Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

До суду 15.05.2020 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем знаходилася в зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області (актовий запис №129) шлюбі, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] . Поступово сімейні стосунки стали погіршуватися та подальше спільне життя не склалося, у зв`язку з чим рішенням Куйбишевського районного суду м.Донецька від 06.03.2014 по справі №259/1307/14-ц шлюб між Позивачем та Відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу дочка залишилися проживати разом з Позивачкою, а остання піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляко сприяє здобуттю освіти, готує до самостійного життя та повністю утримує її. З моменту розірвання шлюбу Відповідач матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, припинив цікавитися долею дитини та не приймає участі у її вихованні. З 2014 року і по теперішній час [PERSON] жодного разу не бачив доньку, не телефонував їй та не спілкувався з нею. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25.03.2015 року по справі №522/1935/15-ц з [PERSON] на користь Позивачки вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з 02.02.2015 року та до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Виконавчий лист за зазначеним рішенням пред`явлений до виконання до Совєтського відділу ДВС м.Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. В обґрунтування позовних вимог, Позивачка також посилається на довідку про недоотримання аліментів №57567059 від 31.05.2019 та на довідку-розрахунок заборгованості по аліментам №57567059 від 31.05.2019, з яких вбачається, що станом на 31.05.2019 року заборгованість Відповідача по сплаті аліментів становить 128 064,82 гривень (загальний борг за виконавчим документом за період з 02.02.2015 року по 31.05.2019 року включно). Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, у зв`язку з чим звернулася до суду з зазначеним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На виконання вимог ч.10 ст.187 ЦПК України судом 17.07.2020 року було отримано відповідь на запит щодо місця реєстрації відповідачки. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23.07.2020 року провадження у справі відкрито та ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 14.09.2020 року. Також ухвалою суду від 23.07.2020 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за подачу позовної заяви про позбавлення батьківських прав до ухвалення судового рішення у справі. У підготовче засідання призначене на 14.09.2020 року [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті, справу просила розглядати за її відсутністю. У підготовче засідання представник третьої особи: органу опіки та піклування ПРА ОМР не з`явилася, надала суду заяву, в якій також просила закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті, справу просила розглядати за їх відсутністю. [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Ухвалою суду від 15.09.2020 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 03.11.2020 року. У судове засідання призначене на 03.11.2020 року сторони не з`явилися, [PERSON] через канцелярію суду надала заяву, якою просила долучити до матеріалів справи Акт обстеження умов проживання від 24.09.2020 року. Розгляд справи відкладено на 19.11.2020 року. У судове засідання призначене на 19.11.2020 року [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю та без фіксації судового засідання. Також 19.11.2020 року [PERSON] через канцелярію суду надала заяву, якою просила долучити до матеріалів справи довідку про недоотримання аліментів №57567059 від 13.11.2020 та довідку-розрахунок заборгованості по аліментам №57567059 від 13.11.2020, з яких вбачається, що станом на 31.10.2020 року заборгованість Відповідача по сплаті аліментів становить 196 338,72 гривень (загальний борг за виконавчим документом за період з 02.02.2015 року по 31.10.2020 року включно). Представник органу опіки та піклування ПРА ОМР у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю та без фіксації судового засідання. [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано. Крім того, у судові засідання призначені на 03.11.2020 року та 19.11.2020 року відповідач [PERSON] був викликаний через оголошення у пресі. Суд, у зв`язку неодноразовою неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, з ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності відомостей про належне сповіщення відповідача, ухвалив слухати справу згідно ст.ст.280-281 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, та зважаючи на те, що суддя з 23.11.2020 року по 04.12.2020 року перебувала на лікарняному, датою складення цього судового рішення є 07.12.2020 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року по 06.03.2014 року. Рішенням Куйбишевського районного суду м.Донецька від 06.03.2014 року (справа №259/1307/14-ц) шлюб між сторонами розірвано (а.с.14), з якого вбачається що сторони припинили підтримувати подружні стосунки, проживають окремо. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №785 (а.с.13). Спільне життя з Відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що сторони мають різні погляди на вирішення проблем, пов`язаних з різними життєвими складнощами та вихованням дочки. Дитина мешкає разом з Позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З моменту розірвання шлюбу Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, не цікавиться її розвитком, харчуванням, лікуванням, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання доньки за весь цей час не надає. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25.03.2015 року по справі №522/1935/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, починаючи з 02.02.2015 року та до досягнення дитиною повноліття - [INFO] (а.с.15-17). Виконавчий лист за зазначеним рішенням пред`явлений до виконання до Совєтського відділу ДВС м.Макіївка Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що свідчать довідки Совєтського відділу ДВС м.Макіївка Східного міжрегіонального управління Міністерстьва юстиції (м.Харків) від 13.11.2020 року та розрахунок заборгованості від 13.11.2020 року, з яких вбачається, що станом на 31.10.2020 року у Відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини в розмірі 196 338,72 грн. На теперішній час Позивачці не відомо щодо місця проживання Відповідача. З моменту розірвання шлюбу Відповідач перестав дбати про дитину, цікавитися її здоров`ям, приймати участь у вихованні дочки, піклуватися про її духовний та фізичний стан, що підтверджується висновком органу опіки та піклування №01-11/1897/1вих від 12.11.2019 року. Таким чином, з моменту розірвання шлюбу між сторонами Позивачка самостійно піклується про дочку, про її стан здоров`я, харчування, розвиток та навчання. Донька [PERSON] , [INFO] навчається в другому класі у ОЗОШ №77 м.Одеси, а Позивачка приділяє багато уваги її всебічному розвитку та навчанню. Згідно висновку орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.21-23). З висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за вих.№01-11/1897/1 від 12.11.2019 та акту обстеження умов проживання дитини від 24.09.2020 року зазначено про те, що спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання доньки Позивачки за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що Позивачкою створені всі умови для проживання та всебічного розвитку дитини. Станом на теперішній час [PERSON] та її дитина [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з позову та досліджених судом наявних у справі документів, батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги, не цікавиться її життям. Доказів щодо спростування зазначених фактів суду не надано. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип навіть знайшов своє відображення в Основному Законі України - Конституції, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків, що полягають у вихованні дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуванні про здоров`я дитини, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпеченні здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя, повазі до дитини. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз`яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що батько дитини - [PERSON] , [INFO] , вихованням та утриманням своєї дитини не займається, життям та здоров`ям [PERSON] не цікавиться. Підстави позову відповідають вимогам норм права, на які посилається позивач під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування своїми обов`язками відносно дитини. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , у відношенні його малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , оскільки останній не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовився від такого права. Відповідно до ст.1 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У зв`язку з тим, що ухвалою суду від 23.07.2020 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за подачу позовної заяви про позбавлення батьківських прав до ухвалення судового рішення у справі, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави суму судового збору у розмірі 840,80 грн. З наведеного вище, суд вважає позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved