Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №7 по вул. Молодіжній (Комсомольській) в селі Обільне Мелітопольського району Запорізької області. Позовна заява обґрунтовується тим, що їй на праві власності належить житловий будинок № 7 по вул. Молодіжній (Комсомольській) в с. Обільне Мелітопольського району Запорізької області. У листопаді 2015 року відповідач попросив прописати його у належному їй будинку на півроку, так як йому потрібна була реєстрація. Насправді відповідач у будинку ніколи не проживав, його речей в будинку немає, будь-яких платежів за комунальні послуги і утримання будинку відповідач не здійснював. Неодноразові її звернення до відповідача з проханням знятись з реєстрації були залишені без задоволення. Факт реєстрації відповідача у будинку порушує її права, не дозволяє користуватися та розпоряджатись будинком у повному обсязі, вона змушена нести додаткові витрати за комунальні послуги та не може отримати субсидію, через що і змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач у судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом його сестри в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Відповідно до п.4 ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2014 року за договором купівлі-продажу житлового будинку, [PERSON] придбала у [PERSON] у власність житловий будинок № 7, розташований по вул. Молодіжній (Комсомольській) в с. Обільне Мелітопольського району Запорізької області(а.с.7). Вказаний факт також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №29502452 від 14 листопада 2014 року (а.с.8). Згідно довідки сільського голови Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в будинку №7 по вулиці Молодіжна (Комсомольська) в селі Обільне Мелітопольського району Запорізької області [PERSON] дійсно зареєстрований, проте з листопада 2015 року в будинку не проживає (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з листопада 2015 року та по теперішній час, відповідач [PERSON] в будинку №7 по вулиці Молодіжна (Комсомольська) в селі Обільне Мелітопольського району Запорізької області не проживає, його речей та іншого майна в будинку немає, кошти за комунальні послуги він не сплачує, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не предявляв, до будинку не зявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved