Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідачки [PERSON], посилаючись на наступне: 15.08.2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 100. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] Пів року тому вони з відповідачем припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що через різність характерів вони не розуміють один одного, через що у них часто виникають сварки по різним побутовим питанням, та відсутнє взаємопорозуміння, крім того в нього є вже інша жінка з якою він хоче створити нову сім'ю, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також суду пояснив, що в нього вже є інша жінка, з якою він бажає створити сім'ю, тому просить суд не надавати термін для примирення. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила суд задовольнити позовні вимоги позивача стосовно розірвання шлюбу. Також суду пояснила, що вони вже пів року не живуть разом і кожен знайшов собі іншого друга по краще і зараз вони живуть кожен своїм життям. Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 15.08.2014 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 100, що підтверджується свідоцтвом про шлюб В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між сторонами, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили взаємопорозуміння та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Окрім того зараз у кожного з них склалося своє життя, в їх житті з'явилися інші близькі люди, з якими б вони хотіли створити нову сім'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що вже пів року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, та проживають окремо. Окрім того, з пояснень сторін судом з'ясовано, що у кожного з них вже склалися інші сімейні відносини і вони бажають створити нову сім'ю. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання відповідачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов'язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на відповідача, а витрати по сплаті судового збору на позивача, так як з позивачкою залишається проживати малолітня дитина. Крім того поведінка обох сторін свідчить про їх небажання продовжувати шлюбні відносини, тобто у розірванні шлюбу є вина обох сторін. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved