Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 17.03.2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який до дня смерті проживав в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області, та котрий заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, є позивач та його сестра, дочка спадкодавця, [PERSON] , яка від прийняття спадщини після смерті батька відмовилась, про що написала відповідну заяву. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки, розташованої на території Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області площею 2,8009 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належного померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку сepiї ЯБ № 968286 виданого 05.06.2007 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області. [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,8009 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 968286 від 05.06.2007 року, розташовану на території Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 24.03.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22.04.2021 року. Підготовче судове засідання, призначене на 22.04.2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 18.05.2021 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час, день та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 06.05.2021 року до суду надійшла заява Оратівського селищного голови Лошак Г.В. про розгляд справи без участі представника селищної ради. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст.\~200\~ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , про що 17.04.2018 року Новоживотівською сільською радою Оратівського району Вінницької області складено відповідний актовий запис № 10. 5 червня 2007 року Оратівською районною державної адміністрацією та Оратівським районним відділом земельних ресурсів видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 968286, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,8009 га, кадастровий номер: 0523183000:02:001:0057, розташованої на території Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0521471522021 від 09.03.2021 року земельна ділянка кадастровий номер 0523183000:02:001:0057 площею 2,8009 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64096983 від 25.03.2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась. Як вбачається з заяви від 02.03.2021 року, [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , відмовилась. Справжність підпису на заяві посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Альпаков Є.В., та зареєстровано в реєстрі за № 517. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41\~Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної \~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1270\~ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат»\~відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як встановлено судом та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 968286 [PERSON] був власником земельної ділянки площею 2,8009 га. При цьому, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом на вказане спадкове майно, оскільки сестра позивача, дочка спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовилася. За вказаних обставин, суд враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець [PERSON] за час свого життя отримав правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно, а також, приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved