Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 04 березня 2016 року звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому зазначено, що 23.04.2010 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з чим отримав кредитну картку «Універсальна». 16.02.2012 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Gold», відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком договір. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто не виконав зобовязання належним чином. У звязку з цим, відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість в сумі 55589,99 гривень. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 55589,99 грн. та витрати по сплаті судового збору та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Оскільки суду невідоме зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача, останній у судове засідання викликався в суд через оголошення у пресі. [PERSON] у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заперечення на позов не подала, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 23.04.2010 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з чим отримав кредитну картку «Універсальна». 16.02.2012 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Gold» , відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами складають кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 13). Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд приходить до висновку, що між сторонами укладений кредитний договір від 23.04.2010 року, який по своїй суті є договором приєднання, згідно із ст.634 ЦК України. Відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно з умовами договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором (а.с. 9-12). Відповідно до заяви відповідач взяв на себе обовязок повернути кредит, виплатити відсотки в розмірі 2,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в строки, передбачені заявою, Умовами та правилами (а.с. 13) Відповідач порушив вимоги договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобовязання, передбачене договором, а тому станом на 31.12.2015 року має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 52461,98 грн., яка складається з сум: - заборгованості за кредитом 17456,47 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом 35005,51 грн.; Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклав договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором. Що стосується стягнення штрафів при порушенні відповідачем строків платежів за договором в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 2623,33 грн (процентна складова), а також пені 4,68 гривень, суд виходить з наступного: Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-УІІ встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується копією її паспорту. Згідно з Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р, м. Сніжне Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов, при порушенні клієнтом строків платежів по любому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. Як випливає з розрахунку заборгованості, відповідач допустила прострочення грошового зобовязання починаючи з 30 квітня 2014 року, після чого, відповідно до умов договору, у позивача виникло право для нарахування штрафу та пені. Таким чином, аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що пеня та штрафи (фіксована частина і процентна складова), які нараховані банком після 14 квітня 2014 року стягненню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із\~\~встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сума заборгованості станом на 31.12.2015 року у розмірі 52461,98грн. Позов доказано анкетою-заявою від 23.04.2010 р. (а.с.13), розрахунком заборгованості (а.с.9-12). Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»» щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1300,46 гривень.

Outcome: partial