Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 24 листопада 2015 року звернулося ПАТ «Ідея Банк» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому зазначено, що сторони уклали кредитний договір №910.20708 від 21.02.2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 84720,92 гривень на купівлю транспортного засобу ЗАЗ FORZA, 2012 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) Y6DAF4854D0020556, реєстраційний номер [NUMBER] (далі транспортний засіб, предмет застави), який належить відповідачу на праві власності. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором до 21.02.2018 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме частину грошових коштів перерахував на купівлю вище зазначеного автомобіля, а решту на фінансування страхового платежу. Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 кредитного договору було надано відповідачу в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 24,99 % та сплатою всіх інших обов'язкових платежів по договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто не виконав зобовязання належним чином. У звязку з цим, відповідач станом на 09.11.2015 року має заборгованість в сумі 24544,62 гривень. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу ЗАЗ FORZA, 2012 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) Y6DAF4854D0020556, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «Ідея Банк». Враховуючи викладене, позивач просить суд звернути стягнення на предмет застави транспортний засіб та задовольнити вимоги банку за рахунок предмета застави, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Оскільки суду невідоме зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача, останній у судове засідання викликався в суд через оголошення у пресі. [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечення на позов не подав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 21 лютого 2013 року ПАТ «Ідея Банк» та фізична особа [PERSON] уклали договір кредитний договір №910.20708 від 21.02.2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 84720,92 гривень зі строком користування кредитними коштами до 21.02.2018 року (а.с. 21-24) на купівлю транспортного засобу ЗАЗ FORZA, 2012 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) Y6DAF4854D0020556, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 17). Відповідно до п. 2 параграфу 6 кредитного договору відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити процентні платежі від суми кредиту, а також інші платежі (комісії), повязані з користуванням кредитом та обслуговуванням позичальника (а.с. 22). Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, а відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно з умовами договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором (а.с. 28) та випискою з особового рахунку 29099491020708.980 (а.с. 29-30). Відповідач порушив вимоги договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобовязання, передбачене договором, а тому станом на 09.11.2015 року має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 24544,62 гривень, яка складається з сум: - основного боргу 17275,66 гривень; - прострочених процентів 6874,79 гривень; - строкових процентів 224,73 гривень; - нарахованої комісії 169,44 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу від 12 березня 2013 року, відповідно до умов якого для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №910.20708 від 21.02.2013 року відповідач передав у заставу транспортний засіб - ЗАЗ FORZA, 2012 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) Y6DAF4854D0020556, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.,17,25). Згідно з пунктом 1 параграфу 3 договору застави транспортного засобу, заставодержатель має право вилучити предмет застави в Заставодавця де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик Заставодержателя або сторонньої організації (особи) зберігача у випадку порушення відповідачем будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором. Згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, а також заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі договору застави, укладеного з відповідачем, обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 25-26). Відповідач уклав договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором. Позов доказано кредитним договором №910.20708 від 21.02.2013 року (а.с.21-24), розрахунком заборгованості (а.с.28), випискою з особового рахунку № 29099491020708.980 (а.с. 29-30). Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позов ПАТ Ідея Банк задоволений, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved