Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 08 лютого 2016 року звернувся [PERSON] з позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зазначивши третьою особою Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (а. с. 5-12). В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що 27 січня 2016 року з постанови державного виконавця ВДВС Магдалинівського районного управління юстиції від 13 січня дізнався про наявність виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 33\~539,82 грн., яке було відкрито на підставі виконавчого напису №7064 від 02 грудня 2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Оскільки даний виконавчий напис вчинений, на думку позивача, із значними порушеннями вимог діючого законодавства України щодо вчинення виконавчих написів, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7064 від 02 грудня 2015 року про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» боргу у сумі 33\~539,82 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, понесені останнім при зверненні до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції суду з викликом відповідача у судове засідання, яку уповноважена особа банку отримила 28 березня 2016 (а. с. 66), про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення. Третя особа приватний нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду письмові пояснення щодо суті спору, в яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю (а. с. 45-47). Судом, вислухавши пояснення осіб, що приймали участі у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, були встановлені наступні факти. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстрованим № 7064 02 грудня 2015 року був вчинений виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 02 квітня 2008 року, укладеним між даними сторонами, у розмірі 33\~539,82 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4\~065,22 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 833,65 грн., комісії у розмірі 57,96 грн., пені у розмірі 26\~985,86 грн., штрафу у розмірі 1\~597,13 грн. Також за даним виконавчим написом стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн. (а. с. 15). Відповідно до пояснень, надісланих приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та доданих нею до пояснень документів, вбачається, що зазначений виконавчий напис був вчинений на підставі надання ПАТ КБ «Приватбанк» документів: відповідного кредитного договору, виписки по рахунку, досудової вимоги з описом вкладення в цінний лист, поштової квитанції про направлення такої вимоги. Так, з наданих суду документів вбачається, що кредитний договір, заборгованість за яким склала предмет виконавчого напису, був укладений між сторонами у вигляді анкети-заяви позичальника б/н від 02 квітня 2008 року на отримання кредиту на споживчі цілі у розмірі 10\~000,00 грн., терміном повернення до 02 квітня 2013 року та сплатою 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості (а. с. 48-49). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та вважає за можливе задовольнити їх. Роблячи такий висновок суд виходить з того, що з наданих нотаріусу ПАТ КБ «Приватбанк» документів не можливо дійти висновку щодо безспірності заборгованості. Так, відповідачем було надано перші три сторінки договору, в той час як договір розміщений на восьми сторінках, про що зазначено на самому договорі у верхньому правому куті. Отже, на день вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу [PERSON] не були відомі всі умови правочину, укладеного між сторонами, стягнення заборгованості за яким стало предметом спірного виконавчого напису. Крім того, відсоткова ставка за договором становить 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості, тобто 38,4% річних, при цьому в розрахунку заборгованості, на підставі якого, в тому числі, був вчинений виконавчий напис, розмір відсоткової ставки вказаний 33,60% річних. Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат по даній цивільній справі, суд, враховуючи результат вирішення справи та у відповідності до ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору у розмірі 826,8 грн. (а. с. 3, 4). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved