Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Яснозірської сільської ради. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2,80 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлій на підставі сертифіката серії ХМ 0126966 від 14.02.1996 року, що розташована на території Яснозірської сільської ради. Позивач зазначає, що після смерті спадкодавця він прийняв спадщину шляхом звернення зі відповідною заявою до нотаріуса у строк, який йому було продовжено рішенням Віньковецького районного суду. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Отримати свідоцтво на право спадщини за заповітом на вищезазначену частку (пай) він не має можливості, у зв`язку з відсутністю (втратою) правовстановлюючих документів. Посилаючись на вимоги статей 3, 15, 16, 1218, 1268, 1278 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», вона просить її вимоги задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилася, на ім`я суду його представник надіслала заяву, в якій просить справу розглядати без участі позивача, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Яснозірської сільської ради надав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав. Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, справа розглянута без їх участі у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявних у справі письмових матеріалів Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Фащіївка (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2017 року, актовий запис № 21). Їй належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ 0126966 від 14.02.1997 розміром 2,80 в умовних кадастрових гектарах (повідомлення відділу у Віньковецькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 31-22-0.20-814/104-18 від 18.12.2018 року). Заповітом від 09.03.1990 року посвідченим секретарем Яснозірської сільської ради Мельник М.Д. все свої майно заповіла внукові [PERSON] . Позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON] і він прийняв спадщину шляхом звернення зі відповідною заявою до нотаріуса у строк, який йому було продовжено рішенням Віньковецького районного суду від 23.09.2019 року (справа № 670/673/19). Оригінал вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай) не зберігся, що підтверджується оголошенням про його втрату, поданим в газеті «Сільські новини» № 28 від 12.07.2019 року. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори № 165/02-31 від 27.08.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (най). Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного, позивач довів підстави та предмет позову.

Outcome: approved