Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

До Миронівського районного суду 17 квітня 2018 року звернувся представник [PERSON] [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач з 24 серпня 1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Миронівського районного суду від 23 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, з того часу відповідач не бере участі у вихованні дитини та його матеріальному забезпеченні. Позивач на даний час ніде не працює, а тому не має змоги самостійно забезпечувати дитину, оскільки син з 01 вересня 2016 року навчається у ДНЗ «Ржищівський професійний ліцей» та потребує значних витрат на утримання. Просив у судовому порядку стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини позивача у твердій грошовій сумі розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до закінчення ним навчання 31 серпня 2019 року. У підготовче засідання позивач та її представник не зявилися, в поданій до суду заяві просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують частково та просять стягувати із відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця. Відповідач у підготовче засідання\~не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та сплачувати аліменти у розмірі 1\~000 гривень щомісяця погодився. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких\~обставин,\~враховуючи,\~що сторони\~у підготовче\~засідання не\~зявилися,\~однак подали\~до суду\~заяви про\~розгляд справи\~у їх\~відсутності,\~відповідач позов\~визнав,\~суд вважає\~за можливе\~розгляд справи\~проводити у\~підготовчому засіданні,\~за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1996 року, від шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Миронівського районного суду від 23 вересня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Статтею 5 Сімейного кодексу України\~визначено, що держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обов'язок закріплений у ст. ст.\~51,\~52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України. Згідно положень\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. До розгляду справи судом згоди щодо утримання дитини сторонами не досягнуто. На даний час їх дитина перебуває на утриманні в позивача, відповідач не надає матеріальної підтримки та не бере участі у вихованні сина. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~ Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Також Сімейний кодекс України\~містить положення щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. За правилами\~статті 182 Сімейного Кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки обов'язки по утриманню дітей батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на період навчання дитини суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто законодавством розмежовано аліментні зобовязання щодо утримання неповнолітніх та повнолітніх дітей. Обовязок по утриманню неповнолітньої дитини є безумовним та виникає у батьків з народження і до повноліття дитини, після досягнення повноліття такий обовязок виникає за умови продовження дитиною навчання, потреби у матеріальній допомозі та можливості батьків надавати таку допомогу. Із копії паспорта та свідоцтва про народження, які містяться в матеріалах справи встановлено, що [PERSON] [INFO], тобто станом на день звернення до суду не досягнув вісімнадцятирічного віку, тому позивач наділена правом стягувати аліменти на його утримання лише до досягнення повноліття. Право на отримання матеріальної допомоги на період навчання виникне у позивача після 01 грудня 2018 року - після досягнення сином вісімнадцяти років та за умови продовження ним навчання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 17 квітня 2018 року. Відповідно до пт. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі, оскільки позивач при подачі позову до суду по закону була звільнена від сплати судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст.\~77,\~80,\~84,\~180-184,\~191 СК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік»,

Outcome: partial