Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 01 грудня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 800 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання не виконала, тому станом на 30.09.2014 року має прострочену заборгованість в розмірі 15 232 грн. 70 коп., яка складається з: · 7 863,77 грн. - заборгованість за кредитом; · 5 065,37 грн. - заборгованість по процентам; · 1 100,00 грн. - заборгованість по комісії; · 500 грн. - штраф (фіксована частина); · 701,56 грн. - штраф (процентна складова). · Тому позивач змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по кредитному договору. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 01 грудня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит (кредитний ліміт) у розмірі 2 300 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір (а. с. 11-17). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 01.12.2005 року за відповідачем наявна заборгованість станом на 30.09.2014 року в розмірі 15 232 грн. 70 коп., в тому числі: · заборгованість за кредитом - 7865 грн. 77 коп.; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 065 грн. 37 коп.; · заборгованість по комісії - 1 100грн. 00 коп.; · штраф (фіксована частина) - 500 грн.; · штраф (процентна складова) -701 грн. 76 коп. (а. с. 6-10). · Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правових відносин. Позивач у позовній заяві зазначає, що банк виконав усі умови договору позики, надавши грошові кошти відповідачеві у розмірі 7 800 грн. та має право на стягнення коштів. Однак відповідно із змісту договору (заяви клієнта) вбачається, що позивач надав грошові кошти (кредитний ліміт) у розмірі 2 300 грн. Розмір заявленої суми заборгованості, згідно розрахунку складеного позивачем не відповідає розміру боргу виходячи з кредитних коштів наданих відповідачеві за договором. Позивачем не надано доказів того, що відповідач порушив вимоги кредитного договору і має прострочену заборгованість, розрахунки, які ним надаються не підтверджуються належними документами. Оскільки позовні вимоги не обґрунтовані, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed