Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

До суду 16 лютого 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] до Харківської міської ради про встановлення факту, що померла 28.09.2007 року [PERSON] є його матірю; про встановлення факту, що померла 28.09.2007 року [PERSON] та померлий 30.04.2016 року [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1981 року; та про визнання за [PERSON] право власності на домоволодіння № 21 по вїзду Загородньому у м. Харкові, яке складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а» загальною площею 60 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., сараїв літ. «Б» та літ. «Ж», огорожі 1,2,3, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 28.09.2007 року та після смерті батька [PERSON], померлого 30.04.2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.12.1998 року помер його дід [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його діти: дочка - мати позивача [PERSON] та син дядько позивача [PERSON], які спадщину після свого батька прийняли, так як проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися. 28.09.1999 року [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові помер, після його смерті відкрилася спадщина ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові. Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не було, спадкоємцем другої черги була його рідна сестра, а мати позивача [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті свого брата, так як проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 28.09.2007 р. [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові померла. Після її смерті відкрилася спадщина житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були: її син, позивач, та [PERSON] її чоловік і батько позивача. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв, так як проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, крім того він звернувся у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Батько позивача [PERSON] спадщину після смерті своєї дружини прийняв, так як проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 30.04.2016 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташована по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є позивач, який спадщину після смерті свого батька прийняв, так як проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Під час оформлення спадщини зясувалось, що відсутній правовстановлюючий документ на домоволодіння по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові, оскільки дід позивача [PERSON] не зареєстрував своє право власності на домоволодіння в бюро технічної інвентаризації після закінчення будівництва. Крім відсутності правовстановлюючого документа на спірне домоволодіння, під час збирання документів для оформлення спадщини зясувалося, що у свідоцтві про смерть матері позивача її прізвище записано «Волосник», у свідоцтві про смерть батька позивача його прізвище записано «Волоснік», а прізвище позивача у паспорті записано «Волоснік». Позивач вважає, що це сталося через невірний переклад його прізвища зі свідоцтва про народження, яке виписано російською мовою. Позивач та його представник [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.11, 94) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив. В звязку з чим суд визнає неявку відповідача в судове засідання неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положенням ст.224 ЦПК України. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що померла [PERSON] та померлий [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, позивач [PERSON] є їх сином, вони разом проживали за адресою: м. Харків, вїзд Загородній, 21. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 грудня 1998 року помер дід позивача [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові (а.с.36). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові. Зазначений житловий будинок по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові [PERSON] побудував на земельній ділянці площею 420 кв.м., наданій йому на підставі рішення виконкому Сталінської райради депутатів трудящих № 155 від 11.07.1958р. На підставі вказаного рішення був складений Акт зазначення меж земельної ділянки від 30.08.1958 року та був укладений договір від 15.09.1958 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності (а.с.22-26). Після закінчення будівництва [PERSON] не зареєстрував своє право власності на домоволодіння в бюро технічної інвентаризації. Як вбачається з довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1010371 від 24.10.2016 року інформація про власника житлового будинку з надвірними будівлями по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові відсутня (а.с.21). На час будівництва [PERSON] спірного житлового будинку, питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної\~\~ [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю i будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 22.02.1988 року № 8502-II та прийнятою відповідно\~до цього Указу [PERSON] Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю i будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Відповідно до ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року - кожен громадянин i кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Відповідно до п. 2 [PERSON] від 26 серпня 1948 року - земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст,селищ, держземфонду i земель держлісфонду у безстрокове користування, а i на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Виходячи з вимог законодавства, що діяло на час будівництва спірного житлового будинку, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства. Вказані правові акти не повязували виникнення права власності на\~будинок з проведенням його реєстрації. Відповідно до положень ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.4 вищевказаного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу шість місяців, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його діти: дочка - мати позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] та син дядько позивача [PERSON]. Дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] померла 12.05.1997 року (а.с.37-39, 40). Спадщину після свого батька [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли, так як проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.30-34). До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися. 28 вересня 1999 року [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові помер (а.с.39а). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вїзду Загородньому, 21 у м. Харкові. Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не було, спадкоємцем другої черги була його рідна сестра, та мати позивача - [PERSON]. Спадщину після смерті свого брата [PERSON] прийняла фактично. 28 вересня 2007 року [PERSON] померла (а.с.41). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вїзду Загородньому, 21 у м. Харкові. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] та її чоловік [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] позивач фактично прийняв, так як проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується повідомленням КП «Жилкомсервіс» від 27.12.2016р. та у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.35, 48). Батько позивача [PERSON] спадщину після смерті своєї дружини фактично прийняв, так як проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується повідомленням КП «Жилкомсервіс» від 27.12.2016р. (а.с.48). 30 квітня 2016 року батько позивача [PERSON] помер (а.с.42). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташована по вїзду Загородньому,21 у м. Харкові. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON], який фактично прийняв спадщину, так проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується повідомленням КП «Жилкомсервіс» від 27.12.2016р. (а.с.35). Згідно повідомлення Одинадцятої ХДНК та [PERSON] зі Спадкового реєстру, свідоцтва про право на спадщину після померлих [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не видавались; інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутня. Згідно технічного паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок № 21 по вїзду Загородньому в м. Харкові складається з житлового будинку літ.«А-1» з прибудовою літ. «а» загальною площею 60 кв.м., житловою площею 34,3кв.м., сараїв літ.«Б» та літ.«Ж», огорожі № 1, 2,3 (а.с.27-29), та є спадковим майном. Як зазначено у [PERSON] Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт, що має юридичне значення та встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Факт, що померла 28.09.2007 року [PERSON] є матірю позивача [PERSON], а також факт, що померла 28.09.2007 року [PERSON] та померлий 30.04.2016 року [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1981 року підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу 18.09.1981 р. між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], копією паспорта [PERSON], повідомленням КП «Жилкомсервіс» від 27.12.2016р. (а.с.35, 40-44), та показами свідків. Факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення спадщини після смерті померлих батьків. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані, доведені та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved