Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 13.06.2017 року звернувся позивач із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що 14.12.2016 року між КС «ІСТОК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №КД-4762, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 50001 грн. і зобовязався повернути одержаний кредит у повному обсязі та у терміни встановлені кредитним договором. Строк дії договору становить 24 календарних днів, відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,001 % річних, плата за надання кредиту становить 33,999% щорічно. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, 14.12.2016 року КС «ІСТОК» уклала з [PERSON], договір поруки №КД-4762-ДП1. 26.01.2017 року між позивачем та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору КД-4762 від 14.12.2016 року, який є невідємною частиною кредитного договору, згідно якого у звязку з порушенням позичальником графіку повернення кредиту та сплати відсотків, відсоткова ставка за договором становить 135,9% річних. У звязку з порушенням вимог кредитного договору, станом на 01.07.2017 виникла заборгованість, яка становить 79344,45 грн. Представник позивача [PERSON] яка діє на підставі довіреності від 05.01.2017 року в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, заперечував проти задоволення позову, зазначив, що договір поруки не відповідає вимогам законодавства. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що викладені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між КС «ІСТОК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №КД-4762, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 50001 грн. і зобовязався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у термін встановлений зазначеним договором. Строк дії договору становить 24 календарних місяців, до 26 грудня 2018 року. Відповідно п 2.5. договору відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,0001% річних, п. 2.7. плата за надання кредиту становить 33,999% щорічно. З метою забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором № КД-4762 від 14.12.2016 року було укладено договір поруки № КД-4762 від 14.12.2016 року між КС «ІСТОК» та [PERSON], відповідно до якого поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. У звязку з порушенням позичальником графіку повернення кредиту та сплати відсотків 26.01.2017 року між КС «ІСТОК» та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №КД-4762 від 14.12.2016 року, який є невідємною частиною кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №КД-4762 від 14.12.2016 року становить 79344,45 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 47018,21 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам 0,27 грн., заборгованість по платі за надання кредиту 26626,89 грн., 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 1204,59 грн., інфляційні нарахування 4492,59 грн. Відповідно до повідомлення від 10.04.2017 року вих. №71 та поштового конверту, [PERSON] було направлено лист попередження про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по зазначеному кредитному договору. Згідно повідомлення від 12.04.2017 року вих. №73 та рекомендованого повідомлення, [PERSON] було направлено лист попередження про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по зазначеному кредитному договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.6.2 кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або відсотків більш як на один календарний місяць кредитор набуває права, згідно п.6.2.1. вимогати від позичальника дострокового погашення кредиту та нарахованих відсотків, згідно п.6.2.2. вимогати відшкодування збитків, завданих кредитору в наслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, відповідно п.6.2.3. вимогати від поручителя дострокового погашення кредиту та нарахованих відсотків згідно умов договору. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з [PERSON], суд виходить з положення ч.1 ст. 559 ЦК України, згідно якого порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Враховуючи, те, що 26.01.2017 року між КС «ІСТОК» та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору КД-4762 від 14.12.216 року, відповідно до якого плата за надання кредиту була збільшена з 33,999% до 135,9%, отже обсяг відповідальності поручителя був збільшений без його згоди. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], згоду на збільшення відповідальності не надав, поруку слід визнати припиненою. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно квитанції від 08 червня 2017 року, позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 1600 гривні. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з [PERSON] на користь КС «ІСТОК».

Outcome: partial