Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 04 травня 2016 року звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому зазначено, що сторони уклали договір б/н від 17.08.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими 17.04.2016 року має заборгованість в сумі 66799,95 гривень. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 66799,95 грн. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача звернувся до суду у із заявою про розгляд справи без участі представника позивача. Неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 18047,78 гривень, відповідно до виписки банку. Представник відповідача адвокат [PERSON] підтримав позицію свого довірителя. Просить до спірних правовідносин на підставі ст.257-259 ЦПК України застосувати строк позовної давності У своїх запереченнях представник відповідача зазначив про те, що зміни до кредитного договору щодо тарифів проведені не у відповідності із законодавством України, про що відповідач не повідомлявся, банком перед укладанням кредитного договору письмово не надані умови кредитування. Суми заборгованостей, що зазначені у розрахунку позивача безпідставно завищені, не відображають дійсної суми боргу а є недостовірними, оскільки позивачем не надані докази наявності у відповідача овердрафту. В порушення умов договору проценти на прострочену заборгованість нараховувались на залишок всієї заборгованості, а не 5 % суми кредиту (мінімальний платіж). Крім того, проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобовязань більше 90 днів не сплачуються, однак відповідно до розрахунку вони нараховані. Не надані позивачем докази технічного збою, які відбулись при виготовленні виписки по заборгованості відповідача. Вважає неможливим застосування за одне і те ж порушення умов договору штрафу та пені. Позов просить задовольнити частково в сумі 18047,78 гривень. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 17 серпня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізична особа [PERSON] уклали договір б/н від 17.08.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.15). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі-Умов), «Правилами користування платіжною карткою» (далі Правила) та «Тарифами банку» складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 15 на звороті). Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд приходить до висновку, що між сторонами укладений кредитний договір від 17.08.2007 року, який по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України. Відповідач [PERSON] починаючи з 18 серпня 2007 року розпочав користуватися кредитними коштами позивача. За умовами кредитного договору (пунктом 6.5 Умов), позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до пункту 6.6 Умов, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту ( п.6.7 Умов). Відповідно до пункту 5.3 Правил, строк та порядок погашення по кредиту наведений в памятке клієнта, яка є невідємною частиною договору. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачений Тарифами, та частина заборгованості за кредитом. За користування кредитом нараховуються проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку. За несвоєчасне виконання боргових зобовязань держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначені Тарифами (пункт 5.5 Правил). Відповідач порушив вимоги договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобовязання, передбачене договором, а тому станом на 17.04.2016 року має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 18047,78 грн., яка складається з сум: - заборгованості за кредитом 7983,45 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом 9124,33 грн. (5935,85 грн. процентів за використання кредитного ліміту + 3188,48 грн. процентів за прострочений кредит); - заборгованості за пенею - 940,00 грн.; Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач уклав кредитний договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором. Позов доказано: анкетою-заявою клієнта про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.15), Умовами та правилами надання банківських послуг, розрахунком заборгованості (а.с. 6-14), випискою ПАТ КБ Приватбанк по картрахунку (а.с.42-52), довідкою про умови кредитування, розрахунками заборгованості відповідача. Відповідно до пункту 5.3 Умов банк має право проводити зміни Тарифів, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. Згідно із пункту 5.8 Правил, процентна ставка по кредиту на місяць, що слідує за звітним, вказується банком в щомісячні виписці по картрахунку за звітний місяць. Клієнт зобовязаний отримувати виписки про стан картрахунку та про операції по рахунку (п.6.3 Умов) Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст.207,640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови змінення тарифів, то вони повинні виконуватися з моменту досягнення домовленості. Крім того, відповідач, після зміни тарифів, не звернувся до позивача із заявою про незгоду із змінами, продовжив проводити погашення кредиту та інших платежів, що підтверджується випискою по картрахунку. Отже, враховуючи ч.ч.2,3 ст.205, ч.2 ст.642 ЦК України, якщо боржник сплачує відсотки та комісію по зміненим тарифам, то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, оскільки фактичні дії вказують на прийняття пропозиції. Враховуючи викладене, суд не приймає заперечення представника відповідача щодо безпідставності зміни тарифів банку. Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 17.04.2016 року (а.с. 6-14), суд вважає його неприйнятним, враховуючи викладене: Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи пояснив, що він у березні 2012 року звернувся до ПАТ КБ Приватбанк. Працівник банку йому пояснила, що він повинен повністю погасити наявну у нього заборгованість по кредиту в сумі 4390 грн., у звязку із закінченням строку дії його картки, після чого йому видадуть нову кредитну карту. [PERSON] погодився та повністю погасив заборгованість по кредиту в сумі 4390 грн., після чого йому 10 квітня 2012 року була видана нова кредитна картка, що підтверджено випискою ПАТ КБ Приватбанк з картрахунку (а.с.52), довідкою ПАТ КБ Приватбанк (а.с.61 на звороті). Відповідно до виписки ПАТ КБ Приватбанк з картрахунку, у якій відображені усі операції по кредитному рахунку відповідача, заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитом станом на 05.04.2012 рік була повністю погашена. Достовірність виписки підтверджується аудіо записом розмови [PERSON] з оператором ПАТ КБ Приватбанк за телефоном підтримки клієнтів Приватбанку, виписками по картрахункам, які були наданими позивачем - ПАТ КБ Приватбанк (а.с.92-96). Однак, відповідно до розрахунку заборгованості ПАТ КБ Приватбанк, складеним представником позивача, відповідач [PERSON] станом на 05.04.2012 рік мав прострочену заборгованість за кредитом в сумі 1908,90 гривень, заборгованість по процентам в сумі 1853,13 гривень та 30 гривень заборгованості з комісії та пені. Зазначений розрахунок заборгованості не відповідає обставинам справи, нічим не підтверджений та не відображає дійсного стану карткового рахунку відповідача за кредитним договором. Наявність технічного збою, що послугував нібито неправильному складанню виписки з картрахунку позивачем не доведена. А проведена ПАТ КБ Приватбанк 18.04.2016 року операція щодо перерахунку договору, відповідно до якої сума боргу [PERSON] з 18047,78 гривень збільшилась до 60\~593,08 гривень не передбачена умовами договору, а тому заборгованість в сумі 66799,95 гривень стягненню з відповідача не підлягає, у звязку із недоведеністю позовних вимог. Щодо стягнення штрафів: 500 гривень (фіксована частина) та 3157,14 гривень (процентна складова) судом зазначається наступне: Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.12.2.2 Умов та правил надання банківських послуг та пунктом 62 Тарифів, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з п.8.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачена сплата штрафів та пункту 78 Тарифів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів (а.с. 10). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів необхідно відмовити з зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] 10.07.2015 року була здійснена оплата заборгованості за кредитом в сумі 260 гривень, то перебіг позовної давності перервався, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача повинна бути стягнута заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 18047,78 грн., яка складається з сум: заборгованості за кредитом 7983,45 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 9124,33 грн. (5935,85 грн. процентів за використання кредитного ліміту + 3188,48 грн. процентів за прострочений кредит), заборгованості за пенею - 940,00 грн., які розрахована відповідно до Умов та Тарифів ПАТ КБ «Приватбанк»», які діяли на час нарахування відповідних платежів. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»» щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 372,30 гривень (1378 грн. * 18047,78 гривень / 66799,95 грн.)

Outcome: partial