Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання надати довідку та просить суд зобов`язати КП «Теплопостачання міста Одеси» надати їй розрахунок виниклої за період з 01 червня 2014 року по час набрання законної сили рішення суду заборгованості по особовому рахунку КП «Теплопостачання м. Одеси» № [NUMBER] з визначенням періоду виникнення заборгованості, та стягнути судові витрати в розмірі 768,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона звернулася до відповідача 12.11.2018р. із заявою про надання довідки для отримання субсидії, на що отримала лист від 23.11.2018р. яким їй було відмовлено у наданні довідки за сплату комунальних послуг за бажаний період та повідомлено про загальну заборгованості по особовому рахунку в сумі 12252,10 грн. 06.12.2018р. вона звернулася із скаргою про видачу довідки про наявність/відсутність у період червень 2014 року - травень 2018 року заборгованості з теплопостачання та гарячої води. Отримавши в другий раз відмову у наданні довідки, позивач звернулася із скаргою на дії КП «Теплопостачання міста Одеса» до органу захисту прав споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, де й повідомили, що дані правовідносини не стосуються захисту прав споживачів та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 21-22). Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов. Представник відповідача в призначеному судовому засіданні заперечував щодо відповідного позову, в задоволенні позовних вимог просив відмовити, про що було надано відзив на позов. (а.с. 26-27) Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.12.2001р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2015р. (а.с. 28, 29) На підставі особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , КП «Теплопостачання міста Одеси» постачає теплову енергію за адресою: [ADDRESS] . 12.11.2018р. [PERSON] звернулася із заявою до КП «Теплопостачання міста Одеси» про надання їй довідки, для оформлення субсидії, про те, що за період червень 2014р. - травень 2018р. заборгованість з теплопостачання та гарячої води відсутні. У відповідній заяві [PERSON] зазначає, за період з червень 2014р. - червень 2017р. КП «Теплопостачання міста Одеси» надало послуги на 7651,85 грн, з яких субсидією сплачено - 5759,21 грн., та залишок заборгованості склав 1892,64 грн., яку було сплачено квитанцією № 101 від 23.10.2017р. Сума нарахованої простроченої заборгованості виниклої за період травень 2014 року та раніше [PERSON] не визнається. (а.с. 6-7) Листом від 23.11.2018 № 02/02/06-585 КП «Теплопостачання міста Одеси» повідомило [PERSON] , що в неї наявна заборгованість в розмірі 12552,10 грн. та сума нарахованої заборгованості, виниклої до 2014 року простроченою не вважається, наявність боргу визналася, оскільки здійснювалися часткові оплати даного боргу, та відокремлення заборгованості попереднього власника відсутні. (а.с. 37) Не погодившись з вищезазначеним листом, [PERSON] 06.12.2018р. подала скаргу на неотримання довідки про відсутність заборгованості КП «Теплопостачання міста Одеси» та просила надати їй для оформлення субсидії, довідку про наявність/відсутність заборгованості за період червень 2014 р. - травень 2018р. з теплопостачання та гарячої води, та надати розрахунок суми в розмірі 12252,10 грн., яка виникла по особовому рахунку [NUMBER] з визначенням періоду виникнення заборгованості. (а.с. 9-10) Розглянувши відповідну скаргу, КП «Теплопостачання міста Одеси» листом від 29.12.2018р. за № 02/02/06-750 повідомило [PERSON] , що станом на 01.12.2018р. за її особовим рахунком утворилася заборгованість в розмірі 12361,78 грн. та у зв`язку із наявною заборгованість підприємство не має юридичних підстав для надання довідки про відсутність заборгованості по особовому рахунку. (а.с. 36) [PERSON] звернувшись з заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, отримала листа за № 1726105/18 від 06.03.2019р., в якому зазначено, що обставини викладені у звернення не містять ознак порушень вимог чинного законодавства України про захист прав споживачів. (а.с. 14-16) Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послу, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 вказаного Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Як вбачається з реєстру нарахувань та сплат по абоненту, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , у [PERSON] утворилася заборгованість в розмірі 14852,36 грн. за період з листопада 2006р. по квітень 2019 р., що підтверджується копією відповідного реєстру, який міститься в матеріалах справи. (а.с. 30-31) Таким чином суд приходить до висновку, що дійсно у відповідача відсутні підстави для видачі [PERSON] довідки про відсутність заборгованості за період з травня 2014 року - травень 2018 року, оскільки, дані відомості не відповідають дійсності. Так станом на травень 2014 року у абонента [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 11876,08 грн. Посилання позивача, у своїх заявах щодо видачі довідки про відсутність заборгованості за вказаний період, про невизнання суми нарахованої простроченої заборгованості, виниклої за період травень 2014р. та раніше, застосовуючи строк позовної давності, суперечать чинному законодавству. Застосування наслідків спливу строків позовної давності, визначений у ч. 4 ст. 267 ЦК України, можливо лише у разі пред`явлення позову про стягнення боргу. Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у підприємства-виконавця житлово-комунальних послуг є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємства-виконавця. Особовий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] в КП «Теплопостачання міста Одеси» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Вказана позиція узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у рішенні від 11 червня 2014 року у справі № 6-3986св14. Що стосується посилань позивача, щодо необхідності відповідної довідки про відсутність заборгованості, для оформлення субсидії, суд зазначає наступне. Згідно п.13 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995р. № 848 (в редакції Постанови від 27.04.2018р. № 329 із змінами та доповленнями) для призначення субсидій громадяни подають до відділу прийому громадян, заяву та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Вказана декларація підлягає обов`язковому заповненню для отримання субсидії, в якій заявник попереджається про відповідальність за поданні відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру (надання неповних чи неправдивих відомостей). Як вбачається з матеріалів справи, позивачу раніше вже призначалася субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, та для її оформлення, довідки про відсутність заборгованості не видавалось. Крім того, відповідно до п. 14 Положення після закінчення строку отримана субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населена самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді (крім орендарів житлового приміщення та осіб, які звертаються за субсидією на скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо). Таким чином суду не зрозуміло, з яких підстав та для яких цілей позивачу необхідна довідка про відсутність заборгованості за вказані нею періоди в позовній заяві, оскільки доказів звернення позивача для оформлення субсидії до органів соціального захисту суду не надано, та також відсутні докази відмови в оформленні такої субсидії з підстав відсутності відповідної довідки. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином при розгляді справи суд, повинен з`ясувати чи було порушення цивільного права позивача або встановити факт оспорювання такого справа з боку інших осіб, та чи може бути поновлене порушене право або припинені дії, які порушують таке право, у спосіб обраним особою. В даному випадку сторона позивача не надала жодного доказу наявності з боку відповідачів дій, які б порушували права [PERSON] , як споживача житлово-комунальних послуг. Відсутність факту порушення або невизнання права позивача, з боку відповідачів, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи, що судом не встановлено порушення відповідачами прав позивача, як споживача житлово-комунальних послуг, то у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує те, що оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, у звязку з цим судові витрати за рахунок відповідача не компенсуються.

Outcome: dismissed