Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

До Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів , що були набуті без достатньої правової підстави звернувся [PERSON]. В обґрунтування позову, позивач вказує, 01.03.2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до умов цього договору він зобов'язувався повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 21000 доларів СЛІА, у термін повернення коштів - 01.09.2011 року (50% від суми) та 01.03.2012 року (50% від суми). В подальшому ним було повернуто усю суму заборгованості, було сплачено 21000 доларів США, однак відповідач відмовився зараховувати отримані кошти в рахунок погашення заборгованості. Повернення коштів відбувалось в присутності свідків, однак [PERSON] у розписці підтвердив повернення частини з отриманих коштів, а саме 3000 доларів США. В подальшому [PERSON] звернувся до Рівненського районного суду з позовом щодо стягнення з нього 18000 доларів США. Відповідно до рішення Рівненського районного суду від 24.10.2012 року було задоволено позов [PERSON] до нього та вирішено стягнути 18000 доларів США, еквівалент у гривнях - 143820 грн. А тому вважає, що оскільки [PERSON] відмовився зарахувати кошти отримані від нього у сумі 18000 доларів США в рахунок виконання зобов'язань за договором позики, дані кошти отримані [PERSON] без достатньої правової підстави, а тому останній зобов'язаний повернути вищевказану суму, у зв»язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали заявлений цивільний позов, просять суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 18000 доларів США , що станом на 23.06.2014 року становить 213660 грн. та судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засідання заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у письмових запереченнях.. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що віє є братом позивача та з його слів йому відомо, що брат повертав кошти . Був присутній при написанні розписки. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив що був присутній при тому коли позивач повертав частинами грошові кошти. Однак він зрозумів, що ці кошти повернені за пошкоджений автомобіль а не по договору позики. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є знайомим позивача . Йому відомо про те, що позивач повертав суму боргу, оскільки він для нього передав деякі кошти. При цьому сума боргу йому не відома. Оцінюючи пояснення сторін, свідків, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Судом встановлено, що згідно розписки від 01.03.2011 року позивач [PERSON] зобов'язувався повернути відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 21000 доларів США. Термін повернення коштів - до 01.09.2011 року (50% від суми) та до 01.03.2012 року (решта 50% суми). Тобто відповідачем позивачу надані грошові кошти, та встановлений термін їх повернення. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 545 ЦК України , прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями відповідача, борговий документ в даному випадку перебуває у відповідача, а не в позивача, як боржника, а тому , суд враховує що за ним заборговані кошти не поверталися, а позовні вимоги спрямовані виключно на уникнення обов'язку повернути позичені грошові кошти. Частиною другою ст. 545 ЦК України передбачено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. Крім того суд враховує, що на прохання позивача відповідач здійснив в оригіналі розписки написаної ним відмітку проте, що отримав від нього три тисячі доларів США, про що розписався. Як вбачається з оглянутого та дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2012 року в цивільній справі № 1716/2078/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яке набрало законної сили, встановлені обставини щодо повернення грошових коштів в сумі 3000 доларів США. Крім того, даним рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 18000 доларів США, які по курсу на день постановления рішення суду становили - 143820 грн.. Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому суд враховує, що наведеним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області повністю спростовано позовні вимоги позивача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того , суд враховує, що доказом того, що позивач не повернув позичені кошти в сумі 18000 доларів США є й акт державного виконавця від 26.03.2014 року складений державним виконавцем. За таким актом, боржник - позивач, зобов'язався сплачувати в погашення наявного перед боржником боргу по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно. Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Однак належних доказів, які містять інформацію щодо предмету доказування в матеріалах справи відсутні, а в судовому засіданні ні позивачем , ні його представником суду не представлені. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів безпідставні у відповідності до положень чинного законодавства, та є такими що до задоволення не підлягають. На підставі ст. ст..1047, 1049, ЦК України,

Outcome: dismissed