Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 15 квітня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», Кримського регіонального управління публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовної заяви позивач посилалась на те, що є користувачем послуг ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі угод, укладених у Кримському РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Проте в добровільному порядку відповідач не повертає належні позивачу грошові кошти, що залишаються на рахунках та платіжних картках відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я [PERSON], у зв'язку з чим остання просила суд, з урахуванням уточнень позовних вимог, стягнути на її користь з відповідача суму банківського вкладу за договором про приват-вклад від 30 листопада 2006 року № SANDN01000010281702 з особового рахунку [NUMBER] в розмірі еквівалентному 128,69 доларів США, з нарахованими відсотками за користування коштами в розмірі еквівалентному 2,08 доларів США, пеню за несвоєчасне повернення суми вкладу у розмірі 228,48 грн., 3% річних у сумі 27,42 грн., а разом - 1 949,00 грн. станом на 13 вересня 2014 року; грошові кошти з банківського рахунку [NUMBER] Голд для виплат «Бонус-плюс» Master Card в розмірі еквівалентному 21 69,32 доларів США на час ухвалення судового рішення, з нарахованими відсотками за користування грошовими коштами у розмірі еквівалентному 146,37 доларів США, пеню за несвоєчасне повернення суми вкладу в розмірі 4 046,25 грн., 3% річних у сумі 243,50 грн., а разом - 34 281,11 грн. станом на 13 вересня 2014 року (а. с. 2-3, 39, 47-48). Позивач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи за її відсутності ( а. с. 68), в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, посилалась на те, що договори банківського вкладу з позивачем укладалися на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасового окупованою територією, у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність. Крім того, окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Були арештовані також права та зобов'язання банку, в тому числі права вимоги і борги за всіма зобов'язаннями. Майно ПАТ КБ «Приватбанк» на території Автономної Республіки Крим окупаційною владою віднесено до майна, що підлягає націоналізації і обліковується як власність Республіки Крим. Відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04 квітня 2014 року зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників». Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ «Приватбанк» за всіма зобов'язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 р. автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» в довірче управління переданий майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ «Приватбанк», укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя (а. с. 72-75). Представник ПАТ КБ «Приватбанк» також зазначила, що не може ні підтвердити, ні спростувати існування невиконаних зобов'язань за договорами банківських вкладів перед позивачем, пославшись на відсутність у ПАТ КБ «Приватбанк» можливості доступу до свого майна, в тому числі і до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, каси і готівки. Представник Кримського регіонального управління публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» у судове засіданні не з'явився. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до копій документів, доданих позивачем до позовної заяви, 30 листопада 2006 року між Приватбанк в м. Сімферополь та [PERSON] був укладений договір про Приват-вклад, за умовами якого позивачка передала банку грошові кошти у сумі 32 000,00 доларів США строком на 12 місяців та процентною ставкою 3% річних, а відповідач видав позивачці електронну ощадну книжку [NUMBER] та відкрив особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до п. 7 даного договору він автоматично вважає пролонгованим на один рік, якщо вкладник не заявить про відмову від пролонгації дії цього договору (а. с. 6). Також відповідно до копії договору № SANDN01000010281702 від 23 листопада 2007 року, яка була додана позивачем до позовної заяви, між ПриватБанк в особі Кримського РУ ПриватБанк та [PERSON] був укладений вказаний договір, за умовами якого відповідач відкрив позивачці рахунок [NUMBER] в доларах США та видав електронну ощадну книжку [NUMBER] (а. с. 7). Судом встановлено, що 19 березня 2014 року на позивач звернулась на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» про повернення грошових коштів, які залишились на рахунках, відкритих на її ім'я в ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 4) На підтвердження доводів про існування на час розгляду справи невиконаних грошових зобов'язань ПАТ КБ «Приватбанк» позивачкою на адресу суду також була надіслана копія довідки № 38729823 від 04 жовтня 2014 року, згідно з якою на рахунках [PERSON] відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» наявний залишок грошових коштів (а. с. 64). Проте дану довідку суд вважає недопустимим доказом, оскільки вона видана неповноважною особою, копія довідки не завірена належним чином, представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судовому засіданні не підтвердила ані факт видачі даної довідки, ані зазначену в даній довідці інформацію. Так, загальновідомим є факт окупації Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим, у зв'язку з чим 15 квітня 2014 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території». На виконання вищевказаного Закону та ряду інших законів і нормативно-правових актів Правлінням Національного банку України 06 травня 2014 року було прийнято постанову № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» (далі - постанова НБУ № 260). Відповідно до п. 5 постанови НБУ № 260 банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Проте ще до прийняття постанови НБУ № 260 у квітні 2014 року окупаційною владою були прийняті рішення щодо припинення діяльності відокремлених підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк» на території Республіки Крим, серед яких і філія Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк». Ухвалою судді Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 21 квітня 2014 року для забезпечення позову заступника прокурора Республіки Крим за захист інтересів невизначеного кола осіб до ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення протиправних дій по невиконанню зобов'язань, що випливають з договорів банківського вкладу, майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», права, що випливають з договорів, інші права, в тому числі права вимоги, передані в довірче управління Автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників», яка діє на підставі закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04 квітня 2014 року «О защите интересов физических лиц, имеющих вклады в банках и обособленных структурных подразделениях банков, зарегистрированных и (или) действующих на территории Республики Крым и на территории города федерального значения Севастополя». Ухвалою судді Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 04 червня 2014 року про заміну заходів забезпечення позову Автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників», розташованій у м. Москва, фактично були надані права власника майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк» в Автономній Республіці Крим. З офіційних повідомлень в мережі Інтернет вбачається, що заснована Російською федерацією Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» в Автономній Республіці Крим перебрала на себе всі права та зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк», в тому числі і ті, які виникли на підставі договорів банківського вкладу (депозиту). Враховуючи, що договори банківського вкладу, зобов'язання за якими є предметом даного спору, укладалися в Автономній Республіці Крим, яка була окупована Російською Федерацією, до припинення окупації ПАТ КБ «Приватбанк» не може відповідати за даним позовом. За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі з огляду на їх недоведеність та безпідставність, що не позбавляє позивача права на підставі ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» пред'явити вимоги до Російської Федерації як до держави, що здійснює окупацію. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне судові витрат по даній цивільній справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed