Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач в позові посилається на те, що 27 вересня 2006 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки розташованої на території Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. За життя баба позивача залишила заповіт від 04 липня 2000 року, в якому вказала його як спадкоємця земельної ділянки. Позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, оскільки був необізнаний в порядку спадкування. Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить визначити додатковий строк три місяці, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач також зазначив, що раніше до суду з питанням визначення додаткового строку для прийняття спадщини не звертався, у 2016 році вирішив оформити спадщину, яка залишилася після смерті баби, через скрутне матеріальне становище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги, не заперечувала проти надання позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом. Представник відповідача Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У заповіті від 04 липня 2000 року, посвідченому секретарем Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та внесеному в реєстр за № 55, [PERSON] вказала позивача, як спадкоємця сертифікату на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 052781, розміром 7,56 га (а. с. 5). У відповідності до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. [PERSON] померла 27.09.2006 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 111422, актовий запис № 22 (а. с. 6). Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем не надано доказів того, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме, що вказані причини були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Пояснення позивача щодо тяжкого матеріального становища, що перешкоджало своєчасному зверненню до нотаріальної контори є необґрунтованими. Позивач достовірно знав про час та місце відкриття спадщини, однак ніяких дій щодо прийняття спадщини протягом десяти років не вчиняв та не отримував відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, звернувшись до суду. Вказана бездіяльність позивача вважається відмовою від спадщини. За вказаних обставин суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed