Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

До Печерського районного суду м.Києва з позовними вимогами звернулася позивач [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання трьох дітей : [PERSON], [INFO] у розмірі 1500,00 грн. на місяць та на [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1000,00 грн. на кожного на місяць, починаючи стягнення від дня подачі позову і до досягнення дітей повноліття. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні . Відповідач перестав брати участь у витратах, не бере участі у розвитку дитини та не спілкується з ними. У судове засідання з'явилась позивач [PERSON], яка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Позивач зазначила про те, що відповідач надавав матеріальну допомогу у розмірі 1 000грн. на кожну дитину, іноді менше , але цього не вистачає на потреби дітей. Крім того, старша донька вступила до ВНЗ -форма оплати контрактна, що потребує додаткових витрат. У судове засідання з'явився представник відповідача [PERSON], яка позовні вимоги визнала частково, зазначивши про те, що відповідач надає матеріальну допомогу на дітей в розмірі 1 000грн. на кожну дитину, що в сукупності складає майже половину його доходу, та не відмовляється і надалі сплачувати вказану суму коштів. Зокрема відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив , що з 2007 року він постійно працює в державній установі . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин з [PERSON] він постійно спілкується з дітьми, надає матеріальну допомогу тощо. Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши надані ними письмові докази, прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду встановлено наступне. 07.03.1997 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу у подружжя народилися діти : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 26 червня 2012 року видане свідоцтво про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем . Після розірвання шлюбу діти, залишилися проживати разом з матір'ю [PERSON]. Відповідач [PERSON] до заперечень додав довідку № 151 про те, що він дійсно працює в Держаній фіскальній службі України на посаді Головного ревізора-інспектора і його середньомісячна заробітна плата складає 7219,78 грн. Також відповідачем до суду подано квитанції про переказ коштів на рахунок позивача за 2013-2014 роки. Сторонами визнано, що відповідач в добровільному порядку сплачував аліменти протягом вказаного часу. Позивач [PERSON] не працює, проте є особою працездатного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ст. 184 ч. 1. СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Одним зі способів виконання обов'язку з утримання дитини є сплата одним з батьків аліментів на утримання дитини. Діючим законодавством обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, а отже як позивач, так і відповідач зобов'язані утримувати дитину . Діючим законодавством визначено , що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З урахуванням віку дітей, витрат на їх оздоровлення та соціально-побутові потреби суд вважає, що достатнім і виправданим буде визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, оскільки його дохід є стабільним та визначений у грошовій одиниці. Підстави для визначення розміру аліментів у твердій сумі відсутні. Визначаючи частку необхідну для утримання дітей, суд враховує розмір заробітної плати відповідача, рівність батьків щодо обов'язку утримувати дітей , потреби дітей та приходить до переконання про визначення розміру аліментів у 1/2 частині доходу відповідача. Посилання позивача на те, що на утримання доньки [PERSON], [INFO] необхідно стягнути аліменти розмірі 1500,00 грн., оскільки остання вступила до ВНЗ за контрактною формою навчання, суд до уваги не бере. Згідно ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При цьому позивач своїх вимог не змінював, уточнила лише під час судового розгляду, що 500грн. вважає додатковими витратами пов'язаними з навчанням [PERSON]. Так, вказана обставина може бути врахована після набуття дитиною повноліття , продовження нею навчання , потреби у матеріальній допомозі та можливості батька надавати таку допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial