Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

До суду 06 жовтня 2016 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.03.2015 року з [PERSON], та про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона і відповідач 20.03.2015 року повторно зареєстрували шлюб, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені з червня 2015 року, спільне господарство не ведуть, вважає, що сім'я їх розпалась остаточно та примирення між ними неможливо. Відповідач участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Спір щодо спільного майна між ними відсутній. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Дорох», проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 20 березня 2015 року був укладений шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.3). Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. . Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд відповідно до положень ч.1 ст. 182 СК України, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач працездатний, та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею повноліття, відомості про дохід відповідача та наявність в нього на утриманні інших осіб у суду відсутні. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення аліментів. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved