Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 25 липня 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2017 року з причини різних поглядів на життя, наслідком чого були постійні сварки з чоловіком, свідком яких була їх дитина, що мало негативні наслідки для її психіки. Спільне господарство не ведеться. Позивачка вважає примирення неможливим, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.13). Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.14). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у юридичному шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області 25 липня 2015 року, актовий запис №229 (а.с.8). Від шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2017 року з причини різних поглядів на життя, наслідком чого були постійні сварки з чоловіком, свідком яких була їх дитина, що мало негативні наслідки для її психіки, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 110 СК України передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає положенням частини третьої статті 200 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн., у зв'язку з чим з державного бюджету [PERSON] підлягає поверненню судовий збір в розмірі 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved