Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшла зазначена заява, яку заявник мотивує тим, що вона, [PERSON] , народилася [INFO] в м. Донецьк. 14 листопада 2020 року на тимчасовій окупованій території України вона уклала шлюб з [PERSON] . [INFO] заявник народила доньку, [PERSON] , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 953, виданим ДРЦОМД (Донецьким республіканським центром охороні материнства і дитинства) 19.05.2021 року, обмінною картою, свідоцтвом про народження. Заявник зазначила, що для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» вона зверталась до Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Однак їй відмовили у реєстрації народження і пояснили, що отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначила, що встановлення факту народження їй необхідно для того, щоб отримати свідоцтво про народження дитини. Оскільки згідно медичного свідоцтва про народження № 953, виданого ДРЦОМД (Донецьким республіканським центром охороні материнства і дитинства) [INFO] в м. Донецьк Донецької Народної Республіки, вона народила дитину жіночої статі, проте не має можливості отримати свідоцтво про народження, вона вимушена звернутися до суду. На підставі вищевикладеного, просила суд, встановити факт народження громадянкою України [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Донецьк дитини жіночої статі, громадянки України, яка нарояка народилася [INFO] в м. Донецьк, Донецької області, Україна. Зобов`язати Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєструвати народження дитини жіночої статі, яка народилася [INFO] в м. Донецьк, Донецької області, Україна, відомості про матір: [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, громадянка України; відомості про батька: вказати на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України та видати свідоцтво про її народження. Заявниця в судове засідання не з`явилася. Представником заявника - адвокатом Шевченко З.В. через канцелярію суду було подала заяву про розгляд справи у відсутність заявника та представника заявника, просила задовольнити заявлені вимоги. Заінтересована особа Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)в судове засідання свого представника не направив, про дату та час судового розгляду повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. ст. 4, 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану). Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до частини 3 вказаної норми Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublic o f MoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. В чинному законодавстві відсутні положення, які б визначали якими документами має бути посвідчено факт народження особи на тимчасово окупованій території. Судом встановлено, що 14 листопада 2020 року гр.. [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , шлюб було зареєстровано Київським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис № 191, про що було видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2020року. Також встановлено, що згідно Медичного свідоцтва про народження № 953 від 19.05.2021 р., виданим Донецьким республіканським центром охороні материнства і дитинства у [PERSON] , народилася дитина - дівчинка [INFO] о 12 год. 25 хв., вагою 2800гр., у м. Донецьк. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12 травня2016 рокуN 1351-VIII у Луганській області місто Краснодон перейменовано на місто Сорокине. Відповідно до вимог ч.4 та ч.7 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник немає можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження за встановленою МОЗ України формою, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Встановлення даного факту необхідно заявнику для здійснення державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини. Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин існують підстави для встановлення факту народження дитини жіночої статі, яка народилася [INFO] о 12 год. 25 хв. у м. Донецьк, Донецької обл.. Враховуючи те, що встановлення факту народження має для заявника важливе юридичне значення, а також те, що цей факт ніким не оспорюється, суд вважає можливим задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved