Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом, в якому (згідно змін та уточнень в остаточній редакції) просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також встановити опіку над малолітнім [PERSON], [INFO], призначивши його опікуном [PERSON], [INFO] (а.с.2-3, 12-13). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, маючи малолітню дитину, самоусунулась від її виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкується з дитиною. Понад шість місяців дитина проживає в сім'ї тітки [PERSON], за час проживання дитини в сім'ї тітки, мати дитини жодного разу не відвідала сина. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилась, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи (а.с.64), про причини неявки суду не сповістила, заперечень проти позову не надала. Представник третьої особи, органу опіки та піклування, в судовому засіданні підтримала вимоги позову та наданий висновок виконкому Чорноморської міської ради Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] (а.с.49-50). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 04 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області(а.с.66). Відомості про батька дитини, при реєстрації народження, внесені за вказівкою матері у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Як пояснила позивач, з лютого 2016 року її племінник [PERSON] постійно мешкає в її родині, вона піклується про нього, як про рідну дитину. Мати дитини жодного разу не відвідала сина, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не виявляє щодо дитини батьківської уваги та турботи, веде аморальний образ життя, зловживає алкогольними напоями. Крім того, мали місце випадки коли вона залишала хлопчика самого дома або з маловідомими особами. Виконавчий комітет Чорноморської міської ради, як орган опіки і піклування, згідно висновку №1-17-1081 від 18.11.2016 р., вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У вказаному висновку встановлено, що за інформацією дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №21 «Журавлик», вихованцем якого з 22 серпня 2016 року є [PERSON], хлопчика привела до закладу його тітка [PERSON], саме вона і опікується дитиною. Матір дитини жодного разу не з'явилася в дошкільному навчальному закладі. А за інформацією дитячої поліклініки, [PERSON] протягом року не проживає за адресою де зареєстрована дитина ([ADDRESS]), не займається вихованням свого малолітнього сина, лікуванням, утриманням та вихованням дитини опікується його тітка [PERSON] (а.с.49-50). Відповідач будь-яких заяв, клопотань або заперечень проти позову не надала, не вжила заходів щодо захисту своїх прав в ході розгляду справи в суді. Таким чином, на думку суду, вирішення питання про позбавлення батьківських прав для відповідача не має особистого значення. Згідно ст.164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.». Відповідно до ст.243 Сімейного кодексу України, опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 60 Цивільного кодексу України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою та призначає опікуна, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. Враховуючи, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку своєї дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved