Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з уточненим позовом звернулося публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» (далі - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» є юридичною особою, та на підприємство покладені завдання здійснювати постачання електроенергії населенню та контролювати оплату за її використання. Між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та [PERSON] виникли цивільні правовідносини, які підтверджуються конкретними обставинами, а саме: з боку позивача це постачання електроенергії та контроль її споживання шляхом зняття показів приладу обліку (пред'явлення відповідачу рахунків для оплати тощо, якщо оплата здійснюється за рахунками) на об'єкт відповідача, який розташований [ADDRESS], а з боку відповідача - це, зокрема, споживання електроенергії, оплата рахунків за спожиту електроенергію. За адресою проживання відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Відповідно до рішення судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 04.06.2008 року, підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Закону України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Правовідносини між позивачем та відповідачем з постачання та споживання електроенергії регламентуються Цивільним кодексом України, ЗУ «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року, Житловим кодексом України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, ПКЕЕН, Правилами улаштування електроустановок та іншими нормативно-правовими актами і технічними документами. Боржником неодноразово здійснювалися перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію, таким чином між енергопостачальником та споживачем є зобов'язання. Станом на 30.09.2014 року у боржника, у зв'язку з несплатою, виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1153,83 грн. Боржника було повідомлено про заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію перед ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», але боржником це повідомлення було проігноровано, та до теперішнього часу сума заборгованості не сплачена. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» посилається на ЦК України та ПКЕЕН та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію в розмірі 1153,83 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково пояснив, що особовий рахунок на ім'я [PERSON] був відкритий 14.04.2000 року. Сума боргу в розмірі 1153,83 грн. утворилась за період з 31.08.2007 року по 30.09.2014 року. Різниця між сумою боргу в розмірі 1395,60 грн., яка зазначена у письмовому попередженні відповідача від 19.12.2013 року, та сумами боргу в розмірі 1283,52 грн. та 1325,82 грн., які зазначені в платіжних квитанціях на сплату вартості електроенергії за січень 2014 року, виникла через те, що в період між надсиланням відповідачу зазначеного письмового попередження та платіжних квитанцій відповідачем було сплачено частку заборгованості. У 2007 році абонент [PERSON] був відключений від постачання електроенергії через несплату, але потім він самовільно підключався до мережі. Хоча представник відповідача й просить застосувати строк позовної давності, цей строк позивачем не враховувався, оскільки він переривався платежами відповідача. В розрахунку суми заборгованості зазначено покази лічильника - 1239 станом на 01.04.2000 року та залишок 0,00 грн. не через те, що відповідач не мав заборгованості на той час, а через те, що до 2007 року позивачем використовувалась стара програма обліку споживання електроенергії, а з 2007 року з'явилась нова програма, в яку були перенесені старі дані, та в розрахунку суми заборгованості покази лічильника - 1239 перенесені на 31.08.2007 року із залишком заборгованості в розмірі 133,07 грн. Таким же чином були перенесені покази лічильника - 2092 з 01.05.2006 року на 31.08.2007 року із залишком в розмірі 155,88 грн. та покази лічильника - 2533 з 09.08.2007 року на 31.08.2007 року із залишком в розмірі 234,80 грн. Що стосується незрозумілих представнику відповідача корегувань від 28.02.2011 року на суми 19,24 грн. та 4,38 грн., від 29.09.2010 року на суму 1500,83 грн. та переплати від 01.03.2010 року на суму 30,70 грн., ці корегування були здійснені через те, що були зроблені перерахунки. Сам відповідач зазначені суми не сплачував. Вказана в графі «Залишок» розрахунку заборгованості сума -149,57 грн. за 29.09.2010 року - це не переплата відповідачем, а перерахунок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що позовна заява не відповідає нормам ст. 119 ЦПК України, а саме - в позовній заяві не зазначено дату її подання до суду, також в позові вказано одного представника позивача - [PERSON], та в судовому засіданні був інший представник - чоловік, довіреність якого [PERSON] не отримувала. В позові відсутній договір, укладений між позивачем та відповідачем, дата укладання даного договору, адже раніше електроенергію відповідачу постачало ВАТ «Содовий завод», не зазначено дату відкриття особового рахунку на ім'я відповідача [PERSON] Докази, що підтверджують суму боргу станом на 29.09.2010 року, також відсутні. Позивач просить стягнути борг за період з 29.09.2010 року по 03.2013 року, та позовні заява подана до суду у вересні 2014 року, позивач не надав суду розмір платежів та показань лічильників за період з 03.2013 року по 01.09.2014 року, адже зазначений період міг би змінитися. До позову додана копія з особового рахунку [PERSON], в розділі «Дата» зазначено першу дату - 29.09.2010 року, на цю ж дату в розділі «Показання лічильника» зазначено незрозуміле число з восьми цифр - 174836648, потім в наступній строчці зазначено показання лічильника - 8619, чотири цифри, та й надалі показання лічильника складаються з чотирьох цифр. На дату 26.02.2010 року показання лічильника також складаються з чотирьох цифр. Станом на 25.08.2010 року показання лічильника - 8370 кВт. В розділі «Тип показань» не зазначено, звідки з'явилось число з восьми цифр, адже показання лічильника знімає працівник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» шляхом обходу, та позивач веде облік кВт, що споживаються. В розділі «Споживання, кВт» зазначено дві цифри - 3491 та 2670, в сумі - 6161 кВт, та це лише за один день - 29.09.2010 року. Показання лічильника за документами, наданими позивачем, на дату 01.10.2010 року - 8619 кВт, попереднє показання лічильника за 25.08.2010 року - 8370 кВт. Зазначені обставини доводять той факт, що позивач за один день 29.09.2010 року показує споживання електроенергії - 6161 кВт, нараховує оплату у розмірі 1381,84 грн., в порушення норм ч. 2 ст. 59, ч. 3 ст. 60 ЦПК України не доводить дану обставину показаннями лічильника, намагається через суд стягнути з відповідача не доведену суму боргу в розмірі 1381,84 грн. До позовної заяви додана копія файлу особового рахунку відповідача, де внизу зазначено № рахунку за споживання електроенергії у розмірі 6161 кВт, але сума, нарахована на ці кВт - 1338,13 грн. менше суми, зазначеної позивачем в особовому рахунку, тобто сума боргу в наданій суду копії особового рахунку відповідача збільшена на 43,71 грн. На файлі особового рахунку [PERSON], у графі «Сума оплати», п. 8, зазначена сума внесеного 29.09.2010 року платежу в розмірі 1500,83 грн., однак даний платіж не зазначений в наданому суду особовому рахунку, тобто позивач дану суму в розмірі 1500,83 грн. не враховує, продовжує нараховувати борг та вимагати його сплати. За показаннями лічильника, наданими позивачем, за період з 29.09.2010 року по 01.12.2010 року спожито 486 кВт, та за цей же період нарахована оплата на 735 кВт, тобто споживання електроенергії збільшено в порівнянні з показаннями лічильника на 249 кВт, та на ці не існуючі кВт нарахована плата в сумі 60,65 грн. При нарахованій сумі платежу у 165,33 грн. за період з 29.09.2010 року по 01.12.2010 року з відрахуванням незаконно нарахованої суми у 60,65 грн., плата за цей період повинна складати 104,68 грн. При платежі у 104,68 грн. 28.12.2010 року [PERSON] вносить ще 567 грн., тобто переплачує 462,32 грн. Всього переплата за період з 29.09.2010 року по 01.12.2010 року (із врахуванням внесеної суми 1500,83 грн.) складає 1963,15 грн. Але позивачем в наданому суді особовому рахунку вказана сума боргу станом на 01.12.2010 року в розмірі 980,17 грн. при сумі переплати 1963,15 грн. На файлі особового рахунку [PERSON], що був наданий суду позивачем, в розділі «Тип оплати», позиція 8, розшифровується, що платіж за 29.09.2010 року в сумі 1338,15 грн. - це коригування. Також зазначено коригування та внесений за нього платіж від 28.02.2011 року в сумі 23,62 грн., однак, при фіксованій оплаті за електроенергію та фіксованих стандартних показаннях лічильника не може бути коригувань. В тому ж файлі, позиція 9, зазначено, що на 01.03.2010 року переплата [PERSON] склала 30,70 грн., цей факт доводить відсутність боргів за електроенергію у [PERSON] Представник відповідача посилається на копії двох платіжних квитанцій від 31.01.2013 року за один й той же період, з 27.12.2013 року по 26.01.2014 року, з однією й тією же сумою платежу у розмірі 30,49 грн., а також на копію попередження від 19.12.2013 року з вимогою погасити борг в розмірі 1395,60 грн. В платіжній квитанції від 31.01.2014 року сума боргу зменшена на 112,08 грн. та складає 1283,52 грн. Також представник відповідача посилається на платіжну квитанцію за 27.01.2014 року на суму 49,80 грн. при нарахованому платежі за період з 27.12.2013 року по 26.01.2014 року, який склав 30,49 грн., переплата склала 19,31 грн. Незважаючи на переплату у другій квитанції за той же період часу при одних й тих же показниках сума боргу збільшена на 42,30 грн. Все вищевикладене свідчить про те, що позивачем з [PERSON] було незаконно витребувано 2085,22 грн., та тепер позивач ще просить незаконно стягнути з відповідача 2125,25 грн. [PERSON] є хворим немічним стариком, отримує мізерну пенсію, якої не вистачає навіть на ліки. Окрім того, позивач просить перераховувати ці суми не на районне відділення енергозбуту, яке забезпечує відповідача електроенергією та на рахунки якого відповідач вносить платежі, а на банк в м. Донецьку, що є окупованою територією, межу між якою та Україною закінчують встановлювати, тобто отримувач платежу невідомий. Позивач порушив зобов'язання правдиво та законно на підставі показань лічильника, які він знімає самостійно шляхом обходу контролерів, нараховувати плату за спожиту електроенергії. Незаконно, шляхом обману, факт якого доведений документами позивача, з відповідача витребувана сума в розмірі 2085,22 грн., борг в розмірі 1381,84 грн. позивачем не доведений, та матеріалами позову та документами, виданими позивачем, доведено, що це не борг, а просто протизаконне вимагання грошей з відповідача. Під час судового засідання представник позивача надав суду дані з особового рахунку [PERSON] за період з 01.04.2000 року по 29.09.2014 року, сума боргу за даними позивача зменшилася з 2125,25 грн. до 1153,83 грн. В особовому рахунку за 02.03.2010 року зазначена сума боргу 1224,58 грн., та станом на 01.03.2010 року була переплата в розмірі 30,70 грн., не було жодного боргу в сумі 1224,58 грн. В особовому рахунку на дату 25.09.2010 року, назва операції - обхід, показання лічильника - 8619 кВт, сума боргу вже 1351 грн. Станом на 29.09.2009 року є переплата в сумі 149,57 грн. На файлі особового рахунку зазначено платіж від 29.09.2010 року в розмірі 1500,83 грн., але позивач не показує його в наданому суду особовому рахунку. В графі за 29.09.2010 року відсутня операція «платіж» та сума платежу в розмірі 1500,83 грн. За період з 29.09.2010 року по 28.12.2010 року були проведені наступні операції: нарахований відповідачу борг визнано незаконним, що підтверджується даними з файлу платежів [PERSON], шляхом рахунку від 29.09.2010 року борг був в сумі 1500,83 грн. списаний з відповідача, переплата на дану дату склала 149,57 грн. [PERSON] вніс платіж в розмірі 1500,83 грн., факт цього підтверджується файлом платежів, але позивач даний платіж не вніс до особового рахунку, що був наданий суду. За період з 29.09.2010 року до 28.12.2010 року була нарахована сума платежів в розмірі 165,33 грн., [PERSON] за цей період вніс платіж 28.12.2010 року в сумі 567 грн., переплата склала 401,67 грн. З урахуванням переплати за 29.09.2010 року в розмірі 149,57 грн., переплата станом на 28.12.2010 року склала 551,24 грн. При переплаті на суму 551,24 грн. станом на 28.12.2010 року позивач показує борг на цю дату в сумі 1353,89 грн., при цьому не доводить обставин виникнення цієї суми, тим самим незаконно вимагає стягнути 1905,13 грн. Позивач також коригує платежі, не доводячи підстав цього коригування, а саме: 31.07.2008 року - 30,70 грн., 28.02.2010 року - 23,62 грн., 28.10.2014 року - 193,28 грн., а всього - 248,60 грн. Позивач не довів обставин виникнення зазначених коригувань, не довів обставин виникнення суми боргу в розмірі 1353,89 грн. з 29.09.2010 року на дату 28.12.2010 року. З урахуванням зазначеної позивачем суми боргу у розмірі 1153,83 грн., сума платежів, незаконно стягнута з [PERSON], склала 2410,73 грн. Позивач так і не надав суду копії заяви [PERSON] про відкриття особового рахунку, не надав суду документа, що підтверджує відкриття особового рахунку, а ці обставини дуже важливі для прийняття рішення у справі, адже будинок, в якому зареєстрований відповідач, до 2004 року був на балансі ВАТ «Содовий завод», на балансі якого до сих пір знаходиться підстанція, яка постачає електроенергію до будинку [ADDRESS] Дата відкриття позивачем особового рахунку на ім'я відповідача не відома. Строк позовної давності - три роки. Позовна заява зареєстрована 09.09.2014 року, з урахуванням позовної давності обставини позову повинні розглядатися з 09.09.2011 року, з цієї дати й повинна розраховуватися сума боргу без врахування попередніх показань та даних особового рахунку [PERSON] Борг станом на 25.08.2011 року - 1211,22 грн., він анулюється через строк позовної давності, але він враховувався позивачем при визначення боргу на дату 30.09.2014 року, який склав 1153,83 грн. Ця сума боргу менше суми боргу, що анульована. Зазначені факти достовірно доводять відсутність боргу за платежами у [PERSON] Строк позовної давності з відшкодування незаконно витребуваних сум [PERSON] не втратив, оскільки він вперше дізнався про витребування боргу позивачем, отримавши судовий наказ від 19.11.2012 року у справі № 2-н/0544/1528/2012. Представник відповідача в обґрунтування своїх заперечень посилається на ч. 1 ст. 15, ч. 1, п. 1, 3, 4, 8 ч. 2 ст. 16, ст. 536 ЦК України та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, визнати право відповідача на правовий та законний розрахунок плати за електроенергію, визнати, що [PERSON] станом на 31.01.2014 року не має боргів, оскільки сума боргу, зазначена в платіжній квитанції від 31.01.2014 року менше незаконної суми боргу від 29.09.2010 року, визнати, що позивач незаконно стягнув з [PERSON] суму 2085,22 грн. та зобов'язати позивача відшкодувати [PERSON] незаконно стягнуту суму 2085,22 грн. з урахуванням ринкових цін, виходячи з курсу долару США у 2010 році та курсу долару на день винесення рішення, покласти на позивача сплату судового збору, а також при розгляді справи враховувати строки позовної давності. [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] з 1999 року. Відповідач не писав заяви до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про відкриття особового рахунку, особовий рахунок не був відкритий, та, окрім того, відповідач не мешкав у квартирі за даною адресою, оскільки дана квартира не була готова для життя в ній. На звірку до позивача [PERSON] також не ходив, квитанції про оплату електроенергії приходять на той самий особовий рахунок, який був відкритий з 2000 року. [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2008 року, раніше він там не мешкав. Ордер на квартиру був отриманий відповідачем у 1999 році. Електролічильник знаходиться на майданчику в під'їзді. Електроенергію відповідач оплачує з 2008 року, є файли особового рахунку, але квитанції на 1500 грн. представник відповідача надати суду не може. Вартість електроенергії [PERSON] сплачував частіше, ніж раз на рік. Відповідач не ходить через хворобу, мешкає у [PERSON] Відповідач має платежі про сплату 1500 грн., які не враховані позивачем. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER]). (а. с. 58) Заборгованість [PERSON] перед позивачем по сплаті за електричну енергію станом на 30.09.2014 року становить 1153,83 грн. (а. с. 58-61) 06.06.2013 року ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області було скасовано судовий наказ від 17.05.2013 року по цивільній справі № 2-н/243/683/2014, виданий Слов'янським міськрайонним судом Донецької області, за заявою публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 2014,82 грн. (а. с. 4) В судовому засіданні судом було оглянуто оригінал книги реєстрацій особових рахунків, та відповідно до виписки з книги реєстрації особових рахунків (а. с. 65), особовий рахунок № [NUMBER] був відкритий на ім'я відповідача [PERSON] 14.04.2000 року, на момент відкриття рахунку покази лічильника становили 01239. (а. с. 65) Зазначений доказ у вигляді виписки з книги реєстрації особових рахунків про реєстрацію особового рахунку № [NUMBER] спростовує доводи представника відповідача про той факт, що відповідачем не відкривався особовий рахунок. Окрім того, представник відповідача також поясняла та надала суду копії квитанції про оплату вартості електроенергії саме на особовий рахунок № [NUMBER], який був відкритий 14.04.2000 року. Відповідно до пояснень за розрахунком заборгованості абонента [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER]), оскільки на 25.04.2008 року покази ПУ-3266 кВт менше, ніж на 02.04.2008 року покази ПУ-3392 кВт, то програма проводить розрахунок зі знаком «мінус», що позначає, що -126*0,2436=-30,70 (31.07.2008 року) складає не переплату, а арифметичну дію зі знаком «мінус» (повернення показів ПУ з більшого на менше). Оскільки на 27.02.2011 року покази ПУ-9551 кВт менше, ніж на 25.01.2011 року покази ПУ-9648 кВт, то програма проводить розрахунок зі знаком «мінус», що позначає, що -18*0,2436=-4,38 грн.; -79*0,2436=-19,24 грн. (28.02.2011 року) складає не переплату, а арифметична дія зі знаком «мінус» (повернення показів ПУ з більшого на менше). Абонент звернувся для реєстрації пільги «Діти війни» у вересні 2010 року, за цей період було спожито 6161 кВт, а пільгу зареєстрували з серпня 2007 року, та був зроблений перерахунок: знято -6161 кВт*0,2436=-1500,83 грн. по повному тарифу; нараховано 2670 кВт*0,2436=487,74 грн. по пільговому тарифу; 3491 кВт*0,1827 грн.=850,39 грн. по повному тарифу. Тому -1500,83 грн. - це не переплата, а перерахування з врахуванням пільги. (а. с. 76, 77-78, 79-82) Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Судом встановлено, що надання житлово-комунальних послуг, а саме - постачання електричної енергії, здійснює ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. З наданих суду сторонами доказів вбачається, що зі скаргами та претензіями до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» [PERSON] не звертався, що також не заперечували сторони в судовому засіданні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житво-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з п. п. 5, 6 п. 42 Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил, вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Пунктом 20 ПКЕЕН встановлено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового період електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію, порушення правил користування електричною енергією. (п. п. 1, 2 п. 48 ПКЕЕН) В даному випадку з пояснень представника відповідача вбачається, що оплата вартості електроенергії здійснювалася нерегулярно, декілька разів на рік, оскільки відповідач не мешкав у квартирі [ADDRESS] до 2008 року, а лише приходив та забирав квитанції для оплати вартості комунальних послуг, в тому числі вартості спожитої електроенергії. Та хоча особовий рахунок за вищевказаною адресою на ім'я [PERSON] був відкритий ще 14.04.2000 року, зареєстрований відповідач у зазначеній квартирі з 1999 року, вартість спожитої електроенергії, як вбачається з пояснень представника відповідача, відповідач почав оплачувати лише з 2008 року. Суд не приймає як доказ надані представником відповідача копії квитанцій за січень 2014 року та посилання [PERSON] на той факт, що за цей період позивачем було неправомірно нараховано суму заборгованості за спожиту електроенергію, оскільки квитанції на оплату вартості житлово-комунальних послуг не є підставою для стягнення суми заборгованості. Підставою для стягнення суми заборгованості за спожиті комунальні послуги є розрахунок боргу та інші письмові докази, надані суду під час розгляд у справи. Окрім того, відповідно до п. 29 ПКЕЕН, у разі виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку споживач зобов'язаний повідомити про це енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити прилад обліку та повідомити споживача про результати перевірки. Відповідач [PERSON] не звертався до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» із заявою про перевірку рахунку та проведення звірки, тобто судом вбачається, що на момент отримання попередження про необхідність погасити заборгованість в сумі 1395,60 грн. та квитанцій про сплату вартості електроенергії за січень 2014 року на суми 1309,65 грн. та 1351,95 грн., питань стосовно різниці у вищезазначених сумах у відповідача не виникало. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримання від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України вказує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В даному випадку судом з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає у [ADDRESS], є споживачем електричної енергії за даною адресою, на його ім'я відкрито особовий рахунок № [NUMBER], який з часу відкриття 14.04.2000 року по теперішній час не змінювався, на цей рахунок нараховувалась заборгованість та виписувались квитанції позивачем, а відповідач вносив плату за користування електричною енергією саме на цей особовий рахунок. Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] не заперечує того факту, що відповідач користується електричною енергією, яку постачає позивач. [PERSON] порушує Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, несвоєчасно та не у повному обсязі вносить плату за спожиту електричну енергію, що призвело до виникнення заборгованості перед постачальником, та станом на 30.09.2014 року заборгованість [PERSON] перед позивачем по сплаті за спожиту електричну енергію становить 1153,83 грн. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що відповідачем в повному обсязі оплачується вартість спожитої електроенергії, оскільки доказів щодо цієї обставини, квитанцій про оплату комунальних послуг представник відповідача суду не надала, актів звірки суду також надано не було. Доводи представника відповідача про відсутність боргу за спожиту електроенергію та оплату вартості електроенергії у подвійному розмірі спростовуються наданим представником позивача розрахунком заборгованості та розрахунком перерахунку суми заборгованості з урахуванням пільги «Діти війни». Як вбачається з пояснень позивача та підтверджено розрахунком заборгованості, відповідач звернувся до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з приводу реєстрації пільги «Діти війни» у вересні 2010 року, пільгу було зареєстровано за останні три роки перед зверненням, тобто з вересня 2007 року, а тому відповідачу був зроблений перерахунок вартості електроенергії з урахуванням зазначеної пільги на суму -1500,83 грн. Що стосується клопотання представника відповідача про застосування позовної давності, суд вважає дані вимоги необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, та згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В даному випадку з розрахунку суми заборгованості та пояснень сторін вбачається, що відповідач періодично сплачував вартість спожитої електроенергії, тим самим визнаючи наявність заборгованості з електроенергії, а тому строк позовної давності переривався та застосуванню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті за спожиту електричну енергію, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved