Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

До канцелярії Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 19.06.2019 року за № 21690/19Вх. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] «Про зменшення розміру аліментів». Позивач прохає зменшити розмір аліментів, утриманих за рішенням Харківського районного суду від 05 червня 2008 року на користь - [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини заробітної плати, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішенням Харківського районного суду видано виконавчий лист № 2-4007/06 від 05.06.2008 року відповідно до якого з нього на користь Відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% для дитини відповідного віку. Далі Позивач посилається на те, що за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова № 642/2299/190 від 22.04.2019 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини - [PERSON] в розмірі ј частини заробітку. Позивач у судове засідання не прибув причини неявки до суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала письмово пояснення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку. Встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Харківського районного суду видано виконавчий лист № 2-4007/06 від 05.06.2008 року відповідно до якого з нього на користь Відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% для дитини відповідного віку. Позивач зазначив, що зазначений розмір аліментів є для нього занадто високим, оскільки на теперішній час на його утриманні знаходиться інша дитина - [PERSON] , [INFO] та батько - [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, виходячи з справедливих й розумних критеріїв Суд вважає, що позов не обґрунтований, оскільки Позивачем не надано жодних доказів про погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed