PERSON] , без присутності матері - [PERSON] ; - щороку кожний день народження дитини - [PERSON] , а саме: 8 квітня з 15.00 години до 19.00 години з правом забирання дитини за місцем свого проживання, без присутності матері - [PERSON] ; - щороку кожний день народження батька - [PERSON] , а саме: 31 травня з 15.00 години до 19.00 години без присутності матері - [PERSON] , якщо цей день випадає на будній день тижня або з 12.00 години до 17.00 години без присутності матері - [PERSON] , якщо цей день випадає на вихідний день тижня; - щороку кожний день народження сестри [PERSON] , а саме: 17 грудня з 15.00 години до 19:00 години з правом забирання дитини за місцем свого проживання, без присутності матері - [PERSON] ; - щороку у період осінніх шкільних канікул: з 10.00 години першого дня цих канікул до 18.30 години третього дня цих канікул з правом забирання дитини за місцем свого проживання, без присутності матері - [PERSON] ; - щороку кожний новий рік: з 16.00 годин 1 січня до 16.00 години 2 січня з правом забирання дитини за місцем свого проживання, без присутності матері - [PERSON] ; - щороку у період зимових шкільних канікул: з 15.00 години 5 січня до 15.00 години 11 січня, без присутності матері - [PERSON] , з правом виїзду дитини для відпочинку та оздоровлення в межах території України; - щороку у період весняних шкільних канікул: з 10.00 години другого дня цих канікул до 18.00 години четвертого дня цих канікул з правом забирання дитини за місцем свого проживання, без присутності матері - [PERSON] ; - щороку кожен Великдень: з 15.00 години до 18.00 години без присутності матері - [PERSON] ; - щороку у день захисту дітей - 1 червня з 17.00 години до 20.00 години без присутності матері - [PERSON] ; - щороку у період літніх канікул: з 10.00 години 15 липня до 18:00 години 15 серпня без присутності матері - [PERSON] , з правом виїзду дитини для відпочинку та оздоровлення в межах території України; - необмежене спілкування з сином [PERSON] засобами телефонного, електронного, поштового та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною. Позивач та його представник у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується накладною за № 03544, складеною кур`єрською службою «Спецкур`єр» (а. с. 210), заяви про відкладення слухання справи чи розгляд справи без її участі до суду не надала, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та її представника. Разом з тим, в матеріалах справи міститься відзив на позов, який поданий до канцелярії суду 03.03.2020 року представником відповідача, в якому відповідач просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити, у зв`язку із його необґрунтованістю. Так, у відзиві відповідач посилається на те, що у неї із позивачем відсутні будь-які непорозуміння щодо участі у вихованні сина та його відвідуванні, вона готова мирним шляхом вирішити будь-які питання, що стосуються її сина, а позивач своїми діями має намір позбавити її нормального спілкування з дитиною. Відповідач вказала, що за період їхнього із позивачем спільного подружнього життя вони спочатку розуміли один одного, прислуховувалися один до одного, майже не створювали скандалів та суперечок, позивач інколи вживав алкогольні напої, але не зважаючи на дану обставину, між ними протягом тривалого часу була довіра, любов, взаємопорозуміння, взаємоповага та спокій у цілому. Також, відповідач стверджувала у своєму відзиві, що вона завжди прощала позивачу, намагалася зберегти сім`ю, однак позивач своєю поведінкою завдав їй біль та страждання і непоправимої психологічної шкоди їхній спільній дитині. Також, на думку відповідача, графік зустрічей, який просить встановити позивач, шкодить інтересам їхнього сина, порушує режим його дня та навчання, відриває його від нормального, звичайного для дитини середовища та заважає нормальному життю, а тому запропонувала наступний спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з їхнім сином: -перші та четверті вихідні місяця з 12:00 години суботи до 17:00 години неділі, враховуючи графік занять (навчання) дитини, в присутності матері; -50% канікулярного часу в присутності матері; -в день народження дитини, в святкові дні за попередньою домовленістю між батьками. Відповідач вказує на необхідність її присутності під час зустрічей батька з їх малолітнім сином та заявила, що не чинить позивачу перешкоди у реалізації його права на спілкування із дитиною і намагається сприяти контакту між ними, їх спільна із позивачем дитина отримує нормальний гідний рівень життя та знань, виховується в любові та повазі до його особистості, а тому вважає, що позовні вимоги не відповідають інтересам дитини. Не погоджуючись із доводами та запереченнями відповідача, які містяться у відзиві, позивачем через свого представника було подано до суду відповідь на відзив, у якому він посилається на те, що [PERSON] не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з їх спільною дитиною та брати участь у її вихованні, а матеріали справи не містять жодних доказів, якими би підтверджувалася та обставина, що спілкування [PERSON] із сином перешкоджає нормальному розвитку останнього. Крім того, позивач вказав, що посилання відповідача на те, що між [PERSON] та [PERSON] відсутні будь-які непорозуміння щодо участі у вихованні сина та його відвідуванні не відповідають дійсності та спростовуються наявними у справі доказами, зокрема: - її звернення 07.08.2019 року до поліції із заявою, в якій просила, щоб співробітники поліції прийняли міри відносно позивача, який намагається викрасти їхнього спільного сина; - звернення влітку 2018 року дочки відповідачки від першого шлюбу до Органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації ОМР із заявою, у якій та вказала, що близько 8 років назад, під час спільного проживання із нею та відповідачем, позивач начебто її систематично бив; - намаганням взагалі позбавити позивача батьківських прав стосовно сина, що вбачається із висновку за результатами повідомлення ССД від 13.08.2018 року, затвердженого 15.08.2018 року начальником Малиновського ВН у м. Одесі ГУПН в Одеській області. Також, у відповіді на відзив, позивач вказав, що відповідач не надала будь-яких доказів на підтвердження того, що способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, які зазначені у позові, дійсно порушують його режим дня та навчання, відривають його від нормального, звичайного для дитини середовища та заважає нормальному життю, відповідачка не повідомила суд, якого саме режиму навчання зараз дотримується дитина, та зауважив, що в матеріалах справи міститься розклад уроків учня 2-А класу Одеської загальноосвітньої школі № 25, з якого вбачається, що [PERSON] навчається з понеділка по п`ятницю з 8:30 до 12:55 години. Тобто, на думку позивача, в середу з 19:00 до 21:00 години, як і в п`ятницю з 18:00 години до 19:00 години наступної суботи, його син буде вільним від занять у школі, а навіть якщо з ним необхідно буде займатися уроками, позивач має бажання та можливість це робити, враховуючи наявність у нього педагогічної освіти та викладацьких навичок. Також, позивач заперечував проти запропонованого відповідачкою способу участі у вихованні та спілкуванні з їхнім спільним сином, оскільки, на його думку, дитина вже досить доросла, щоб зустрічатися із батьком без присутності матері, а орган опіки та піклування, також, вважав доцільним проводити ці зустрічі без присутності матері. На думку позивача, також, недоцільно встановлювати такий запропонований відповідачем спосіб його участі у вихованні сина як «в день народження дитини, в святкові дні за попередньою домовленістю між батьками», оскільки враховуючи наявність тривалого конфлікту між батьками та перешкод, які відповідач чинить позивачу у спілкуванні з їх спільною дитиною, такий спосіб участі батька у вихованні дитини не вирішить спір та рішення суду із таким способом участі у подальшому виконати у примусовому порядку буде неможливо. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, просив при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини, пояснень щодо суті справи до суду не надав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, допитавши свідків, суд дійшов наступного висновку. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з 09 вересня 2006 року [PERSON] та [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] ) перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 13.04.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2083 (а. с. 11). Показаннями свідка [PERSON] , позивача, допитаного у якості свідка, а також письмовою заявою свідка [PERSON] від 05.03.2021 року підтверджується та обставина, що у [PERSON] є також донька від першого шлюбу - [PERSON] . Згідно пояснень позивача, допитаного у якості свідка, подружні відносини між ним та відповідачкою припинилися наприкінці 2016 року, після чого сторони жити спільно припинили, а їх син [PERSON] та донька відповідачки від першого шлюбу залишилися мешкати разом із відповідачкою. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 10.04.2017 року у справі № 521/1982/17, шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано із збереженням прізвища останньої « [PERSON] » (а. с. 12). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.05.2017 року у справі № 521/5668/17 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини від усіх доходів [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] (а. с. 13). 04.07.2017 року позивач уклав шлюб із [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 04.07.2017 року (а. с. 23), а [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 21.12.2017 року (а. с. 24). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2018 року у справі №521/12730/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та розподіл сумісного майна подружжя, визнано спільною сумісною власністю позивача і відповідачки квартиру [ADDRESS] та у порядку її поділу за позивачем визнано право власності на Ѕ частину цієї квартири (а. с. 14 - 20). Показаннями позивача, допитаного у якості свідка, підтверджується та обставина, що у квартирі [ADDRESS] відповідачка мешкає разом із [PERSON] , з яким знаходиться у фактично шлюбних відносинах, а також зі спільним із позивачем сином - [PERSON] та донькою від першого шлюбу - [PERSON] . Крім того, згідно показань позивача, допитаного у якості свідка, з літа 2017 року відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з їх спільним сином, внаслідок чого він звернувся до органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради із заявою про визначення способу його участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] . З метою підготовки висновку із зазначеного питання спеціалістами територіального відділу служби у справах дітей у Малиновському районі 04.07.2018 року було складено акт обстеження умов проживання [PERSON] , яким встановлено, що позивач у складі родини із трьох осіб (позивача, його дружини та дочки) мешкає у двокімнатній квартири на п`ятому поверсі за адресою: [ADDRESS] , ця квартира суха, світла, чиста, в ній наявні всі меблі та побутова техніка, для дитини є можливість виділити окрему кімнату, в якій є ліжко, шафа та стіл (а. с. 47). Зазначеною квартирою позивач разом із членами його сім`ї користується на підставі договору оренди приміщення, від 05.05.2018 року (а. с. 48). 20.08.2018 року Малиновською районною адміністрацією як органом опіки та піклування було складено висновок, яким встановлено наступний графік спілкування позивача із сином: - перебування дитини з позивачем щотижня з 19:00 до 21:00 в середу та з 16:00 до 19:00 в неділю без присутності матері; - у святкові дні - за домовленостями та рекомендовано батькам всі питання стосовно виховання дитини вирішувати мирним шляхом (а. с. 49 - 50). Згідно висновку, від 13.08.2018 року, складеного інспектором ювенальної юстиції сектору превенції Малиновського ВП в м. Одесі ГУПН в Одеській області старшим лейтенантом поліції Карповим О.М., який розглянув матеріали ЖСО № 22965, від 03.08.2018 року та затвердженого 15.08.2018 року начальником Малиновського ВП в м. Одесі ГУПН в Одеській області підполковником поліції Волковим С.М., від Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло повідомлення, що неповнолітня [PERSON] [INFO] звернулася до них із заявою про вчинення жорстокого поводження з нею із застосуванням фізичної сили в присутності матері та бабусі колишнім вітчимом [PERSON] , із-за чого відбувалися сварки в родині. Матеріали розгляду заяви списано (а. с. 53). Також, зі змісту вказаного висновку, вбачається, що в ході відпрацювання даного матеріалу співробітниками поліції зі слів працівників Служби у справах дітей Малиновського району встановлено, що родина (відповідачка та її донька) звернулись до них за допомогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно молодшої дитини, тобто [PERSON] . 18.01.2019 року позивач звернувся до Органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради із заявою, у якій просив вжити відповідних заходів щодо матері та сестри його сина та з приводу невиконання [PERSON] висновку Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради від 20.08.2018 року та формування у дитини негативної думки щодо батька (а. с. 51). Зі змісту листа Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради за № Г-114, від 15.02.2019 року, яким [PERSON] було надано відповідь на вказану вище заяву, вбачається що порушене у цій заяві питання по суті вирішено не було (а. с. 52). Судом встановлено, що спільний син позивача та відповідачки - [PERSON] навчається у Одеській загальноосвітній школі №25 I-III ступенів Одеської міської ради (а. с. 40 - 41). Відповідно до характеристики, наданої директором та класоводом Одеської загальноосвітньої школи № 25 I-III ступенів Одеської міської ради, а також довідки цього навчального закладу за № 01-23/571, від 12.09.2019 року, [PERSON] має розвинуте мовлення, стійку увагу, вміє логічно мислити та аналізувати, загальний розвиток відповідає його віку, на зауваження вчителя реагує адекватно, школу відвідує систематично, дитина легка у спілкуванні з однокласниками, є ввічливою та доброзичливою, групу продовженого дня, секції та гуртки не відвідує. Батько, [PERSON] , за час навчання сина в школі підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться його навчанням, відвідує батьківські збори (а. с. 40 - 41). Згідно листа комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №5» Одеської міської ради за № 609 від 09.09.2019 року та довідки лікаря [PERSON] цього закладу від 29.09.2019 року, [PERSON] , [INFO] , спостерігається в КНП «Дитяча міська поліклініка №5» ОМР з народження і по теперішній час. Дитина з 13.06.2017 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-гастроентеролога з діагнозом: функціональний розлад жовчного міхура, потребує на постійне дотримання дієти - «стіл №5», медикаментозне лікування необхідне при загостренні (а. с. 43 - 44). У судовому засіданні позивач стверджував, що він має змогу та здатний забезпечити свого сина на період перебування та проживання останнього у нього вдома харчуванням належної якості з дотриманням дієти «стіл №5» та дотримуватися усіх інших рекомендацій лікаря. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем (військове звання - підполковник) та учасником бойових дій, займає посаду старшого викладача кафедри повітрянодесантної підготовки факультету підготовки спеціалістів десантно-штурмових військ Військової академії, на військовій службі зарекомендував себе позитивно, 30.08.2019 року нагороджений начальником Військової академії (м. Одеса) грамотою, 29.07.2016 року - почесною відзнакою Одеського міського голови «Подяка», 29.11.2015 року - нагрудним знаком «Знак пошани», також нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», що підтверджується витягом з послужного списку від 12.11.2019 року (а. с. 32), службовою характеристикою від 24.09.2019 року (а. с. 33), посвідченням учасника бойових дій серії [NUMBER] від 16.05.2018 року (а. с. 34), довідкою Військової академії (м. Одеса) за №1/143/11 від 02.05.2018 року (а. с. 55), відповідною грамотою та посвідченнями до відзнаки (а. с. 37 - 39). Позивач має повну вищу освіту та є кандидатом педагогічних наук, що підтверджується дипломом спеціаліста, виданим 21.10.2006 року Одеським інститутом сухопутних військ (а. с. 35) та дипломом кандидата наук, виданим 25.02.2016 р. Хмельницькою гуманітарно-педагогічною академією (а. с. 36). Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної Ради, від 19.09.2019 року, [PERSON] не зловживає алкогольними напоями та не вживає наркотичних засобів (а. с. 45). Зазначене, також, підтверджується, показаннями позивача, допитаного у якості свідка, показаннями свідків: [PERSON] , [PERSON] , письмовими показаннями свідка [PERSON] .. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, від 31.10.2019 року, позивач має належний стан психічного здоров`я (а. с. 46). Зі змісту довідки про грошове забезпечення, виданої 15.09.2017 року Військовою академією, [PERSON] , перебуваючи на військовій службі, має стабільне та значне грошове забезпечення (а. с. 28) Згідно до звітів № 6/21/432, № 6/21/433 від 24.06.2019 року, систематично здійснені відрахування та виплати за викоавчим листом (а. с. 29 - 30). Зазначені звіти вказують на те, що позивач своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти на утримання сина, розмір яких з травня 2019 року складає 7341,50 грн. на місяць, заборгованості зі сплати аліментів не має (а. с. 29 - 30). Вказане також підтверджується довідкою Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, від 01.07.2019 року (а. с. 31) та поясненнями позивача, допитаного у якості свідка. Зі змісту показань свідків [PERSON] та [PERSON] , письмовими показаннями свідка [PERSON] , а також показаннями позивача, допитаного у якості свідка, підтверджується той факт, що позивач є спокійною, врівноваженою та не конфліктною людиною, яку поважають оточуючі його люди. Крім того, показаннями позивача, допитаного у якості свідка, письмовими показаннями свідка [PERSON] , показаннями свідка [PERSON] підтверджується та обставина, що позивач вже кілька років намагається приймати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, однак відповідач чинить йому у цьому перешкоди. Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 155 СК України визначений порядок здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків. Зокрема, відповідно до ч. 2 вказаної статті, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). За змістом статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Твердження відповідача про відсутність між нею та позивачем непорозумінь щодо виховання їхньої спільної дитини та відсутність між ними конфлікту, яке містяться у її відзиві, спростовується показаннями позивача, допитаного у якості свідка, письмовими показаннями свідка [PERSON] , висновком Органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради від 20.08.2018 року, заявою позивача від 18.01.2019 року, яку було спрямовано до Органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради, листом Малиновської районної державної адміністрації від 15.02.2019 року, а також довідкою, складеною 13.08.2019 року інспектором ЮПСП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Транаїдзе В.А. (а. с. 54). В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню важливих життєвих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. На думку суду, безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Крім того, суд звертає увагу, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками. Згідно ч. 4 - 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини другої статті 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З огляду на зазначене, суд не погоджується із запропонованим відповідачкою способом участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , а саме: перші та четверті вихідні місяця з 12:00 години суботи до 17:00 години неділі, враховуючи графік занять (навчання) дитини, в присутності матері; 50% канікулярного часу в присутності матері, так як нею не надано належного обґрунтування необхідності встановлення позивачу саме такого способу участі у вихованні дитини. Також суд зазначає, що відповідач не надала жодних доказів, якими б підтверджувалось, що способи участі у вихованні дитини, які заявлені позивачем у позові, шкодять інтересам дитини, порушують режим її дня та навчання. Разом з тим, суд враховує також вік дитини - [PERSON] , якому на цей час виповнилося вісім років, а менше, ніж через місяць виповниться дев`ять років, тому відхиляє доводи відповідачки щодо необхідності її присутності під час спілкування батька із дитиною. Інших обставин, які б обумовлювали необхідність присутності матері під час зустрічі батька із сином, відповідач не навела. Крім того, у разі наявності конфлікту між батьками, зустрічі одного із батьків з дитиною доцільно проводити без присутності іншого з батьків. Окрім того, стосовно запропонованого відповідачем способу участі батька у вихованні дитини, а саме: «в день народження дитини, в святкові дні за попередньою домовленістю між батьками», то у разі виникнення конфліктної ситуації, такий спосіб не вирішить спір, а рішення суду із таким способом участі виконати у примусовому порядку у подальшому буде неможливо. Крім того, суд звертає увагу на те, що за час розгляду справи, відповідачем не було надано позивачу можливості бачитисьз дитиною. Доказів іншого, відповідачем, за час розляду справи, до суду надано не було. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, Орган опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації ОМР під час розгляду питання щодо способу участі батька у вихованні дитини встановив, що позивач за місцем роботи характеризується позитивно, має належні житлово-побутові умови, протипоказань щодо спілкування із дитиною не має, нинішня дружина позивача не заперечує проти його зустрічей із сином, однак при цьому визначив позивачу такий спосіб участі у вихованні сина (п`ять годин на тиждень без ночівлі), який унеможливлює реалізацію батьком його прав та обов`язків щодо виховання дитини та явно не відповідає інтересам дитини, яка потребує уваги та турботи з боку батька. Орган опіки та піклування не обґрунтував чим обумовлена необхідність у встановленні такого графіку зустрічей позивача із сином, який він встановив висновком від 20.08.2018 року, не зазначив причин, з яких обмежив батька права проводити із сином більше часу (забирати його із ночівлею, проводити з ним частину його канікул тощо). Орган опіки та піклування встановив, що сторони не можуть дійти згоди щодо участі батька у спілкуванні та вихованні сина, але при цьому вирішив, що у святкові дні позивачу доцільно бачитися із своєю дитиною за домовленістю із матір`ю. Проте, враховуючи відсутність взаєморозуміння між позивачем та відповідачем, такий встановлений Органом опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради 20.08.2018 року, спосіб участі позивача у вихованні сина як: «за домовленістю із матір`ю» позбавляє позивача права спілкуватися із сином, оскільки його реалізація можлива лише при наявності контакту між батьком та матір`ю дитини. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що висновок Органу опіки та піклування, від 20.08.2018 року, порушує принцип рівності прав та обов`язків батьків, який закріплений нормами міжнародного та національного права, заважає позивачу реалізувати свої права та належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Виходячи з наведеного, суд не погоджується із висновком Органу опіки та піклування Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської ради від 20.08.2018 року, оскільки він обмежує права батька у спілкуванні з його сином та не надає можливості батькові виконувати у повній мірі батьківський обов`язок по вихованню сина, тим більше, що батько є викладачем та кандидатом педагогічних наук, а, отже, має педагогічний досвід у вихованні підростаючого покоління, а тому може якісно забезпечити належний рівень навчання та виховання свого сина. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного суду, що міститься у постанові від 04.07.2018 року у справі № 496/4271/16-а, а також висновків Верховного суду, які містяться у постанові від 01.07.2020 року у справі № 522/23095/16-а, висновки органу опіки та піклування є дорадчими документами та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в процесі якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, у тому числі і висновків та рішень органу опіки та піклування, які не мають наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вищенаведеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан здоров`я дитини, її вік, з урахуванням принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дитини, незалежно від того, з ким вона проживає, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial