Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої\~\~вимоги\~\~мотивує тим, що\~\~перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.01.1994 року, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 99. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обовязки. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим та суперечить його інтересам, крім того зазначив, що спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин з 01.01.2007 року. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлена судом про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомляла, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася, відзиву на позов не надавала. Враховуючи, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 29.01.1994 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб, повторно виданого 19.10.2016 р., що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 99. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У відповідності\~ст.51 Конституції України, ч.1\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сім'я фактично розпалася протягом досить тривалого часу і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, сторони спільного господарства не ведуть з 01.01.2007р. Строк на примирення позивач просить не надавати, оскільки протягом тривалого часу примирення та збереження сімї не можливо було сторонами досягти. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За даних обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved