Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Управління Служби безпеки України в Полтавській області про зняття арешту з транспортного засобу марки УАЗ, модель 3741, 1991 року випуску, зеленого кольору, тип фургон малотонажний-В, реєстраційний номер [NUMBER] , двигун, шасі (рама), кузов № [NUMBER] , що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] . У позовній заяві позивач вказує, що з метою підготовки до продажу транспортного засобу, він уповноважив [PERSON] та [PERSON] підготувати документи на продаж автомобіля. Для продажу вказаного транспортного засобу ТОВ «Агенство експертної оцінки України» виговлено звіт про оцінку дійсної (ринкової) вартості транспортного засобу, станом на 21 липня 2017 року. При оформленні купівлі-продажу автомобіля виявилося, що на належний йому транспортний засіб накладений арешт, тому він не зміг продати його, з цих підстав позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Управління Служби безпеки України в Полтавській області у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки УАЗ, модель 3741, 1991 року випуску, зеленого кольору, тип фургон малотонажний-В, реєстраційний номер [NUMBER] , двигун, шасі (рама), кузов № [NUMBER] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] . Зі змісту картки арешту ТЗ вбачається, що на транспортний засіб УАЗ 3741, р.н. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , 27.06.2008 СВ УСБУ в Полтавській області накладено арешт. Відповідно до повідомлення Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 08.08.2017, в Управлінні відсутня інформація щодо обставин накладення обмеження на проведення реєстраційних операцій транспортного засобу автомобіля УАЗ-3741, д.н.з. [NUMBER] , у зв`язку з закінченням термінів зберігання. Згідно повідомлення Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 05.10.2017, у провадженні слідчих слідчого відділу Управління СБ України в Полтавській області протягом 2012-2017 років відсутні кримінальні справи (кримінальні провадження) відносно [PERSON] та згідно книги обліку речових доказів слідчого відділу автомобіль марки УАЗ 3741, р.н. [NUMBER] не значиться. Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. З правової позиції Великої Палати Верховного суду, а саме постанови від 15.05.2019 по справі №372/2904/17-ц вбачається, що право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта, повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391\~цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Зі змісту ст.\~12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно ст.\~89\~ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, та те, що права позивача як власника майна порушені, [PERSON] , як власник транспортного засобу, не був підозрюваним або обвинувачуваним у кримінальному провадженню, по якому органом досудового слідства було накладено вказане вище обтяження, а тому наявність заборони на рухоме майно обмежує його право власності і таке підлягає захисту та відновленню, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зняття арешту з транспортного засобу є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved