Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до Товариства з обмеженою відповідальністю СТ «Кайрос», місцезнаходження за адресою: 65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд. 1/2, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СТ «Кайрос» на користь [PERSON] нараховану та невиплачену заробітну плату та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СТ «Кайрос» на користь [PERSON] грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [PERSON] , працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю СТ «Кайрос» на посаді сторожа з 02 листопада 2017 року по 27 травня 2020 року, був звільнений за власним бажання наказом № 5-к від 27 травня 2020 року. TOB СТ «Кайрос» при звільненні [PERSON] при звільненні не виплачено всі суми, що належать йому та провадиться в день звільнення. Також не виплачено грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки. TOB СТ «Кайрос» не повідомило позивача про нараховані суми, належні йому при звільненні у письмовому вигляді як це передбачено законом. У зв`язку з цим позивачу невідомі відомості про розмір середнього заробітку, розмір заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку, які підлягали до сплати при звільненні. Позивачем було направлено листа до роботодавця ТОВ СТ «Кайрос» з метою отримання інформації про нараховану та не виплачену заробітну плату за період роботи з 02 листопада 2017 року по 27 травня 2020 року; про виплату всіх сум, що належать [PERSON] при звільненні та які провадяться в день звільнення та іншу інформацію, що має значення для вирішення трудового спору. Проте лист повернувся у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Отже на підставі вищевикладеного позивач вважає, що порушені його права як працівника на своєчасну виплату заробітної плати та всіх належних йому сум, що підлягають виплаті при звільненні. ТОВ СТ «Кайрос» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що [PERSON] працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СТ КАЙРОС» на посаді сторожа з 02 листопада 2017 року по 27 травня 2020 року, був звільнений за власним бажанням згідно наказу № 5-К від 27 травня 2020 року. Позивач вказує, що при звільненні [PERSON] не сплачено всі суми, що належать йому при звільненні в день звільнення, а також не сплачено грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Ці твердження не відповідають дійсності. В день звільнення 27 травня 2020 року позивачу було сплачено: - заробітну плату за січень 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки № 6 за січень 2020 року; - заробітну плату за лютий 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 7 за лютий 2020 року; - заробітну плату за березень 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки № 8 за березень 2020 року; - заробітну плату за квітень 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки № 9 за квітень 2020 року. \~ \~ \~ \~ Також за травень [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 4292,74 грн., а також компенсація за невикористані дні щорічної відпустки (60 днів) у розмірі 9735,00 грн. За вирахуванням військового збору та ПДФО сума до виплати склала 11293,94 грн., яка була одержана особисто [PERSON] 27 травня 2020 року, що підтверджується відомістю на виплату готівки № 10 за травень 2020 року. Усі відомості підписані одержувачем коштів - [PERSON] . Позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просив задовольнити позовну заяву [PERSON] в повному обсязі, зазначивши, що відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що позивачу в день звільнення було сплачено: - заробітну плату за січень 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 6 за січень 2020 року; - заробітну плату за лютий 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 7 за лютий 2020 року; - заробітну плату за березень 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 8 за березень 2020 року; - заробітну плату за квітень 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 9 за квітень 2020 року; - за травень нарахована заробітна плата у розмірі 4292,74 грн., а також компенсація за невикористані дні щорічної відпустки (60 днів) у розмірі 9735,00 грн. та сума до сплати склала 11293,94 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 10 за травень 2020 року. Отже загальна сума виплат позивачу згідно наданих відповідачем документів склала 26749,94 грн. Позивач стверджує, що в день звільнення після підписання усіх документів йому в касі підприємства було видано грошові кошти у сумі 6000,0 грн., потім протягом двох місяців позивачу було виплачено у касі трьома платежами по 2000,0 грн., 1000,0 грн. та 2000,0 грн., що складає в загальному 5000,0 грн. З урахуванням виплачених сум остаточний борг перед позивачем складає 15749,94 грн. Також позивач стверджує, що заробітну плату ТОВ СТ «Кайрос» припинило виплачувати ще у серпні 2019 року, але товариством надана інформація про заробітну плату лише з січня 2020 року по день звільнення 27 травня 2020 року. Відповідач ТОВ СТ «Кайрос» надав до суду заперечення, де зазначив, що у відповіді на відзив, який отриманий відповідачем 29 жовтня 2021 року, позивач стверджує, що відповідач припинив виплачувати заробітну плату з серпня 2019 року. Це твердження не відповідає дійсності. Так, 17 січня 2020 року позивачу було сплачено: - заробітну плату за серпень 2019 року у розмірі 3431,09 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 1 за серпень 2019 року; - заробітну плату за вересень 2019 року у розмірі 3431,09 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 2 за вересень 2019 року; - заробітну плату за жовтень 2019 року у розмірі 3431,09 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 3 за жовтень 2019 року; - заробітну плату за листопад 2019 року у розмірі 3431,09 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 4 за листопад 2019 року; заробітну плату за грудень 2019 року у розмірі 3431,09 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 54 за грудень 2019 року. Усі відомості підписані одержувачем коштів - [PERSON] . Таким чином, всі належні виплати за 2019 рік позивачу зроблені, заборгованості по сплаті заробітної плати немає. Твердження позивача про те, що після підписання позивачем усіх документів йому в касі підприємства були видані не всі грошові кошти, не підтверджено ніякими доказами. Відповідачем надані усі докази, які підтверджують здійснення виплати заробітної плати, компенсації за невикористану відпуску в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. [PERSON] , працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю СТ «Кайрос» на посаді сторожа з 02 листопада 2017 року по 27 травня 2020 року, був звільнений за власним бажання наказом № 5-к від 27 травня 2020 року, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] . В день звільнення 27 травня 2020 року [PERSON] було сплачено: - заробітну плату за січень 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки № 6 за січень 2020 року; - заробітну плату за лютий 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 7 за лютий 2020 року; - заробітну плату за березень 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки № 8 за березень 2020 року; - заробітну плату за квітень 2020 року у розмірі 3864,00 грн., що підтверджується відомістю на виплату готівки № 9 за квітень 2020 року. \~ \~ \~ \~ Також за травень [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 4292,74 грн., а також компенсація за невикористані дні щорічної відпустки (60 днів) у розмірі 9735,00 грн. За вирахуванням військового збору та ПДФО сума до виплати склала 11293,94 грн., яка була одержана особисто [PERSON] 27 травня 2020 року, що підтверджується відомістю на виплату готівки № 10 за травень 2020 року. Усі відомості підписані одержувачем коштів - [PERSON] . Підпис позивачем не заперечувався. 17 січня 2020 року [PERSON] було сплачено: - заробітну плату за серпень 2019 року у розмірі 3431,09 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 1 за серпень 2019 року; - заробітну плату за вересень 2019 року у розмірі 3431,09 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 2 за вересень 2019 року; - заробітну плату за жовтень 2019 року у розмірі 3431,09 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 3 за жовтень 2019 року; - заробітну плату за листопад 2019 року у розмірі 3431,09 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 4 за листопад 2019 року; заробітну плату за грудень 2019 року у розмірі 3431,09 грн., що підтверджується Відомістю на виплату готівки № 54 за грудень 2019 року. Усі відомості підписані одержувачем коштів - [PERSON] . Підпис позивачем не заперечувався. Таким чином, всі належні виплати за 2019 рік [PERSON] зроблені, заборгованості по сплаті заробітної плати немає. Твердження [PERSON] про те, що після підписання [PERSON] усіх документів йому в касі підприємства були видані не всі грошові кошти, не підтверджено ніякими доказами. Відповідачем надані усі докази, які підтверджують здійснення виплати заробітної плати, компенсації за невикористану відпуску в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За викладених обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ СТ «Кайрос» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст.\~16\~ЦК України\~кожна особамає право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed