Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов (а.с. 1-7). Позивач прохає стягнути з Відповідача - ТОВ «ПОСАД», середній заробіток за весь час затримки в розмірі 2\~484 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 04.09.2015 року вона [PERSON], працювала на ТОВ «ПОСАД» в магазині, розташованому за адресою: м. Харків вул. Даряльська 95. За час роботи з 04.09.2015 року по 30.09.2015 року вона працювала стажерем, її переводили на інші відділи, всупереч домовленостям. За цей період вона отримала плату заробітну плату у розмірі 2\~484 грн. [PERSON] зазначає, що всупереч вимогам чинного законодавства України відомості про роботу до її трудової книжки Відповідач не вніс. Також 27.10.2015 року ТОВ «ПОСАД» виплатив їй вищевказану суму, проте звільнена вона була 01.10.2015 року. Отже на її думку, Відповідач свідомо затримав виплату заробітної плати. У судовому засіданні [PERSON] та її представник, позов підтримали. [PERSON] надала пояснення, аналогічні наведені у позовній заяві. Позивач пояснила, на запитання суду, що не витримала навантажень на роботі, а також умов праці з безкінечними штрафами за невиконання обєму роботи та вимог, - була вимушена звільнитися. Їй запропонували дві неділі відробітку, але вона з цим не погодилась і наполягла звільнити зразу. Пояснила, що, відповідач не вніс відомості про роботу до її трудової книжки, і про це дізналась лише коли отримала трудову книжку на руки. Зазначила, що за час роботи з 04.09.2015 року по 30.09.2015 року вона отримала заробітну плату у розмірі 2\~484 грн. На пропозицію суду надати для огляду у судовому засіданні трудову книжку, відповіла, що таку при собі не має. Також Відповіла на запитання суду, що в центрі обліку зайнятості не перебувала та не перебуває і не перебуває обліку у Пенсійному фонді , як платтиник пенсійних внесків не перебуває. Представник відповідача, який прибув у судове засідання 03.02.2016 року, попрохав вручити йому копію позовної заяви, що було виконано судом і за його проханням було відкладено розгляд справи для підготовки юридичної позиції відповідача. І більше у судове засідання не прибкв, був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав. Свідок [PERSON], у судовому засіданні пояснила, що Позивач дійсно працювала на ТОВ «ПОСАД». Вона бачила як [PERSON] в мазані, розкладала продуцію, на ній був бейджик з її імям та одягнута вона була у форму фірми. На запитання суду відповіла, що вона не бачила наказу про прийняття на роботу до ТОВ «ПОСАД», не була присутньою і у відділі кадрів. А саме знаходження [PERSON], в примішенні магазину сприймає як виконувану роботу в ТО «ПОСАД». Судом установлено: Відповідно до довідки №6332012731, виданої 19.11.2015 року про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, [PERSON] переміщена з Донецької області (а.с.2). Відповідно до ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до положень ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) У відповідності до п. 21 Постанови Пленуму № 13 при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Положенням п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, встановлено, що у всіх інших випадках, не пов'язаних з обчисленням середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки, збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, - приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню. У судовому засіданні Позивачем було зазначено, що вона в період з 04.09.2015 року, працювала на ТОВ «ПОСАД» в магазині розташованому за адресою: м. Харків вул. Даряльська 95, суд критично оцінює вказане посилання, оскільки вищевказане не підтверджується жодними доказами у матеріалах справи, вони є безпідставними та невмотивованими. Нічим не підтверджено посилання [PERSON] на нібито наявної заборгованості при виплаті заробітної плати, оскільки на запитання суду у судовому засіданні [PERSON] відповіла, що їй з 04.09.2015 року по 30.09.2015 року була виплачена заробітня плата у розмірі 2\~484 грн., запис у її трудовій книжці, як того вимагає п. 2.14 « Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, з зазначенням дата прийняття на роботу, записом про найменування роботи, професії або посади - відсутній. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed