Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 11.11.2015 року звернулась позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що вона є власницею квартири №24 загальною площею 102,9 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 19 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.03.2001 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради. Розпорядженням голови Жовтневої районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.09.2002 року за №925 горише, площею 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 19 продано [PERSON] за 4\~918,60 грн., які були нею фактично сплачені 07.11.2002 року, про що свідчить квитанція АКБ «Морський транспортний банк» №51 та квитанція УДК в Одеській області. В подальшому горище було реконструйовано та шляхом побудови сходів приєднано до квартири №24, в результаті чого фактично збільшилась загальна площа квартири до 132,2 кв.м. З 2002 року по теперішній час позивач відкрито та безперервно володіє та користується даним горищем, однак договір купівлі-продажу майна так і не було посвідчено нотаріально, при цьому всі істотні умови договору купівлі-продажу майна виконано, визначена продавцем вартість майна покупцем сплачена та майно фактично прийнято у власність у звязку з чим позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу горища, площею 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 19, укладений між Жовтневою районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради та [PERSON] 03.09.2002 року дійсним, визнати за [PERSON] право власності на горище під №1, площею 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 19 та визнати право власності на квартиру №24, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 19, загальною площею 135,2 кв.м. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Представник ПАТ АБ «Південний» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками 793/1000 частин квартири №24, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 19 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.03.2001 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради. За договором купівлі-продажу квартири від 16.08.1996 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], позивач набула право власності на 207/1000 частин зазначеної вище квартири. Договір посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] 18.08.1996 року. Рішенням міжвідомчої комісії Жовтневої районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №20 від 25.10.2001 року позивачу дозволено приєднати горище площею 32,3 кв.м. шляхом викупу. Розпорядженням голови Жовтневої районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.09.2002 року за №925 горише, площею 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 19 продано [PERSON] за 4 918,60 грн., які були нею фактично сплачені 07.11.2002 року, про що свідчить квитанція АКБ «Морський транспортний банк» №51 та квитанція УДК в Одеській області. Пунктом 3 зазначеного розпорядження вказано про необхідність заступнику голови Жовтневої районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради укласти з покупцем договір купівлі-продажу нежилого приміщення, однак, як зазначає позивач, договір не було укладено та посвідчено нотаріально. В подальшому горище було реконструйовано та шляхом побудови сходів приєднано до квартири №24, в результаті чого фактично збільшилась загальна площа квартири до 132,2 кв.м. Згідно технічного паспорту від 20.09.2002 року власником приміщення горища є Одеська міська рада на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.09.1992 року №510. Згідно п. 30, 31 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення. З відповіді Департаменту комунальної власності Одеської міської ради №01-05/104-Л від 16.07.2012 року, наданої за наслідками розгляду заяви позивача про укладення договору купівлі-продажу горища, встановлено, що інформація щодо наявності рішення Одеської міської ради про передачу позивачу приміщення горища відсутня. Одеська міська рада як власник зазначеного майна не уповноважувала Департамент на підписання такої угоди. Департамент не є правонаступником Жовтневої районної адміністрації та не несе відповідальності за її зобовязаннями, відповідно і розпорядження її голови від 03.09.2002 року №925 не є для Департаменту належною підставою для укладення договору купівлі-продажу, а тому відсутні правові підстави для укладення договору купівлі-продажу. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи положення ч.1 ст. 658 ЦК України, суд зазначає, що право продажу товару (в даному випадку приміщення горища) належить виключно власнику, який у встановленому законом порядку набув права власності на майно, яке передається за договором. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що рішення про продаж майна прийнято Жовтневою районною адміністрацією без наявності відповідних повноважень на вчинення зазначених дій, тож фактично продавцем за договором купівлі-продажу є особа, яка не набула права власності на обєкт нерухомості, тож не має повноважень, притаманних власнику майна, зокрема право на розпорядження ( в т. ч. продаж) майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Суд погоджується з доводами позивача та зазначає, що останньою дійсно виконано умови договору купівлі-продажу майна, що виявилось в оплаті та прийнятті обєкта нерухомості в свою експлуатацію, однак у звязку із невідповідністю субєктного складу вимогам законодавства, суд не вбачає правових підстав для визнання укладеного договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на приміщення горища.

Outcome: dismissed