Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

До суду 10.09.2020 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 17.08.1996 року, який був зареєстрований у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис №319 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося, відносини та спільне проживання було припинено у 2001 році. Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя, несумісність характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть з 2001 року. В заяві також зазначено, що наявність цього шлюбу створює перешкоди для подальшого влаштування особистого життя, як позивача, так і відповідачки. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, [PERSON] змушений звернутись до суду з відповідним позовом. До суду 21.09.2020 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 28.09.2001 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.09.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 26.10.2020 року. У судове засідання призначене на 26.10.2020 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 03.12.2020 року. У зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. на лікарняному, розгляд справи призначений на 03.12.2020 року відкладено на 03.03.2021 року. У судове засідання призначене на 03.03.2021 року з`явилася [PERSON] , позов не визнала, зазначила, що на розірвання шлюбу не згодна, надала суду заяву, в якій просила позовну заяву, подану адвокатом Вантік Н.М., повернути без розгляду, у зв`язку з відсутністю належних повноважень. У судове засідання з`явилася представник [PERSON] - Вантік Н.М. , надала суду копію довіреності від імені позивача від 27.02.2020 року, посвідчену в консульстві Іспанії, просила долучити її до матеріалів справи. Щодо клопотання відповідачки про залишення позову без розгляду, зазначила, що зазначене клопотання є безпідставним. Протокольною ухвалою від 03.03.3031 року у клопотання відповідачки про залишення позову без розгляду, у зв`язку з відсутністю належних повноважень, відмовлено, оскільки у судовому засідання подана довіреність від 27.02.2020 року на підтвердження повноважень на ведення справи у суді. Також протокольною ухвалою по справі оголошено перерву до 17.03.2021 року, у зв`язку з тим, що справа про розірвання шлюбу потребує особистої присутності позивача. 09.03.2021 року на електронну адресу суду [PERSON] надав заяву, в якій підтримав в повному обсязі свою позовну заяву про розірвання шлюбу з [PERSON] , наполягав на її задоволенні. Також зазначив, що примирення з [PERSON] неможливе, шлюбні відносини з відповідачкою припинені, втрачені фізичні та духовні зв`язки, спільне господарство сторонами не ведеться, подальше збереження шлюбу неможливе. Справу просив розглядати за його відсутністю. Крім того, зазначеною заявою підтвердив повноваження свого представника - адвоката Вантік Н.М. У судове засідання призначене на 17.03.2021 року [PERSON] не з`явився, 17.03.2021 року на електронну адресу суду надав клопотання, в якому зазначив, що особисто бути присутнім на судовому засіданні немає можливості, оскільки знаходиться за межами України. Справу просив розглядати за наявними в матеріалах справи документами та зазначив що примирення неможливе. У судове засідання з`явилася [PERSON] , позов не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу, заперечувала проти розгляду справи за відсутністю позивача, просила розгляд справи перенести та висловила свою незгоду на розлучення, оскільки між ними ще не вирішено деякі матеріалі питання, в тому числі і по квіартирі. Також просила надати час на примирення оскільки на її думку коли у неї буде можливість поїхати до Іспанії після пандемії, то можливо позивач і передумає розлучатися. У судове засідання з`явилася представник [PERSON] - адв. Вантік Н.М. , позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила позов задовольнити з урахуванням волі позивача, проти клопотання відповідачки про надання часу на примирення заперечувала, оскільки в заяві, яку надав позивач, позивач зазначив, що примирення між сторонами не можливе. Протокольною ухвалою суду від 17.03.2021 року, враховуючи заяву позивача, що надійшла до суду 09.03.2021 року, продовжено розгляд справи за його відсутністю. У задоволенні клопотання [PERSON] про надання часу на примирення відмовлено, оскільки позивач з цим не згоден. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення учасників справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.08.1996 року сторони зареєстрували шлюб у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис №319 та повторно 22.03.2007 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, позивач працює та проживає в Іспанії лікарем, не підтримують шлюбних відносин з 2001 року та сумісного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином суд вважає, що в даному випадку у зв`язку з наполяганням позивача на розірвання шлюбу, хоч відповідачка і не згодна з цим, шлюб не можливо зберегти. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх сумісної дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню.

Outcome: approved