Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 04.02.2011 р. звернувся позивач [PERSON] із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, зазначаючи, що він є власником та проживає в квартирі [ADDRESS], а відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] що знаходиться над квартирою позивача. Позивач зазначає, що 03.11.2010 року з квартири відповідачів відбулося залиття його квартири, внаслідок чого йому спричинена матеріальна шкода, яка полягає у витратах на відновлення нормального стану належного йому житлового приміщення. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач, за уточненими вимогами, просить стягнути з відповідачів відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 38204,82 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 9600 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 3454,64 грн. Позивач [PERSON] та його представники за довіреностями - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила суд в його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, просив в його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим УЖКГ Виконкому Одеської міської ради народних депутатів 31.01.1997 року, за реєстровим №6-6340. Відповідно до довідки КП «ОМБТІ та РОН» №525.182 від 26.03.2004 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Згідно до акту ЖКК «Селекційно-генетичного інституту» від 05.11.2010 року, складеного комісією у складі інженера ЖКК «СГІ» [PERSON], сантехніка ЖКК «СГІ» [PERSON], власника квартири №43 - [PERSON], в присутності основного квартиронаймача квартири №39 - [PERSON], вбачається, що при огляді квартири №39, яка розташована на першому поверсі буд. [ADDRESS], були виявлені сліди залиття в ванній кімнаті, туалеті та на кухні. Залиття відбулося 03.11.2010 року з квартири №43, розташованої на другому поверсі, яка належить [PERSON] де проводилась заміна стояків холодного і гарячого водопостачання. На заміну стояків [PERSON] отримала дозвіл в ЖКК «СГІ», також сантехніками ЖКК було виконано відключення замінюваних стояків холодного і гарячого водопостачання 03.11.2010 року о 10.00 годин. Комісією в акті від 05.11.2010 року зазначено, що причиною залиття стало те, що сантехнік ЖКК [PERSON] в 11.15 годин з невідомих причин, несанкціонованого, відкрив стояк холодного водопостачання. В акті також зазначено, що наслідками залиття квартири [ADDRESS], стало залиття стін на кухні, в деяких місцях відклеїлись шпалери - 0,5 кв.м., в туалеті на стіні та стелі здуття шпаклівки - 0,5 кв.м. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З метою визначення розміру заподіяних залиттям квартири збитків позивачем [PERSON] в порядку ст.ст. 60, 133 ЦПК України було заявлено клопотання про призначення комплексної судової експертизи. Ухвалою суду від 05.04.2011 року клопотання позивача було задоволено, по справі призначено судову комплексну судову експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1) який розмір матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON], як власнику квартири [ADDRESS], внаслідок залиття його квартири в листопаді 2010 р., пошкодженням квартири і розташованих в ній меблів, з визначенням причинно-наслідкового зв'язку завданої шкоди із залиттям, що сталося у листопаді 2010 року? 2) який розмір моральної (немайнової) шкоди, заподіяної [PERSON], як власнику квартири [ADDRESS], внаслідок залиття його квартири в листопаді 2010 р., пошкодженням квартири і розташованих в ній меблів, виходячи із вартісного визначення втрати їх споживчих властивостей з 05.11.2010 р., внаслідок залиття, по день складення висновку, з визначенням причинно-наслідкового зв'язку завданої шкоди із залиттям, що сталося у листопаді 2010 року? Висновком судової будівельно-технічної експертизи №751 від 23.08.2013 р., складним ОНДІСЕ, було встановлено, що згідно акту залиття від 05.11.2010 року квартири №39, слідує, що залиття трапилось у зв'язку із вільним потраплянням води в приміщення 1-6 туалет, зі стояка холодної води, який був раніше демонтований для заміни. Вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири [ADDRESS], пов'язаної із залиттям водою, складає 15954,50 грн. Питання щодо розміру моральної шкоди внаслідок залиття квартири, експертом не досліджувалось, оскільки виходить за межі компетенції судового експерта з правом проведення будівельно-технічних експертиз. Суд не приймає до уваги заперечення позивача щодо розміру матеріальної шкоди встановленої висновком експертизи, з підстав на того, що відповідно до кошторису від 20.10.2013 року він поніс фактичні витрати на ремонтні роботи та матеріали для відновлення пошкодженої залиттям квартири у загальному розмірі 38204,82 грн. Крім того, позивач вказував, що внаслідок залиття були пошкоджені меблі, які знаходились в квартирі. З поданого позивачем кошторису вбачається, що позивач поніс витрати на ремонтні роботи та матеріали з відновлення пошкоджень, які не були зазначені в акті ЖКК «СГІ» від 05.11.2010 року про залиття квартири, та не були предметом дослідження судового експерта. Тому встановити необхідність та обґрунтованість проведення всього зазначеного в кошторисі переліку робіт, саме з причин залиття 03.11.2010 року його квартири, суд не може. Про пошкодження меблів в квартирі [PERSON] в акті ЖКК «СГІ» від 05.11.2010 року жодних відомостей також не було зазначено. Згідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що винними діями відповідачів, які полягали в неналежному контролі технічного стану системи водопостачання належної їм квартири [ADDRESS], заподіяна матеріальна шкода [PERSON] у вигляді залиття належної йому квартири [ADDRESS] Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів про те, що в залитті квартири позивача їх вина відсутня, з підстав того, що згідно акту від 05.11.2010 року причиною залиття є відкриття сантехніком ЖКК [PERSON] стояка холодного водопостачання в належній їм квартирі. Так, згідно ст. 322 ЦК України власник, зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому [PERSON], [PERSON], [PERSON], як власники майна, зобов'язані контролювати належне користування квартирою з боку інших осіб. Суд критично оцінює та не приймає до уваги також надану відповідачами копію акту ЖКК «СГІ» від 21.05.2010 року про залиття 20.03.2010 року квартири [ADDRESS], з квартири №47 за вказаною адресою, в якості підстав того, що виявлені в квартирі позивача пошкодження сталися саме через залиття від 20.03.2010 року, а не з вини відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. В порушення вищевказаних положень, відповідачами не надано суду для огляду оригінал поданої копії акту. Судом також було надіслано запит до ПП ЖКК «СГІ» з проханням надіслати належним чином завірену копію та надати для огляду оригінал акту від 21.05.2010 року, складеного ЖКК «СГІ» щодо залиття квартири [ADDRESS]. Листом №53/03 від 14.03.2014 року ПП «ЖКК СГІ» повідомило суд, що оригінал витребуваного судом акту від 21.05.2010 року в ПП «ЖКК СГІ» - відсутній. У зв'язку із цим, суд вважає, що подана відповідачами копія акту від 21.05.2010 року не може бути прийнята до уваги як доказ по справі, що спростовує факт залиття квартири позивача у листопаді 2010 року. При таких обставинах, суд вбачає вину відповідачів, причинний зв'язок між діями [PERSON], [PERSON], [PERSON] та заподіяною позивачу шкодою, яка підлягає відшкодуванню в розмірі, встановленому висновком судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ №751 від 23.08.2013 р., а саме у сумі 15954,50 грн. Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки судом встановлено вину відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] у заподіянні шкоди позивачу, вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у перенесених моральних стражданнях в зв'язку із отриманим стресом, пов'язаним із пошкодженням належного йому майна, незручностях проживання у пошкодженій квартирі. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача суд вважає, що компенсація моральної шкоди підлягає стягненню з відповідачів у розмірі 3000 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 896 гривень та ІТЗ розгляду справи у розмірі 120 гривень, крім того позивачем сплачено 2138,64 гривень в рахунок вартості складання ОНДІСЕ висновку судової експертизи, у зв'язку із такі судові витрати вони підлягають стягненню з відповідачів. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на його користь витрат у розмірі 300 грн., понесених ним для повідомлення відповідачів, оскільки такі витрати в сенсі ст. 79 ЦПК України не є судовими витратами. Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Outcome: partial