Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернулася позивач та просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 02 листопада 2015 року по 31 липня 2016 року в сумі 2520 гривень 66 копійок. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року ЄУН 371/1135/14-ц, відповідач зобов'язаний сплачувати їй аліменти на утримання доньок : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи із 02 липня 2014 року і до їх повноліття. Відповідач за вказаний період не виконав свій обов'язок по сплаті аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей, встановлений рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року по цивільній справі ЄУН 371/1135/14-ц. В судове засідання позивач не з'явилася. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, через свого представника надав письмові заперечення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне. В судовому засідання встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19 жовтня 2004 року, який 28 липня 2014 року було розірвано, що підтверджується рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року (справа ЄУН 371/1135/14-ц). Від шлюбу мають малолітніх доньок : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: серії [NUMBER], виданим 18 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського управління юстиції Київської області, та серії [NUMBER], виданим 19 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського управління юстиції у Київській області. Згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи із 02 липня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказані обставини підтвердженні копією рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року (справа ЄУН 371/1135/14-ц). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 18 серпня 2016 року № 2168, виданої Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] станом на 18 серпня 2016 року складала 7 492 гривні 31 копійку. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 Цивільного кодексу України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно роз'яснень, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що відповідач є особою непрацездатного віку, має хворобу, яка перешкоджала його обов'язку сплачувати за рішенням суду аліменти на утримання дітей, за період виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Даних про те, що відповідач оскаржував дії державного виконавця з приводу нарахування розміру аліментів до суду, матеріали справи також не містять, а тому суд приходить до висновку про відсутність будь-яких поважних причин невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, а також у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому при розгляді спорів про стягнення пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Outcome: partial