Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява від адвоката Смоли І.В., який представляє інтереси [PERSON] про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу Свідоцтва № [NUMBER] на право на житло, виданого 25 січня 2000 року Запорізьким міським житловим управлінням, згідно якого квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Заява мотивована наступним: [PERSON] на підставі Свідоцтва № [NUMBER] на право на житло, виданого 25 січня 2000 року Запорізьким міським житловим управлінням, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У даному Свідоцтві зазначено, що «в цілому квартира [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] ». Право власності на квартиру визнане на підставі Рішення від 24 листопада 1995 року виконавчого комітету Запорізької міської ради № 540/5. Державна реєстрація права власності на квартиру здійснена 25 січня 2000 року орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 289 за реєстровим № 39869. Під час підготовки документів для відчуження квартири було встановлено, що в паспорті громадянина України прізвище записане як « [PERSON] », натомість, у свідоцтві № [NUMBER] на право власності на квартиру прізвище записане як « [PERSON] ». [PERSON] звернувся до управління житлового господарства Запорізької міської ради із зверненням про внесення змін до рішення виконкому Запорізької міської ради від 24.11.1995 року № 540/5, згідно яких його прізвище, записане як « [PERSON] » мало бути записане як « [PERSON] ». За наслідками зазначеного звернення управління житлового господарства Запорізької міської ради листом від 15.02.2011 року № Д0197 повідомило [PERSON] , що відповідні зміни до рішення виконкому Запорізької міської ради від 24.11.1995 року № 540/5 внести неможливо, оскільки з часу його ухвалення минув значний час та відсутні законні підстави. Адвокат Смола І.В. подав до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності та за відсутності заявника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва № [NUMBER] на право на житло, виданого 25 січня 2000 року Запорізьким міським житловим управлінням, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У даному Свідоцтві зазначено, що «в цілому квартира [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] » (а.с.5). Право власності на квартиру визнане на підставі Рішення від 24 листопада 1995 року виконавчого комітету Запорізької міської ради № 540/5 (а.с.6-зворотна сторона). Державна реєстрація права власності на квартиру здійснена 25 січня 2000 року орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 289 за реєстровим № 39869 (а.с.5-зворотна сторона). [PERSON] було встановлено, що в паспорті громадянина України прізвище записане як « [PERSON] », натомість, у свідоцтві № [NUMBER] на право власності на квартиру прізвище записане як « [PERSON] ». [PERSON] звернувся до управління житлового господарства Запорізької міської ради із зверненням про внесення змін до рішення виконкому Запорізької міської ради від 24.11.1995 року № 540/5, згідно яких його прізвище, записане як « [PERSON] » мало бути записане як « [PERSON] ». За наслідками зазначеного звернення управління житлового господарства Запорізької міської ради листом від 15.02.2011 року № Д0197 повідомило [PERSON] , що відповідні зміни до рішення виконкому Запорізької міської ради від 24.11.1995 року № 540/5 внести неможливо, оскільки з часу його ухвалення минув значний час та відсутні законні підстави (а.с.8). Встановлення факту належності правоустановлюючих документів для заявника має юридичне значення та тягне за собою юридичні наслідки, оскільки це необхідно в подальшому для реалізації його права на власність. Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення зазначеного факту, породжує юридичні наслідки, а саме необхідне заявнику для реалізації свого права на власність, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Outcome: approved