Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

До суду 29.12.2020 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за яким просила: визнати дійсним договір № Н/97-0894 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як покупцями, та продавцями [PERSON] , [PERSON] на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» 12.09.1997 року, зареєстрований в МБТІ м. Одеси за № 215 пр. стор.23 реєстр 296, запис про право власності вчинено 28.10.1997 року. В обґрунтування позову зазначила, що 12.09.1997 року [PERSON] , [PERSON] , які діяли від себе особисто та діючи в інтересах неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] та [INFO] відповідно, як покупці, та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , також як представник [PERSON] , як продавці, які діяли на підставі свідоцтва на право власності на житло від 30.08.1996 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів Одеської області під № 84060 від 30.08.1996 року, уклали на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» договір № Н/97-0894 купівлі-продажу нерухомого майна, придбавши у відповідачів квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, житловою площею 18,7 кв.м, загальною площею 69,0 кв.м.. Зазначена квартира належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів під № 7-9728 від 30.08.1996 року, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси за № 296 стор.159 кн.141 пр. Позивачка посилалася на те, що сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору. Зазначений договір був зареєстрований в МБТІ м. Одеси 28.10.1997 року та вчинено запис у реєстровій книзі за № 215 пр. стор.23 реєстр 296, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. У зв`язку з тим, що вона не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, через відсутність у неї нотаріально посвідченого договору, позивачка змушена була звернутися до суду з зазначеним позовом. На виконання вимог ч.10 ст.185 ЦПК України 04.02.2021 року судом було отримано відповіді щодо місця реєстрації відповідачів. Ухвалою суду від 26.02.2021 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на 09.03.2021 року. У судове засідання призначене на 09.03.2021 року відповідачі та треті особи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 13.04.2021 року. У судове засідання призначене на 13.04.2021 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява щодо розгляду справи за відсутністю позивача. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та третіх осіб, неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, надходження заяви від позивача щодо розгляду справи за його відсутністю, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 19.04.2021р.. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що 12.09.1997 року [PERSON] , [PERSON] , які діяли від себе особисто та діючи в інтересах неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] та [INFO] відповідно, уклали на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» договір № Н/97-0894 купівлі-продажу нерухомого майна, придбавши у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , яка також виступала в інтересах [PERSON] , які діяли на підставі свідоцтва на право власності на житло від 30.08.1996 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів Одеської області під № [NUMBER] від 30.08.1996 року, квартиру [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати, житловою площею 18,7 кв.м, загальною площею 69,0 кв.м. (а.с7-8). З договору вбачається, що зазначена квартира належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів під № 7-9728 від 30.08.1996 року, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси за № 296 стор.159 кн.141 пр. (а.с.9). Зазначений договір був зареєстрований в МБТІ м. Одеси за № 215 пр. стор.23 реєстр 296, запис про право власності вчинено 28.10.1997 року (а.с.8 на звороті), що також підтверджується відповіддю приватному нотаріусу КП «БТІ» ОМР від 14.12.2020р. №5454-07/1220-20. З матеріалів справи вбачається, що квартира складається з однієї кімнати, загальна площа квартири 69, 0 кв.м, житловою 18, 7 кв.м (а.с.11-12). Згідно відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради від 14.12.2020 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] в комунальному підприємстві зареєстроване за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках на підставі договору № Н/97-0894 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською універсальною товарною біржею «Центр» 12.09.1997 року. Реєстрація від 28.10.1997 року (запис у реєстровій книзі: 215 пр. стор.23 реєстр 296). На теперішній час у позивачки виникають проблеми, у зв`язку з тим, що даний договір не був нотаріально посвідченим у момент його укладення. Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, договір № Н/97-0894 купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , загальною площею 69, 0 кв.м, укладений 12.09.1997 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» між покупцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та продавцями [PERSON] , [PERSON] , яка також діяла в інтересах [PERSON] , підлягає визнанню дійсним. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст.15, 16 ЦК України та ст.ст.1, 4, 5 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. При цьому, суд вбачає, що станом на 15.04.2021 року право власності на вказану квартиру за адресою [ADDRESS] , заг. пл.. 100,1 кв.м., житл. пл.. 66,2 кв.м, зареєстровано за [PERSON] .. Проте, зазначені обставини не впливають на дійсність досліджуваного договору купівлі-продажу від 12.09.1997 року та на думку суду не є перешкодою для визнання останнього дійсним. Таким чином цей спір підлягає розгляду судом, а за результатами такого розгляду встановлено, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved