Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, належить будинок [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровані відповідач [PERSON], та її неповнолітні діти, [PERSON], 2007 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2012 р.н., які фактично не проживають в спірному будинку з 2011 року, їх особистих речей в будинку немає. Рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідачів з реєстрації. У зв'язку з чим просить суд [PERSON], та її неповнолітніх дітей, [PERSON], 2007 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2012 р.н., такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON], не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник позивача, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа, Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, просить розглянути справу без свого представника, з метою захисту житлових прав дітей позовні вимоги в частині визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням неповнолітніх дітей, [PERSON], 2007 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2012 р.н, не підтримують. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки КП «БТІ» м. Слов'янська від 04.01.2010 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Першою Слов'янською державною нотаріальною конторою 25.11.2009 року, що також підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.07.2017 року. Згідно з довідкою виконкому Слов'янської міської ради від 13.06.2017 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], 1988 р.н., [PERSON], 2007 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2012 р.н. Відповідно до акту керівника комітету громадськості мікрорайону «Словважмаш» м. Слов'янська Донецької області від 16.06.2017 року [PERSON], 1988 р.н., [PERSON], 2007 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2012 р.н., не проживають за адресою: [ADDRESS], з 01.01.2011 року по теперішній час, їх особистих речей в будинку немає, їх фактичне місце перебування невідоме. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS], тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є [PERSON] зареєстровані відповідач [PERSON], разом з неповнолітніми дітьми, [PERSON], 2007 р.н., [PERSON], 2009 р.н., [PERSON], 2012 р.н., але фактично вони за цією адресою не проживають з 2011 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. та витрати у зв'язку з повідомленням відповідача про слухання справи у сумі 420,00 грн., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями.

Outcome: approved