Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 23.12.2013 року звернулось ПАТ «Дельта Банк» із позовною заявою до [PERSON], Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, та усунення перешкод у здійсненні права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 17.05.2007 року був укладений договір про надання споживчого кредиту №11156012000, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 60900 доларів США, а [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,50% річних, та повернути кредит у повному обсязі у строк до 16.05.2024 року. В якості забезпечення зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту, між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 17.05.2007 року був укладений іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за зобов'язаннями, на підставі якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за даним кредитним зобов'язанням. Через неналежне виконання [PERSON] умов договору про надання споживчого кредиту, станом на 26.06.2013 року виникла заборгованість у розмірі 63204,83 долари США, що по курсу НБУ станом на 26.06.2013 року складає 505196,21 гривень. З підстав наведеного, позивач просить суд: в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 63204,83 долари США, що по курсу НБУ станом на 26.06.2013 року складає 505196,21 грн. за Договором про надання споживчого кредиту №11156012001 від 03.02.2009 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» на підставі Іпотечного договору №б/н від 17.05.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]; зобов'язати Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; припинити право власності іпотекодавця [PERSON], в тому числі право володіння, користування та розпорядження квартирою: загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; Припинити право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS]; виселити з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] іпотекодавця [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн. з [PERSON] Представником відповідача Державної реєстраційної служби України були подані до суду заперечення проти позову, згідно яких зазначено, що позовні вимоги до Державної реєстраційної служби України є безпідставними, оскільки Укрдержреєстр не приймає рішень про реєстрацію та не може встручатись у прийняття будь-яких рішень державними реєстраторами, що пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2014 року клопотання представника позивача було задоволено, вилучено з числа відповідачів по справі неналежного відповідача - Державну реєстраційну службу України, позовні вимоги позивача про зобов'язання Державної реєстраційної служби України здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - залишено без розгляду. Представник позивача за довіреністю - Крупка О.О. позовні вимоги підтримала, про що надала відповідну заяву, згідно якої не заперечувала проти ухвалення заочного рішення та просила розглянути справу за відсутності представника банку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору про надання споживчого кредиту №11156012000 від 17.05.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON] отримав кредит в розмірі 60900,00 доларів США та зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 17.05.2014 року. Відповідно до Додаткової угоди №2 від 03.02.2009 року до кредитного договору про надання споживчого кредиту №11156012000 від 17.05.2007 року, вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] домовились, зокрема, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладанні, тобто №11156012000, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме: №11156012001, сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 16.05.2024 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №11156012000 від 17.05.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. за реєстровим №30. Відповідно до п.п. 1.1, 1.4 іпотечного договору [PERSON] передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м. Пунктом 1.2 договору іпотеки сторони обумовили, що іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань іпотекодавця за договором про надання споживчого кредиту №11156012000 від 17.05.2007 року. Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 28.12.2000 року за №3-16610, та зареєстрованого ОМБТІ та РОН 05.02.2001 року у книзі 373 пр, на сторінці 123, за №49 29.11.1999 року. Згідно п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами; у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» змінило найменування на ПАТ «УкрСиббанк», а 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за зобов'язаннями, які виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №11156012000 від 17.05.2007 року, укладеного з [PERSON], що підтверджується актом прийому документації від 16.01.2012 року за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, тому ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за даним кредитним зобов'язанням. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] порушив умови договору про надання споживчого кредиту №11156012000 від 17.05.2007 року та взяті на себе зобов'язання в частині повернення кредиту щомісячними платежами, в результаті чого станом на 26.06.2013 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 63204 (шістдесят три тисячі двісті чотири) долари США 83 центи, що по курсу НБУ станом на 26.06.2013 року складає 505196 (п'ятсот п'ять тисяч сто дев'яносто шість) гривень 21 коп., яка складається з: 47007 (сорок сім тисяч сім) доларів США 29 центів, що по курсу НБУ станом на 26.06.2013 року складає 375729 (триста сімдесят п'ять тисяч сімсот двадцять дев'ять) гривень 27 коп. - заборгованість за кредитом; 16197 (шістнадцять тисяч сто дев'яносто сім) доларів США 54 центи, що по курсу НБУ станом на 26.06.2013 року складає 129466 (сто двадцять дев'ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 94 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Про наявність простроченої заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання відповідача, на виконання вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», було повідомлено письмовим повідомленням від 25.01.2013 року за вих. №9125860. Письмові вимоги банку про усунення порушень не виконані. У зв'язку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору та наявністю заборгованості, позивач звернувся до суду, обравши способом захисту своїх порушених прав звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність на підставі Договору іпотеки №б/н від 17.05.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частин позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов п. 4.1 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем, зокрема, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим Договором або порушення боржником будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. В п. 39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізовано Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зазначено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пленум Вищого Спеціалізовано Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в зазначеній Постанові №5 від 30.03.2012 року зауважив, що у зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до ч. 1 ст. 590, ст. 578 ЦК України звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. У п. 4.2 договору іпотеки сторонами визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або згідно застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 5.2 договору іпотеки у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Пунктом 5.3 договору іпотеки сторони обумовили, що у разі законодавчої можливості при застосуванні передачі Предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п. 5.1 цього договору іпотеки, в порядку, передбаченому чинним законодавством. Оскільки в договорі іпотеки міститься застереження про можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, отже, банк набув право на застосування в судовому порядку саме обраного ним способу звернення стягнення на іпотечне майно за договором іпотеки від 17.05.2007 року, укладеним для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11156012000 від 17.05.2007 року. У зв'язку із вищевикладеним, та враховуючи те, що позивачем належним чином виконано всі вимоги, передбачені законом, заборгованість за кредитним договором залишається не сплаченою, суд вважає, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем підлягають задоволенню, з підстав чого припиняється право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на вказаний предмет іпотеки - є обгрутованими та підлягають задоволенню, з підстав чого припиняється право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] В п. 43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізовано Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року зазначено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з ч.4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. У зв'язку із цим, суд задовольняє позовні вимоги в частині виселення [PERSON] та інших мешканців зі спірної квартири, та зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3441 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №83953852 від 26.11.2013 року, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд частково задовольняє позов та стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved