Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

До Корольовського районого суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зміну предмета заяви від 22 березня 2019 року, просить встановити факт належності йому Реєстраційного посвідчення від 04.03.1993, згідно якого Житомирське міське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що кооперативна квартира №316 , корисною площею 47,7 кв.м., житлового будинку [ADDRESS] зареєстрована за ним, як за [PERSON] , на праві особистої власності та довідки про сплату паю. Заявник, який звернувся до суду за захистом своїх порушених прав власності на нерухоме майно, у своїй заяві зазначає, що на підставі вказаного правовстановлюючого документу він є власником зазначеної квартири і під час приведення у відповідність правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомості, йому стало відомо, що у Реєстраційному посвідченні допущено описку в частині написання його прізвища як власника нерухомого майна - [PERSON] . У судове сторони не з`явились. Від представника заявника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, де вимоги свого довірителя він підтримує повністю і просить їх задовольнити. Представник Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій просить вирішити питання у справі виходячи з матеріалів справи та згідно чинного законодавства. За викладених обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не може розпоряджатися на власний розсуд своєю власністю у вигляді квартири [ADDRESS], оскільки у Реєстраційному посвідченні від 04.03.1993, яким Житомирське міське бюро технічної інвентаризації посвідчує право особистої власності на неї, його прізвище зазначено - [PERSON] (а.с.24), що не збігається із зазначенням його прізвища у паспорті - [PERSON] (а.с.4). Факт належності заявнику зазначеного правовстановлюючого документу і самої квартири, підтверджується наявними у справі доказами, а саме копією Технічного паспорта на квартиру від 17.03.1993 (а.с.23, 25). Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по - батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Аналізуючи встановлені у справі обставини та дослідивши надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими. Підстав, які б спростовували належність заявнику правовстановлюючого документу, не встановлено. Встановлення факту належності [PERSON] Реєстраційного посвідчення від 04.03.1993, відповідно до якого він є власником вказаного нерухомого майна, має юридичне значення для нього і це необхідне йому для реалізації свого права на оформлення речових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved