Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до ПП «ММК» про стягнення пені за прострочення виконання роботи та зобовязання виконання зобовязання за договором. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 03 серпня 2015 року між Приватним підприємством «ММК» та громадянкою [PERSON] укладено договір про виконання робіт, згідно умов якого відповідач повинен виконати роботи з утеплення фасаду у строк до 17 серпня 2015 року. На виконання умов цього договору позивачем 03 серпня 2015 року передано відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., однак відповідачем умови договору виконано не було, у звязку з чим позивачка була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання позивачка не зявилась, від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с.15). У судове засідання представник відповідача не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю (а.с.22). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові документи вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 03 серпня 2015 року між Приватним підприємством «ММК» та громадянкою [PERSON] укладено договір про виконання робіт, згідно умов якого відповідач повинен виконати роботи з утеплення фасаду у строк до 17 серпня 2015 року (а.с.3). На виконання умов цього договору позивачем 03 серпня 2015 року передано відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №14 від 03 серпня 2015 року (а.с.21). Згідно п.4.1 вищевказаного договору відповідач зобовязався виконати роботи з утеплення фасаду до 17 серпня 2015 року (а.с.3). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, судом також встановлено, що в термін, визначений в договорі про виконання робіт відповідач роботи не виконав, чим порушив умови взятого на себе зобовязання. Відповідно до п.6.1 договору про виконання робіт від 03 серпня 2015 року, за невиконання чи неналежне виконання своїх обовязків сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умовами цього договору (а.с.3). Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» №\~1023-XII від\~12.05.1991 року, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Таким чином, вбачається, що виконавець зобовязаний сплатити на користь замовника пеню у розмірі 10200,00 гривень. Крім того, відповідно до додаткової угоди від 05 серпня 2015 року до договору виконання робіт від 03 серпня 2015 року, відповідач зобовязався виконати наступні роботи: утеплення фасаду квартири пінопластом ззовні, штукатурку та фарбування (а.с.20), однак станом на дату розгляду справи умови додаткової угоди також не виконані відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] до ПП «ММК» про стягнення пені за прострочення виконання роботи та зобовязання виконання зобовязання за договором слід задовольнити повністю, оскільки він є доведеним, обґрунтованим та визнаний відповідачем у повному обсязі. Відповідно ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» №\~1023-XII від\~12.05.1991 року, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязанні з порушенням їх прав. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з двома вимогами майнового та немайнового характеру. Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» \~№\~3674-VI від 08.07.2011 року, за подачу позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» \~№\~3674-VI від 08.07.2011 року, за подачу позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 974,40 гривень, яка складається з 487,20 гривень за вимогу майнового характеру та 487,20 гривень за вимогу немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved