Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

До Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] (далі позивач) з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі відповідачка). В обґрунтування позову позивач зазначає, що шлюб з відповідачкою, зареєстрований 17.07.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції за актовим записом № 23, не склався, спільних дітей вони від шлюбу не мають, шлюбні стосунки та спільне проживання припинено з вересня 2015 року і на підставі ст.ст.104, 105,110,112 СК України просить розірвати зазначений шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, у позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб, вважаючи примирення між ними неможливим, у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечував. Оскільки відповідачка була повідомлена про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 74, 76 ЦПК України, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив по справі заочне рішення. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом (далі СК) України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2010 року за актовим записом № 23, що підтверджується свідоцтвом серії 1-КИ № 168259, виданим 17.07.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції (а.с.7). Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сумісне життя у сторін не склалося. Подальше спільне життя і збереження сімї з відповідачкою неможливе, всі їхні спільні намагання зберегти сімю ні до чого не призвели і не дали позитивного результату, у звязку з чим позивач наполягає на розірванні шлюбу. Зазначені факти відповідачем не спростовані. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначив, що майновий спір про поділ спільно нажитого майна буде вирішуватися ними окремо в судовому порядку. Заяв щодо застосування заходів для примирення сторони до суду не надали. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що відповідно до ст. 104 СК (2947-14) шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя чи оголошення його померлим, а також шляхом його розірвання за заявою подружжя або одного з них судом чи органом реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС). Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК ( 2947-14 ); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими, відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Отже, враховуючи, що позов задоволено повністю, судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. підтверджені квитанцією банку (а.с.1), їх слід стягнути з відповідачки на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved