Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

До Новосанжарського районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, які обліковуються на банківському рахунку, в якому просив зобов'язати відповідача розблокувати належні йому картки № [NUMBER] та № [NUMBER]. Свої вимоги мотивував тим, що 15.04.2016 року була заблокована банківська картка № [NUMBER], а 26.04.2016 року - банківська картка № [NUMBER], з належними йому коштами в загальному розмірі 33193,63 грн. Звернення позивача з питання розблокування карток та можливості вільного користування коштами результатів не дали. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку, який складається з Анкети-заяви позивача від 05.02.2015 року (а.с. 135, 153) та виписки з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 138-143, 156-151). Згідно письмового заперечення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» факт перебування відповідача у договірних відносинах з позивачем не заперечується. У запереченнях зокрема вказано, що банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобу), держателем якої є позивач, на підставі звернення [PERSON], який повідомив, що 27.03.2016 року внаслідок введення в оману було перераховано кошти з його карти в сумі 7785 грн., а в послідуючому було з'ясовано використання картки № [NUMBER] в шахрайському ланцюгу - «соціальний інжиніринг», держателем якої є позивач. Крім цього, [PERSON] повідомив, що мало місце його звернення до Фрунзенського районного відділу міліції по факту вчиненого шахрайства (теперішня назва: Немишлянське відділення індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області). Картка позивача також була задіяна і в інших операціях, які, були виявлені за зверненнями інших осіб щодо вчинення шахрайства, в подальшому позивач переводив суми на картку своєї доньки [PERSON], по якій був підтверджений факт шахрайства за аналізом Служби безпеки банку. Окрім вищезазначеного, банком здійснювалась перевірка інших платежів на картку позивача № [NUMBER] (а.с. 119-123). Відповідно до повідомлення Немишлянського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 10.01.2017 року за даними адресно-довідкової інформаційної системи «АРМОР» [PERSON], як заявник чи учасник події щодо вчинення у відношенні до нього шахрайських дій, не значиться. У матеріалах, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, досудове слідство по яких проводиться слідчими Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, [PERSON], як заявник чи потерпілий, також не значиться (а.с. 220). 15.04.2016 року була заблокована банківська картка позивача № [NUMBER], а 26.04.2016 року - банківська картка № [NUMBER]. Звернення позивача з питання розблокування належних йому карток результатів не дали. Звернення позивача до відповідача підтверджено його заявою від 16.05.2016 року (а.с. 44, 45), адвокатським запитом його представника від 16.05.2016 року (а.с. 46), листом-відповіддю ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 01.06.2016 року стосовно банківської таємниці (а.с. 47, 48). Згідно довідки № F80E-5M69-НЕВR-А2R7 від 16.05.2016 року, яка надана відповідачем, станом на 16.05.2016 року залишок на карткових рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] становив 33193,63 грн. (а.с. 11). Факт закриття карток № [NUMBER] та № [NUMBER] підтверджено у письмових запереченнях ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» проти позову. Відповідно дост. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно дост. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 319 ЦК України). Відповідно дост. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно дост. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В силу ч. 1ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження наявності обставин, передбаченихст. 1074 ЦК України, для обмеження права позивача у володінні та користуванні належним йому майном, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved