Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 14 лютого 2019 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначив, що 21 квітня 2018 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить земельна ділянка площею 5,4727 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області. Зазначена земельна ділянка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №015313, виданого головою Смирновської сільської ради народних депутатів 20 лютого 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №49. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, який було складено 13.03.2006 та посвідчено секретарем Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області [PERSON], за реєстровим №110, що підтверджується дублікатом заповіту (а.с. 7). Іншим спадкоємцем є непрацездатна за віком дружина померлого [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась (а.с. 17). 19 липня 2018 року за заявою позивача приватним нотаріусом [PERSON] Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області була заведена спадкова справа № 123/2018 після померлого 21.04.2018 [PERSON]. 08 лютого 2019 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), розміром 2,30 у.к.га. та легковий автомобіль. Позивач звернувся до нотаріальної контори, надав [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданий Відділом у Більмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області 16.11.2017 р., в якому в графі «Документ, що посвідчує право» зазначено Державний акт від 20.02.2002 ІІІ-ЗП № 015313. Однак оригінал Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП № 015313, виданий Смирновською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 20 лютого 2002 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №49 спадкодавцем [PERSON] було втрачено. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,473 га [PERSON] було відмовлено в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи без її участі. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 19 жовтня 1966 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], про що Смирновською сільською радою Куйбишевського району 01.02.1988 видано свідоцтво про народження ІІІ-ЖС № 456147 (актовий запис №70). 21 квітня 2018 року помер [PERSON], про що Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 24 квітня 2018 року видане свідоцтво про смерть І-ЖС №413815 (актовий запис №169). 19 липня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON]. Приватним нотаріусом Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] було здійснено реєстрацію спадкової справи № 123/2018 у спадковому реєстрі, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №52670092 від 19.07.2018 (а.с. 12). Крім позивача інших спадкоємців за заповітом немає. Спадкоємцем, передбаченим ст. 1241 ЦК України є: непрацездатна за віком дружина померлого [PERSON]. 20 лютого 2002 року головою Смирновської сільської ради народних депутатів [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП №015313 на земельну ділянку площею 5,473 га, розташовану на території Смирновської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №49. [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.12.2018 (НВ-2304947552018) [PERSON] на праві приватної власності (на підставі документа, що посвідчує право державного акта ІІІ-ЗП №015313 від 20.02.2002) належить земельна ділянка площею 5,4727 га, розташована на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області, кадастровий номер: 2322787000:04:002:0171, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9-11). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.02.2019 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,473 га, розташовану на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області, оскільки позивач не надав правовстановлюючих документів на земельну ділянку всупереч вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (а.с.15). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За спадковою справою після померлого [PERSON] особою, яка звернулася до нотаріуса за оформленням права на спадщину є його син [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцем, передбаченим ст. 1241 ЦК України є непрацездатна за віком дружина померлого [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась. [PERSON] ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року, що діяв на час оформлення Державного акту на право власності на землю ІІІ-ЗП №015313 від 20 лютого 2002 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. За ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Таким чином, померлий [PERSON] у встановленому законом порядку отримав право власності на земельну ділянку площею 5,473 га на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов позивач має право на спадкування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,4727 га, розташовану на території Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП №015313, виданого головою Смирновської сільської Ради народних депутатів 20 лютого 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №49. [PERSON] ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки зокрема на підставі прийняття спадщини. Як вже зазначалось, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Суд, враховуючи вищевказані обставини справи, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову. При цьому, позивач позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб. [PERSON] ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Фактичне визнання відповідачем предявленого до нього позову за відсутності заперечень не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved