Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до Новоукраїнської сільської ради Більмацького району Запорізької області (далі відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,60 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в [ADDRESS], яка належала померлій на праві приватної власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 01.09.1994 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №133. На заяву позивача про видачу Витягу з Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки відділ у Більмацькому районі головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 22.08.2018 року №190/161-18 повідомив, що немає змоги надати витяг з Державного земельного кадастру, оскільки в момент реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку поземельна книга не відкривалась. За відсутності вказаного Витягу нотаріус постановою від 13.09.2018 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. За таких обставин позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. Позивач просить на підставі ст.ст. 1216, 1218, 1297 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, до суду подав заяву про розгляд справи без їх участі. У звязку з цим справа відповідно до ст.ст. 211, 223 ЦПК України розглядається без участі сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи слідує, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 13.02.2018 року. За життя померла склала заповіт від 03 січня 1989 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області Мацько В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все майно де воно не знаходилось, в чому воно не полягало та все що буде належати їй на день смерті і на що вона буде по закону мати право, заповіла дочці [PERSON]. Згідно вказаного заповіту позивач отримала свідоцтво про право власності за заповітом від 13.08.2018 року на земельну ділянку розміром 4,1566 га, яка розташована на території Новоукраїнської сільської ради Більмацького району Запорізької області, що зареєстровано в реєстрі за № 1096. Позивач звертався до приватного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,60 га, розташованої в [ADDRESS], що належала померлій [PERSON], однак через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.09.2018 року. Право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю [INFO] виданого 01.09.1994 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №133. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно заповіту складеного [PERSON] 03.01.1989 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Новоукраїнської сільської ради, все належне їй майно остання заповіла позивачу. Відповідно до спадкової справи №82/2018 до майна померлої 10.02.2018 року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась лише позивач. Згідно довідки №538 виданої виконавчим комітетом Новоукраїнської сільської ради Більмацького району Запорізької області, померла на момент смерті проживала одна. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З постанови Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області від 13.09.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що ним не надано витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. За повідомленням Відділу у Більмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області управління немає змоги надати витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку оскільки, на момент реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Поземельна книга не відкривалась. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення. Суд приходить до висновку, що відповідно до цивільного законодавства позивач має право в прядку спадкування за заповітом отримати у спадщину майно, що належало її матері, однак позбавлена цього права, оскільки у Державному земельному кадастрі відсутні дані про земельну ділянку. Права власності спадкодавця на спірне майно сторонами не оспорюється, а тому на думку суду, спадкові права позивача підлягають захисту в судовому порядку. Державний акт про право приватної власності на землю серії [INFO] виданого Новоукраїнською сільською радою 01.09.1994 року, не втратив своєї чинності, зареєстрований належним чином та посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Враховуючи те, що за спадкодавцем на праві власності зареєстрована спірна земельна ділянка, однак з обєктивних причин спадкоємець не має можливості оформити на неї право власності в порядку спадкування за заповітом, суд вважає за можливе захистити порушені права позивача шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved