Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В позовній заяві позивач вказує, що 10.09.2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі, за спільні сумісні кошти, за договором купівлі-продажу квартири від 26.05.2015 року, було придбано квартиру [ADDRESS] , яка була оформлена на чоловіка, [PERSON] . Кошти на придбання спільного нерухомого майна - квартири, були отримані від їх з відповідачем заробітних плат, доходів, отриманих від ведення нею підприємницької діяльності та частково запозичених коштів. В подальшому, з липня місяця 2019 року, їх стосунки з відповідачем різко погіршилися. На даний час в суді перебуває справа про розірвання шлюбу. Вона з дітьми вимушена винаймати квартиру для проживання, в той час коли відповідач одноособово володіє та користується спільною квартирою, що є спільною сумісною власністю подружжя. Мирним шляхом відповідач не бажає вирішити дане питання, тому вимушена була звернутись до суду. Просить визнати квартиру [ADDRESS] , загальною площею 38,1кв.м, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . В порядку поділу майна: визнати за нею право власності на 1/2 частину майна подружжя у вигляді квартири [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на 1/2 частину майна подружжя у вигляді квартири [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. В підготовче засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити стосовно виплат на професійну правничу допомогу просила поділити її навпіл, стягнути з відповідача 2500грн. на її користь. В підготовче засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просив задовільнити. Дослідивши докази по справі приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 10 вересня 2005 року Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис за № 245. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 26.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренком О.В. за № 265 [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира була набута сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину квартири. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. В силу вимог ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 1104,90 грн. судового збору та 2500 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. На підставі ст. 3, 57 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 367-368 ЦК України,

Outcome: approved