Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про надання дозволу на вивіз за кордон до Федеративної республіки Німеччини, малотінього сина [PERSON] 16 липня 2010року народження, в її супроводі без дозволу і супроводу батька - [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем у справі. Від шлюбу мають сина [PERSON] 16 липня 2010 - року народження. Після розірвання шлюбу вона проживає разом з сином. В теперішній час вона має намір тимчасово виїхати за межі України до Німеччини на запрошення разом з сином, на відпочинок. Наразі нею подані та розглядаються документи на отримання візи, які будуть розглянуті протягом трьох-чотирьох місяців. Однак відповідно до «Правил перетину державного кордону громадянами України» такий виїзд можливий лише у супроводі обох батьків, або з нотаріально посвідченого дозволу одного з батьків, або ж за рішенням суду. Враховуючи, що відповідач, фактично за місцем своєї реєстрації не проживає. Його місце проживання та перебування не відоме, отримати від нього нотаріально завірений дозвіл на виїзд дитини за кордон не можливо, що змушує звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] вимоги підтримали. [PERSON]О , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, тому судом прийнято рішення про розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа- Орган опіки та піклування Словянської міської ради проти задоволення позову не заперечував, просив слухати справу в їх відсутність. Cуд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 3 ЦПК України до суду має право звертатись кожна особа, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В суді встановлено, що позивач [PERSON], є матірю дитини [PERSON] 16 липня 2010року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Батьками малолітньої дитини- Сидоренко [PERSON] 16 липня 2010року народження, є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Шлюб між батьками розірвано, що підтверджується рішенням суду від 26.11.2014року. Відповідно до ст. 313 ч.3 ЦК України- фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України. Пунктами 3-4 цих Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Як встановлено в суді, батьки дитини [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали. За місцем своєї реєстрації в будинку №64 по вул.Підгорній м. Словянська , [PERSON] не проживає, що унеможливлює отримання від нього нотаріально посвідченого дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України без нього. Заззначена обставини підтверджується актами керівника мікрорайону «Лимани» м. Словянська. Враховуючи викладене та встановлені обставини, суд приходить до переконання, що доводи позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції «Про права дітей» від 20.11.1989року - Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 8 цієї Конвенції передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Статтею 10 ч.2 Конвенції передбачено, що дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право підтримувати на регулярній основі, за виключенням особливих обставин, особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. 3 цією метою і відповідно до зобов'язання Держав-учасниць за пунктом 2 статті 9 Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Таким чином судом підлягають захисту інтереси дитини в частині надання їй права виїзду за кордон у супроводі матері [PERSON], без згоди батька дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved