Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

До Кузнецовського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] з вимогами до ПАТ «ПлатинумБанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), у якій з урахуванням уточнень оголошених її представником у судовому засіданні просила: -визнати протиправним неповернення 22.12.2014 року ПАТ «Платинум Банк» вкладу відповідно до договору від 20.12.2013 року у сумі 20\~000 доларів США; -визнати порушенням права власності [PERSON] видачу депозиту за договором від 20.12.2013 року частинами та у гривні у період з 22.12.2014 року до 07.04.2015 року; -стягнути з ФГВФО на користь [PERSON] кошти у сумі 475,51 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно депозитного договору № 501.006 USD Бонусний готівка що міс. 00218734 від 20.12.2013 року [PERSON] розмістила у ПАТ «Платинум Банк» вклад у сумі 20\~000 доларів США терміном на 12 місяців + 2 дні від 12,1 % річних з щомісячною сплатою відсотків. 15.12.2014 року позивач подала до ПАТ «Платинум Банк» заяву про повернення банківського вкладу по спливу терміну 22.12.2014 року. Проте, відповідач ПАТ «Платинум Банк» вклад не повернув, а виплачував частинами, нерегулярно та у гривнях. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що протиправність дій ПАТ «Платинум Банк» проявляється у тому, що 15.12.2014 року позивач звернулась із заявою до відповідача з вимогою після завершення дії договору повернути всю суму депозиту готівкою, проте банк вимоги заяви проігнорував. Відповідно до відповіді відповідача, такі дії його були обумовлені вказівками НБУ про обмеження валютних операцій. 22.12.2014 року представник позивача [PERSON] звернувся до банку 22.12.2014 року і отримав лише 900 доларів США. Решту коштів отримував частинами до 07.04.2015 року. Вважає, що за період з 22.12.2014 року до 07.04.2015 року ПАТ «Платинум Банк» повинен сплатити відсотки за користування його коштами виходячи з відсоткової ставки 12,1% річних, як то передбачено договором депозиту. Просив застосувати правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс13. Від відповідача ФГВФО надійшов письмовий відзив на позов, у якому просив закрити провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Від ПАТ «Платинум Банк» надійшов письмовий відзив, у якому просить відмовити повністю у задоволенні позову [PERSON] У відзиві визнає, що між ним та позивачем укладений договір розміщення вкладу «Готівка щомісяця» № 00218734 від 20.12.2013 року, відповідно до якого позивач розмістив в ПАТ «Платинум Банк» гроші у сумі 20\~000 доларів США на строк з 20.12.2013 року до 22.12.2014 року. відповідно до умов договору вкладу, банк повинен був перерахувати нараховані проценти за увкладом та повернути вклад в дату повернення вкладу на рахунок позивача, вказаний в договорі вкладу. Таким чином, на виконання договору вкладу ПАТ «Платинум Банк» 22.12.2014 року повернув вклад на рахунок позивача. Після цього на виконання розпоряджень позивача банк повертав кошти частинами з його рахунку. Вказує, що з 24.02.2017 року, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Платинум Банк». Зазначає, що у позивача на рахунках, відкритих в ПАТ «Платинум Банк», станом на дату початку процедури виведення ФГВФО банку з ринку, обліковувались кошти у сумі 5,91 грн., які фонд, відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не відшкодовує. Визнав, що позивач звернувся до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» із заявою про включення її до реєстру кредиторів ПАТ «Платинум Банк» в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст. 52 цього Закону, вимоги позивача підтягатимуть задоволенню в порядку 7 черги. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з?явились. Від позивача [PERSON] та її представника [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Повістка про виклик представника позивача [PERSON] повернулась до суду за закінченням строку зберігання. На підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності. Представники ПАТ «Платинум Банк» та ФГВФО, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з?явились, про причини неявки не повідомили. На підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що 28.09.2012 року між відповідачем ПАТ «Платинум Банк» та позивачем [PERSON] як клієнтом, укладений договір банківського рахунку. Відповідно до п. 1.1 цього договору банк відкриває клієнту поточний рахунок в національній валюті України та/або в іноземній валюті № 26203722695901, на який зобов?язується приймати та зараховувати грошові кошти, що надходять клієнту, для зберігання і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів. Обставина укладення такого договору підтверджується його копією, дослідженою у судовому засіданні. Крім того, сторонами визнається та підтверджується копією (а.с. 32 т.1), укладення між позивачем [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» договору про розміщення депозитного вкладу від 20.12.2013 року. Відповідно до договору депозитного вкладу дата надання дистанційного розпорядження 20.12.2013 року, номер дистанційного розпорядження IB.USD.501006.00218734. Зі змісту п. 1 цього договору вбачається, що депозитний продукт USD Platinum Click Готівка щомісяця, сума вкладу - 20\~000,00 доларів США, строк зберігання вкладу 12 місяців + 2 дні, дата повернення вкладу 22.12.2014 року, процентна ставка річних 12,1 %, рахунок для повернення суми вкладу та сплати відсотків № 26203722695901/840/USD. Аналізуючи умови договору суд приходить до висновку, що відповідач ПАТ «Платинум Банк» після закінчення строку депозитного вкладу зобов?язався повернути суму вкладу та відсотки на рахунок позивача № 26203722695901/840/USD. Таку обставину не заперечував і представник позивач [PERSON] Проте, він стверджував, що ПАТ «Платинум Банк» після перерахування коштів на рахунок позивача, відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, зобов?язаний був видати вклад повністю на першу вимогу вкладника, в інакшому випадку на його думку договір депозитного вкладу припиняє дію лише у випадку повної виплати суми вкладу. 15.12.2014 року позивач [PERSON] подала до ПАТ «Платинум Банк» письмову заяву про видачу 22.12.2014 року суми вкладу у розмірі 20000 доларів США у валюті вкладу та нараховані відсотки, у зв?язку із закінченням депозитного вкладу. Що підтверджується копією такої заяви, дослідженою у судовому засіданні. Отримання такої заяви відповідачем підтверджується копією листа ПАТ «Платинум Банк» від 19.01.2015 року. Випискою по рахунку поданою ПАТ «Платинум Банк» підтверджується, що 22.12.2014 року відповідач повернув депозит у зв?язку із закінченням строку дії договору, зокрема, за 22.12.2014 року відображено перерахування коштів з рахунку платника [PERSON] № 26355722695901 на рахунок платника [PERSON] № 26203722695901 з призначенням платежу: повернення депозиту у зв?язку із закінченням строку. Договір № 00218734 від 20.12.2013 року. Таким чином, ПАТ «Платинум Банк» виконав умови договору та повернув вклад позивача на його розрахунковий рахунок. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що депозитний договір, укладений 20.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», припинив свою дію 22.12.2014 року у зв?язку з його виконанням. Отже, відсутні підстави визнавати його діючим та застосовувати його умови, у тому числі нараховувати відсотки у розмірі 12,1% на кошти, які залишились на розрахунковому рахунку позивача та стягувати такі відсотки. Відповідно до ч.3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов?язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банка відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходиться на його рахунку не допускається. Зважаючи на те, що [PERSON] подала до банку лист, у якому дала розпорядження про видачу їй готівкою всієї суми вкладу у день його закінчення, суд приходить до висновку, що банк протиправно, тобто всупереч вимог ст.ст.1068 та 1074 ЦК України, не видав позивачу грошові кошти з його рахунку. Згідно з випискою по розрахунковому рахунку [PERSON], ПАТ «Платинум Банк» видавав позивачу кошти з його рахунку частинами у різних сумах та з різним періодом між платежами. Остаточну суму коштів вона отримала 07.04.2015 року. Зважаючи на те, що позивач неодноразово зверталась до банку з вимогою повернути всю суму коштів, що підтверджується копіями її заяв від 20.03.2015 року, від 23.03.2015 року, від 30.03.2015 року, від 02.04.2015 року, суд приходить до висновку, що відмова у видачі коштів позивачу та видача коштів частинами у період з 22.12.2014 року до 07.04.2014 року є протиправними. Позивач та його представник [PERSON] не довели обставин про протиправність дій ПАТ «Платинум Банк» щодо конвертації грошових коштів у національну валюту України. Розглядаючи вимогу про порушення права власності позивача у виді видачі депозиту частково, суд враховує наступні обставини. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У розумінні ст.190 ЦК України, гроші відносяться до майна. Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушеним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зважаючи на те, що судом встановлена обставина протиправності відмови ПАТ «Платинум Банк» у видачі вкладу та відсотків по ньому позивачу, суд приходить до висновку, що цим самим ПАТ «Платинум Банк» порушив право власності [PERSON], обмеживши її у користуванні, володінні та розпорядженні грошима. Зважаючи на те, що позивач не ставив вимогу про застосування правових наслідків обмеження його права користування коштами, суд, дотримуючись меж розгляду позову, не досліджує такі обставини. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 березня 2017 року у справі № 201/4457/15-ц. Суд не вбачає підстав застосовувати для вирішення спору висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс13. Зі змісту постанови випливає, що відповідач банк після закінчення строку дії договору вкладу зберігав кошти на депозитному рахунку і перерахував на поточний рахунок лише на підставі рішення суду. При цьому позивачі просили стягнути відсотки за період перебування коштів на депозитному рахунку до часу перерахування їх на поточний рахунок відповідача. У той час у спорі, що розглядається позивач просить стягнути відсотки за користування коштами у період перебування їх на поточному рахунку. У запереченнях ФГВФО клопоче про закриття справи, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник у звязку із здійсненням\~ Фондом гарантування вкладів фізичних осіб владних управлінських функцій. Вважає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАСУ. \~У даній справі спірні правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди й в силу вимог\~закону\~саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в указаному спорі покладено обов'язок відшкодувати зазначені кошти від імені сторони правочину. Згідно із частинами першою, другою\~статті 15 ЦПК України\~у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за\~ КАС України \~або\~ Господарським процесуальним кодексом\~ віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. У зв?язку з викладеним, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого відповідачем клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: partial