Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 17 вересня 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр для студентів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нест Академія» про визнання неправомірними дії, скасування наказу про відрахування, поновлення студентом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в 2018 році він прибув до України для навчання в інституті, в зв`язку з чим ним було укладено договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр для студентів» в особі [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нест Академія», примірник договору у нього відсутній. 26 листопада 2019 року він вступив на 5 курс Дніпровського медичного інституту традиційної і нетрадиційної медицини, йому була видана залікова книжка № 19/20-555. 27 квітня 2020 року наказом № 937.1-СН його було відраховано з інституту в зв`язку з несплатою за навчання. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки ним 23 жовтня 2019 року було сплачено за навчання 1 190 грн., 25 жовтня 2019 року 14 000 грн. та 3 400 грн., 29 січня 2020 року 7 410 грн., 12 березня 2020 року 600 та 340 доларів США, 15 травня 2020 року 800 доларів США, 18 травня 2020 року 170 доларів США. Тому позивач просив суд визнати дії відповідача неправомірними та скасувати наказ про його відрахування (а.с.1-7). 14 листопада 2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача в якому просили в задоволенні позовних вимог відмовити в зв`язку з їх необґрунтованістю. Так, між ТОВ «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» (надалі ДМІ ТНМ) та ТОВ «Нест Академія» (замовник) 02 квітня 2019 року було укладено договір № 2903-18 від 02 квітня 2019 року предметом якого є надання права на навчання в інституті громадянам іноземних держав, які попередньо уклали договір з Замовником. Відповідно до п. 2.1.5 Договору ДМІ ТНМ має право відрахувати студентів у випадку недотримання / невиконання умов договору з вини студента або замовника. Пунктом 2.2.3 Договору Замовник здійснює оплату за навчання прийнятих від Замовника іноземних громадян. Згідно додаткової угоди до Договору № 2903-18 від 02 квітня 2019 року навчання на російській мові за навчальний рік за спеціальністю «стоматологія » або «лікувальна справа» складає 2 900 доларів США, оплата здійснюється в національній валюті України за курсом НБУ в день оплати. Пунктом 5 Додаткової угоди навчання на англійській мові за навчальний рік за спеціальністю «стоматологія» або «лікувальна справа» складає 3 300 доларів США, оплата здійснюється в національній валюті України за курсом НБУ в день оплати. Замовником було порушено вимоги п. 2.2.3 Договору, а саме не перераховано оплату за наданні відповідачем послуги з навчання позивачу, у зв`язку з чим, на підставі п. 2.1.5 Договору позивача було відраховано. Про наявність заборгованості та відрахування позивача було повідомлено ТОВ «Нест Академія» (а.с.117-119). На адресу суду 22 липня 2021 року надійшли пояснення директора ТОВ «Нест Академія» Чорнодобравського О.І. в яких останній зазначив, договору між позивачем та ТОВ «Нест Академія» укладено не було, оскільки позивач уклав договір з Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр для студентів» в особі [PERSON]. Плата за навчання становила 3 300 доларів США які обіцяв сплатити [PERSON] , однак не сплатив. Відповідач проінформував ТОВ «НЕСТ Академія» про існування заборгованості за навчання позивача, а вони в свою чергу проінформували позивача про існування такої заборгованості, після чого позивачем було здійснено одну оплату 12 березня 2020 року в розмірі 600 доларів США після чого 21 квітня 2020 року позивача було відраховано (а.с. 179). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 17 вересня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.25). Ухвалою судді від 22 вересня 2020 року відмовлено у відкритті провадженні у справі в частині позовних вимог [PERSON] до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання (а.с.26-28). 22 вересня 2020 року винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху (а.с. 29-30). Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року після усунення виявлених недоліків провадження у справі було відкрито (а.с. 34-35). 26 жовтня 2020 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 72-73). У зв`язку з надходженням до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги позивача 03 листопада 2020 року справу направлено до Дніпровського апеляційного суду. 23 березня 2021 року апеляційну скаргу позивача визнано не поданою та повернуто скаржнику (а.с.110-11). Ухвалою суду від 09 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляд у (а.с. 181-182). В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на заявлених позовних вимогах та просили їх задовольнити. Представник відповідача вважала позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи ТОВ «Нест Академія» вважав позовні вимоги безпідставним. Представник третьої особи ТОВ «Міжнародний центр для студентів» в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Фактичні обставини встановленні судом [PERSON] , [INFO] , громадянин Нігерії прибув до України для отримання освіти. 02 квітня 2019 року між ТОВ «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» та ТОВ «Нест Академія» (замовник) було укладено договір № 2903-18 предметом якого є надання права на навчання в інституті громадянам іноземних держав, які попередньо уклали договір з Замовником (а.с. 122-123). Відповідно до п. 2.1.5 Договору ДМІ ТНМ має право відрахувати студентів у випадку недотримання / невиконання умов договору з вини студента або замовника. Пунктом 2.2.3 Договору Замовник здійснює оплату за навчання прийнятих від Замовника іноземних громадян. Згідно додаткової угоди до Договору № 2903-18 від 02 квітня 2019 року навчання на російській мові за навчальний рік за спеціальністю «стоматологія » або «лікувальна справа» складає 2 900 доларів США, оплата здійснюється в національній валюті України за курсом НБУ в день оплати. Пунктом 5 Додаткової угоди навчання на англійській мові за навчальний рік за спеціальністю «стоматологія» або «лікувальна справа» складає 3 300 доларів США, оплата здійснюється в національній валюті України за курсом НБУ в день оплати. Замовником було порушено вимоги п. 2.2.3 Договору, а саме не перераховано оплату за наданні відповідачем послуги з навчання позивача, у зв`язку з чим, на підставі п. 2.1.5 Договору позивача було відраховано. Про наявність заборгованості та відрахування позивача було повідомлено ТОВ «Нест Академія» 24 лютого 2020 (а.с. 47 на звороті). Наказом Дніпровського медичного інституту традиційної і нетрадиційної медицини за № 937.1-СН від 27 квітня 2020 року [PERSON] студента 5 курсу відраховано з 27 квітня 2020 року за порушення умов контракту (а.с. 48 на звороті). В серпні 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини» повідомили позивачу що жодного договору між ними та позивачем договору укладено не було, оплати за навчання від нього не отримували та у зв`язку з несплатою за навчання його було відраховано (а.с. 48) З наданої відповіді від 14 вересня 2020 року ТОВ «Нест Академія» на запит позивача зазначили, що Договір між [PERSON] та ТОВ «Нест Академія» укладено не було, натомість позивач уклав договір з ТОВ «Міжнародний центр для студентів» в особі [PERSON] (а.с. 47). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до норм ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушенні, невизнанні або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права Однак звертаючись до суду з даним позовом, позивачем не надано доказів того, що його права та законні інтереси були порушені саме діями відповідача. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем жодного договору укладено не було, доказів на підтвердження повної оплати за навчання, позивачем також надано не було. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладене суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський медичний інститут традиційної і нетрадиційної медицини». Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed