Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

До Сватівського районного суду Луганської області в інтересах позивача [PERSON] звернувся її представник адвокат Малик Д.О. з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 листопада 2016 року позивач придбала житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] . Купівлю-продаж оформили договором дарування житлового будинку від 03.11.2016 року серії НВІ № 431744, який посвідчив державний нотаріус Першої Сватівської державної нотаріальної контори, про що в реєстрі було вчинено запис за № 2185 та проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно 03.11.2016 року за № 72180586. Після оформлення договору, [PERSON] зобов`язувалась зявитися до Сватівської міської ради та знятись з реєстрації місця проживання з адреси будинку. Однак, 11.11.2019 року вона звернулась до Сватівської міської ради та отримала довідку за № 9473 від 11.11.2019, відповідно до якої [PERSON] до теперішнього часу не знялась з реєстрації. Вказаний факт заважає позивачу отримати субсидію на комунальні послуги. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користуватись будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник Малик Д.О. в судове засідання не з`явились, згідно поданих заяв просять суд розглянути справу без їх участі, на позові наполягають (а.с.33,35). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що заперечень проти заочного вирішення справи від позивача не надходило, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , згідно договору дарування житлового будинку та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7-12). В даному будинку окрім позивач та її доньки зареєстрована [PERSON] . згідно копії домової книги та довідки Сватівської міської ради (а.с.13-18). Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Враховуючи те, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , суд приходить висновку, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . Як вбачається з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved