Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

До Краснолиманського міського суду Донецької області 06.08.2020 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів, котрі стягуються з відповідача на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] .. Позивачка зазначає, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 15.04.2019, на теперішній час шлюб між сторонами розірвано, від шлюбу позивачка та відповідач мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] .. Згідно з судовим наказом Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.11.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 2500,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2018 і до повноліття дитини. Позивачка зазначає, що на теперішній час встановлений законом мінімальний розмір аліментів на утримання дитини збільшено, донька позивачки зростає, відвідує школу та хореографічну студію, це потребує додаткових витрат на її утримання. За твердженням [PERSON] , малолітня [PERSON] відвідує гімназію із поглибленим вивченням циклу гуманітарних предметів, це зумовлює збільшення витрат матері на придбання навчальних матеріалів; дитина бере активну участь у різноманітних хореографічних конкурсах, що потребує додаткових витрат матері на придбання додаткового реквізиту для тренування, костюмів для конкурсних виступів, витрат на проїзд, харчування, проживання доньки в іншому місті. Як вказує позивачка, [PERSON] не надає коштів для щорічного оздоровчого відпочинку дитини, хоча і здійснює підприємницьку діяльність, зареєстрований як фізична особа- підприємець, його матеріальний стан останнім часом значно покращився. З огляду на це, [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини, вважає достатнім стягувати з [PERSON] щомісяця аліменти в твердій грошовій сумі - 5000,00 грн. щомісяця. За змістом ст. 27 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, яка носить загальний характер, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідач [PERSON] зареєстрований у м. Лиман Донецької області, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 25.08.2020 № 5142/02-13. За таких обставин цивільна справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Краснолиманського міського суду Донецької області. Ухвалою судді від 28.08.2020 було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів, котрі стягуються з відповідача на утримання малолітньої дитини На стадії підготовчого провадження відповідач [PERSON] не визнав вимоги позивачки, надав до суду заперечення (відзив) на позовну заяву (а. с. 84-86,93-106). Відповідач зазначив, що не згоден з вимогами позивачки, надав до суду документи, котрі підтверджують розмір здійснюваних ним витрат на оплату житлово-комунальних послуг та необхідність здійснювати догляд за непрацездатними батьками. Ухвалою суду від 15.10.2020 підготовче провадження у справі закрито, впродовж підготовчого провадження спору між сторонами врегульовано не було, справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, наполягала на їхньому задоволенні, на обґрунтування своєї позиції посилалась на аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому розгляді не прибув, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив, заяви (клопотання) щодо необхідності відкладення судового розгляду від відповідача не надходили. На підставі ч.1 ст. 223 ЦПК України, за згодою позивачки, суд здійснює розгляд цивільної справи без участі відповідача. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом під час розгляду цивільної справи № 236/2610/20 було вислухано думку щодо предмета спору позивачки [PERSON] , досліджені письмові докази, пропоновані сторонами. Зі змісту досліджених доказів вбачається, що позивачка [PERSON] народилась [INFO] у м. Шахтинську Карагандинської області, Казахстан, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 14.04.1999 внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а. с. 8-10). [PERSON] з 01.10.2011 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області у справі № 236/264/19 (яке набрало законної сили 15.04.2019) шлюб між сторонами розірвано (а.с.11-12). Від цього шлюбу позивачка та відповідач мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Суддею Краснолиманського міського суду Донецької області за заявою позивачки видано 30.11.2018 судовий наказ у справі № 236/4152/18, згідно з яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 2500,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.11.2018 і до повноліття дитини; судовий наказ набрав законної сили 26.12.2018 (а.с.14). [PERSON] , [INFO] , в 2019-2020 році була ученицею 2-го класу Лиманського НВК «Гімназія -ЗОШ І ступеню», має успіхи в навчанні (а.с.17). Дитина відвідує хореографічну студію ФОП [PERSON] (в 2016-2020 рр.), вартість 1 уроку танців та хореографії становить 40,00 грн., кількість уроків на місяць- 8 (а.с.18). [PERSON] бере активну участь у різноманітних хореографічних конкурсах, посідає призові місця (в командних та індивідуальних виступах) (а.с.19-45). Зі змісту наданих позивачкою документів убачається, що участь у фестивалях-конкурсах хореографічного мистецтва відбувається за умови сплати організаційних внесків (зокрема, фестиваль «Funny Fest /New Year Party» (м. Київ, грудень 2019 року) потребував сплати учасниками організаційного внеску в розмірі від 170,00 грн. до 260,00 грн.; конкурс «Зимова казка» (м. Дніпро, лютий 2020 року) потребував сплати учасниками організаційного внеску в розмірі від 170,00 грн. до 350,00 грн.; конкурс «Synergy Dance» (м. Київ, листопад 2019 року) потребував сплати учасниками організаційного внеску в розмірі від 150,00 грн. до 350,00 грн.; участь у хореографічних конкурсах за межами України (Грузія, Італія, Болгарія, 2020 рік) потребує витрат в розмірі від 250 євро до 370 євро) (а.с.46-66). Також позивачка надала до суду копії товарних чеків на підтвердження придбання нею в липні- вересні 2020 року для доньки канцелярських товарів на суму 674,40 грн., одягу на суму 2886,00 грн., взуття на суму 950,00 грн., оплати нею додаткових занять дитини на суму 650,00 грн. (а. с. 80-83). [PERSON] повідомила, що на теперішній час у неї народилась друга дитина - [PERSON] , [INFO] , вона є одинокою матір`ю, сама виховує двох малолітніх дітей та опікується ними. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 11.12.2020 Лиманським МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00028875286, сформованим 11.12.2020 Лиманським МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (із зазначенням відомостей про батька дитини відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України). Відповідач [PERSON] народився [INFO] у сел. Миколаївка Слов`янського району Донецької області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 23.01.1998 внесений до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а. с. 8-10). (а. с. 85-86). [PERSON] з 23.04.2019 зареєстрований виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області як фізична особа -підприємець (вид основної діяльності - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах) (а.с.67-68). Згідно з довідкою Відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 23.11.2020 № 3577 відповідач зареєстрований у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , членами сім`ї відповідача є [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько) (а.с.106). [PERSON] , 1962 р. н., має встановлену інвалідність ІІІ групи внаслідок загального захворювання (а.с.104). [PERSON] , 1966 р. н., має встановлену інвалідність ІІІ групи внаслідок загального захворювання (а. с. 105). Крім того, відповідач надав до суду копії платіжних документів на підтвердження витрат [PERSON] , пов`язаних зі сплатою вартості спожитого природного газу в 2020 році на загальну суму 4826,20 грн. (а.с.98-103), та витрат [PERSON] , пов`язаних зі сплатою вартості спожитої електричної енергії в 2020 році на загальну суму 1457,00 грн. (а. с. 102-103). Надані [PERSON] копії платіжних документів на ім`я [PERSON] та [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), пов`язаних зі сплатою вартості спожитого природного газу та електричної енергії (а.с.95-97), суд не бере до уваги оскільки відповідачем не доведено існування будь-яких правових зв`язків, взаємних зобов`язань між ним та вказаними особами, не доведено здійснення вказаних витрат саме [PERSON] (платниками за цими документами є саме [PERSON] та [PERSON] ). Відтак, зазначені документи не стосуються предмета доказування при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів, котрі стягуються з відповідача на утримання малолітньої дитини. Вирішуючи заявлені позивачкою вимоги по суті, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу (СК) України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Нормами ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зауважив Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) висловлена правова позиція, згідно з якою «…статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів…» Одержувач аліментів може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів (постанова Верховного Суду від 17.02.2020 у справі № 459/2189/18 (провадження № 61-15498св19)). Зі змісту досліджених судом письмових доказів убачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі - 2500,00 грн. щомісяця. Такий розмір аліментів, стягуваних з відповідача, є більшим, ніж встановлений законом з 01.01.2021 прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років (2395,00 грн., ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»), а отже, відповідає державним гарантіям щодо мінімального та рекомендованого розміру аліментів на дитину, визначеним у ч.2 ст. 182 СК України. Водночас позивачкою було доведено існування підстав для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів, що визначені ст. 192 СК України - зміна сімейного стану [PERSON] з листопада 2020 року (наявність на утриманні двох малолітніх дітей, яких позивачка виховує одна та котрі за віком потребують постійного догляду). Натомість твердження позивачки щодо «регулярного відпочинку відповідача в межах країни та за кордоном», щодо наявності у [PERSON] трудових відносин зі [PERSON] , щодо прав відповідача як співвласника на кафе «NY Coffee», наявності у відповідача «підробітків» не були доведені під час розгляду цивільної справи належними та допустимими доказами. Позивачка не подавала до суду таких доказів особисто і не зверталась до суду із клопотаннями про витребування певних доказів, як це передбачено нормами ст. 83,84 ЦПК України. Отже, суд дійшов висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, бо є працездатним та зобов`язаний законом утримувати доньку до досягнення нею повноліття, зміни в сімейному стані позивачки, наявність у неї на утриманні другої новонародженої дитини, є тією обставиною, що зумовлює збільшення розміру аліментів, котрі в твердій сумі стягуються з [PERSON] .. Водночас [PERSON] виконує зобов`язання щодо утримання двох своїх непрацездатних батьків. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивачки та збільшити розмір аліментів, котрі стягуються з відповідача на утримання малолітньої дитини, з 2500,00 грн. до 3500,00 грн.. Стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину в збільшеному розмірі має відбуватись з дати набрання цим рішенням суду законної сили. Крім того, позивачкою доведена наявність потреби здійснювати додаткові витрати на дитину, пов`язані із розвитком здібностей доньки [PERSON] до танцювального мистецтва та хореографії. Як зазначено у ст. 185 СК України, батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. При цьому аналіз змісту норм ст. 181,185,196 СК України дозволяє дійти висновку, що «аліменти» та «додаткові витрати на дитину» є різними видами забезпечення матеріального утримання дитини. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 127/16614/15-ц (провадження № 61-2371св18) висловлена правова позиція, згідно з якою: «… той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо)… До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку … Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення… Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини». Необхідність здійснення додаткових витрат на дитину за змістом ст. 192 СК України не є тією підставою, що зумовлює збільшення розміру аліментів, котрі стягуються з відповідача, а є підставою для можливого звернення позивача до суду із вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину (ст. 185 СК України). Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Однак [PERSON] не зверталась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, лише просила змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів. Вирішення судом по суті вимог позивачки щодо збільшення розміру аліментів не позбавляє [PERSON] права в подальшому звернутись до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про збільшення розміру аліментів. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.141 ЦПК України). Чинним законодавством України визначена ставка судового збору в таких справах 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Згідно із п.6 ч.1 ст. 176 ЦПК України у позовах про зменшення або збільшення платежів чи видач ціна позову визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік. [PERSON] у позовній заяві просила збільшити розмір аліментів, котрі стягуються з [PERSON] на утримання дитини, з 2500,00 грн. щомісяця до 5000,00 грн. щомісяця, тобто у разі повного задоволення позову відбулось би збільшення щомісячних платежів на 2500,00 грн. щомісяця. Відтак, ціна позову в цьому випадку становить 30000,00 грн. (2500,00 грн. х 12 міс. = 30000,00 грн.), що є меншим від 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01.01.2020) в грошовому вираженні складає 840,80 грн.) При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. З урахуванням часткового задоволення вимог позивачки [PERSON] суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн..

Outcome: partial