Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею у порядку спадкування після померлого 06 листопада 1993 року чоловіка [PERSON] право власності на земельну частку (пай) у розмірі 2,2 умовних кадастрових гектарів нормативною грошовою оцінкою 43280,00 гривень із земель запасу Слобідської сільської ради Коростишівського району Житомирської області. В обґрунтування позову вказує, що її чоловік - [PERSON], працював у КСП «Прогрес», але 06 листопада 1993 року він помер внаслідок нещасного випадку. Позивач вказує, що її чоловік до самої смерті був членом КСП «Прогрес», однак його помилково не було внесено до списку розпаювання, під час розпаювання земель КСП «Прогрес» він помер. У 2000 році позивач зверталася до відповідача з приводу включення її чоловіка у списки розпаювання. Оскільки через неотримання сертифікату і не підтвердження відповідного права позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутність сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що чоловік позивачки - [PERSON], помер 06 листопада 1993 року внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть та укладення шлюбу, а також копіями актів про нещасний випадок на виробництві та спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Щодо правовідносин спадкування після [PERSON] застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] проживала і була зареєстрована разом з [PERSON] на день смерті останнього за адресою: Житомирська область, Коростишівський район, село Слобідка, вулиця Садова, 11. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] це вбачається з довідок №369 від 21 вересня 2016 року та №381 від 26 вересня 2016 року, виданих Слобідською сільською радою Коростишівського району Житомирської області. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Це вбачається з положень пункту 2 частини 1 статті Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) (частина 3 пункту 1 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» далі Указ №720/95). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства. З матеріалів справи неможливо встановити чи видавався державний акт на право колективної власності. За життя спадкодавець не був включений у списки на право на земельну частку (пай), відомостей про видачу чи заповнення сертифікатів на право на земельну частку (пай) на імя чоловіка позивача не встановлено. Таким чином позивач звернувся за захистом неіснуючого права. Оскільки, позивач в судове засідання не зявився та просив провести розгляд справи без його участі, суд був позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи, та правильно вирішити питання про залучення до справи належних відповідачів. З матеріалів справи вбачається, що правонаступником КСП «Прогрес» було ПП «Слобідське». Відповідачами в таких справах можуть бути КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Правонаступником у даній справі може вважатись місцева рада, якщо земельні частки (паї) залишились у її розпорядженні, і новоутворені сільськогосподарські приватні формування, якщо земельні частки (паї) позивачів були передані їм як такі. Про місцеву раду, як правонаступника реформованого КСП, може йтися також, коли члена останнього помилково не було включено до доданого до державного акта про право колективної власності КСП на землю списку громадян, з урахуванням числа яких згідно зі статтею 17 Земельного кодексу України місцева рада передавала цю землю в колективну власність. Аналогічну правову позицію, з вказаного питання, висловив Верховний Суд України в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Суд, вирішуючи справу, також вважає за необхідне зазначити наступне. Право на земельну частку (пай) згідно з пунктом 2 Указу Президента України №720/95 дійсно мають члени КСП, кооперативу, АТ, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з'ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта. Таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) державного акта на право колективної власності на землю. З матеріалів справи неможливо встановити чи видавався державний акт на право колективної власності на землю, однак встановлено, що в уточнені списки [PERSON] не був внесений 1996 року. У зв'язку зі смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності, або на його частку в спільному майні. Отже, на момент смерті спадкодавця він ще не став власником частки землі, тому спадкоємці не можуть успадкувати те, що не належало спадкодавцю. Більш того, право власності на земельну частку (пай) виникає навіть не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого є спадкодавець. До вручення зазначеного вище Акта власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках. Тому суд не може прийняти визнання відповідачем позовних вимог позивача. З огляду на вищевикладене, аналізуючи зібрані у справі докази, кожен окремо та всі в сукупності, матеріальні та процесуальні норми, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: dismissed