Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 10 вересня 2012 року з нього було стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. На підставі даного рішення суду Лановецьким районним судом 26 вересня 2012 року видано виконавчий лист. Разом з тим, в даний час він змінив місце роботи, в звязку з чим в нього зменшився розмір заробітної плати. Крім того, він співмешкає з [PERSON] та її двома неповнолітніми дітьми, вони повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, спільно несуть матеріальні витрати, він безпосередньо приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні цих дітей. Також, значна частина доходів витрачається на комунальні послуги. Враховуючи те, що його матеріальний стан змінився, тому він просить суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів та щомісячно стягувати з нього в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 200 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і заперечила щодо задоволення позову. При цьому, відповідач пояснила, що матеріальне становище позивача у звязку із зміною місця роботи не погіршилося настільки, щоб обмежувати права дітей. Розмір аліментів, які зараз стягуються з позивача, є оптимальним, не обтяжує його і вирахуваний відповідно до вимог чинного законодавства. Крім аліментів позивач жодної іншої допомоги дітям не надає і їхнім життям не цікавиться. Також, позивач має задовільний стан здоровя, працює, отримує заробітну плату. Крім того, вона не працює, оформлена по догляду. Діти позивача навчаються в школі та училищі, потребують фінансової підтримки, дочка хворіє. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини. Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 16.01.2012 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] (д.п.Поклепка) [PERSON], який було зареєстровано 01 вересня 1996 року Бережанською сільською радою Тернопільської області, актовий запис за №6. В шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД №058995, виданого 04 лютого 2000 року Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області та копією свідоцтва про народження, виданого 11 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 10 вересня 2012 року з [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. При цьому, судом під час визначення розміру стягуваних аліментів було враховано, що [PERSON] проживає в іншій сімї. 26 вересня 2012 року Лановецьким районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист по вищевказаному рішенні суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Як вбачається з довідки №4/243 від 09 серпня 2012 року, виданої ВАТ «Тернопільобленерго», на момент винесення рішення про стягнення аліментів від 10.09.2012 року [PERSON] працював в ВАТ «Тернопільобленерго» на посаді тракториста і його заробітна плата за лютий 2012 року липень 2012 року становила 19552,66 грн.. [PERSON] з 14 вересня 2016 року працює в приватному акціонерному товаристві «Лановецьке хлібоприймальне підприємство» на посаді підсобного робітника з окладом 2149 грн. і його дохід за вересень жовтень 2016 року становить 3308,36 грн., що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-ІІ №3177771, виданої 16.02.1987 року, Витягом з наказу №37 від 14.09.2016 року та довідкою про доходи, виданою 28.11.2016 року за №139 ПрАТ «Лановецьке хлібоприймальне підприємство». Відповідно до [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 19.10.2016 року позивач [PERSON] проживає без реєстрації разом із співмешканкою [PERSON] та її двома неповнолітніми дітьми в м.Ланівці, вул.Привокзальна, 26 Тернопільської області, умови проживання можливі, у господарстві утримують кури. Неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають спільно з відповідачем [PERSON] в [ADDRESS] і знаходяться на її утриманні, що підтверджується [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 15 лютого 2017 року. Відповідно до довідок №184 та №58, виданих 09.02.2017 року управлінням соціального захисту населення Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області, [PERSON] перебуває на обліку у відділі соціальних допомог та субсидій і одержує компенсаційну виплату працездатній особі, що не працює, не вчиться і здійснює догляд за інвалідом І групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку, а також одержує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, розмір допомоги за січень 2017 року становить 2959,84 грн.. В судовому засіданні судом не було встановлено та сторонами не було надано доказів того, що [PERSON] з моменту стягнення з нього аліментів і по даний час допускав заборгованість по їх сплаті. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених стеттею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу вимог положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обовязки по утриманні та матеріальному забезпеченні дитини, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобовязаний утримувати своїх дітей.\~\~ Мінімальний розмір на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно \~Закону України «Пpo Державний бюджет на 2016 рік» мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі: з 01 січня\~2016 пo 30 квітня -\~1455 грн., с 01\~травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня -\~1689 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів про неможливість сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей в такому розмірі. Суд не приймає до уваги посилання позивача на зміну місця роботи і заробітної плати, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки розмір стягуваних з нього аліментів (по 500 грн. на кожну дитину) станом на даний час є незначним і вирахуваний відповідно до вимог чинного законодавства, зміна матеріального стану позивача не відбулася настільки, щоб зменшувати даний розмір аліментів. Кір того, позивач має задовільний стан здоровя, працює, отримує заробітну плату. Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на зміну свого сімейного стану, а саме проживання зі співмешканкою та її двома неповнолітніми дітьми, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки дані діти не є його, він не має обовязку по їх утриманні. Крім того, суд враховує також і той факт, що в рішенні Лановецького районного суду Тернопільської області від 10 вересня 2012 року при стягненні з відповідача аліментів на утримання повнолітніх дітей було враховано, що він проживає разом зі співмешканкою та її двома неповнолітніми дітьми. Жодних інших обставин для зміни розміру аліментів позивачем не наведено та доказів їх існування надано не було. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed