Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-13 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] із позовною заявою та просить рішенням суду визнати дії Державного реєстратора Глущенка Андрія Олександровича Філія комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Київської області щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, двокімнатну квартиру, загальною площею 63,2 кв.м., житлова площа 44 кв. м., що розташована в [ADDRESS] , за Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» на підставі іпотечного договору від 20.11.2007 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Васильєвою С.В. за № 346 (індексний номер: 34542252 від 30.03.2017) - протиправними; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, двокімнатну квартиру, загальною площею 63,2 кв.м., житлова площа 44 кв. м., що розташована в [ADDRESS] , за Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» на підставі іпотечного договору від 20.11.2007 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Васильєвою С.В. за № 346 (індексний номер: 34542252 від 30.03.2017) Державний реєстратор Глущенко Андрій Олександрович Філія комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Київської області. За результатом автоматизованого розподілу справі за позовом [PERSON] присвоєно єдиний унікальний номер 520/6937/19, головуючим визначено суддю Літвінову І.А. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 23 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Київської області Глущенко Андрія Олександровича, третя особа - Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Крім іншого ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 23 квітня 2019 року було забезпечено позов та накладено арешт на двокімнатну квартиру, загальною площею 63,2 кв.м., житлова площа 44 кв. м., що розташована в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17.05.2019 року за клопотанням позивача [PERSON] від Одеської міської ради було витребувано реєстраційну справу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1211728951101, номер запису про право власності: 19730688 від 27.03.2017 року Державного реєстратора Глущенка Андрія Олександровича Філія комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Київської області щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, трикімнатної квартири, загальною площею 63,2 кв.м., житлова площа 44 кв.м, що розташована в [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» на підставі іпотечного договору від 20.11.2007 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Васільєвою С.В. за № 346 (індексний номер: 34542252 від 30.03.2017). Ухвалою суду від 07.06.2019 року розгляд справи по суті було відкладено та продовжено строк вчинення процесуальних дій учасникам цивільної справи № 520/6937/19. 19.06.2019 року на виконання ухвали суду від 17.05.2019 року від юридичного департаменту Одеської міської ради на адресу суду надійшла завірена копія реєстраційної справи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1211728951101, номер запису про право власності: 19730688 від 27.03.2017 року Державного реєстратора Глущенка Андрія Олександровича Філія комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Київської області щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, трикімнатної квартири, загальною площею 63,2 кв.м., житлова площа 44 кв.м, що розташована в [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» на підставі іпотечного договору від 20.11.2007 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Васільєвою С.В. за № 346 (індексний номер: 34542252 від 30.03.2017) (вхід. №30911). 15.07.2019 року через канцелярію Київського районного суду м. Одеси шляхом поштової кореспонденції надійшли пояснення третьої особи Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на позов [PERSON] (вхід № [NUMBER] ). Ухвалою суду від 18.07.2019 року відкладено розгляд справи по суті, продовжено строк вчинення процесуальних дій учасниками цивільної справи та приєднано до матеріалів цивільної справи № 520/6937/19 пояснення третьої особи Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк». Скориставшись своїм правом, позивач [PERSON] надав заперечення на пояснення третьої особи Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» та клопотання про залучення цієї особи у якості співвідповідача. Ухвалою суду від 12.10.2019 року клопотання позивача [PERSON] задоволено, Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» залучено співвідповідачем, та прийнято заперечення позивача [PERSON] на пояснення третьої особи. Позовну заяву [PERSON] залишено без руху. В подальшому ухвалою суду від 06.11.2019 року відновлено рух позову [PERSON] до державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Київської області Глущенка Андрія Олександровича, Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та продовжено строк вчинення процесуальних дій учасниками цивільної справи № 520/6937/19. Відповідачу Акціонерному товариству «Перший Український міжнародний банк» роз`яснено право надіслати (надати) до суду відзив на позовну заяву і всі докази, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову - протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали; заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (за наявності) - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали; клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (у разі необхідності) протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення відповідачу цієї ухвали. Після одержання цієї ухвали співвідповідачем Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» не було вчинено будь-яких процесуальних дій. Суд перейшов до розгляду справи по суті за наявними матеріалами у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що між Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» (скорочене найменування ПАТ «ПУМБ», на теперішній час назву змінено на Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (скорочене найменування АТ «ПУМБ») та [PERSON] укладено кредитний договір № 5849205, за умовами якого ПАТ «ПУМБ» зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 140000,00 доларів США (сто сорок тисяч дол. США 00 цент.), а Позичальник зобов`язався повернути Банку кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором. В якості забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «ПУМБ» 20.11.2007 року був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Васільєвою С.В. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 346, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку ПАТ «ПУМБ» квартиру [ADDRESS] . В порушення вимог діючого законодавства, 30.03.2017 року державним реєстратором Глущенком Андрієм Олександровичем було зареєстровано за ПАТ «ПУМБ» право власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . На підставі викладеного позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Не погодившись з позовом, на той час - третя особа, на час винесення рішення - співвідповідач Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» в свої поясненнях на позов зазначало, що забезпечення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Щодо державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально\~реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Київської області Глущенка Андрія Олександровича, то зі сторони цього відповідача відзиву на позовну заяву не надійшло, як і будь-яких інших заяв по суті справи з процесуальних питань. У відповідності до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В ході розгляду справи за наявним у ній матеріалами судом встановлено наступне. 20.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» (скорочене найменування ПАТ «ПУМБ») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5849205, відповідно до умов якого ПАТ «ПУМБ» зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 140000,00 доларів США (сто сорок тисяч дол. США 00 цент.), а Позичальник зобов`язався повернути Банку кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором. В якості забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «ПУМБ» 20.11.2007 року був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Васільєвою С.В. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 346, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку ПАТ «ПУМБ» двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 63,2 кв.м., житлова площа 44 кв. м., належну йому на підставі угоди купівлі-продажу від 20.11.2007 року, укладеної між [PERSON] та [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Васільєвою С.В. (внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно під № 20771391). Відповідно до умов п. 1.6 Договору іпотеки за рахунок предмету іпотеки банк має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням в повному обсязі, що визначається відповідно до кредитного договору, договору іпотеки та чинного законодавства України, а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, пов`язані із реалізацією прав, що випливають з договору іпотеки, зокрема, пов`язані зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.7.2. Договору іпотеки передбачено, зокрема, задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки і є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 27.03.2017 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ПАТ «Перший український міжнародний банк» на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34542252 від 30.03.2017 року, державний реєстратор Філії комунального підприємства «Комунально\~реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Київської області Глущенко Андрій Олександрович. При цьому підставою виникнення права власності зазначено: Вимога про усунення порушення основного зобов`язання, серія та номер: ODE-61/122, виданий 12.02.2014 року, видавник: ЗАТ «ПУМБ Банк». Відповідно до статті 11\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 35 даного Закону в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Статтею 36\~Закону України\~«Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Частиною 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Частиною першою\~статті 2\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої\~статті 10 цього Закону\~визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Згідно з частиною першої статті 11\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За змістом\~статті 18\~Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У реєстраційній справи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, наданій на ухвалу суду з юридичного департаменту Одеської міської ради, містяться Вимога про усунення порушення основного зобов`язання, серія та номер: ODE-61/122, виданий 12.02.2014 року, видавник: ПАТ «ПУМБ Банк»; повідомлення про вручення, серія та номер: б/н, виданий 12.02.2014 року, видавник: ПАТ «ПУМБ Банк». Вказані документи є ксерокопіями, які не засвідчені належним чином представниками банку під час звернення до державного реєстратора з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, які затверджені Постановою КМУ від 5 березня 2009 р. № 270 до внутрішніх поштових відправлень належать листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю. Рекомендовані повідомлення та повідомлення з оголошеною цінністю вручаються в поштовому відділенні особисто під підпис. За приписами\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У справі відсутні докази отримання позивачем письмової вимоги, яку банк подав державному реєстратору, як доказ повідомлення іпотекодавця, про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. В матеріалах реєстраційної справи міститься ксерокопія повідомлення про вручення, відправлення датоване 12.02.2014р. Бланк вказаного повідомлення не відповідає зразку, що затверджений Постановою КМУ від 5 березня 2009 р. № 270. (https://ukrposhta.ua/ru/dovidka/zrazki-oformlennya-blankiv/ - зразки заповнення бланків нового зразку у відповідності до Постанови КМУ від 5 березня 2009 р. № 270). Співробітники банку відправляють рекомендоване повідомлення про вручення за формою, що не відповідає діючому законодавству на день відправлення. На бланку повідомлення старого зразку не передбачено графи для підпису особою, яка отримає лист. Не має на ньому й особистого підпису [PERSON] . Повідомлення містить лише відмітку якоїсь особи про вручення комусь листа. Крім того, навіть цей бланк старого зразку заповнений не у відповідності до вимог законодавства, що діяло на той час. Існувало два виду повідомлень: просте та рекомендоване. Вивчивши ксерокопію, неможливо остаточно визначити, чи було вказане повідомлення про вручення саме рекомендованим (будь-які відмітки відсутні), та чи відноситься до нього розрахунковий документ. Відсутні докази отримання [PERSON] вказаного листа під особистий підпис, дане поштове повідомлення не може бути доказом особистого отримання листа, в якому за твердженням Банку знаходилась письмова вимога. Викладене вище дає змогу ставити під сумнів сам факт відправлення будь-якого листа з боку Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на адресу [PERSON] та отримання безпосередньо останнім будь-якої вимоги. Тому суд не бере до уваги таки докази, як підтвердження належного повідомлення позивача та отримання останнім будь-яких вимог з АТ «ПУМБ». Також відсутні документи на підтвердження безспірності вимог кредитора, що також підтверджується внутрішнім описом документів реєстраційної справи за підписом держаного реєстратора Глущенко А.О., що вочевидь свідчить про те, що вказані документи дійсно були відсутні і при передачі реєстраційної справи до Управління державної реєстрації Одеської міської ради, та суду з боку відповідача не було надано доказів на спростування доводів позивача в цій частині. Аналогічна правова позиція була викладена у Постанові КЦС ВС від 11 грудня 2019 року у справі № 139/929/17. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 КПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5\~ст. 81 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК). Відповідно до ч. 1\~ст. 81 КПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, за ч. 5\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Представником банку не було надано до суду будь-якого Висновку про вартість майна, яким визначено ринкова вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 63,2 кв.м., житлова площа 44 кв. м. станом на 27.03.2017р. Висновок (звіт) про оцінку вартості предмета іпотеки на момент реєстрації права власності на нього за банком, останнім державному реєстратору не надавався, а тому суд робить висновок про недотримання банком положень частини третьої статті 37 Закону Україну «Про іпотеку» під час реалізації процедури позасудового стягнення на предмет іпотеки. В матеріалах справи відсутні відомості про отримання [PERSON] особисто письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформацію про вартість майна, за якою відбудеться зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна, тобто з [PERSON] , дані оцінки майна не включені до реєстру, як того вимагає діюче законодавство України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19) Що стосується тверджень позивача щодо того, що фактично\~відбулося примусове відчуження права власності на предмет іпотеки без згоди власника майна у період дії\~Закону України\~«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то суд знаходить їх слушними, виходячи з наступного. Частинами першою та третьою статті 33\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Разом з тим 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4\~Закону України\~«Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується, як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави). Крім того, згідно з пунктом 4\~вказаного\~Закону\~протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Суд зауважує, що право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання на час дії Закону не підлягає реалізації. Згідно з Постановою Верховного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/1310/17 звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами, розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що реєструючи право власності за відповідачем, державним реєстратором не взято до уваги відсутність документів, передбачених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, а відповідачем, в свою чергу, було передчасно реалізовано право на задоволення своїх вимог за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто під час дії\~Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, де ВП ВС вказала, що «…квартира…, яка має загальну площу 47,40 кв. м. та яка використовується як місце постійного проживання позивачем, не може бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону № 1304-VII, у тому числі шляхом реєстрації права власності за ПАТ «КБ «Приватбанк» як забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті». Статтею 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, встановлено, що кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 41 Конституції\~Украйни кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з 319 ЦК\~Украйни власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК\~Украйни, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Також підлягає задоволенню клопотання сторони позивача про визначення порядку виконання рішення суду (вхід. №10782). За приписами частини першої статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved