Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

До Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси звернулась\~з позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~за яким\~просить встановити юридичний факт, згідно якого [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , з метою підтвердження родинних стосунків для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та наполягала на позовних вимогах у повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] народилась у селі Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 19 жовтня 1946 року зроблено запис за № 29, що підтверджується посвідкою про народження серії [NUMBER] , місце реєстрації - Семенівський ЗАГС. В зазначеній посвідці, прізвище [PERSON] записано російською мовою « [PERSON] ». Згідно цього ж свідоцтва в графі батьки: - батько записаний російською мовою: « [PERSON] »; - мати записана російською мовою: « [PERSON] ». Рідна сестра позивача - [PERSON] народилася [INFO] у селі Семенівка Арбузинського району Миколаївської області (колишня Одеська область), про що в книзі записів громадянського стану про народження 04 липня 1939 року зроблено відповідний запис, що підтверджується посвідкою про народження № [NUMBER] , місце реєстрації - Семенівський ЗАГС. У цій посвідці, прізвище сестри позивачки записано українською мовою « [PERSON] ». Згідно цього ж свідоцтва в графі батьки: - батько записаний українською мовою: « [PERSON] », - мати записана українською мовою: « [PERSON] ». 05 травня 1966 року [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 05 травня 1966 року серія [NUMBER] . 17 листопада 1961 року сестра позивачки - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 17 липня 1961 року серії [NUMBER] . На підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15 квітня 1990 року, [PERSON] (та сестрі позивачки [PERSON] , як подружжю), належав будинок під [ADDRESS] . Свідоцтво було зареєстровано під № [NUMBER] стр. 200 кн. 213 в Одеському міському бюро технічної інвентаризації 23 квітня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом, виданим виконавчим комітетом Іллічівської районної ради народних депутатів на підставі рішення Іллічівської районної ради народних депутатів № 216 від 07 березня 1990 року. Згідно відомостей домової книги в зазначеному житловому будинку були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] з часу набуття права власності на будинок та син позивачки - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом ЗАГС міста Миколаєва від 13 листопада 1974 року) з 18 січня 2002 року. З сім`єю сестри позивачки [PERSON] вони підтримували родинні відносини, постійно спілкувались, відвідували один одного, святкували разом родинні та інші свята, надавали, за необхідності, допомогу родинам та членам сім`ї. [INFO] помер [PERSON] , у зв`язку із чим відкрилась спадщина. Після смерті чоловіка сестри позивачки приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. 31 січня 2017 року була заведена спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі 60171983, номер у нотаріуса 3/2017, що підтверджується Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №46592441 від 31 січня 2017 року. Після смерті чоловіка здоров`я сестри [PERSON] погіршилося, тому син позивачки перевіз її до [PERSON] - в будинок [ADDRESS] . [INFO] померла сестра [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 11 червня 2019 року виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області, серія [NUMBER] . Згідно довідки про причину смерті до форми №106 /о №35, виданої 10 червня 2019 року лікарем Довбиської лікарні [PERSON] , причиною смерті стала хронічна серцево-судинна недостатність. Син позивачки за власний рахунок, придбав приналежності для поховання та здійснив поховання сестри позивачки [PERSON] на кладовищі смт. Довбиш (поряд з похованими їх родичами), що підтверджується довідкою виконкому Довбиської селищної ради №1512 від 10 червня 2019 року. Після смерті сестри [PERSON] позивачкою, в установлений законом 6-ти місячний строк, в порядку ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, була подана заява про прийняття спадщини та наявні документи про родинні стосунки, правовстановлюючі документи на житловий будинок. Нотаріусом заведена спадкова справа за номером у нотаріуса 56/2019. Заінтересована особа - [PERSON] вважає себе спадкоємцем після смерті тітки, оскільки був зареєстрований з нею за однією адресою в будинку, який є спадковим майном, на день смерті останньої та також претендує на спадщину. Згідно ст. 1264 ЦК України він є спадкоємцем четвертої черги за законом, а позивач, відповідно до ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за законом. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. 11 вересня 2020 року нотаріусом позивачці була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом з мотивуванням, що із поданих нею документів не можливо встановити родинні відносини, оскільки в їх свідоцтвах про народження по-різному записані їх прізвища та прізвища та по-батькові їхніх батьків. З об`єктивних причин помилки в написанні прізвищ та по-батькові в свідоцтвах про народження в даний час виправити неможливо, а тому реалізувати своє право спадкоємця та отримати свідоцтво про право на спадщину на підставі родинних відносин як спадкоємець за законом другої черги (ст. 1262 ЦК України) позивач позбавлена можливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з пунктами 2.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Враховуючи обставини справи, надані до суду письмові докази, а також визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, а саме: встановити юридичний факт, згідно якого [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , з метою підтвердження родинних стосунків для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved