Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулися [PERSON] і [PERSON] з позовом до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом та в порядку поділу мана подружжя. Остаточно сформувавши свої позовні вимоги позивачі просять суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на Ѕ частину , земельної ділянки площею 0,29 га, яка знаходиться на території [ADDRESS] для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку, набутого ним на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки віл 20.05.01996, посвідченого Державним нотаріусом Петриківської нотаріальної контори, реєстр № 1019; та визнати за [PERSON] право власності у спільному сумісному майні подружжя (з померлим [INFO] [PERSON] ) на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,29 га, яка знаходиться на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області по [ADDRESS] для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку, набутого ним на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки віл 20.05.01996, посвідченого Державним нотаріусом Петриківської нотаріальної контори, реєстр № 1019. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком [PERSON] і чоловіком [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . В установлений 6-ти місячний термін після смерті [PERSON] [PERSON] звернулись до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної з заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . 18.07.2012 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . [PERSON] 18.07.2012 в нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право власності на Ѕ частину нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який є спільним майном подружжя її та померлого [PERSON] , з яким вона на день його смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі. В день укладення договору купівлі-продажу спадкового житлового будинку, 20.05.1996 [PERSON] уклав в нотаріальному порядку договір купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Державним нотаріусом Петриківської нотаріально контори Метлицькою Л.Г., реєстр № 1019 згідно до пункту 1.1 якого вбачається, що [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку площею 0,29 га, яка знаходиться на території Єлизаветівської сільської ради народних депутатів [ADDRESS], яка надана для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку. Як зазначено в тексті договору, останній підлягав реєстрації в Єлизаветівській сільській раді, згідно до статті 277 Цивільного кодексу України, який був чинний на час посвідчення договору. За життя [PERSON] не посвідчив вищезазначений договір в сільській раді, але користувався нею та сплачував за неї земельний податок, а також користувався житловим будинком, який розміщений на ній. 29.01.2013 Державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори Бурдік С.С. надано роз`яснення щодо оформлення спадщини, в якому нотаріусом роз`яснено, що видача свідоцтва проводиться на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, який на день смерті [PERSON] був відсутній. Ухвалою суду від 16.10.2020 відкрито провадження в даній справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. 08.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися та надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав до суду заяву про вирішення справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] , підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини. Так згідно матеріалів спадкової справи № 82/2011, заведеної після померлого [PERSON] , судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] звернулись до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] .. При цьому, матеріали спадкової справи містять заяви [PERSON] (дружини померлого) та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за законом, на майно померлого [PERSON] , на користь [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 20.05.1996 року між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори, ресєтр № 1017 від 20.05.1996. 18.07.2012 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] . При цьому, матеріали спадкової справи містять заяву [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , як майно, що є спільною сумісною власністю, відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи виготовлені на ім`я померлого [PERSON] . [PERSON] 18.07.2012 в нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право власності на Ѕ частину нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який є спільним майном подружжя її та померлого [PERSON] , з яким вона на день його смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі. Крім того, 20.05.1996 [PERSON] уклав в нотаріальному порядку договір купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Державним нотаріусом Петриківської нотаріально контори, реєстр № 1019 згідно до пункту 1.1 якого вбачається, що [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,29 га, яка знаходиться на території Єлизаветівської сільської ради народних депутатів [ADDRESS] , яка надана для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку. За життя [PERSON] не посвідчив вищезазначений договір в сільській раді, та державний акт на дану земельну ділянку не виготовив. 29.01.2013 Державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори Бурдік С.С. надано роз`яснення щодо оформлення спадщини, в якому нотаріусом роз`яснено, що видача свідоцтва проводиться на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, який на день смерті [PERSON] був відсутній. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті. І той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Приймаючи до уваги вищезазначене, а також враховуючи ті обставини, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом на майно [PERSON] ; земельна ділянка, площею 0,29 га, яка надана для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинкуі розташована за адресою: [ADDRESS] ,належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Державним нотаріусом Петриківської нотаріально контори, реєстр № 1019, однак не посвідченому в Єлизаветівській сілкій раді, укладеному під час шлюбу з [PERSON] , тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] суд виходить з наступного. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Як встановлено судом 20.05.1996 за нотаріально посвідчений договором купівлі-продажу (під час шлюбу з [PERSON] ) [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . [PERSON] успадкувала Ѕ частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями. В свою чергу [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на Ѕ частину в казного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який є спільним майном подружжя її та померлого [PERSON] , з яким вона на день його смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі. Як встановлено судом, 20.05.1996 [PERSON] уклав в нотаріальному порядку договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,29 га, яка знаходиться на території Єлизаветівської сільської ради народних депутатів [ADDRESS] , яка надана для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Петриківської нотаріально контори, реєстр № 1019. Отже, дана земельна ділянка була придбана [PERSON] і [PERSON] під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому позивач [PERSON] має право на визнання права власності на Ѕ частину вказаного майна. Так як земельна ділянка була оформлена на померлого чоловіка, за його життя не було проведено розподіл спільного майна, тому за [PERSON] слід визнано право власності на Ѕ частину такого майна. Потреба у визначенні часток майна в судовому порядку виникає як за життя співвласників спільної сумісної власності, так і у разі смерті одного з них. Так, згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року зазначено, що «… зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. В зв`язку зі смертю власника спільного майна потреба у визначенні часток майна та визнання права власності може виникнути з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Тому, якщо з`ясується, що в нотаріальному порядку одержати свідоцтво про право на спадщину на частку майна неможливо через смерть власника та не проведення такого розподілу за життя колишнього подружжя, то захистити своє право власності на частку майна можливо буде саме шляхом пред`явлення зазначеного позову. Разом з тим, для захисту свого права власності самого по собі визначення часток недостатньо, тому потрібно заявляти вимогу і про визнання права власності частки у спільному сумісному майні подружжя. Позивачі просять залишити за ними понесені судові витрати. На основі викладеного,

Outcome: approved