overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя. Відповідач нехтує сімейними цінностями через що постійно виникають сварки. В судове засідання позивач з'явилась, позов підтримала в повному обсязі, та просила суд розірвати шлюб з [PERSON] В судове засідання, призначене на 17 квітня 2014 року, після надання судом строку для примирення, позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та задовольнити позовну заяву. Зазначила, що фактично шлюбні відносини припинені 20 листопада 2013 року, під час надання строку для примирення, примирення між стотонами не відбулось. Відповідач у судове засідання з'явився, та заперечував проти задоволення позову, просив суд надати строк для примирення. В судове засідання призначене на 17 квітня 2014 року не з'явився, причини не явки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 06.08.1994 року, відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом запису актів громадянського стану смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, актовий запис № 56. Від шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей сторони не мають. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 17 грудня 2013 року сторонам надавався строк для примирення чотири місяці, однак як вбачається із заяви позивача до примирення вони так і недійшли. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, враховуючи те, що за час строку для примирення стосунки між сторонами не покращилися, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Зазначила, що шлюбні відносини фактично припинені у вересні 2006 року. В судове засідання позивач з'явилась, позов підтримала в повному обсязі, та просила суд розірвати шлюб з [PERSON], зазначила, що шлюбні відносини припиненні з вересня 2006 року. В судове засідання, призначене на 02 квітня 2014 року, після надання судом строку для примирення, позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та задовольнити позовну заяву. Відповідач у судове засідання з'явився, та заперечував проти задоволення позову, просив суд надати строк для примирення. В судове засідання призначене на 02 квітня 2014 року не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову, зазначив, що під час надання строку для примирення, примирення між сторонами не відбулось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 27 квітня 1985 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом записів актів громадянського стану Ленінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 593. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 17 грудня 2013 року сторонам надавався строк для примирення три місяці, однак як вбачається із заяв позивача та відповідача до примирення вони так і недійшли. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, враховуючи те, що за час строку для примирення стосунки між сторонами не покращилися, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Зазначила, що шлюбні відносини фактично припинені у серпні 2013 року. В судове засідання позивач з'явилась, позов підтримала в повному обсязі, та просила суд розірвати шлюб з [PERSON], підтвердила, що шлюбні відносини припиненні з серпня 2013 року. В судове засідання, призначене на 28 квітня 2014 року, після надання судом строку для примирення, позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та задовольнити позовну заяву. Відповідач у судове засідання з'явився, та заперечував проти задоволення позову, просив суд надати строк для примирення. В судове засідання призначене на 28 квітня 2014 року не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову, зазначив, що під час надання строку для примирення, примирення між сторонами не відбулось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 27 жовтня 2007 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1011. Позивач та відповідач мають дітей - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 18 квітня 2008 року, та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 09 жовтня 2012 року. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 27 грудня 2013 року сторонам надавався строк для примирення чотири місяці, однак як вбачається із заяв позивача та відповідача до примирення вони так і недійшли. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, враховуючи те, що за час строку для примирення стосунки між сторонами не покращилися, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились у зв'язку постійними непорозуміннями, різними поглядами на життя та постійними конфліктами. В судове засідання позивач з'явилась, позов підтримав в повному обсязі, та просила суд розірвати шлюб з [PERSON], зазначила, що шлюбні відносини припиненні з 01.08.2011 року. В судове засідання, призначене на 23 квітня 2014 року, після надання судом строку для примирення, позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та задовольнити позовну заяву, зазначила, що під час надання строку для примирення, примирення між сторонами не відбулось. Відповідач у судове засідання з'явився, та заперечував проти задоволення позову, просив суд надати строк для примирення. В судове засідання призначене на 23 квітня 2014 року не з'явився, причини не явки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 05 листопада 2005 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 939. Позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 07.07.2006 року. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 19 грудня 2013 року сторонам надавався строк для примирення чотири місяці, однак як вбачається із заяви позивача до примирення вони так і недійшли. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, враховуючи те, що за час строку для примирення стосунки між сторонами не покращилися, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON]з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. В позовній заяві позивач зазначила, що з відповідачем вона фактично не проживає однією сімєю з серпня 2014 року. Син проживає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач добровільно щомісячної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Позовну заяву та викладені в ній обставини підтримала в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, в звязку з чим, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-КИ № 423306, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 16.04.2013 року. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з огляду на те, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, інші обставини, передбачені ст. 182 СК України, та які були встановлені в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.\~ Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення сином навчання. В позовній заяві позивач зазначила, що у 1993 році шлюб з відповідачем був розірваний та від шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Зазначила, що [PERSON] навчається в Професійно-технічному училищі №2 і у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Зазначила, що перебуває у скрутному матеріальному становищі та не в змозі забезпечувати належний рівень життя сина. У судове засідання позивач з'явилась, підтримала свої позовні вимоги, та просила суд задовольнити їх. Відповідач позовну заяву визнав частково, зазначив, що на даний час він офіційно працевлаштований та не відмовляється надавати допомогу, однак безпосередньо [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Позивач та відповідач мають сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Індустірального райвиконкому міста Дніпропетровська 07 квітня 1995 року). Згідно довідки № 31 від 07 лютого 2014 року, виданої директором Професійно-технічного училища №2, [PERSON] навчається у Професійно-технічному училищі №2 за денною формою навчання на третьому курсі за спеціальністю «Електрозварювальник, слюсар з ремонту автомобілів». Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, з огляду на те, що дитина проживає разом з позивачем, враховуючи пояснення позивача та відповідача, приймаючи до уваги те, що [PERSON] навчається у Професійно-технічному училищі №2, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] При вирішення питання щодо розміру аліментів на дитину, суд враховує пояснення як позивача, так і відповідача щодо їх майнового стану, та наявності на їх утриманні інших непрацездатних осіб. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві позивач зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Фактично шлюбні відносини припинені та відповідач з цього часу матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Позовну заяву та викладені в ній обставини підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, в зв'язку з чим, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 23 червня 2009 року). Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з огляду на те, що дитини, [PERSON], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві позивач зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Фактично шлюбні відносини припинені у вересні 2014 року та відповідач з цього часу матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Позовну заяву та викладені в ній обставини підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, в зв'язку з чим, суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом державної реєстрації реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 11 жовтня 2013 року. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з огляду на те, що дитини, [PERSON], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved