Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник позивача з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №Ф2035/11-06 (А010149) в загальному розмірі 228 845,83 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 23.11.2006 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір №Ф2035/11-06 (А010149), згідно якого Банк зобов'язався видати кредит в сумі 25 000 гривень, на строк до 01.11.2016 року, а відповідач зобов'язався повернути банку кредит в повному обсязі і в терміни, передбачені договором. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 23.11.2006 року між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] Представник позивача вказує, що банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, проте відповідач зобов'язання не виконує і станом на 25.02.2015 року загальна сума заборгованості становить 228 845,83 грн. Представник позивача зазначає, що умовами кредитного договору та договору іпотеки передбачено право банку вимагати дострокового виконання зобов'язань, а якщо вимога не буде задоволена протягом 30 днів банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку з чим він і звернувся до суду з даним позовом. 05.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Кредобанк» задоволені у повному обсязі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.12.2015 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.11.2015 року скасовано, справу призначено до розгляду в судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивачаЛичкань О.О., який діє на підставі довіреності від 01.09.2015 року, заявлений позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правових послуг адвоката від 21.12.2015 року в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити посилаючись на Закон України ««Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», при цьому представник відповідача не оспорював суму заборгованості за кредитним договором, пояснивши, що вона виникла у зв'язку з тяжким фінансовим становищем [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що 23 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Ф2035/11-06 (А010149). (а.с. 7-10) Згідно ч. 2 Кредитного договору, Банк видає позичальнику кредит в сумі 25 000 доларів США на строк до 01.11.2016 року, для придбання нерухомості - житлового будинку з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Кредит видається позичальнику в безготівковій формі. (п. 2.6 Кредитного договору) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з Меморіального ордеру №410407 від 23.11.2006 року, на рахунок [PERSON], відкритий у ВАТ «КРЕДОБАНК» було зараховано 25 000 доларів США. (а.с. 16) Так, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання кредиту. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку 12,0% річних. (а.с. 8) Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором (п. 2.1, 3.9) та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 211,00 доларів США не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Останній платіж дорівнює залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача суду пояснив, щовідповідач зобов'язання не виконує і станом на 25.02.2015 року загальна сума заборгованості становить 228 845,83 грн. До теперішнього часу сума заборгованості відповідачем не погашена. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.06.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.09.2014 року, було відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 10 499,58 доларів США, яка виникла станом на 19.12.2013 року. Рішення набрало законної сили 03.09.2014 року. (а.с. 54, 55-56) Таким чином, до 19.12.2013 року у відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором була відсутня. З розрахунку заборгованості по Кредитному договору №Ф2035/11-06 (А010149) від 23.11.2006 року вбачається, що починаючи з січня 2014 року [PERSON] перестав виконувати зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків у розмірі щомісячного обов'язкового платежу. (а.с. 17-20) Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов'язковості виконання договору. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно з п. 5.1 Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим Договором, позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної ставки, вказаної в п. 3.2 цього Договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Так, у відповідності до вказаних положень кредитного договору та норм ЦК України, банком було нараховано пеню за період з 01.06.2014 року по 26.02.2015 року загальний розмір якої становить 11 490,97 грн., про що суду надано відповідний розрахунок. (а.с. 20) Крім того, відповідно до п. 2.9, 4.9 Кредитного договору, у випадку несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту), Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, та інших належних до сплати платежів за цим Договором, про що письмово повідомляє позичальника. Так, 20.05.2015 року на адресу відповідача [PERSON] було надіслано іпотечне повідомлення/вимогу, відповідно до якої позичальника було повідомлено, що ним не виконуються умови Кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 25.02.2015 року становить 228 845,83 грн. Також, Банк вимагав у 30 денний строк з дати отримання даної вимоги сплатити на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» неповернуту суму кредиту у розмірі 217 354,86 грн., та пеню у розмірі 11 490,97 грн. (а.с. 21-22) Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, банк відповідно до положень статті 1050 ЦК України та пункту 4.9 Кредитного договору скористався правом на дострокове повернення кредиту, чим змінив дату виконання основного зобов'язання, тобто дату кінцевого терміну повернення кредиту, а тому має право вимагати від [PERSON] сплати усіх платежів, що залишилися до сплати до кінця дії кредитного договору, та не були сплачені відповідачем. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 25.02.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 228 845,83 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7 751,60 доларів США, що за розрахунком банку станом на 25.02.2015 року становить 217 354,86 грн.; пеня - 11 490,97 грн. (а.с. 17-20) Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. В забезпечення виконання зобов'язаньза Кредитним договором №Ф2035/11-06 (А010149), 23.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» (Іпотекдержатель) (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК») та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Шудріковим І.О. 23.11.2006 року. (а.с. 11-14) Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору, цей договір іпотеки забезпечує виконання зобов'язань іпотекодавця та вимог іпотекодержателя за Кредитним договором №Ф2035/11-06 (А010149) від 23.11.2006 року, який укладено між іпотеко держателем та іпотекодавцем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі. Предметом іпотеки за даним договором є житловий будинок, з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (три). На земельній ділянці площею 658 кв.м. розташовані: житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», житловою площею 44,0 кв.м., з наступними надвірними будівлями: гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», сарай літ. «Г», баня літ. «Д», льох літ. «Ж», тамбур «в», замощення №1, колодязь №5, огорожа №1-3, які належать [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шудріковим І.О. 23.11.2006 року за №2266, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 23.11.2006 року за №1731735087. (п. 1.3 Іпотечного договору) Ринкова вартість предмета іпотеки була визначена договором у розмірі 229 100 грн. (п. 1.4 Іпотечного договору) Заборона відчуження нерухомого майна була накладена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шудріковим І.О. 23.11.2006 року. (а.с. 14) Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Право ПАТ «КРЕДОБАНК» задовольнити свої вимоги за кредитним договором №№Ф2035/11-06 (А010149) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено відповідними нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку» та положеннями Іпотечного договору. Так, згідно ч.1 ст. 33 Закону України « Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 5.1 Іпотечного договору, право звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває, якщо у момент настання терміну виконання зобов'язань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій). Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за Кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 30 днів - звернути стягнення на предмет іпотеки. (п. 5.2 Іпотечного договору) Способи звернення стягнення на предмет іпотеки встановлені розділом 5 Іпотечного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України « Про іпотеку» звернення стягнень на предмет іпотеки здійснюється окрім іншого і за рішенням суду. Відповідно до п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Враховуючи загальні засади цивільного законодавства, та те що загальна сума боргу [PERSON] становить 228 845,83 грн., а вартість предмета іпотеки - 229 100 грн., суд дійшов висновку про те, що позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу та пені. При цьому, суд не приймає до уваги посиланняпредставника відповідача на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у зв'язку з наступним. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 9 вересня 2015 року ухвалив постанову у справі №6-483цс15, предметом якої був спір про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд зробив правовий висновок про те, що установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності. Разом з тим рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «КРЕДОБАНК» підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача [PERSON], з нього, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення №16556609 від 28.04.2015 року у розмір 2 233,31 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved