Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 25.01.2021 року звернувся [PERSON] (далі позивач) із позовом до [PERSON] (далі відповідач), 3-тя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про встановлення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що від шлюбу у сторін є донька - [PERSON] , [INFO] . В інтересах доньки вважає необхідним визначення проживання доньки з ним, оскільки має час та бажання займатись дитиною, гуляти та іншим чином піклуватися про неї, на відміну від відповідача, яка не виконує материнських обов`язків: погано годує дитину, незважаючи, що дитина перенесла операцію на нирці, мала проблеми зі шлунком, потребує особливої дієти. Мати дитини не слідкує на станом здоров`я доньки, не водить на розвивальні гуртки. Перевела дитину до іншої школи, що призвело до погіршення умов навчання дитини. Вважає, що відповідач не може і не бажає повноцінно виховувати, займатися освітою дитини. [PERSON] вказав, що він працевлаштований, забезпечений житлом, де створені усі умови для дитини, має задовільний матеріальний стан і можливість забезпечувати дитину всім необхідним. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач на підставі ст.161 Сімейного кодексу України (далі СК) просить суд визнати місце проживання доньки [PERSON] разом із батьком [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2021 відкрито провадження по справі. 09.03.2021 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що після розірвання шлюбу донька сторін [PERSON] , [INFO] залишилась проживати разом із матір`ю, яка власними силами забезпечує її потреби, доглядає, лікує і виховує. Відповідач забезпечена житлом, офіційно працевлаштована,працює психологом у навчальному закладі, в якомутакож навчається донька, що дає можливості відводити дитину до школи і забирати її, контролювати навчання, відвідувати гуртки розвитку, тощо. Відповідачем вказано, що вонане чинитиме жодних перешкод для спілкування батька із донькою і буде сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька, однак зазначає, що [PERSON] ухиляється від участі у вихованні доньки та від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини: протягом навчання у 2019-2020 роках дитини у школі не цікавився навчанням доньки, проживає в м.Києв, де працює, а тому на думку відповідача не матиме об`єктивної можливості проживати за вказаною адресою в м.Запоріжжя із дитиною. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району №25р від 26.01.2021 місце проживання малолітньої дитини [PERSON] визначено разом із матір`ю. Також зазначає, що донька сторін перебуває на медичному обліку з народження, чим опікується мати. Зауважує, що враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, прив`язаність до матері, її висловлене бажання проживати разом з матір`ю, сталі соціальні зв`язки, а також той факт, що в інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, а тому визначення місця проживання [PERSON] з батьком не буде відповідає інтересам дитини, а тому просить відмовити у задоволенні позову. 10.03.2021 року подана зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , 3-тя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про встановлення місця проживання дитини. 11.03.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя прийнято до провадження вищезазначену зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про встановлення місця проживання дитини та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визначення місця проживання дитини. 05.04.2021 подано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому [PERSON] не погоджується із вимогами зустрічної позовної заяви та вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить трьохкімнатна квартира за адресою: : [ADDRESS] , а тому умови є більш зручними та сприятливими для розвитку дитини. Разом з тим,дитина зареєстрована за вищезазначеною адресою. Дохід [PERSON] є значно більшим, приблизно у 4-5 разів ніж доходи відповідача. Позивач має дві вищі освіти і вчені ступені, стаж викладацької роботи понад 20 років. Не має будь-яких медичних заборон щодо виховання дитини. У задоволення позову [PERSON] просить відмовити. 05.04.2021 року позивачем подана відповідь на відзив відповідача [PERSON] , в якому [PERSON] вказав, що позивач має можливість надати дитині значно комфортніші умови проживання, що є пріоритетним принципом у даній категорії справ і є важливою обставиною при ухваленні рішення. [PERSON] може надати дитині найкращі умови для життя і розвитку, для зростання і формування дитини як особистості у суспільстві, оскільки має стабільне матеріальне забезпечення, позитивно характеризується за місцем роботи, має високі особисті якості, дві освіти, тощо. Заперечує проти твердження відповідача про ухилення від виконання ним батьківських обов`язків, при цьому зазначив про чинення відповідачем перешкод у вільному спілкуванні між батьком і донькою. Просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] повністю. 05.05.2021 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив [PERSON] , в якому [PERSON] зазначено, що факт належності позивачу трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] та проведення 23.12.2020 р. обстеження умов проживання в ній не свідчить про створення батьком більш зручних та сприятливих умов проживання дитини. [PERSON] не проживає з жовтня 2019 по теперішній час за вищезазначеною квартирою, що підтверджується листом ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» № 228130 від 16.04.2021 р. та витягом з протоколу № 11 від 16.03.2021 засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району щодо надання висновку про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] . Отримання [PERSON] доходу більшого ніж [PERSON] не свідчить про те, [PERSON] як витрачає, так й буде витрачати на задоволення потреб дитини коштів більше ніж [PERSON] . Позивач [PERSON] ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини з липня 2020 року, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2021 р. по справі № 331/3252/20 (провадження № 2/331/256/2021), яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 02.09.2020 р. і до повноліття дитини. [PERSON] також має дві вищі освіти і з 01.09.2018 р. працює практичним психологом і соціальним педагогом. Просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. В судове засідання, призначене на 30.09.2021 позивач [PERSON] і його представник - адвокат Железняк В.К. повторно не з`явились, однак належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, чим позивач і його представник вдруге допустили неявку на розгляд справи. Вперше [PERSON] і його представник не з`явились на судовий розгляд 16.06.2021 без повідомлення причин неявки, що підтверджується матеріалами справи. Представником позивача адвокатом Железняком В.К. 30.09.2021 в день засідання через канцелярію суду подана заява про відкладення розгляду справи на листопад 2021 року, у зв`язку із хворобою [PERSON] і знаходженням його на лікарняному, без додання копії листка непрацездатності. Разом з тим, представник позивача адвокат Железняк В.К. не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання. З огляду на те, що позивач [PERSON] і його представник, були належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання, особисто приймали участь під час судового розгляду справи, зокрема, допиту сторін, свідків, дослідження доказів у справі, обов`язкова явка позивача [PERSON] в судове засідання 30.09.2021 судом не визнавалась, з урахуванням положень ч.ч.1,3 ст. 223 ЦПК про наслідки неявки в судове засідання учасників справи, зокрема неявки представника позивача без повідомлення причин неявки і повторної неявки в судове засідання позивача і його представника незалежно від причин неявки, суд для забезпечення завдань цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів учасників процесу, вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності позивача [PERSON] і його представника - адвоката Железняка В.К. Під час розгляду справи позивач за первісним позовом [PERSON] і його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав зазначених у первісному позові, в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Ящук О.В. підтримали позовні вимоги з підстав викладених у зустрічному позові та заперечували щодо задоволення первісного позову. Представник відповідача пояснила, що на теперішній час дитина сторін проживає з батьком [PERSON] , який 11.08.2021 року взяв на прогулянку [PERSON] , [INFO] під зобов`язання повернути дитину цього ж дня, однак дитину не повернув. Для розшуку дитини [PERSON] звернулась до поліції та органу опіки та піклування. Представником наданий витяг з Єдиного реєстру досудових рішень по кримінальному провадженню № 12021087060000883 від 07.09.2021, за вчинення злочину, передбаченого ст. 356 КК України з приводузабрання дитини без дозволу матері [PERSON] . Мати позбавлена можливості спілкуватись з дочкою через перешкоди вчинені позивачем за первісним позовом. Представник органу опіки та піклування Запорізької міськоїради по Вознесенівському району Панченко І.О. у судовому засіданні зазначив, що підтримує зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, що відповідає наданому висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини. Крім того зазначив, що самовільна зміна [PERSON] місця проживання дитини разом із батьком порушує розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району №25р від 26.01.2021, яким місце проживання малолітньої дитини [PERSON] визначено разом із матір`ю. Дослідивши матеріали справи, а також вивчивши подані сторонами докази, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони з 25.05.2013 року перебували у шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2018 року розірваний. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрованим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 03.07.2012 року, актовий запис № 479. Дитина [PERSON] , після припинення шлюбних відносин сторін, проживала разом із матір`ю [PERSON] , що сторонами не заперечувалось. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2021 р. по справі №331/3252/20 (провадження № 2/331/256/2021), яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 02.09.2020 р. і до повноліття дитини. Рішення набрало законної чинності 14.06.2021. Сторони проживають окремо. На теперішній час між сторонами існує спір про місце проживання дитини. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] на власний розсуд, всупереч розпорядженню Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району №25р від 26.01.2021, яким місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визначено разом із матір`ю [PERSON] , з 11.08.2021 року змінив місце проживання дитини, без повідомлення адреси матері, що підтверджується талоном про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення - повідомленням єдиного обліку №23417 відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 16.08.2021, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.08.2021, опитуванням [PERSON] від 11.08.2021, відповіддю відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 17.08.2021, витягом з Єдиного реєстру досудових рішень по кримінальному провадженню № 12021087060000883 від 07.09.2021, за вчинення злочину, передбаченого ст. 356 КК України з приводу забрання дитини без дозволу матері [PERSON] . На час прийняття рішення в матеріалах справи відсутня інформація про місце перебування дитини - [PERSON] , [INFO] , умови проживання, навчання, тощо. Через дії позивача [PERSON] щодо зміни місця проживання дитини, її мати - [PERSON] позбавлена можливості спілкування зі своєю донькою. Судом досліджені докази надані сторонами, відповідно до яких встановлено наступне. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №55235138 від 16.03.2016 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на квартируза адресою: [ADDRESS] (Т.1, а.с.9). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.12.2020, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ., у трикімнатній квартирі, яка знаходиться на сьомому поверсі, створені умови для проживання дитини. Для проживання дитини є окрема кімната з вікном, в якій є спальне місце, стіл, полиці для книжок(Т.1, а.с.8). [PERSON] має ступень доктора політичних наук, професор, працював завідуючим кафедри соціально-гуманітарних дисциплін Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет». За місцем роботи характеризується з позитивної сторони, відповідно до характеристики від 12.03.2021 (Т.1, а.с.86). За місцем роботи з вересня 2020 по лютий 2021 року мав дохід в середньому 32 392,03 грн(Т.1, а.с.87). Разом з тим, в ході розгляду справи позивачем [PERSON] повідомлено суд, що він звільнився з роботи. Відповідно до відповіді ПВНЗ «Київський медичний університет» від 27.07.2021 №19-13/1374, [PERSON] працював в університеті на посаді завідувача кафедри соціально-гуманітарних дисциплін з 04.09.2020 по 25.06.2021. Відповідно до відповіді Київський національний торговельно-економічний університет від 27 липня 2021 №19/165, [PERSON] працював викладачем на умовах погодинної оплати праці з 11.01.2021 по 30.06.2021. З копій долучених позивачем за первісним позовом документів встановлено, що [PERSON] систематично купував дитячий одяг, взуття ліки, іграшки, канцелярію, солодощі і фрукти, подарунки для дитини, купував квитки в кінотеатри, тощо (Т.1, а.с. 88-120). Відповідно до письмових відповідей, [PERSON] звертався до органів влади із зверненнями з приводу перешкод у вільному спілкуванні з малолітньою дитиною з боку її матері [PERSON] (Т.1, а.с.127,128). Згідно із медичних довідок і сертифікатів [PERSON] психіатричні і наркологічні протипоказання до виконання роботи за фахом не виявлені, має задовільний стан здоров`я. Відповідно до довідки АТ КБ Приватбанк [PERSON] систематично перераховував [PERSON] грошові кошти в період з 2019 по 2020 рік (Т.1, а.с.152,153). За клопотанням відповідача [PERSON] позивачем суду в порядку ст.93 ЦПК надана відповідь у формі заяви свідка, відповідно до якої [PERSON] повідомив, що окрім офіційного місця роботи ПВНЗ «Київський медичний університет» він також веде викладацьку діяльність на умовах погодинної оплати у Київський Національній торгово- економічний університет. Дохід [PERSON] відповідно до довідок складає від 26859,10 грн до 39760,00 грн у ПВНЗ «Київський медичний університет», і від 17974 грн до 20471 грн в Київський Національній торгово- економічний університет. Щодо режими роботи - працює дистанційно. На утриманні, окрім доньки, інших осіб не має. Щодо участі при проведенні медичного дослідження - з квітня 2018 року по лютий 2021 року на постійній основі відвозив аналізи своєї доньки до Запорізької обласної дитячої клінічної лікарні, консультувався у профільного хірурга цієї лікарні [PERSON] . Останній раз із ним донька відвідувала лікарню 18.12.2020 для здачі аналізів і проходження УЗД, та відповідної консультації у хірурга. АгарковО.А. відвідував навчальні заклади, де навчалась донька і мав спілкування з керівниками цих навчальних закладів. На протязі усього життя доньки [PERSON] намагається приділити їй як можна більше уваги і турботи, має щоденне спілкування з нею у телефонному режимі (Т.3, а.с.80-82). Позивач [PERSON] допитаний судом як свідок в порядку ст. 93 ЦПК України. Так, [PERSON] показав, що після розлучення дитина залишилась проживати із матір`ю. Свої батьківські обов`язки виконує: надає гроші на утримання дитини, піклується і підтримує дитину. У дитини була операція на нирці, а тому донька потребує ретельного догляду за її здоров`ям, чого мати не робить. Запропонував відповідачу надавати чеки на підтвердження витрат, однак [PERSON] відмовила у цьому і обмежила в спілкуванні з дитиною, поки він не буде сплачувати аліменти. Позивач вказав, що мати без відома батька перевила дитину до гіршої школи. З роботи на теперішній час він звільнився. Якщо дитина буде із ним проживати, працюватиме в м.Запоріжжя, для цього має трьох кімнату квартиру, в якій є все для розвитку дитини. Вважає, що дитина потребує додаткових заходів: слідкування за здоров`ям через операцію на нирці, заняття з логопедом для розвитку мовлення, корекцію зайвої ваги через неправильне харчування і відсутність навантаження. Як батько дитини здатний забезпечити доньку і зробити дитину щасливою. Заборгованості по аліментам не має, завжди платив аліменти - близько 6000-7000 гривень. У 2020 році не міг в повній мірі приділяти увагу дитині через поведінку [PERSON] і локдаун. У 2019 і 2020 роках відвідував навчальні заклади, де навчається дитина, спілкувався з директором і класним керівником. Суперечки з приводу проживання дитини виникли з кінця 2019 року, коли перестав бачити дитину, до органу опіки щодо встановлення порядку спілкування не звертався. Після реєстрації шлюбу, сторони не визначали місце проживання дитини, а на рівних умовах виховували дитину. Також зазначив, що дитина потребує постійного медичного догляду, батько більш забезпечений матеріально, а тому на відміну від відповідача [PERSON] має можливість забезпечити дитині належний догляд та лікування. Стверджує, що у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, остання не зможе належним чином забезпечити догляд дитини. Судом встановлено, що [PERSON] з 31.05.2016 рокузареєстрована за місцем реєстрації позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. за № 3886, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 107379289 від 13.12.2017 (Т.2, а.с.13-15). Згідно з актом обстеження умов проживання від 12.01.2021 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] мешкає разом з матірю, для дитини створені належні умови для проживання. З малолітньою [PERSON] проведено бесіду, в ході якої вона висловила бажання проживати з матір`ю. Відповідно до довідки ОСББ «Запоріжжя Гагаріна 10» за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , [INFO] разом із донькою [PERSON] , [INFO] . Батько дитини не проживає та за місцем проживання не з`являвся (Т.2, а.с.34).. Згідно із довідкою, виданою Територіальним відділом освіти Дніпровського району ЗМР, [PERSON] працює в Запорізькій гімназії № 104 практичним психологом відповідно до наказу № 63-к/тр від 30.08.2018. Заробітна плата і доходи [PERSON] за місцем роботи за період з січня по грудень 2020 року становлять 26458,82 гривень(Т.2, а.с.17,24). За місцем роботи і проживання [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується відповідними характеристиками (Т.2, а.с.23,26). З копій долучених відповідачем документів встановлено, що [PERSON] купувала продукти харчування, їжу, дитячий одяг, взуття, ліки, іграшки, канцелярію, солодощі і фрукти, подарунки для дитини, тощо (Т.3, а.с. 25-44). [PERSON] має дві вищі освіти: за спеціальністю «Соціальна робота» (диплом з відзнакою) і за спеціальністю «Психологія» (Т.3, а.с. 45-46). Згідно із медичних довідок і сертифікатів [PERSON] психіатричні і наркологічні протипоказання до виконання роботи у шкідливих умовах праці і в навчальних закладах не має, стан здоров`я задовільний (Т.3, а.с. 47-49). Відповідач [PERSON] допитана судом як свідок в порядку ст. 93 ЦПК України. Так, [PERSON] суду показала, що після розірвання шлюбу з березня 2018 року дитина проживає разом із нею. Причина розірвання шлюбу - інша жінка у позивача. З приводу проживання дитини із матір`ю претензій не було до звернення [PERSON] до суду з позовом про стягнення аліментів. [PERSON] зазначила, що вона займається дитиною, свій графік підлаштований під дитину. Працює психологом в школі, де навчається дитина. Також, займається здоров`ям дитини, проводить консультації з лікарями, здійснює догляд за нею. Водила дитину до розвивальних гуртків до настання карантину. З приводу участі батька у вихованні дитини зазначила, що уроки із донькою робила тільки мати, разом водили до логопеда. Перешкоди спілкування з дитиною не створювала, пропонувала поїхати на море, на що [PERSON] погодився. Гроші на утримання дитини [PERSON] сплачував, суму визначав сам. Позивач вимоги надавати дитину для спілкування не висував, а тільки вимагав надавати чеки на витрати. Також [PERSON] зазначила, що спеціального харчування дитина не потребує. Дитину перевела до школи, де працює відповідач і де є гарний вчитель. Позивач запропонував їй знятись з реєстрації, для того щоб продати квартиру, після подав до суду позов про зняття з реєстрації [PERSON] . Мати позивача і дитина стосунків не мають, вона за дитиною не доглядала. Дитина розповідала про спробу суїциду бабусі, а тому вважає, що мати позивача не може доглядати за дитиною у разі визначення місця проживання дитини з батьком. Дитина навчається в школі, відвідує «продльонку», відвідує гуртки в школі, на вихідних гуляє, спілкується з друзями. Зайву вагу не має, були у лікаря. З приводу затримки мовлення ходять до логопеда у школі. Просить суд залишити дитину проживати з матір`ю, оскільки тут друзі, навчання. Сторони не дійшли згоди щодо визначення, з ким із батьків буде постійно проживати малолітня донька [PERSON] . Спільна дитина сторін - [PERSON] , [INFO] з 31.05.2016 року зареєстрована за місцем реєстрації батька за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживала із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до 11.08.2021. Згідно із характеристикою малолітньої [PERSON] від 05.01.2021 виданою Запорізькою гімназією «Контакт», дитина навчалась у вказаному закладі з 01.09.2019 по 27.08.2020. Участь у вихованні та навчанні приймала мати, особисто приводила її до школи та забирала її зі школи. Батько дитини [PERSON] вперше з`явився у школі у 2020 року, коли дитина вже відвідувала інший навчальний заклад, в грудні 2020 прийшов поспілкуватись особисто, за період навчання [PERSON] у вказаному батько жодного разу не спілкувався з вчителем або вихователем групи подовженого дня щодо навчання доньки, не цікавився навчальним досягненнями [PERSON] , не та не приводив дитину, не приймав участь у батьківських зборах, житті класу(Т.2, а.с.29). Відповідно до листа Запорізької гімназії №104 від 12.01.2021 №06/01-20 малолітня [PERSON] на даний час є ученицею 2-А класу.Навчанням та поведінкою дитини цікавиться лише мати, яка працює у навчальному закладі, має постійний контакт із викладачами та адміністрацією гімназії, відвідує всі батьківські збори (і очні, і онлайн), співпрацює з керівником, є членом батьківського комітету. За донькою слідкує, дівчинка гарно одягнута, доглянута. За характером [PERSON] досить відповідальна, комунікативна, весела, спілкується з усіма дітьми в класі, дружелюбна. Із мамою у [PERSON] досить добрі відносини, вони завжди спілкуються спокійно, по-дружньому; Видно, що [PERSON] дуже любить і поважає матір і досить прихильна до неї. Дівчинка заняття без поважних причин не пропускає, завжди на уроках, єдиний раз була відсутня на заняттях, оскільки була на самоізоляції в зв`язку із хворобою матері. Батько дитини [PERSON] жодного разу гімназію не відвідував, щоб поцікавитись життям та навчанням доньки. У гімназії був єдиний раз (грудень 2020 року), коли заїхав взяти довідку про те, де навчається його дитина. Ні з ким ні з адміністрацією, ні з викладачами [PERSON] не спілкувався, у гімназії його ніколи не бачили(Т.2, а.с.30). Згідно із довідкою Запорізької гімназії №104 від 09.03.2021 №56/01-20 малолітня [PERSON] відвідує безкоштовні гуртки, які працюють на базі гімназії: «співучі мелодії (понеділок, середа, п`ятниця), Art-майстерня (четвер) (Т.2, а.с.48). За інформацією КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 05.01.2021 №А-0195, малолітня [PERSON] знаходиться на обліку з народження. Дівчинка перебуває на диспансерному обліку у лікаря-педіатра. На прийом за медичною допомогою з приводу лікування, обстеження та проведення щеплень дитині звертається мати- [PERSON] , що зафіксовано в історії розвитку дитини (форма №112/о)(Т.2, а.с.32). Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 15.01.2021, [PERSON] проходить лікування та огляди у дитячого лікаря в стоматології «CrystalShіne» за адресою: [ADDRESS] . На прийом за медичною допомогою до стоматології з приводу лікування та обстеження дитини мати- [PERSON] (Т.2, а.с.33). Згідно із висновком психолога-психоаналітика Запорізької об`єднаної громадської організації психологів та психоаналітиків «Взаємодія» Ірини Куратченко від 14.01.2021 №04 щодо психологічного дослідження малолітньої [PERSON] , 2012 р.н., під час проведення психологічного дослідження дитинадемонструвала глибокий зв`язок та особисту прихильність до матері [PERSON] . Софіяемоційно позитивно ставиться до матері, має довірливий та відкритий контакт. Щодо батька, [PERSON] , дівчинка зазначила, що теж любить батька, але виключає його зі складу сім`ї і вважає його зрадником. На пряме питання з ким би [PERSON] бажала мешкати, дівчинка відповіла, що з матір`ю, а з батьком хоче іноді гуляти. Більш тісний емоційний зв`язок у дитини виявлено з матір`ю, що є природним в процесі формування дівчинки. Про свої переживання і хвилювання [PERSON] зазначила, що переживає через те, що батько може забрати її жити в інше місто, але вона не бажає цього. Відсутність матері, проживання з батьком може сформувати у дівчинки відчуття сорому, депривації ідентичності, яка може об`єднатися з материнською депривацією. Нагромадження різноманітних видів депривації призводить до нівелювання індивідуально-неповторної психоструктури особистості. Передача дитини від матері до батька недоцільною і такою, що не відповідає інтересам дитини, але в той же час слід не заважати зустрічам з батьком за бажанням та згодою батька і дитини (Т.2, а.с.35-39). Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється матір`ю [PERSON] , і свідок [PERSON] , яка являється подругою відповідача [PERSON] , повністю підтвердили показання та обставини викладені [PERSON] в зустрічній позовній заяві і повідомлені в судовому засіданні, та крім того надали суду пояснення, що після розірвання шлюбу тільки [PERSON] займалась вихованням дитини, претензій з приводу виховання зі сторони [PERSON] не було. Батько дитини надавав матеріальну допомогу, сам встановлював суми грошових коштів, а потім зменшував суми в залежності від поведінки [PERSON] . Після звернення до суду із позовом про стягнення аліментів відносини сторін стали напружені, однак [PERSON] спілкування батька з дитиною не обмежувала. Також показала, що дитина не має відносини із бабусею (матір`ю позивача), її боїться. Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 17.03.2021 року за №01-10/573, питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району 16.03.2021 року за участі обох батьків. Відділами по Вознесенівському та Олександрівському районам служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснені обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] , за підсумками яких встановлено, що за місцем проживання як матері, так і батька створені всі необхідні умови для життя та розвитку дитини. З малолітньою [PERSON] проведено бесіду, в ході якої вона висловила бажання проживати із матір`ю. Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проведена оцінка соціальних потреб [PERSON] та [PERSON] з метою встановлення їх здатності виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Згідно висновками оцінок потреб, як батько, так і мати здатні виконувати батьківські обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. На засіданні комісії з питань прав захисту дитини заслухані думки батьків малолітньої [PERSON] , враховані характеристики дитини, документи про її стан здоров`я, висновок психолога, тощо. За підсумками засідання, комісія дійшла висновку про можливість проживання малолітньої [PERSON] як з батьком, так і з матір`ю, але враховуючи думку малолітньої [PERSON] , і те, що дитина тривалий час мешкає разом із матір`ю і різка зміна звичайного її оточення може завдати їй психологічної травми, на даний час в інтересах дитини залишити місце проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] . Таким чином, органом опіки та піклування визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матірю [PERSON] (Т.1, а.с.213-214). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частинами 1,2 ст.161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Житлово-побутові умови проживання як за місцем проживання батька [PERSON] , так і за місцем проживання матері [PERSON] - є задовільними. Кожен з батьків належним чином піклується про здоров`я та виховання малолітньої доньки, цікавиться її життям, турбується про її розвиток, належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків: [PERSON] сплачує аліменти, займається здоров`ям дитини, цікавиться її навчанням і розвитком. Мати [PERSON] доглядає і піклується над дитиною, займається її навчанням і доглядає за її станом здоров`я. Обоє батьків позитивно характеризуються в побуті, мають задовільний стан здоров`я, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами. Кожна із сторін може забезпечити дитині належні умови проживання, виховання і навчання та рівнем комфорту. При цьому суд враховує, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що визначальне значення при вирішенні даного спору щодо місця проживання дитини мають інтереси самої дитини. Під час судового розгляду встановлено наявність у малолітньої [PERSON] , 2012 р.н. особистої прихильності до своєї матері - [PERSON] , з якою у дитини більш тісний емоційний зв`язок, що підтверджується висновком психолога-психоаналітика Запорізької об`єднаної громадської організації психологів та психоаналітиків «Взаємодія» Ірини Куратченко від 14.01.2021 №04 щодо психологічного дослідження малолітньої [PERSON] , 2012 р.н. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] на власний розсуд, всупереч розпорядженню Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району №25р від 26.01.2021, яким місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визначено разом із матір`ю [PERSON] , з 11.08.2021 року змінив місце проживання дитини. Через дії позивача за первісним позовом, мати дитини - [PERSON] позбавлена можливості спілкування зі своєю донькою. Таким чином, [PERSON] перешкоджає у достатньому та належному спілкуванні та участі у вихованні дитини матері. Отже, суд встановив наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини і у матері, і у батька, їх позитивні характеристики з місць проживання і роботи, а також дії батька щодо перешкоджання матері брати участь у догляді та вихованні дитини, що негативно впливає на відносини малолітньої [PERSON] з матір`ю, а отже порушує інтереси дитини щодо збереження її зв`язків із сім`єю, а саме з матір`ю. Крім того, суд враховує вік дитини, стан її здоров`я, прив`язаність до матері, її висловлене бажання проживати разом з матір`ю, сталі соціальні зв`язки, а також той факт, що в інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. За таких обставин, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю, яка піклувалась про неї до того, як батько самовільно змінив місце проживання дитини і почав чинити відповідні перешкоди матері для спілкування із дитиною. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] не слідкує на станом здоров`я доньки, не водить на розвивальні гуртки, спростовуються наданими відповідачем доказами, зокрема перебування дитини на обліку в лікарні і відвідування за місцем навчання розвивальних гуртків. Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також що в інтересах дитини є турбота та підтримка і з боку матері, і з боку батька, суд надає першочергове значення та оцінку саме найкращими інтересами дитини, врахувавши обставини спору. Таким чином, враховуючи обставини справи та інтереси малолітньої [PERSON] , [INFO] , задоволенню підлягає зустрічний позов, за яким судом визначається місце проживання дитини з матір`ю - [PERSON] . У зв`язку з цим позовні вимоги [PERSON] про визначення місяця проживання дитини з ним, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволенням зустрічного позову з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] 908 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved