Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 10 червня 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, у якому позивач просила скасувати наказ відповідача № 95-о від 13 травня 2019 року (а.с. 3). В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві посилалася на те, що 13 травня 2019 року в.о. головного лікаря КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради видав наказ № 95-о «Про реорганізацію структури центру, внесення змін до штатного розпису, скорочення штату та чисельності», яким фактично повідомлялось про звільнення позивача. Позивач обіймає посади голови обласної МСЕК № 5 КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради з 03 лютого 2009 року. 14 березня 2017 року відповідачем в особі в.о. голови головного лікаря [PERSON] Н.Ю. було прийнято наказ № 22 про дисциплінарне стягнення голові МСЕК № 5 [PERSON] у вигляді догани. Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за те, що остання 07 березня 2017 року не виконала вимоги наказу від 09 березня 2017 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/4509/17 від 14 березня 2018 року указаний наказ було скасовано. 12 січня 2018 року відповідач в особі головного лікаря видав наказ, яким виніс позивачу догану за невиконання наказу № 81 від 06 грудня 2017 року, порушення виконавчої дисципліни, який у подальшому було скасовано рішенням суду. 08 травня 2018 року відповідачем прийнято наказ № 112-опро застосування дисциплінарного стягнення звільнення позивача. Указаний наказ також було скасовано рішенням суду та позивача було поновлено на роботі. 16 травня 2019 року позивача було ознайомлено із оскаржуваним наказом, а 28 травня 2019 року запропоновано перевід на іншу роботу у зв`язку із скороченням. Позивач вважає оскаржуваний наказ черговою незаконною дією, направленою на порушення трудових прав позивача. Так, позивач посилається на те, що в оскаржуваному наказі відсутні посилання на рішення Дніпропетровської обласної ради щодо реорганізації відповідача, а тому такий наказ є незаконним. Оскаржуваний наказ виданий на виконання наказу МОЗ України від 31 жовтня 2018 року № 1977; рекомендацій Дніпропетровської обласної ради № 97/0/2-18 від 18 січня 2018 року; висновків аналізу роботи КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради за 2018 рік щодо раціонального та ефективного використання бюджетних коштів, у яких не вбачається підстав для внесення змін до штатного розпису, скорочення штату та чисельності (а.с.1-4). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 10 червня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.40). Ухвалою судді від 11 червня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про скасування наказів (а.с. 41-42). 11 липня 2019 року позивачем було надано до суду заяву про забезпечення позову, у якій остання просила зупинити дію наказу КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради № 95-о від 13 травня 2019 року (а.с. 56-57). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15липня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову було залишено без задоволення (а.с.60-62). Від представника КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради 10 вересня 2019 р. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що позивач на свою користь трактує положення пунктів 1.2, 7.3 та 11.1 статуту відповідача, оскільки наказом відповідач не розпоряджався майном та не здійснював реорганізацію шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення, а проводив процедуру щодо реорганізації шляхом внесення змін до штатного розпису та скорочення штату та чисельності, як це передбачено ст. 62, 64 ГК України та статутом. Також представник відповідача зазначив, що 06 вересня 2019 року наказом № 210-о внесено зміни до наказу № 95-о від 13 травня 2019 року. Пункт 2 щодо скорочення посад, у тому числі і посади, яку займає позивач, та виведення їх зі штатного розпису, викладений у нові редакції. Відносно позивача та інших працівників розпочато процедуру скорочення штатів (а.с.66-68). 11 вересня 2019 року від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій остання просить скасувати наказ КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради № 95-о від 13 травня 2019 року зі змінами внесеними наказом № 210-о від 06 вересня 2019 року (а.с.80-81). До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09 жовтня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на заяву про уточнення позовних вимог, у якому просить у задоволення позову відмовити у повному обсязі, а також просить розглядати справу без його участі (а.с.87-88). У судовому засіданні 10 жовтня 2019 року представником позивача було надано додаткові підстави для задоволення позову, у яких позивач посилається на те, що відповідачем не було додержано необхідної процедури, визначеної у ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (а.с.89-90). Представник позивача адвокат Гончарова О.В., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 28 квітня 2017 року (а.с.49), у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, у заяву про уточнення позовних вимог, а також у додаткових підставах для задоволення позову. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відзив на позов просив розглядати справу без його участі (а.с.87-88). Суд,\~заслухавши пояснення\~представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради це юридична особа публічного права, створена розпорядчим актом органу місцевого самоврядування який представляє інтереси територіальної громади - ч. 2\~ст. 169 ЦК України. Пунктом 1.2 Статуту КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради визначено, що заклад заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської ради (а.с.29-39). Заклад має право формувати та затверджувати організаційно-правові документи закладу, зокрема структуру і штатну чисельність, штатний розпис, положення про структурні підрозділи, регламенти взаємодії структурних підрозділів між собою, посадові та робочі інструкції тощо (п. 6.1.2 Статуту). Заклад визначає структуру управління і встановлює штати (п. 7.3 Статуту). [PERSON] з 03 березня 2009 року працювала на посаді голови Обласної медико-соціальної експертної комісії № 5 КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради. 13 травня 2019 року в.о. головного лікаря КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради було видано наказ № 95-о про реорганізацію структури центру, у зв`язку з проведенням заходів, направлених на поліпшення діяльності закладу на його підрозділів, на виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України від 31 жовтня 2018 року № 1977, рекомендацій викладених у листі Дніпропетровської обласної ради № 97/0/2-18 від 16 січня 2018 року, враховуючи висновки аналізу роботи КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради за 2018 рік щодо раціонального та ефективного використання бюджетних коштів, яким скорочено посади та виведено їх зі штатного розпису КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради обласну МСЕК № 5 в складі 7 штатних одиниць: голову комісії (лікаря-невропатолога), лікаря-невропатолога, лікаря-терапевта, лікаря ортопеда-травматолога, лікаря-терапевта (реабілітолога), лікаря-методиста, сестри медичної старшої, реєстратора медичного (а.с.6-7). Наказом № 210-о від 06 вересня 2019 року внесено зміни до наказу № 95-о від 13 травня 2019 року шляхом викладення п. 2 наказу у новій редакції: «2. Скоротити такі посади і вивести їх зі штатного розпису: 2.1 вивести зі штатного розпису КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради обласну МСЕК № 5 в складі 7 штатних одиниць: голову комісії, лікаря-невропатолога, лікаря-невропатолога, лікаря-терапевта, лікаря ортопеда-травматолога, лікаря-терапевта (реабілітолога), лікаря-методиста, сестри медичної старшої, реєстратора медичного (а.с.73-74). Таким чином, у відповідача відбулись реорганізація структури центру, зміни в організації виробництва і праці, а саме, скорочення чисельності штату працівників. Відповідно до п. 3\~ст.62 Господарського кодексу України\~\~підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Частиною 2\~статті 2 КЗпП України\~передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно зі\~статтею 22 КЗпП України\~відповідно до\~Конституції України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Враховуючи правову позицію висловлену Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в Ухвалі від 28.01.2009 року у справі № 6-14292св08, нормами трудового законодавства не передбачено право суду перевіряти доцільність скорочення працівників, оскільки власник підприємства або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників, ці питання стосуються суто внутрішньої господарської діяльності окремого суб`єкта господарювання і не є предметом доказування у судових спорах. В даному випадку позивач оскаржує наказ про скорочення штату та чисельності закладу, що стосується виключно внутрішньої господарської діяльності КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради». Таким чином, позивачем обрано невірний спосіб захисту її прав. Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилалася позивач та представник відповідача, як на підставу своїх вимог та заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed