Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], яка була нею придбана 20.03.2017 року. В даній квартирі на даний момент зареєстровані бабуся позивача [PERSON] та відповідач по справі, який фактично не проживає в спірній квартирі, [PERSON] Рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідача з реєстрації та для подальшого розпорядження своїми правами щодо спірної квартири. У зв'язку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Донецької області. У судове засідання позивач, [PERSON], та її представник, [PERSON], не з'явилися, однак до суду надали заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та її представника, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори Донецької області 20.03.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №131, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.03.2017 року. Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Миколаївської міської ради від 31.07.2017 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Крім нього за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] Згідно з актом від 21.07.2017 року, складеним депутатом Миколаївської міської ради [PERSON], [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але в зазначеній квартирі фактично не проживає з 2014 року по теперішній час. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що в спірній квартирі, власником якої є [PERSON], зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично за цією адресою не проживає з 2014 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved