Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON]О, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. З 04.10.2002 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. 01.02.2005 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, проживає окремо, не приймає участі в утриманні дитини, не піклується про фізичних розвиток та про стан здоров'я. У зв'язку з чим позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Згідно вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, та відповідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Прокурор Бондаренко А.Л. в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи Відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як представник органу опіки та піклування [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує, та просила долучити до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 181773 виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 220. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та акту обстеження умов проживання встановлено, що родина проживає в задовільних умовах, але без участі батька. [PERSON] із родиною не проживає, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, що підтверджується довідкою № 01-22/69 від 16.03.2015 року виданою Запорізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №97 Запорізької міської ради Запорізької області та актом обстеження житлово-побутових умов від 18.08.2015 року. Відповідно до висновку заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району за № 1461/01-26/05 від 08.09.2015 року встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків, не займається вихованням дитини, не цікавиться її інтелектуальним, фізичним, духовним та психічним розвитком, матеріально не утримує, що підтверджується довідкою ДНЗ (ясла-садок)№25 «Горобинка» м.Запоріжжя, який в період з вересня 2006 року по травень 2009 року відвідувала малолітня, приводила та забирала дівчинку мати, бабуся, дідусь та дядько. Неповнолітня є ученицею загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів №97 м.Запоріжжя. Відповідно до довідки навчального закладу: батько вихованні доньки та отриманні нею освіти не приймає. Вихованням та утриманням дітей займається мати [PERSON] Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини та в інтересах дітей, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо дитини закріпленні в ст.ст. 150, 180 СК України. Згідно Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved