Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

До Коростишівського районного суду звернулась позивач з позовом до Коростишівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, обґрунтовуючи його наступним. З 1991 позивач проживала по сусідству з подружжям [PERSON] [PERSON] та Мілентієм Пилиповичем, яким за їх життя допомагала по господарству, доглядала за ними. 25.06.2000 [PERSON] померла, після смерті якої відкрилась спадщина на все майно, що належало померлій на праві приватної власності, в тому числі на 37/100 частин житлового будинку №22 по вул.Щорса у м.Коростишеві. 28.11.2000 року помер її чоловік [PERSON], не встигнувши прийняти спадщину. Проте, позивач не припинила доглядати за будинком і господарськими спорудами і після смерті власників, використовувала їх для власних потреб, проводила поточні ремонти домогосподарства, прибирає територію помешкання, відновила повалену огорожу, обробляла та обробляє прилеглу земельну ділянку насаджує садові культури, огородину. Зазначає, що з 2000 відкрито і добросовісно володіє нерухомим майном більше встановленого чинним законодавством строком, а тому просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на 37/100 частин житлового будинку з господарськими надвірними спорудами №22 по вул.Щорса у м.Коростишеві за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, на адресу суду направив заяву, просить розглядати справу в його відсутність, стосовно розгляду справи покладається на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2000 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №141905, виданого 26.06.2000 Коростишівським відділом реєстрації актів громадського стану. Згідно договору дарування від 03.12.1975 17/100 будинку №22 по вул.Щорса в м.Коростишеві належить [PERSON] на праві особистої власності, що зареєстровано Житомирським міжміським бюро технічної інвентаризації від 20.05.1980 і записано в реєстрову кадастрову книгу №10-б стр.13 реєстр № 1987, інвент. справа №2034. Згідно договору дарування від 07.05.1980 20/100 будинку №22 по вул.Щорса в м.Коростишеві належить [PERSON] на праві особистої власності, що зареєстровано Житомирським міжміським бюро технічної інвентаризації від 20.05.1980 року і записано в реєстрову кадастрову книгу №10-б стр.13 реєстр № 1987, інвент. справа №2034 . Як вбачається з технічного паспорта на домоволодіння №22 по вул..Щорса в м.Коростишеві за [PERSON] рахується 37/100 будинку №22 загальною площею 80,4 кв.м, житловою площею 38,4 кв.м, з господарськими спорудами, на праві особистої власності. 28.11.2000 помер її чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №145199, виданого 28.11.2000 Коростишівським відділом реєстрації актів громадського стану . За життя подружжя [PERSON] позивач, проживаючи по сусідству, допомагала їм по господарству, доглядала за ними та після їх смерті продовжувала доглядати за будинком та господарськими спорудами, використовувала їх для власних потреб, відновила повалену огорожу, обробляла та обробляє прилеглу земельну ділянку насаджує садові культури, огородину. Крім позивача даним помешканням, після смерті власників, ніхто більш не користувався і не проживав у ньому, що підтверджується актом депутата Коростишівської міської ради [PERSON] № 831 від 03.09.2015. Згідно даних Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація щодо подружжя [PERSON] відсутня, що підтверджується витягами зі Спадкового реєстру № 41387493 від 03.09.2015 та № 41387823 від 03.09.2015 року . Ст.328 ЦК України передбачає набуття права власності на підставах що не заборонені законом, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Згідно п.9 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при розгляді спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. За таких обставин, суд вважає, що позов є обґрунтований, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved