Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON], в якій позивач просить суд стягнути з відповідача кошти виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 79163,94 грн; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 20.08.2018 року в смт Пісочин Харківського р-ну Харківської обл. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля RANGE ROVER, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], [INFO], і автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Харківського районного суду Харківської області від 17.09.2018 року винним у скоєнні вищезазначеної ДТП визнано саме водія автомобіля RANGE ROVER, державний номер [NUMBER], [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП автомобілю TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номер [NUMBER], завдано механічних пошкоджень, його власнику заподіяно матеріальний збиток. На момент ДТП автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номер [NUMBER], був застрахований в [PERSON] «Страхова Група «ТАС» за Договором добровільного страхування наземного транспорту № FO-001574Q1 від 27.07.2018. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номер [NUMBER], склала 79163,94 грн. Сума несплачених страхувальником за Договором, [PERSON], частин страхової премії склала 71819,85 грн. Відповідно до страхового акту АТ «СГ «ТАС» № 24073В/42/2018 від 04.09.2018 року частина страхового відшкодування в розмірі 71819,85 грн. зарахована в рахунок сплати несплачених страхувальником за Договором частин страхової премії, а залишок страхового відшкодування в розмірі 7344,09 грн. виплачено на користь страхувальника за Договором, [PERSON] 08.10.2018 позивачем направлено на адресу відповідача регресну вимогу про добровільне відшкодування матеріальної шкоди з проханням повідомити про наявність чинного на дату ДТП Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного на транспортний засіб RANGE ROVER, державний номер [NUMBER], але регресну вимогу не було вручено під час доставки та повернуто засобами поштового звязку за закінченням терміну зберігання. Станом на день подання цього позову до суду відповідач не відшкодував завдану ним матеріальну шкоду в добровільному порядку. У звязку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.12.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про стягнення коштів. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не зявились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.03.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що 27.07.2018 року між [PERSON] «Страхова група «ТАС» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00157401. Відповідно до умов даного договору страховик зобовязався відшкодувати збитки, що могли настати у звязку із пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля TOYOTA\~LAND\~CRUISER\~200,\~реєстраційний номер\~[NUMBER] (а.с. 9-18). Постановою судді\~Харківського районного\~суду Харківської\~області від\~17.09.2018\~притягнуто [PERSON],\~[INFO],до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Крім того, стягнуто з [PERSON]на\~користь держави\~судовий збір\~у розмірі\~352,40\~грн. З мотивувальної частини зазначеної постанови судді вбачається, що [PERSON] 20.08.2018 року о 16 год. 00 хв. в смт Пісочин по вул. Надії біля будинку № 15, Харківського району Харківської області, керуючи автомобілем [NUMBER], при русі заднім ходом, не впевнившись в безпеці свого маневру, та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України. [PERSON] у судовому засіданні вину у вчиненому визнав у повному обсязі (а.с. 6). Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, ті обставини, що в результаті незаконних дій [PERSON] сталася ДТП, під час якої пошкоджено автомобіль [NUMBER], доказуванню не підлягають, оскільки встановлені постановою суду, яка набрала законної сили. 20.08.2018 року власник автомобіля [NUMBER], [PERSON] повідомила позивача [PERSON] «Страхова група «ТАС» про настання страхового випадку (а.с. 7-8). Відповідно до рахунку на оплату ТОВ «АВТОАРТ ЛТД» № 5801 від 27.08.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номер [NUMBER], склала 79163,94 грн. (а.с. 31). Сума несплачених страхувальником за Договором, [PERSON], частин страхової премії склала 71819,85 грн, що підтверджується довідкою про надходження страхових платежів, страхові випадки та здійснені страхові виплати від 17.09.2018 (а.с. 35). Відповідно до п. 14.4 Договору у разі, якщо на дату складання страхового акту є частини страхової премії за цим Договором, що неоплачені (незалежно від того, чи дата оплати минула чи ні) (щодо відповідного ЗТЗ), розмір страхового відшкодування в першу чергу направляється в рахунок сплати несплачених частин страхової премії. Відповідно до страхового акту [PERSON] «Страхова група «ТАС» № 24073В/42/2018 від 04.09.2018 року частина страхового відшкодування в розмірі 71819,85 грн. зарахована в рахунок сплати несплачених страхувальником за Договором, [PERSON], частин страхової премії (а.с. 32-33), а залишок страхового відшкодування в розмірі 7344,09 грн виплачено на користь страхувальника за Договором, [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням N 95324 від 06.09.2018 року (а.с. 34). Згідно статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах Фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. [PERSON]\~направлено лист\~з вимогою\~про сплату\~позивачу суми\~відшкодування у\~порядку регресу\~як залишку\~завданої майнової\~шкоди (а.с. 36-37). Однак, відповідачем в добровільному порядку зазначена сума наразі не сплачена. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1\~статті 1191 ЦК України\~встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі\~ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі\~ст. 1166 ЦК України\~настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 у справі № 6-305 цс15). Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п. 2\~ постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~звертає увагу судів на те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У вчиненні ДТП є вина саме відповідача [PERSON], що підтверджується постановою суду у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 6). Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством. За змістом підпункту «а» п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно підпункту «в» п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем у порядку та в межах, визначених законом та договором, здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування шкоди, заподіяної власнику автомобіля ТOYOTA LAND CRUISER 200, державний номер [NUMBER], а ДТП сталася з вини відповідача, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та законними, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення N 8242 від 23.10.2018 у сумі 1762,00 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved