Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

До Енергодарського міського суду Запорізької області 31.01.2018 року звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій зазначає, що з відповідачем 11 липня 2011 року було зареєстровано шлюб (а.с.8), від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Посилаючись на те, що фактично шлюбно-сімейні відносини припинено із-за непереборних суперечностей, у звязку з чим примирення є неможливим, просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 19 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №198, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Васюк» та стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого при зверненні до суду розмір судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку: Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності зі ч.2 ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За змістом ст.51 Конституції України, ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, при цьому суд також враховує думку відповідача який також просить шлюб розірвати. Крім того, відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, враховуючи, що відповідач позов визнав, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Приймаючи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В даному випадку позивачу, при державній реєстрації шлюбу, було змінено прізвище з «Клоченко» на «Васюк», позивач просить суд залишити їй прізвище набуте у шлюбі «Васюк», суд вважає можливим в цій частині вимоги позивача також задовольнити. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору (а.с.1), враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, суд вважає можливим в цій частині вимоги позивача також задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Згідно ч.2 ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved