Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 жовтня 2013 року вона придбала квартиру [ADDRESS] . Зазначена квартира, згідно договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2013 року належить їй на праві власності. На момент оформлення наведеного договору в квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON] , який не проживає за вказаною адресою з моменту її придбання позивачем. У зв`язку з тим, що [PERSON] зареєстрований в належній їй квартирі, вона змушена оплачувати за нього комунальні послуги та здійснювати інші платежі, що накладає на неї додаткові навантаження. Крім того, [PERSON] не є членом її родини, та втрати право на користування квартирою після того, як в 2013 року позивач придбала у власність вказану квартиру. Самостійно [PERSON] в органи реєстрації для зняття з реєстраційного обліку не з`являється, його місце знаходження їй невідоме. Просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій на заявлених нею вимогах наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені позивачем вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Паращук О.А., [PERSON] передала майно, яким є квартира, розташована у [ADDRESS] , у власність [PERSON] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11330943 від 22 жовтня 2013 року, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за позивачем [PERSON] . Згідно з розпорядженням Слов`янського міського голови № 53-р від 19 лютого 2016 року, [ADDRESS] на [ADDRESS] . Таким чином, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія Довідка про склад сім`ї № 182, видана 30 січня 2020 року ТОВ «Синергія-БТ». Відповідач у вказаній квартирі [ADDRESS] , - не проживає з 2014 року, що підтверджується Актом про фактичне проживання № 181, складеним 30.01.2020 року та затвердженим ТОВ «Синергія-БТ». За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири, права користування якою просить позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин з 2014 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved