Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до Одеської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Сьомої одеської дежавної нотаріальної контори [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 700 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, 70-б, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 01 вересня 2009 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 01 вересня 2009 року померла [PERSON], у звязку із чим відкрилась спадщина. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] на підставі ст. 1266 ЦК України є її онука[PERSON]. Інших спадкоємців немає. За час свого життя [PERSON] уклала із [PERSON] [PERSON] про довічне утримання від 04 травня 1995 року, посвідчений державним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в нотаріальному реєстрі під №1-2198 та зареєстрований в Одеському МБТІ під №18317 на стор. 108 кн. 4 доп., відповідно до умов якого вона передає онуці у власність свій житловий будинок, що розташований за адресою; м. Одеса, вул. Клименко (на теперішній час - Кордонна), 70-б, а також земельну ділянку під ним в розмірі 753 кв. м, а [PERSON] зобов'язується довічно утримувати її, [PERSON] та її чоловіка, [PERSON], забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядати, забезпечувати ліками та грошовою допомогою та довічно зберегти за ними право проживання в будинку. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,0700 гектарів, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, 70-б, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №024160, виданого 11 серпня 1998 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1282, що належить [PERSON]. Вищевказаний Державний акт на земельну ділянку був втрачений. [PERSON] є єдиним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, 70-б, та який розташований на земельній ділянці площею 0,0700 гектарів. Позивач звернулась до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку вона не отримала через відсутність правовстановлюючого документу, який померла за час свого життя загубила. За викладених обставин позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх прав. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі. Третя особа: Державний нотаріус Сьомої одеської дежавної нотаріальної контори [PERSON] надала до суду лист про розгляд псрави за її відсутністю. Відповідач: Одеська міська рада в судове засідання не з'явилась повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явилася, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень позивача, представлених письмових доказів. В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 1945 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Філушкіна», про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00016897523 від 20 липня 2016 року. Від цього шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00016881787 від 15 липня 2016 року. 04 березня 1967 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], змінила прізвище на «Бистрицька» відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00016877309 від 15 липня 2016 року. Від цього шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-АГ №608580 від 03 грудня 1968 року, запис № 2401. Між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] шлюб було розірвано. 27 листопада 1973 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «Талантова», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00015272923 від 15 квітня 2015 року. 02 вересня 1990 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Дзіна», відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №319796 від 02 вересня 1990 року, запис №1769. 15 грудня 2006 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторно) серії 1-ЖД №266424 від 04 серпня 2010 року, запис №11643. 01 вересня 2009 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №192564 від 03 вересня 2009 року, запис №4800, у звязку із чим відкрилась спадщина. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], на підставі ст. 1266 ЦК України, є її онука[PERSON]. Інших спадкоємців немає. За час свого життя [PERSON] уклала із [PERSON] [PERSON] про довічне утримання від 04 травня 1995 року, посвідчений державним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в нотаріальному реєстрі під №1-2198 та зареєстрований в Одеському МБТІ під №18317 на стор. 108 кн. 4 доп., відповідно до умов якого вона передає онуці у власність свій житловий будинок, що розташований за адресою; м. Одеса, вул. Клименко (на теперішній час - Кордонна), 70-б, а також земельну ділянку під ним в розмірі 753 кв. м, а [PERSON] зобов'язується довічно утримувати її, [PERSON] та її чоловіка, [PERSON], забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядати, забезпечувати ліками та грошовою допомогою та довічно зберегти за ними право проживання в будинку. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,0700 гектарів, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, 70-б, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №024160, виданого 11 серпня 1998 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1282, що належить [PERSON]. Вищевказаний Державний акт на земельну ділянку був втрачений. Державний акт на право приватної власності на землю був складений у двох примірниках, перший з яких було видано [PERSON], а другий зберігався в виконкомі Одеської міської Ради. [PERSON] звернулась до Управління Держземагенства в Одеській області 22 травня 2013 року, їй як спадкоємиці було підтверджено наявність в архіві Державного фонду документації із землеустрою оригіналу вищезазначеного Державного акту та надано його ксерокопію. Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України 1990 року (який був чинний на момент отримання права власності [PERSON]) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно з п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про землеустрій» від 07 липня 2011 року документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Таким чином, право власності на земельну ділянку [PERSON] отримано відповідно до норм законодавства, яке було чинне той момент в передбачений законодавством спосіб. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з метою вступу в спадщину. Державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори було зареєстровано спадкову справу, про що зроблено Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23 листопада 2016 року №45893670. Державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], було здійснено державну реєстрацію припинення обтяження за заявою №18469664 від 08 вересня 2016 року та житловий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, 70-б, який на даний момент належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №67621723 від 08 вересня 2016 року. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з метою видачі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0700 га за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, 70-б, на що отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 квітня 2017 року №1335/02-31, оскільки відсутній правовстановлюючий документ за земельну ділянку, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закону України «Про нотаріат» у нотаріуса немає можливості видати Свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку. Таким чином, на теперішній час [PERSON] є єдиним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, 70-б, та якій розташований на земельній ділянці площею 0,0700 гектарів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 3.1 [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 30 ЗК України від 1990 року (в редакції з 13 березня 1992 року), який діяв на час укладення Договору довічного утримання від 04 травня 1995 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке мас значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст. 745 ЦК України що договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, у звязку зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина, враховуючи, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за правилами ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, суд вважає доведеним, що позивач вступила у спадщину, набувши на неї право. Позивач прийняла цю спадщину, інші особи відсутні, які вправі претендувати на спадкове майно, суд вважає за необхідне визнати право позивача таким, що підлягає захисту, визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом. На сьогоднішній момент позивач позбавлена можливості оформити спадщину у вигляді земельної ділянки у нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючого документу, оскільки померла за час свого життя його загубила. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved