Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась [PERSON] із позовом до Міністерства оборони України, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області про виключення квартири [ADDRESS] з акту опису та звільнення з-під арешту. В позовній заяві зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.08.2000 року їй належить спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] , що належало померлій сестрі [PERSON] , яка померла [INFO] . В грудні 2016 року їй стало відомо, що державним виконавцем Жук Т.А. відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області 10.12.2015 року на її квартиру накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження, яке належить боржнику. Копію постанови державний виконавець не направляв, про дану постанову їй стало відомо від сусідів в грудні 2016 року. Вказує, що не являється боржником, ніяких коштів Міністерству оборони не винна, тому вважає за доцільне оскаржити постанову державного виконавця до суду про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , яка їй належить, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.08.2000 року, архівною довідкою Північного бюро технічної інвентаризації від 06.12.2016 року, актом депутата. У зв`язку із викладеним просить виключити з постанови від 10.12.2015 року запис про арешт майна боржника та оголошення заборони на майно, яким є квартира [ADDRESS] та звільнити з під арешту квартиру [ADDRESS] , загальною площею 29,7 кв.м; стягнути з відповідача судові витрати та витрати на надання правової допомоги. Представником відповідача Міністерства оборони України - Сулима І.В. подано заперечення на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2015 року реєстраційний номер ВП №49481171, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Ірпінського МУЮ Жук Т.А., при примусовому виконанні розглянуто виконавчий лист №2а-582/2008 виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області від 27.04.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь Міністерства оборони України заборгованості в сум: 44894,53 грн. та надано боржнику у строк 7 днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження добровільно сплатити борг. Відповідно до постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2015 року реєстраційний номер ВП №49481171, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Ірпінського МУЮ Жук Т.А., при примусовому виконанні розглянуто виконавчий лист №2а-582/2008 виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області від 27.04.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь Міністерства оборони України заборгованості в сумі 44894,53 грн. встановлено, що боржник в наданий строк для добровільного виконання рішення суду не виконав (п. 2, ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»), у зв`язку із чим виникла необхідність у накладенні арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми боргу. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику - [PERSON] , [INFO] .Станом на 26.02.2019 року відповідно до інформації про виконавче провадження №49481171, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Ірпінського МУЮ Жук Т.А., направлено виконавчий документ №2а-582/2008 виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області від 27.04.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь Міністерства оборони України заборгованості в сумі 44 894,53 грн. за належністю до іншого відділу ДВС, а саме, Шевченківського районного ВДВС м. Київ Головного ТУЮ у Київській області, оскільки, згідно відповіді УПФУ [PERSON] отримує пенсію в ГУ ПФУ у [ADDRESS] .Позивач стверджує, що не являється боржником у даному виконавчому провадженні, жодних коштів Міністерству оборони України не зобов`язана відшкодовувати та просить суд «виключити з постанови від 10.12.2015 року запис про арешт майна боржника та оголошення заборони на майно, яким є квартира [ADDRESS] та звільнити з під арешту квартиру [ADDRESS] загальною площею 29.7 кв. м».Міністерство оборони України не наділене повноваженнями з прийняття рішень та вчинення дій з метою скасування арешту на нерухоме майно накладеного в рамках виконавчого провадження.Повноваження стосовно вчинення виконавчих дій здійснюються виключно суб`єктами органів державної виконавчої служби, тобто державними виконавцями.Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.В силу вищезазначеного, позов пред`явлено до неналежного відповідача. Крім того, зазначає, щоправо на оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, а також оскарження судових рішень визначено Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року та ЦПК України. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові та не погоджується з постановою державного виконавця про накладення арешту на належне їй майно, має право довести свої вимоги про порушення її права у спосіб звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно та про зняття арешту. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не є вірним. У зв`язку із наведеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Міністерства оборони України - Сулима І.В. в судовому засіданні зазначила, що Міністерство оборони України не наділене повноваженнями з прийняття рішень та вчинення дій з метою скасування арешту на нерухоме майно, накладеного в рамках виконавчого провадження, повноваження стосовно вчинення виконавчих дій здійснюються виключно суб`єктами органів державної виконавчої служби. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. Крім того зазначила, що обраний позивачем спосіб захисту є невірним. Представник Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справ повідомлений належним чином. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Ірпінською державною нотаріальною конторою серія АВН №517729 від 15.08.2000 року [PERSON] , є спадкоємцем спадкового майна, що складається з квартири [ADDRESS] Відповідно до архівної довідки від 06.12.2016 року, виданої комунальним підприємством Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», згідно архівних даних БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.08.2000 року Ірпінською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-2449. Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї власника житла (заявника) від 07.12.2016 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , пенсіонерка, прописана і проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , її син, [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] ніколи не проживав та не проживає до цього часу, а тільки зареєстрований (факт не проживання [PERSON] засвідчується сусідами - [PERSON] , [PERSON] ). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2015 року реєстраційний номер ВП №49481171, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Ірпінського МУЮ Жук Т.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №2а-582/2008, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 27.04.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь Міністерства оборони України заборгованості в сумі 44894,53 грн. відкрито виконавче провадження та надано боржнику у строк 7 днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження добровільно сплатити борг. Відповідно до постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2015 року реєстраційний номер ВП №49481171, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Ірпінського МУЮ Жук Т.А., при примусовому виконанні виконавчого листа №2а-582/2008, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 27.04.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь Міністерства оборони України заборгованості в сумі 44894,53 грн., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , адреса: [ADDRESS] у межах суми звернення стягнення - 49383,98 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст.51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Згідно п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Суд звертає увагу на те, що позивач з клопотанням про заміну неналежного відповідача до суду не зверталася. Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Враховуючи той факт, що судом при розгляді справи встановлено, що до участі у справі не було залучено належного відповідача, яким є державна виконавча служба Ірпінського міського управління юстиції, тому позов слід залишити без задоволення. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вона має право звернутися у встановленому законом порядку до суду шляхом пред`явлення позову про зняття арешту з належного їй майна до належного відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають залишенню за позивачем, оскільки позивачу повністю відмовлено в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed