Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Людмили Василівни про скасування постанови державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому вказувала на те, що [INFO] . помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , за яку [PERSON] в 1981р. виплатив житлово-будівельному кооперативу «Ленінський-7» паєнакопичення в розмірі 4127руб. 68коп. Позивач у встановлений законом строк звернулася до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та надала державному нотаріусу Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. оригінал реєстраційного посвідчення, виданого 22.03.1993р. Одеським Міжміським бюро технічної інвентаризації, та оригінал довідки житлово-будівельного кооперативу «Ленінський-7» від 21.02.1993р. №93, відповідно до якої [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], є членом ЖБК «Ленінський-7» з 1966р. та яка посвідчує, що пайовий внесок у сумі паєнакопичення в розмірі 4127руб. 68коп. ним виплачена в 1981р. Однак нотаріусом на підставі відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради про те, що спірна квартира була зареєстрована за [PERSON] на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу «Ленінський-7» від 21.02.1993р. №86, постановою від 12.12.2017р. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом посилаючись на те, що право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу «Ленінський-7» від 21.02.1993р. №86 про виплату в 1981р. паєнакопичення в розмірі 4127руб. 68коп., а позивачем надано довідку, видану житлово-будівельного кооперативу «Ленінський-7» від 21.02.1993р. №93, номер якої не відповідає довідці, на підставі якої було зареєстровано право власності на вищевказану квартиру. Посилаючись на те, що позивач зазначала, що відповідач допустив формальний розгляд заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та безпідставно відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з чим просила скасувати постанову державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Людмили Василівни про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2017р. та зобов`язати державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Людмилу Василівну видати позивачу свідоцтво про право та спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . В подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та просила скасувати постанову державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Людмили Василівни про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2017р. та зобов`язати державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мельник Людмилу Василівну видати позивачу свідоцтво про право та спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримала свої уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мельник Л.В . з позовом не погодилася, надала відзив на нього, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що нею правомірно було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки остання не надала всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі по слідуючим обставинам. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження та копія свідоцтва про шлюб (а.с.109-110). [PERSON] був членом ЖБК «Ленінський-7» з 1966р., в 1981р. виплатив пайовий внесок та паєнакопичення в розмірі 4127руб. 68коп.. за квартиру [ADDRESS] відповідно до довідки про виплату паю ЖБК «Ленінський-7» від 21.02.1993р. №86 та на підставі цієї довідки 22.03.1993р. отримав реєстраційне посвідчення, видане Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації. Вказане реєстраційне посвідчення було записано в реєстрову книгу №6к за реєстровим №217, стр.30. У відповідності до вимог ч.3 ст.384 Цивільного кодексу у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Член житлово-будівельного кооперативу вважається таким, що викупив квартиру та набув право власності на неї з моменту коли він повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] на підставі саме довідки, яка була видана житлово-будівельним кооперативом «Ленінський-7» від 21.02.1993р. №86 про виплату в повному обсязі в 1981р. паєнакопичення в розмірі 4127руб. 68коп. набув право власності на квартиру [ADDRESS] , яка в подальшому стала підставою для видачі 22.03.1993р. Одеським Міжміським бюро технічної інвентаризації реєстраційного посвідчення. За життя [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрована і позивач у справі, що підтверджується копією довідки від 20.03.2017р., виданої ЖБК «Ленінський-7» (а.с.112) [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть (актовий запис №11914), виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.106) Згідно ч.ч.1,3 ст.1268, ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296, ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно -будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Після його смерті 15.05.2017р. до Сьомої Одеської нотаріальної контори звернулася позивач із заявою про прийняття спадщини та дружина померлого [PERSON] , яка своєю заявою відмовилася від прийняття спадщини після смерті померлого [PERSON] на користь доньки спадкодавця - позивача у справі. (а.с.104-105) Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 267/2017 щодо майна померлого [INFO] р. [PERSON] (а.с.103) Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивачем, крім інших документів, було надано довідку житлово-будівельного кооперативу «Ленінський-7» від 21.02.1993р. №93, відповідно до якої [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] є членом ЖБК «Ленінський-7» з 1966р. та яка посвідчує, що пайовий внесок у сума паєнакопичення в розмірі 4127руб. 68коп. ним виплачена в 1981р., а також реєстраційне посвідчення, видане 22.03.1993р. Одеським Міжміським бюро технічної інвентаризації, яким посвідчено, що кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки, виданої житлово-будівельним кооперативом «Ленінський-7» 21.02.1993р. за №86 про сплату паєнакопичення. (а.с.124-125) Як пояснила позивач в судовому засіданні, державному нотаріусу Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л. В . нею було надано оригінал реєстраційного посвідчення та оригінал довідки житлово-будівельного кооперативу «Ленінський-7» від 21.02.1993р. №93, відповідно до якої [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], є членом ЖБК «Ленінський-7» з 1966р. та що пайовий внесок у сума паєнакопичення в розмірі 4127руб. 68коп. ним виплачено в 1981р., оскільки ні оригіналу довідки житлово-будівельного кооперативу «Ленінський-7» від 21.02.1993р, №86, ні її копії у позивача не було. Статтею 46 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. 03.10.2017р. державний нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. направила до КП «БТІ» Одеської міської ради запит, в якому просила надати копії документів, на підставі яких було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , на який 12.12.2017р. було отримано відповідь за №485469.36.17 від 30.06.2017р., з якої вбачається, що станом на 31.12.2012р. право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі довідки, виданої ЖБК «Ленінський-7» від 21.02.1993р. №86 про виплату паєнакопичення (6к-30стр-217р.); реєстрація від 22.03.1993р.. (а.с.128-129). Згідно ч.1 ст.1298 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.47 Закону України «Про нотаріат» п.п.1,3,4,7 глави 7 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., документи, викладені на двох і більше аркушах, що подаються для вчинення нотаріальної дії, повинні бути прошиті у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, а аркуші пронумеровані (крім випадків, коли такі документи видані (отримані) за допомогою єдиних та державних реєстрів, відомості яких обов`язково використовуються нотаріусом під час вчинення нотаріальної дії). Тексти нотаріально посвідчуваних правочинів, заяв, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і витягів з них, тексти перекладів та заяв повинні бути написані зрозуміло і чітко, дати, що стосуються змісту посвідчуваних правочинів, повинні бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб та їх ідентифікаційний код за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - без скорочень із зазначенням їх місцезнаходження. Прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, їх місце проживання та ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків, крім уповноважених представників юридичних осіб, повинні бути написані повністю, а у випадках, передбачених законами, - із зазначенням дати їх народження. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Відповідно до п.п.4.1,4.6,4.9-4.12,4.14,4.15 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. . Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Постановою державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. від 12.12.2017р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з тим, що [PERSON] надала довідку, видану житлово-будівельним кооперативом «Ленінський-7» від 21.02.1993р. за №93, яка не відповідає довідці, на підставі якої було зареєстровано право власності на вищевказану квартиру. (а.с.9,10) Згідно наказу Міністерства юстиції України від 28.12.2017р. №4335/5 «Про ліквідацію Сьомої Одеської державної нотаріальної контори» зазначена нотаріальна контора з 19.10.2018р. була ліквідована. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 28.12.2017р. №4336/6 «Про утворення деяких державних нотаріальних контор Одеської області» 18.10.2018р. утворено Малиновську державну нотаріальну контору у місті Одеса. Листом завідуючої Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мельник Л.В. від 06.11.2018р. суд повідомлено, що Малиновська державна нотаріальна контора у місті Одеса не є правонаступником Сьомої Одеської державної нотаріальної контори. (а.с.73) В судовому засіданні державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мельник Л.В., яка також на підставі наказу Головного територіального управління юстиції в Одеській області №1315-к від 17.10.2018р. переведена з посади завідуючої Сьомої Одеської державної нотаріальної контори на посаду завідуючої Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса з 18.10.2018р., пояснила, що правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності [PERSON] , який помер [INFO] , на квартиру [ADDRESS] є саме довідка ЖБК «Ленінський-7» від 21.02.1993р. №86 про виплату паєнакопичення, а реєстраційне посвідчення, видане 22.03.1993р. Одеським Міжміським бюро технічної інвентаризації, лише констатує факт, на підставі якого саме документу виникло право власності, однак оскільки у позивача не було оригіналу зазначеної довідки, який, при видачі свідоцтва про право на спадщину, повинен залишитися в спадковій справі, позивачу було правомірно відмовлено у видачу такого свідоцтва. (а.с.95) Таким чином судом встановлено, що підтвердженням виникнення права власності у померлого є саме довідка ЖБК «Ленінський-7» від 21.02.1993р. за №86 про виплату паєнакопичення, якої у позивача не було. Що стосується посилань представника позивача на те, що надана позивачем державному нотаріусу Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. довідка ЖБК «Ленінський-7» від 21.02.1993р. за №93 про виплату паєнакопичення, яка за змістом, крім порядкового номеру, є однорідною довідці ЖБК «Ленінський-7» від 21.02.1993р. за №86 і у відповідача не було підстав для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд зазначає, що зазначені посилання протирічать ДСТУ 4163-2003 національний стандарт України державна уніфікована система документації, уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, яка затверджена наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 р. № 55, яка встановлює склад реквізитів документів, вимоги до змісту і розташування документів, вимоги до бланків та оформлювання документів, вимог до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів, а ідентифікатором документів, виданих юридичною особою, є зокрема номер, дата, підпис посадової особи, скріплений печаткою. Крім того, пунктом 5.12 ДСТУ 4163-2003 дійсно передбачено, що реєстрацiйний iндекс документа складають з його порядкового номера, який можна доповнювати за рiшенням органiзацiї iндексом справи за номенклатурою справ, iнформацiєю про кореспондента, виконавця тощо, однак з цього не слідує, що його можна замінювати на інший номер. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що державний нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. правомірно відмовила позивачу у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] а відтак підстав для задоволення позовних вимог про скасування постанови державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та зобов`язання державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мельник Л.В. видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену квартиру немає. Суд роз`яснює позивачу його право на звернення до суду з позовними вимогами про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом.

Outcome: dismissed