Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Дана позовна заява мотивована тим, що 08 листопада 2018 року о 12.00 годині в м. Словянську Донецької області по вул. Вокзальній, збоку вул. Лермонтова, в напрямку вул. Центральній, в районі буд. № 1, водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21101, державний номерний знак [NUMBER], по сухому асфальтовому покриттю, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo» з державним номером АН9642НС під керуванням позивача. У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. 22.11.2018 року постановою Словянського міськрайонного суду відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 150 від 09.11.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 31239 грн. 40 коп. Вартість проведеного дослідження становить 650 грн. Таким чином, розмір матеріальної шкоди завданої позивачу становить 31239 грн. 40 коп. За надання юридичної допомоги було сплачено 3000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 31239 грн. 40 коп., за надання юридичної допомоги 3000 грн., за проведення товарознавчого дослідження 650 грн., та втрати на оплату судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2018 року [PERSON] був визнаний винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за те, що 08 листопада 2018 року о 12.00 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ 21101 з д/н [NUMBER], по сухому асфальтованому покриттю у м. Словянську по вул. Вокзальній, збоку вул. Лермонтова, в напрямку вул. Центральній в районі буд. № 1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo» з державним номером АН 9642НС під керуванням [PERSON] У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження., чим були порушені п. 12.1, п. 13.1 ПДР України. За приписами частин 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином матеріалами справи підтверджено факт настання ДТП, яка мала місце 08 листопада 2018 року учасниками якої були позивач та відповідач [PERSON], та яка сталася з вини [PERSON] Відповідно до акту огляду № 150 від 09.11.2018 року, який складено спеціалістом Автотоварознавцем «[PERSON]Б.» загальна вартість відновлюваних робіт автомобіля «Chevrolet Aveo» з державним номером АН 9642НС, рік випуску\~2006 склала 31239,40 грн. [PERSON] сплатив 650 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 055 від 09.11.2018 року та 3000 грн. за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією від 21.01.2019 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № СХМ 493540, власником автомобіля марки «Chevrolet Aveo» з державним номером АН9642НС є [PERSON] Частиною першою ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України зазначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 своєї Постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з п. 5 вищенаведеної Постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала. Згідно з п. 6 вищезазначеної Постанови ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що майнова шкода позивачу спричинена саме протиправними діями відповідача , а тому спричинена позивачу шкода підлягає задоволенню в повному обсязі. Також, як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14 своєї Постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач просить стягнути вартість матеріальної шкоди, яка визначена експертом та становить 31239 грн. 40 коп. З урахуванням вищенаведених розяснень та вимоги ст. 1192 ЦК України, приймаючи до уваги що потерпілим обраний такий спосіб відшкодування шкоди, суд вважає, що саме дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, повязані зі сплатою послуг за автотоварознавче дослідження в розмірі 650,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. На думку суду, зазначена витрата також є збитком в розумінні ст. 22 ЦК України, яка зазначає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, витрати позивача, повязані зі сплатою послуг на автотоварознавче дослідження в розмірі 650,00 грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи вимоги про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходь з критерію реальності адвокатських витрат, а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п. 269). Позивачем та його представником не доведено факт і тривалість надання адвокатом - правової допомоги позивачу по справі, розрахунок розміру правової допомоги - з врахуванням часу на надання правової допомоги: у судовому засіданні та під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано договір на надання правничої (правової допомоги) від 21.01.2019 року, який укладено між адвокатом [PERSON] та [PERSON] та квитанцію від 21.01.2019 року, відповідно до якої [PERSON] прийняв від [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 грн., які відповідно до ст. 137 ЦПК України не підтверджують факт оплати послуг позивачем по справі. Інших доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат суду не надано, тому суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити. При винесенні рішення суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача, також не надав доказів щодо того, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768,40 грн. сплачена при подачі позовної заяви до суду, що підтверджено відповідним платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: partial