Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

До Печерського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] (надалі - Позивач) із заявою до [PERSON] (надалі - Відповідач) про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи її тим, що протягом тривалого часу вони не проживають однією сім`єю, та подальше збереження сімейних відносини між ними є неможливим. Ухвалою суду від 02 березня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено підготовче засідання. Згідно з положеннями процесуального закону, справи, що виникають з сімейних відносин розглядаються у порядку загального позовного провадження, як передбачено пунктом 1 частини 4 ст. 274 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 ЦПК України для виконання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Так, ухвалою суду від 14 лютого 2020 року підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, до судового розгляду по суті. Позивачка в засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовної заяви не заперечує. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 12 лютого 2014 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 155 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . За глибоким переконанням сторін подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і вони вважають, що подальше проживання однією сім`єю та підтримання сімейних відносин між ними неможливе. Так, ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я сторін існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. При таких обставинах суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, а саме розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved