Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі ПрАТ «СК «Еталон»), в якій позивач просив стягнути з відповідача 10\~334,37 грн. в якості відшкодування шкоди в порядку регресу та судові витрати. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 25 січня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAF 95 FX430», державний номер [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] , та автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілю «Chevrolet Aveo» завдано матеріальну шкоду. Постановою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11\~лютого 2019 року у справі № 266/536/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вчинення вищезазначеного ДТП. На момент настання ДТП діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ-4200086 від 09 червня 2018 року, за яким забезпеченим транспортним засобом був автомобіль «DAF 95 FX430», державний номер [NUMBER] . На підставі наданих потерпілим документів та згідно умов Полісу, позивачем відшкодовано потерпілому завдану майнову шкоду у розмірі 10\~334,37 грн. У зв`язку із виконанням позивачем зобов`язання за страховим полісом, до нього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідач на порушення п. г) та ґ) ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив позивача, як страховика, про настання ДТП, скоїв внаслідок власної недбалості, не забезпечивши належний технічний стан свого транспортного засобу. У зв`язку із викладеним, просив стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 10\~334,37 грн. та судові витрати. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Від представника позивача Шимченко В.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що 09 червня 2018 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Еталон» укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ4200086, забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «DAF АЕ 4510С», державний номерний знак [NUMBER] . (а. п. 7). Постановою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11\~лютого 2019\~року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, якою встановлено, що 25 січня 2019 року о 12 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи вантажним тягачем «DAF 95 XF430», з державним реєстраційним номером [NUMBER] , з причепом «Dennison EF25SKA», з державним реєстраційним номером [NUMBER] , який належить ПП «Н-Транс», рухався біля буд. 81 по вул. Гагаріна, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не стежив за технічним станом транспортного засобу, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічний справний стан і комплектність транспортного засобу, внаслідок чого у транспортного засобу відірвалося колесо та прокотившись 450 м., здійснило зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet Aveo», з державним реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , за адресою: вул. Гагаріна, буд. 47, м. Маріуполь, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим [PERSON] порушив п. п. 2.3а, 2.3б ПДР. Постанова набрала законної сили 26 лютого 2019 року (а. п. 8-9). ПрАТ «СК «Еталон» складений страховий акт №\~712-14487, за яким потерпілому [PERSON] до сплати нараховане страхове відшкодування у розмірі 10\~334,37грн. (а. п. 12-13). Розпорядженням ПрАТ «СК «Еталон» № 09-05-14487 віл 04 квітня 2019 року прийнято рішення про виплату страхового відшкодування тертій особі [PERSON] , як власнику транспортного засобу «Chevrolet Aveo», в розмірі 10\~334,37 грн., яке було сплачено відповідно до платіжного доручення № 554 від 04 квітня 2019 року (а. п. 16-17). Оцінка доказів. За змістом ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4, 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77-80 ЦПК України, щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідної достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Відповідачем позовні вимоги визнані у повному обсязі, обставини, викладені у позовній заяві а також встановлені постановою суду про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, не заперечувались та не спростовані. Мотиви суду. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно зі ст. ст. 979, 980\~Цивільного кодексу\~України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Частиною 1 статті 993\~ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом статті 27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Спеціальним Законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Статтею 1191 ЦК України та п.п. г), ґ) п. 38.1.1 ст. 38 Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~Правил дорожнього руху; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у\~підпункті 33.1.2\~пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року №6-186цс16, у разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2018\~року у справі № 621/2403/16. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.1.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у ПрАТ «СК «Еталон» виникло право зворотної вимоги до відповідача. Таким чином, до страховика (ПрАТ «СК «Еталон»), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Таким чином, оскільки позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому, відповідач не повідомив позивача, як страховика, про настання ДТП, та скоїв його внаслідок власної недбалості, не забезпечивши належний технічний стан транспортного засобу, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування майнових збитків, на суму 10\~334,37 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в порядку регресу за виплачене страхове відшкодування підлягають задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з\~державного\~бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви,\~а інша\~половина\~судового збору покладається на відповідача. При подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1 921 грн., та відповідно до положень ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 960,50 грн., та позивачу підлягає поверненню судовий збір у сумі 960,50 грн. На підставі ст. ст. 979, 980, 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.\~38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 142, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved