Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк»), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. 15.06.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00043513 відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] грошові кошти в національній валюті України гривні, у розмірі 12\~500,00 (дванадцять тисяч пятсот) гривень шляхом відкриття поточного рахунку №2625450010/040000097800 та встановлення відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а останній зобовязувався повернути кредитні кошти та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції. Вказує, що за користування кредитними коштами встановлена номінальна процентна ставка у розмірі 15 % (п'ятнадцять) річних. Цільове використання кредиту поточні потреби (без забезпечення). Кредитні кошти надаються строком до 15 червня 2014 року. за управління кредитом встановлюється комісія у розмірі 1,75 % від суми кредиту. Зазначає, що позивач свої зобовязання за договором банківського обслуговування №BLаЖГА00043513 виконав у повному обсязі. Натомість відповідач своїх зобовязань не виконав, а тому станом на 06.08.2015 року має заборгованість у розмірі 64\~462 (шістдесят чотири тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 49 коп., з них: прострочена до повернення сума кредиту 8\~123, 50 грн.; прострочені проценти за користування кредитом 179, 40 грн.; прострочена комісія за управління кредитом 1\~668, 56 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 54\~491, 03 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту 0, 00 грн. Тому просить, стягнути з [PERSON] (РНКОП [NUMBER]; зареєстрованого за адресою: [INFO]; паспорт серії СК 488973, виданий Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» (ідентифікаційний код ЄДРПОУ 19017842, юридична адреса: 04119, м. Київ, вул..Дегтярівська, 27-Т) заборгованість за договором банківського обслуговування №BLаЖГА00043513 від 15.06.2011 року в сумі 64\~462 (шістдесят чотири тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 49 коп. Представник позивача направив до суду клопотання в якому просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання зявилися, визнали позов в частині стягнення простроченої до повернення суми кредиту в розмірі 8\~123,50 грн., прострочені проценти за користування кредитом в розмірі 179,40 грн., прострочену комісію за управління кредитом в розмірі 1\~668,56 грн. Щодо пені за несвоєчасне погашення кредиту заперечували у повному обсязі. Заслухавши заперечення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення від 20.03.2015 року № 63 Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочата процедура ліквідації ПАТ «ВАТ» (а.с.23-24). Між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського обслуговування, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в національній валюті України гривні, у розмірі - 12\~500,00 (дванадцять тисяч пятсот) гривень шляхом відкриття поточного рахунку №2625450010/040000097800 та встановлення відкличної не відновлювальної кредитної лінії та зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції. Дана обставина підтверджується копією зазначеного договору наявною в матеріалах справи ( а.с.4-11). Крім того, суд встановив, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №BLаЖГА00043513 від 15.06.2011 року у відповідача станом на 07.08.2015 року становить - 64\~462 (шістдесят чотири тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 49 коп. (а.с.17). Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються Цивільним кодексом України (надалі ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання за договором має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені вище норми Закону, оскільки відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, у звязку із чим має заборгованість, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором банківського обслуговування №BLаЖГА00043513 від 15.06.2011 р. в розмірі 9\~971,46 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ст. 549 ЦК України). Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивачем не було надано суду будь-яких доказів розміру завданих збитків відповідачем з приводу невиконання своїх зобовязань за кредитним договором, тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне погашення кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому у звязку із частковим задоволенням позовних вимог суд вважає, що із відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial