Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовною заявою до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживача, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви позивач [PERSON] зазначила, що 30 листопада 2014 року між фізичною особою підприємцем [PERSON] та нею було укладено договір про доставку побутової техніки, а саме: печі Greta. У момент укладення договору відповідачу було передано грошові кошти у сумі 3 900 грн. Зазначений договір було укладено у її квартирі, тобто поза межами торговельного або офісного приміщення. Товар, який надано позивачу не відповідає вимогам договору та ринковим цінам на подібний товар. 01.12.2014 року відповідачу було надіслано листа про розірвання договору та повернення коштів, однак відповідач від повернення коштів відмовився. Крім того, зазначає, що їй спричинено моральну шкоду. Відповідач відмовою від повернення зазначених грошових коштів та забравши належну їй попередню газову плиту, поставив її у необхідність користуватись електричною плитою, яка вже морально застаріла та не відповідає тим вимогам, на які вона розраховувала при укладенні даного договору, а саме: швидке та якісне приготування їжі для малолітньої дитини та для себе, людини похилого віку. В судове засідання [PERSON] зявилася, обставини викладені в позовній заяві підтримала, позовну заяву просила задовольнити, клопотала про заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку передбаченому чинним законодавством, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, у звязку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, повернення коштів та відшкодування моральної шкодипідлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2014 року між [PERSON]та фізичної особою підприємцем [PERSON]було укладено договір про надання послуг із підбору, комплектації, заказу, доставки побутової техніки. Згідно до п. 1. 1. відповідач зобов'язався надати послуги із підбору, комплектації, заказу, доставки побутової техніки, а саме печі Greta, загальною вартістю 3 900 грн. Відповідно до п. 20 договору передбачено, що на правовідносини, які встановлені даним договором поширюється дія розділу 63 Цивільного кодексу України «Послуги. Загальні положення». Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Листом від 03.12.2014 року відповідач надав відповідь на заяву [PERSON] від 01.12.2014 року, якою відмовив у поверненні грошей, які передані нею на виконання договору від 30.11.2014 року, укладеного між [PERSON]та фізичної особою підприємцем [PERSON]. Отримавши негативну відповідь позивач 11.12.2014 року повторно звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору від 30.11.2014 року та повернення грошових коштів. Згідно п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. Пунктом 4 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Згідно ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Позовні вимоги в частині розірвання договору та повернення грошових коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 22 «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст. 700 ЦК України продавець зобов'язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено, в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. Продавець, який не надав покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо покупець доведе, що вони виникли у зв'язку з відсутністю у нього такої інформації. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків. \~ Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що в результаті протиправних дій відповідача позивач [PERSON] зазнала \~моральні страждання, які виразились в душевних хвилюваннях у звязку з протиправними діями відповідача, які також привели до втрати можливості вести звичайний спосіб життя, що викликало необхідність докладати певних зусиль для відновлення своїх прав. \~ Однак, вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, та стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди на користь позивача суму в розмірі 500 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 3-5, 14, 30, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,

Outcome: partial