Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про зміну способу та порядку участі батька у вихованні дітей та його спілкування з ними, в якому зазначала, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24.02.2015р. шлюб між нею та відповідачем розірвано та визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.08.2016р. було встановлено порядок спілкування та побачень [PERSON] з його доньками, однак рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.11.2016р. дане рішення було змінено в частині встановлення порядку побачень [PERSON] з його доньками, а саме - встановлено порядок спілкування та побачень [PERSON] з доньками [PERSON] та [PERSON] з обома доньками одночасно або окремо з однією із них в присутності їх матері [PERSON] кожної середи з 18.00 до 20.00 та кожної неділі з 11.00 до 18.00 та у святкові дні - за попередньою домовленістю з матір`ю дітей, до стабільного покращення стану здоров`я дитини, що буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначала позивач, на час звернення до суду з даним позовом виникли підстави для перегляду регламенту побачень батька з малолітніми доньками, оскільки відповідач чинить психологічний тиск на неї та на її дітей, при зустрічах веде себе агресивно. Незважаючи на небажання дітей, вимагає проведення встановлених графіком зустрічей, що негативно відображається на їх здоров`ї, діти бояться свого батька, відмовляються до нього виходити та починають плакати, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатися до лікарів, про що надала їх висновки. Посилаючись на вищевикладене, просила змінити графік побачень [PERSON] з доньками [PERSON] та [PERSON] , встановлений рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.08.2016р., змінений рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.11.2016р. в частині встановлення порядку побачень [PERSON] з його доньками шляхом скасування побачень [PERSON] з доньками [PERSON] та [PERSON] з обома доньками одночасно або окремо з однією із них в присутності їх матері [PERSON] кожної середи з 18.00 до 20.00 та кожної неділі з 11.00 до 18.00 та у святкові дні - за попередньою домовленістю з матір`ю дітей. В подальшому позивач зменшила розмір позовних вимог в порядку ст.49 ЦПК України та просила змінити графік побачень [PERSON] з доньками [PERSON] та [PERSON] , встановлений рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.08.2016р., змінений рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.11.2016р. в частині встановлення порядку побачень [PERSON] з його доньками шляхом визначення наступного порядку побачень [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] , а саме: місце та час побачень: перші 3-6 місяців - у вихідний день один раз на тиждень на протязі 2-х годин за попередньою домовленістю з матір`ю дітей та згодою дітей; після закінчення 6-ти місяців у разі відновлення спілкування [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] , у вихідний день один раз на тиждень на протязі 5-ти годин, за попередньою домовленістю з матір`ю дітей. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали свої змінені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти позову посилаючись на свій відзив. Просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні просив вирішити справу з урахуванням інтересів дітей. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Сторонами не заперечується, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , являються дітьми [PERSON] та [PERSON] Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24.02.2015р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. (т.1 а.с.9-10) Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.08.2016р. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод шляхом встановлення графіку зустрічей з дітьми зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з його дітьми, донькою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного способу участі у вихованні та спілкуванні з ноками: встановити порядок спілкування та побачень [PERSON] з доньками [PERSON] та [PERSON] з обома доньками одночасно або окремо з однією із них без присутності їх матері [PERSON] кожного вівторка з 18.00 до 20.00 та кожної неділі з 11.00 до 18.00; та у святкові дні - за попередньою домовленістю з матір`ю дітей, до стабільного покращення стану здоров`я дитини, що буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. (т.1 а.с.11-13) Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.11.2016р. дане рішення було змінено в частині встановлення порядку побачень [PERSON] з його доньками, а саме - встановлено порядок спілкування та побачень [PERSON] з доньками [PERSON] та [PERSON] з обома доньками одночасно або окремо з однією із них в присутності їх матері [PERSON] кожної середи з 18.00 до 20.00 та кожної неділі з 11.00 до 18.00 та у святкові дні - за попередньою домовленістю з матір`ю дітей, до стабільного покращення стану здоров`я дитини, що буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В решті рішення залишено без змін. (т.1 а.с.14-17) Згідно педагогічному заключенню вихователя середньої групи дитячого садка №137 [PERSON] від 16.04.2018р. діти [PERSON] та [PERSON] відчувають почуття страху з приводу приходів та зустрічей та з людиною по імені [PERSON] , як потім з`ясувалося, це їх батько. У [PERSON] вихователь помітила прояви агресії по відношенню до [PERSON] . У зв`язку з цим вихователем зроблено висновок, що вороже відношення батька до матері викликає страхи у дітей та ці страхи часто виражаються у дітей у вигляді агресії один до одного. (т.1.а.с.18) Відповідно до заключень спеціаліста психолога [PERSON] від 04.05.2018р., від 16.08.2018р. та 20.08.2018р. у дітей є страх перед [PERSON] , який разом зі своєю матір`ю, при них вчиняв насильство над їх матір`ю, систематично принижував та кричав на неї, застосовував фізичну силу, внаслідок чого психолог вважає, що дії [PERSON] руйнівно впливають на психіку дітей у зв`язку з чим йому запропоновано пройти психічне обстеження, а матері дітей рекомендовано огородити дітей від спілкування з їх батьком [PERSON] . Рекомендовано для стабілізації психологічного стану виключити зустрічі з батьком [PERSON] до періоду встановлення когнітивної та емоційної сфери дітей.(т.1 а.с.20-22, 28-30) Згідно повідомлення обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї від 06.06.2018р. до центру звернулася [PERSON] зі скаргами на те, що її колишній чоловік [PERSON] проявляє агресію до неї та до дітей, принижує, залякує, тримає у почутті страху, погрожуючи розправою, б`є на очах у дітей, погрожує забрати дітей, які його бояться, що буде бити маму та забере їх до себе, тікають, коли він приходить. Діти відвикли від нього, батьком його не називають. Після кожної зустрічі з батьком у дітей проявляються психологічні, емоційні та навіть фізичні розлади, вони погано сплять, просинаються вночі зі страхом та істериками, особливо [PERSON] . З постраждалою проведена бесіда, роз`яснені її права та обов`язки, рекомендована консультація юриста та проходження курсу психологічної реабілітації. (т.1 а.с.24-25) В матеріалах справи наявні копії консультативних заключень практичного психолога [PERSON] від 08.06.2018р., від 27.08.2018р., від 28.09.2018р. та 03.11.2018р., з яких вбачається, що у дітей [PERSON] та [PERSON] виявлено підвищену особисту тривожність, хвороблива реакція на питання про [PERSON] , відсутність безпеки при цьому, увагу матері було звернуто на прояви психосоматичних симптомів у дітей, як наслідок психоемоційного переживання конфлікту в сім'ї, стан страху з приводу поведінки батька ( [PERSON] ). Також проведено психологічний стан дітей після зустрічі з батьком та виявлено негативні асоціації до наслідків зустрічі з батьком (т.1 а.с.26-27, 31-35) Суд зазначає, що вищевказані заключення проведені без участі відповідача та зі слів позивача. Довідкою одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №137 Одеської міської ради Одеської області без дати повідомлено, що діти [PERSON] та [PERSON] відвідують вказаний заклад, їх мати [PERSON] постійно цікавиться життям групи, де навчаються діти, приділяє значну увагу вихованню доньок, а також піклуванню про стан їхнього здоров`я, брала участь у заходах дитячого садка. Мати та бабуся приводять та забирають дітей із садка, батька за всі роки навчання ні разу не бачили, жодного разу на контакт він не виходив, не цікавився життям групи, де навчаються доньки. (т.1 а.с.36) З відповіді КНП «Дитяча міська поліклініка №5» від 03.12.2018р. вбачається, що мати дітей відвідує медичні догляди та вакцинацію дітей проводила мати - [PERSON] (т.1 а.с.37) Згідно довідки КУ «Міський психіатричний диспансер» від 05.02.2019р. відповідач за медичною допомогою до психіатра не звертався, на обліку не перебуває, оглянутий психіатром та психологом та встановлено діагноз - без психічних порушень. (т.1 а.с.52) На заяви відповідача від 13.09.2018р. та від 18.01.2019р. КНП «Дитяча міська поліклініка №5» надала історії розвитку дітей [PERSON] та [PERSON] за період з 14.09.2018р. по 18.01.2019р. (т.1 а.с.53-55) 05.06.2018р. відповідач звернувся до в.о. директора ОМЦСССДМ Азаркіної О.В. із заявою, в якій вказував, що 04.08.2016р. органом опіки та піклування було видано висновок 01-11/241 Ч-2469 про визначення порядку його участі у вихованні малолітніх доньок, який було покладено в основу рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24.02.2015р. та рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.11.2016р. (справа №522/17682/15-ц), Приморським ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №522/17682/15-ц, зобов`язуючого [PERSON] усунути перешкоди відповідачу у спілкуванні з дітьми. Однак [PERSON] продовжує перешкоджати його зустрічам з дітьми, чинить сварки і провокації під час таких зустрічей і постійно порушує встановлений графік зустрічей у зв`язку з чим просив задля спроби запобігання подальших судових спорів забезпечити присутність фахівця ОМЦСССДМ під час наступної зустрічі з дітьми та просив запросити його та [PERSON] на консультативну зустріч задля вирішення питання про неприпустимість такої поведінки [PERSON] , яка не враховує інтереси самих дітей. На свою заяву відповідач отримав відповідь від 26.06.2018р., в якому зазначено, що фахівцями здійснено відвідування за адресою його проживання та за адресою місця проживання [PERSON] та встановлено, що діти проживають разом з матір`ю, потреби дітей задовольняються відповідно до віку, батьківський потенціал матері високий; їй були надані юридичні та інформаційні послуги стосовно виконання рішення суду та вирішення спірних питань між батьками щодо виховання дітей; зі слів [PERSON] вона не перешкоджає зустрічам відповідача з дітьми, не вважає за необхідне отримувати психологічні послуги ОМЦСССДМ.(т.1 а.с.56-58) Актами державного виконавця Першого Приморського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області від 16.05.2018р., від 23.05.2018р., від 20.06.2018р., від 16.09.2018р., від 26.09.2018р., від 17.10.2018р. встановлено, що зустрічі [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] не відбулися, оскільки двері квартири, де мешкають діти, ніхто не відчиняв. (т.1 а.с.61-62, 64, 66,71,72) Постановами Першого Приморського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області від 01.06.2018р., 17.09.2018р. та 18.10.2018р. за невиконання умов виконавчого документу на [PERSON] накладено штрафи. (т.1 а.с.63, 67-68, 73-74) Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 28.01.2019р. у справі за скаргою [PERSON] на постанову державного виконавця про накладення штрафу від 17.09.2018р. у задоволенні скарги відмовлено. (т.1 а.с.97-99) Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Першим Приморським ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено подання від 29.10.2018р. щодо вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за невиконання виконавчого листа №522/17682/15-ц, виданого Приморським районним судом м.Одеси про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди відповідачу у спілкуванні з дітьми шляхом встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з доньками. (т.1 а.с.75-76) Крім того, відповідач самостійно та неодноразово звертався до ГУ Національної поліції в Одеській області, Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області із заявами з приводу порушення [PERSON] його прав на спілкування з дітьми (т.1 а.с.65, 69, 70, 77, 79, 81, 100, 101, 103) Згідно відповіді Одеського дошкільного закладу «Ясла-садок» №137 Одеської міської ради Одеської області від 15.11.2018р. на заяву [PERSON] від 14.11.2018р. повідомлено про те, що [PERSON] та [PERSON] останній раз відвідували дошкільний заклад 31.08.2018р. (т.1 а.с.95-96) Також матеріали справи містять переписку відповідача з позивачем, в якій він нагадує позивачу про те, що він прийде на зустріч з дітьми, однак [PERSON] відповідає йому, що призначені зустрічі відбутися не можуть. (т.1 а.с.104-108) Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з доньками. В матеріалах справи наявні талони-повідомлення звернень позивача до Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області про злочин щодо проникнення невідомою особою без її згоди до приміщення її житла та спричинення їй невідомою особою тілесних ушкоджень а також висновок експерта №88 від 09.02.2016р. про тілесні ушкодження, які були спричинені [PERSON] невстановленою особою. (а.с.149, 150, 151, 152) Проаналізувавши надані представником позивача докази, суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між такими зверненнями позивача до правоохоронних органів та неприязненими стосунками, які склалися між позивачем та відповідачем. Що стосується відповіді Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області від 13.12.2018р. щодо звернення [PERSON] на дії [PERSON] , який знаходячись за адресою: [ADDRESS] , висловлювався у бік [PERSON] нецензурною лайкою, яке було зареєстроване в Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області до ЖЕО №24917 від 27.09.2018р. та з цього приводу на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, суд зазначає, що зазначена відповідь не стосується предмету спору, а отже є неналежним доказом у розумінні ч.4 ст.77 ЦПК України.(т.1 а.с.157, т.2 а.с.4) В матеріалах справи наявна копія обвинувального акту старшого слідчого Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області від 29.05.2019р. у кримінальному провадженні №12016160500000416 від 15.01.2016р. за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України. (т.2 а.с.6-8) У відповідності до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Вироку, який би набрав законної сили, про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за вищезазначене кримінальне правопорушення, матеріали справи не містять. Листом директора та художнього керівника школи-студії класичного танцю [PERSON] від 02.10.2018р. повідомлено, що [PERSON] та [PERSON] займаються балетом в школі-студії класичного танцю з лютого 2017р. по теперішній час у понеділок, середу та п`ятницю з 18.00 до 19.30, та у вівторок та четверг з 18.00 до 19.00 відвідують заняття з хореографії. У середу 26.09.2018р. приблизно о 18.20 до школи прибув батько дівчат та державний виконавець Приморського району та під загрозу притягнення матері дівчат до відповідальності за невиконання рішення суду, яким встановлено режим зустрічей батька з дітьми, зажадав, щоб мати дітей разом з доньками повернулися до місця свого проживання, внаслідок чого дівчата змушені були перервати заняття на середині та разом з матір`ю покинули школу-студію, будучи дуже наляканими. Керівник школи - студії зауважує, що поведінка батька є неприпустимою, егоїстичною і такою, що порушує здоровий розвиток дітей (т.1 а.с.158) Суд зазначає, що у відповідності до ч.ч.1,2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Таким чином відповідач, виконуючи встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили, графік побачень з дітьми, не порушував права позивача. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 10.06.2019р. у справі призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України О.А.Мінчевої №19-3712/3713 від 18.12.2020р. індивідуально-психологічні особливості матері ( [PERSON] ) та батька ( [PERSON] ) загалом не мають негативного впливу на психологічний стан малолітніх ( [PERSON] та [PERSON] ), забезпечують необхідні умови соціально - психологічного розвитку дітей. Наявність конфлікту між батьками негативно впливає на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дітей ( [PERSON] та [PERSON] ). Концепція виховної поведінки матері ( [PERSON] ) загалом є прийнятною, але встановлені ознаки залучення дітей до конфлікту лояльності, що впливає на формування негативного ставлення дітей ( [PERSON] та [PERSON] ) до батька ( [PERSON] ). Концепція виховної поведінки батька ( [PERSON] ) загалом є прийнятною. Оцінка сімейної ситуації дітьми ( [PERSON] та [PERSON] ) є залежною від впливу з боку матері ( [PERSON] ). (т.1 а.с.218-233) В судовому засіданні була допитана експерт [PERSON] , яка пояснила, що під час проведення нею призначеної судом експертизи, нею не було встановлено негативного впливу батька ( [PERSON] ) на психічний стан дітей, однак вони не відчувають прив`язаності до батька, оскільки діти проживають з матір`ю та можуть наслідувати її відношення до [PERSON] . Також зазначала, що між сторонами є конфлікт лояльності, до якого залучаються діти. Клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи сторонами не заявлялося. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 11.05.2021р. підготовче судове засідання, на якому були присутні сторони та які не заперечували проти його закриття, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 25.08.2021р. представником відповідача надано до суду копії доказів, які на його думку спростовують докази позивача щодо ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей та відсутності його участі у житті дітей та їх вихованні, його звернення до правоохоронних органів, копії фіскальних чеків про перерахування позивачу матеріальної допомоги а також рецензії на висновки спеціаліста [PERSON] від 26.07.2019р. У відповідності до вимог ч.ч.4,8,9 ст.83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Подаючи вказані докази, представником позивача не зазначалося неможливості надання їх у підготовчому судовому засіданні, не заявлялося клопотання про поновлення строку на їх подання, копії цих доказів стороні позивача та третій особі завчасно не направлялися, а отже вказані докази до розгляду судом не приймаються. Протокольною ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 04.11.2021р. представнику позивача встановлено додатковий строк для подання доказів та приєднано до матеріалів справи листа Першого Приморського ВДВС у м.Одесі від 09.08.2021р. та акту державного виконавця від 07.07.2021р., з яких вбачається, що 18.01.2021р. старшим державним виконавцем Першого Приморського ВДВС у м.Одесі Жорновим П.В. було винесено постанову про скасування постанови від 17.10.2019р., якою виконавче провадження було закінчено. Згідно зазначеного акту встановлено, що за адресою: [ADDRESS] відбулася зустріч [PERSON] з дітьми, які відмовилися від спілкування з ним. (т.2 а.с.181, 193) Згідно пояснень позивача, які підтверджені довідками, діти навчаються в школі французької мови з 8.30 до 16.00 з понеділка по п`ятницю включно, займаються балетом у понеділок, середу, четверг з 19.15 до 20.15, в суботу з 11.30 до 12.30; тенісом - у вівторок з 19.00 до 20.00 та у неділю з 12.00 до 13.00, фігурним катанням у п`ятницю з 18.00 до 20.00, математикою у суботу з 13.30 до 15.00. (т.2 а.с.12-18, 25, 26) Суд зазначає, що переважно, що у наданих позивачем довідок про заняття дітей зазначено, що графік занять не нормований, розклад занять змінюється. В силу ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Згідно із ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Бажання відповідача приймати участь у вихованні дітей повністю узгоджується з його правами та обов`язками, покладеними на нього Сімейним кодексом України та підтверджені матеріалами справи. Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року по справі № 138/96/17). Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси самої дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що запропонований позивачем графік побачень відповідача з доньками [PERSON] та [PERSON] значно обмежує права відповідача з приводу його участі у вихованні дітей, спілкуванні з ними та забезпеченні їх розвитку, а тому з урахуванням всіх доказів по справі суд не вбачає підстав для зміни порядку спілкування та побачень [PERSON] із своїми доньками - [PERSON] та [PERSON] , який встановлений рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.11.2016р. Разом з тим, суд зазначає, що сторонам необхідно бути більш терплячим під час виховання своїх дітей, прислухатися до їх бажань, думок та поглядів, підтримувати їх в успіхах та особливо під час поразок. Не допускати в їх присутності нецензурної лексики. Бути для своїх дітей прикладом до наслідування, що є для виховання дітей, особливо дівчаток, в даному віці особливо важливим. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи та захищаючи при цьому інтереси дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed