Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами у порядку набувальної давності. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2015 року належить право власності на 11/25 часток житлового будинку №29 по вулиці Димитрова в м. Словянську Донецької області. 5/25 часток вказаного домоволодіння належить [PERSON] 9/25 часток вказаного домоволодіння належить [PERSON], яка померла 31.01.1981 року. Остання в спірному будинку зареєстрована не була та ніколи там не проживала. Позивач у спірному будинку проживав та був зареєстрований з 06.02.2007 року. На теперішній час позивач мешкає у спірному будинку, утримує його в належному стані, сплачує комунальні послуги та проводить ремонти, проте не може належним чином оформити документи на право власності. Просить визнати за собою право власності на 9/25 часток житлового будинку №29 по вулиці Димитрова в м. Словянську Донецької області за набувальною давністю. Позивач, [PERSON], в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, навела доводи аналогічні викладеним в позовній заяві, на задоволенні позову наполягала. Відповідач, Словянська міська рада, належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання надав заяву про розгляд справи без участі свого представника, рішення просив ухвалити на розсуд суду. Третя особа, [PERSON], надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Допитана в судовому засіданні свідок, [PERSON], повідомила, що мешкає в м. Словянську по вул. Горова, 14, позивача знає приблизно три роки, він разом з дружиною мешкає по вул. Димитрова /[PERSON]/, 29, більше за цією адресою ніхто не проживає. Свідок, [PERSON], в судовому засіданні повідомив, що є однокласником позивача, знає його з 80-х років, по вул. Данилевського, 29, позивач мешкає близько 10 років, до цього в цьому будинку мешкали його батьки. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки КП «БТІ» м. Словянська від 30.11.2017 року право власності на житловий будинок №29 по вулиці Данилевського /колишня Димитрова/ в м. Словянську Донецької області станом на 01.01.2013 року зареєстроване: 5/25 часток за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Словянською державною нотаріальною конторою від 02.03.1962 року р/№1035, договору про уточнення ідеальних часток, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 25.06.1964 року р/№4256, та договору дарування, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 12.06.1964 року р/№3765; 5/25 часток за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 02.03.1962 року р/№ 1035, договору про уточнення ідеальних часток, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 25.06.1964 року р/№4256; 9/25 часток за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 02.03.1962 року р/№1035, договору про уточнення ідеальних часток, посвідченого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 25.06.1964 р/№4256, 6/25 часток за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 06.02.2004 року р/№2-740. На підставі рішення Словянської міської ради від 11.09.2015р. №23-LXXXII-6 в м. Словянську було змінено назву вилиці Димитрова на [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-АВ №215311 від 22.02.1969 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.11.2015 року [PERSON] успадкував після [PERSON] 11/25 часток житлового будинку №29 по вулиці Димитрова в м. Словянську Донецької області, з яких 6/25 часток належали [PERSON], дружині [PERSON], який прийняв спадщину після дружини, але не оформив своїх спадкових прав, та 5/25 часток, що належали [PERSON], спадкоємцем якої була [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, спадкоємцем якої був її чоловік, [PERSON] Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.11.2015 року [PERSON] є власником 11/25 часток житлового будинку №29 по вулиці Димитрова в м. Словянську Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2015 року. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2017 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить право власності на 5/25 часток житлового будинку №29 по вулиці Димитрова в м. Словянську Донецької області. Згідно з Свідоцтвом про смерть серії ІІІ-НО №278731 від 31.01.1981 року, [PERSON] померла 31.01.1981 року. Відповідно до записів з домової книги, [PERSON] в спірному будинку №29 по вулиці Димитрова в м. Словянську Донецької області ніколи зареєстрована не була. Відповідно до повідомлення Першої Словянської державної нотаріальної контори від 07.02.2018 року до майна померлої 31.01.1981 року [PERSON] спадкова справа не заводилась. Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що факт добросовісного заволодіння, відкритого, безперервного володіння житловим будинком за адресою: м. Словянськ Донецької обл., вул. Г.Данилевського, буд. 29, позивачем [PERSON] повністю доведений. Відповідно до ст.\~344\~Цивільного Кодексу\~України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно за набувальною давністю, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до ч. 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного Кодексу\~України правила статті 344\~ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, як роз'яснено в п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Пунктом 13 вищезазначеної постанови передбачена можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю згідно з положеннями статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Таким чином, оцінивши подані позивачем письмові докази та виходячи з вищенаведених законодавчих положень та роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved