Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого 17 березня 2010 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не була обізнана про смерть спадкодавця, так як перебувала за межами України тривалий час. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач [PERSON] повідомила суду, що про те, що [PERSON] помер, вона дізналася 02 січня 2011 року, коли телефонувала [PERSON] привітати з новорічними святами. Приїхати до України вона не мала можливості, так як у неї була хвора донька. Крім того, в неї був укладений контракт, за умовами якого вона була зобовязана доглядати за людьми з обмеженими можливостями і тим самим була позбавлена можливості залишати територію країни Ізраїль. Направити поштовим звязком заяву про прийняття спадщини вона не мала можливості, так як такого характеру послуги на території країни Ізраїль дорого коштують. Коли в цьому році вона дізналася про те, що відповідач продав квартиру, яка розташована в м. Києві та належала спадкодавцю, і при цьому не запитав її думки та не надав їй частину коштів, виручених від продажу спадкового майна, вона прийняла рішення звернутися до суду, так як також має право на вказане спадкове майно за право представлення, так як її матір [PERSON], сестра [PERSON], померла раніше за спадкодавця. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що вказані позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними в розумінні ст. 1272 ЦК України. Позивач не була позбавлена можливості направити заяву відповідно змісту поштовим звязком, проте таким правом не скористалася, а дізнавшись про те, що частина спадкового майна відчужена його довірителем та обурившись тим, що він не надав коштів позивачу, вирішила звернутися до суду. Крім того, посилання позивача на те, що в неї на території країни Ізраїль перебувала хвора донька також не можуть бути поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як згідно з наданими позивачем документами, її донька хворіє з 2012 року, спадкодавець помер в 2010 році, а позивач про це дізналася в 2011 році. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не підлягає задоволенню з огляду на наступне. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер 17 березня 2010 року. Після його смерті двадцять першою Київською нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що [PERSON] після смерті спадкодавця прийняв спадщину, до складу якої, серед іншого, входило нерухоме майно, розташоване в м. Києві та в м. Остер Козелецького району Чернігівської області. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який\~бажає прийняти\~спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, якщо він бажає її прийняти. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись у суд із вимогою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач [PERSON] зазначила причиною пропуску вказаного строку те, що остання не знала про смерть спадкодавця та знаходилась в іншій країні, де на утриманні мала дитину-інваліда та працювала за контрактом, за умовами якого була зобовязана доглядати за людьми з обмеженими фізичними можливостями. Оцінюючи вказані обставини як такі, що є поважними для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходить з наступного. Як вказано вище, [PERSON] помер 17 березня 2010 року. Як вбачається з матеріалів, наданих суду, позивач в цей час перебувала за межами України на території країни Ізраїль. Відповідно до інформації, наданої компанією Дайнел LTD, [PERSON] працювала у вказаній компанії по догляду за людьми з обмеженими можливостями з 01 лютого 2010 року по 01 січня 2012 року за договором, згідно з яким вона зобовязалася працювати згідно з вимогами до її посади, а саме праця у вихідні та свята. Таким чином, суд вважає поважними причини, за яких позивач не мала можливості залишити територію країни Ізраїль з лютого місяця 2010 року та особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законодавством шестимісячного строку, проте позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вона була позбавлена можливості подати відповідну заяву за допомогою поштового звязку, як то передбачено п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Посилання позивача на те, що для цього їй було необхідно сплатити кошти, які для неї були значною сумою, суд також не сприймає як поважну причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Беручи до уваги той факт, що позивач про смерть [PERSON] дізналася в січні 2011 року, тобто, після закінчення встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини спадкоємцем, який на день смерті не проживав разом зі спадкодавцем, суд вважає, що єдиною підставою неприйняття спадщини позивачем у встановлений шестимісячний строк стало фактично те, що вона не була обізнана про смерть спадкодавця. Відповідно до правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15), якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Твердження позивача про те, що вона про смерть [PERSON] дізналася майже через рік фактично є визнанням того, що нею не було подано заяву про прийняття спадщини з тих підстав, що вона не була обізнана про смерть спадкодавця. Причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] судом не встановлено. Посилання позивача на те, що у неї була хвора донька суд не сприймає як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки згідно з наданими суду документами [PERSON] має право на допомогу стосовно страхування з приводу інвалідності з 01 березня 2012 року. Наведений факт свідчить про те, що [PERSON] отримала право на допомогу з вказаної дати, тобто, через півтора роки після відкриття спадщини, а судом розглядаються причини поважності пропуску строку для прийняття спадщини, які мали місце та чинили обєктивні перешкоди для її прийняття протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Крім того, позивачем не надано доказів того, що [PERSON] є її донькою, так само як і не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] була рідною сестрою [PERSON]. Таким чином, позивачем [PERSON] не надані належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин пропущення строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини після померлого [PERSON], повязаних із обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини, що є підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі статті 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати слід віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed