Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі міста Донецька про зняття арешту з нерухомого майна, третя особа Олександрівський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 травня 2019 року, коли позивач з метою посвідчення договору звернулась до нотаріусу та отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дізналась , що 13.02.2014 року постановою відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку накладено арешт на нерухоме майно боржника та оголошено заборона на його відчуження. У зв`язку з тим, що Кіровський ВДВС перебуває на тимчасово окупованій території позивач звернулась до Олександрівського РВ ДВС у Донецькій області за роз`ясненням на якій підставі накладено арешт. Відділ повідомив, що згідно даних АСВП в Кіровському РВ ДВС м. Донецька 20.12.2013 року було відкрито виконавче провадження № 41315631 відповідно до вимоги Ф-1047 від 01.08.2013 року про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 7373,54 гривень на користь УПФУ Кіровського району м. Донецька. Виконавче провадження знаходиться в стані «Завершено». Позивач звернулась до третьої особи із заявою про зняття арешту з майна, проте отримала відмову, оскільки необхідні документи залишені на тимчасово окупованій території, тому рекомендували звернутися до суду. Згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень, встановлено, що на примусовому виконанні не перебуває відкритих виконавчих проведень стосовно [PERSON] . Позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , запис про обтяження 4746303 (спеціальний розділ); дата реєстрації 21.02.2014 року; державний реєстратор Тюрін Євген Євгенович, Ворошиловське районне управління юстиції у місті Донецьку; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 41315631, видана 13.02.2014 Відділом державної виконавчої служби Кіровського районного управлення юстиції у м. Донецьку; вид обтяження - арешт нерухомого майна. Ухвалою суду від 08.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання судової повістки за адресою: м. Костянтинівка, вулиця Ціолковського, 25, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності умов, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)- надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до листа Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби від 23.09.2019 року адресованого на ім`я [PERSON] , виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на виконанні у Кіровському районному відділі державної виконавчої служби м.Донецьк станом на 23.09.2019 року не перебуває. Згідно даних АСВП в Кіровському районному відділі державної виконавчої служби м. Донецьк 20.12.2013р. було відкрите виконавче провадження ВП № 41315631 відповідно до Вимоги Ф-1047 від 01.08.2013р. про стягнення з [PERSON] боргу 7373,54 гривень на користь УПФУ Кіровського району м. Донецьк. Виконавче провадження знаходиться в стані «Завершено». Надати більш детальну інформацію з наданням підтверджуючих документів не уявляється можливим, оскільки у відділу не має доступу до електронного архіву АСВП. Всі виконавчі провадження, журнали реєстрації кореспонденції, залишені на тимчасово окупованій території. Матеріально-технічна база та документація відділу залишена за місцем попередньої реєстрації відділу ДВС у м. Донецьку, який відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.9). Позивачці рекомендовано звернутися до суду (а.с.12). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявне обтяження 4746303 (спеціальний розділ); дата реєстрації 21.02.2014 року; державний реєстратор Тюрін Євген Євгенович, Ворошиловське районне управління юстиції у місті Донецьку; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 41315631, видана 13.02.2014 Відділом державної виконавчої служби Кіровського районного управлення юстиції у м. Донецьку; вид обтяження - арешт нерухомого майна; особа, майно /права якої обтяжуються: [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини наведені у частині 4 цієї статті У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved