Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «Банк «Траст» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості згідно останніх уточнень в розмірі 71\~895,42 грн. та судових витрат у розмірі 1218 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 29.12.2012р. між ПАТ Банк «ТРАСТ» та [PERSON], за згодою сторін, було укладено кредитний договір №R051.0021615. Відповідно до умов договору №R051.0021615 від 29.12.2012р. відповідачу було надано кредит в розмірі 48\~202 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 6,49 % річних та 1,37 % щорічної комісії за обслуговування кредиту, строком на 48 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 20.12.2016р. Відповідно до умов п. 2.2 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід'ємною частиною Кредитного договору, [PERSON] зобов'язувався своєчасно та у повному обсязі сплачувати відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частками у сумах та терміни, визначені у графіку платежів. Оскільки відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором №R051.0021615 від 29.12.2012р., станом на 10.12.2015р. утворилася заборгованість в розмірі 71\~895,42 грн., яка складається з: суми заборгованості по кредиту 33\~676,26 грн., в тому числі 11\~907,13 грн. прострочена заборгованість з оплати кредиту; прострочених відсотків за фактичним користуванням кредитом 1\~555,70 грн.; простроченої комісії за обслуговування кредиту 6\~859,33 грн.; суми пені за прострочення платежів 29\~804,13 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання. Представник відповідачі проти вказаної суми позивачем заперечувала, просила зменшити суму пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки відповідач на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, середня його заробітна плата складає 1500 грн., є єдиними годувальником в сімї, його дружина перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда [PERSON], [INFO], а також мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідач здійснив останній платіж 30.06.2015р. За даних обставин просить зменшити суму пені та розстрочити виплату кредиту на 6 місяців. Сторони в судове засідання не з»явилися, сповіщені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.12.2012 р. між ПАТ Банк «ТРАСТ» та [PERSON], за згодою сторін, було укладено кредитний договір №R051.0021615 від 29.12.2012р. За умовами договору №R051.0021615 від 29.12.2012р. відповідачу було надано кредит в розмірі 48\~202 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 6,49 % річних та 1,37 % комісії за обслуговування кредиту, строком на 48 місяці з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. З кінцевим терміном повернення 20.12.2016р. Відповідно до умов п. 2.2 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід'ємною частиною Кредитного договору, [PERSON] зобов'язувався своєчасно та у повному обсязі сплачувати відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частками у сумах та терміни, визначені у графіку платежів. Згідно п.5.16 Пам'ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування, яка є невід'ємною частиною Кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобов'язань з погашення заборгованості по кредиту, відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 0,3% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення. Банк свої зобов'язання, за договором №R051.0021615 від 29.12.2012р., виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №Loan-24724 від 29.12.2012р. (а.с.21). Через невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №R051.0021615 від 29.12.2012р. у відповідача станом на 10.12.2015р. утворилася заборгованість перед ПАТ Банк «ТРАСТ» в розмірі 71\~895,42 грн., яка складається з: суми заборгованості по кредиту 33\~676,26 грн., в тому числі 11\~907,13 грн. прострочена заборгованість з оплати кредиту; прострочених відсотків за фактичним користуванням кредитом 1\~555,70 грн.; простроченої комісії за обслуговування кредиту 6\~859,33 грн.; суми пені за прострочення платежів 29\~804,13 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору №R051.0021615 від 29.12.2012р. (а.с. 49). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Як установлено судом, пунктом 5.16 Памятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування, яка є невід'ємною частиною Кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобов'язань з погашення заборгованості по кредиту, відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 0,3% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № №R051.0021615 від 29.12.2012р. нарахування пені [PERSON] позивачем здійснювалося з 20.12.2014р. по 10.12.2015 р., а позовну заяву позивачем було подано 13.07.2015р., тому пеня нараховувалася позивачем в межах одного року до предявлення позову, що відповідає вимогам кредитного договору та ст.. 258 ЦК України. Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Судом встановлено, що розмір неустойки не перебільшує розміру боргового зобовязання, а тому суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин норми частини третьої статті 551 ЦК України.. Щодо застосування розстрочки у виплаті грошових коштів за кредитним договором №R051.0021615 від 29.12.2012р., суд приходить до висновку про можливість надати відповідачеві розстрочку виконання рішення суду. Так, згідно ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідачем надано до суду довідку, яка видана 19.10.2015р. [PERSON], про те що він працює у ФОП [PERSON], згідно трудового договору № 15031400220 від 02.10.2014р. та його середня заробітна плата становить 1500 грн. Крім того, на утриманні у відповідача знаходиться неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 109, 110), та його дружина, яка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда [PERSON], [INFO]. (а.с. 108) Тому суд, за даних обставин вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду терміном на 6 місяців в рівних частках. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Позивач в своїй заяві про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1218грн. Згідно до платіжного доручення від 02.07.2015р. позивачем сплачено 545,95грн. та від 14.12.2015р. позивачем сплачено судовий збір в сумі 545,95грн., що в загальній сумі складає 1091,90грн., а не 1218грн., як вказано у заяві про збільшення позовних вимог . Таким чином суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1091,90грн.

Outcome: approved