Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до Гадяцької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. У позовній заяві позивач вказує, що 16 квітня 1998 року він придбав гараж [ADDRESS] . На підставі рішення 26 сесії 5 скликання Гадяцької міської ради від 27.08.2008, йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0090 га, призначену для гаражного будівництва, розташовану за вищевказаною адресою. У 2008 році на належній йому земельній ділянці ним було проведено реконструкцію гаража з погребом за рахунок збільшення його розмірів. 18.06.2020 на підставі рішення 62 сесії сьомого скликання Гадяцької міської ради Полтавської області, перейменовано вул. Карла Маркса у м. Гадяч на вул. Маркса. Також, на підставі наказу відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Гадяцької міської ради Полтавської області №11-а від 07.09.2020 було змінено адресу гаража № 1 по [ADDRESS] в м. Гадяч на [ADDRESS] . З метою узаконення самовільно реконструйованого гаража він звернувся до Державного реєстратора виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області, де йому було відмовлено. На даний час встановлено, що роботи по реконструкції гаража були проведені самочинно без відповідної дозвільної документації, тому гараж не може бути прийнятим в експлуатацію до визнання права власності на самочинне будівництво. У зв`язку з цим він звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме гараж № 3 з погребом, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Гадяцької міської ради направив заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Гадяцької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво підлягають до задоволення, з таких підстав. 16 квітня 1998 року [PERSON] купив у [PERSON] гараж [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці місцевої Ради, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16 квітня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Антоновою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №816. Право власності [PERSON] на вказаний гараж зареєстроване в Полтавському МБТІ в реєстрову книгу №1 за реєстровим №30 від 17.04.1998. На підставі рішення 26 сесії 5 скликання Гадяцької міської ради від 27.08.2008 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0090 га, призначену для гаражного будівництва, розташовану по [ADDRESS] та видано 28.10.2008 відділом Держкомзему у Гадяцькому районі Державний акт на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010835900444. У 2008 році [PERSON] , на належній йому земельній ділянці, провів реконструкцію гаража з погребом за рахунок збільшення його розмірів. Згідно рішення 62 сесії сьомого скликання Гадяцької міської ради Полтавської області від 18.06.2020 перейменовано [ADDRESS] . Відповідно до даних технічного паспорта на гараж [ADDRESS] , гараж збудований у 1990 році та позначений у технічному паспорті літ.Д. Згідно відмітки у технічному паспорті, на збільшення розміру гаража не надано документи, що дають право на виконання будівельних робіт або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Згідно наказу відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Гадяцької міської ради Полтавської області №11-а від 07.09.2020 було змінено адресу гаража [ADDRESS] на [ADDRESS] . Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Частиною 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно звіту про проведення технічного обстеження № 11 від 08.10.2020, за результатами технічного обстеження гаража з погребом № 3 по [ADDRESS] , встановлено готовність його до експлуатації, а також можливість надійної та безпечної його експлуатації. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК) та землекористувачі (стаття 95 ЗК). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. У пункті 12 зазначеної вище Постанови також передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 зазначено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Враховуючи, що самочинно збудований позивачем гараж, як було встановлено судом, придатний для надійної та безпечної експлуатації, тому суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved