Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту належності трудової книжки. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він звернувся до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії, однак за рішенням останнього відмовлено, вказавши, що при розрахунку страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки [NUMBER] , оскільки на титульному аркуші виправлено запис по батькові та не завірено належним чином, також не зарахований період проходження військової служби відповідно до військового квитка, оскільки дата призову дописана іншим чорнилом. Через допущені недоліки заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання пенсії. У зв`язку з чим, посилаючись на ст. ст. 293, 315 ЦПК України, заявник просить суд встановити факт належності йому трудової книжки [NUMBER] . Заявник у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день слухання справи було повідомлено належним чином. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом установлено, що правильність написання по батькові заявника як « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.6), паспортом серії [NUMBER] та довідкою про присвоєння ІПН (а.с.5), військовим квитком (а.с.9), архівними довідками (а.с.10-11). Відповідно до трудової книжки [NUMBER] , яка заповнена 05.08.1979 року на 1-му аркуші по батькові [PERSON] зазначене « [PERSON] » та містяться виправлення на « [PERSON] ». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31.08.2021 №057050008805 було відмовлено в призначенні пенсії [PERSON] з огляду на те, що в трудовій книжці останньої серії [NUMBER] на титульному аркуші виправлено запис по батькові та не завірено належним чином. Предметом розгляду справи, як про це просить заявник, є саме підтвердження належності заявнику вказаної трудової книжки. Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року N 58, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. З трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 05.08.1979 та інших доказів, наданих заявником, вбачається, що така оформленна саме на ім`я [PERSON] , [INFO] . З наведених вище обставин, враховуючи, що заявник позбавлений можливості самостійно звернутися для внесення виправлень, тобто, в інший спосіб він позбавлений можливості захистити своє право, тому необхідно дійти висновку про наявність підстав для захисту його прав у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Проводячи аналіз поданих доказів, необхідно дійти висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка [NUMBER] дійсно належить заявнику, про що свідчить відповідність у наданих документах, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий підприємством, на якому працював заявник, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому надасть їй можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересі, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать відповідно до положень ст. 46 Конституції України. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд покладає такі на заявника, що відповідатиме вимогам ч. 7 ст. 294 ЦПК України, згідно якої при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved