Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] посилаючись на наступне: 27.04.2013 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 207. В період шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з червня 2016 року, з того часу вони не проживають разом, не спілкуються, шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 27.04.2013 року сторони зареєстрували шлюб. Їх шлюб був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 207, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження, в якому сторони записані батьками дітей. Судом встановлено, що причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаєморозуміння між сторонами, що привело до виникнення сварок та конфліктів між ними. В результаті чого сторони втратили взаєморозуміння та їхнє спільне проживання та сімейне життя стало не можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з червня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства та проживають окремо. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим та суперечить інтересам сторін, шлюб між сторонами на думку суду потрібно розірвати. За спільною згодою сторін, у відповідності до ст. 160 СК України суд вважає за можливе залишити проживати спільних малолітніх дітей сторін разом з відповідачем - [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, відповідно до бажання відповідачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Суд вважає, що витрати, пов'язані з реєстрацією шлюбу в органах державної реєстрацій актів цивільного стану та витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України потрібно покласти на позивача, так як з відповідачкою залишаються проживати малолітні діти. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved