Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] із позовом до Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал», про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 05 березня 2008 року її прийнято на роботу до підприємства-боржника на посаду бухгалтера з розрахунку заробітної плати. Наказом № 20-к від 30 січня 2015 року її звільнено з займаної посади за власним бажанням. Під час її роботи у відповідача, останній виплачував належну їй заробітну плату з порушенням строків, встановлених ст. 115 КЗпП України, внаслідок чого у відповідача перед нею утворилась заборгованість, яка станом на 20 лютого 2015 року становила 12804,72 грн. Після 20 лютого 2015 року їй виплачено 1675,00 грн. заробітної плати. Отже, сума, що залишилась до сплати складає 11129,72 грн. Вважає, що з відповідача належить стягнути середній заробіток на час ухвалення рішення, яка становить 10752,50 грн., без урахування податків та інших обовязкових платежів. Тому, просить суд стягнути з КП «Словміськводоканал» на її користь суму заборгованості з заробітної плати у сумі 11129,72 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку 10752,50 грн. Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 12121,00 грн., у звязку з погашенням КП «Словміськводоканал» заборгованості із заробітної плати. Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з КП «Словміськводоканал» суми середнього заробітку у розмірі 12121,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо обґрунтованості уточнених позовних вимог [PERSON] та вважає за належне задовольнити їх у повному обсязі, з наступних підстав. У судовому із достовірністю встановлено, що позивача [PERSON] прийнято на роботу до відповідача КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» на посаду бухгалтера з розрахунку заробітної плати, згідно наказу № 41-к від 05 березня 2008 року. 30 січня 2015 року позивача звільнено з займаної посад за власним бажанням, на підставі наказу № 20-к від 30 січня 2015 року. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки серії БТ-І № 3712314 на імя [PERSON] (а.с. 7-8). Однак, при звільненні відповідачем не було проведено повний розрахунок з [PERSON] та не виплачено на її користь усі належні до виплати кошти. У звязку з чим, [PERSON] звернулась до суду із даним позовом. Згідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП встановлено, що в разі звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Якщо, працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Крім того, частиною 2 статті 116 КЗпП України, в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до вказаної статті, є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника. Слід зазначити, що вина власника не виключається при відсутності грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощах підприємства тощо. Водночас не можна вважати, що вину власника виключає лише непереборна сила, що розуміється як надзвичайна і невідворотна за даних умов подія. Усяке явище, яке перешкоджає власникові належне виконати свої обов'язки перед працівником, якщо власник проявляв належну дбайливість щодо цього, виключає вину власника. Як встановлено у судовому засіданні, сума заборгованості відповідача по виплаті усіх належних сум при звільненні станом на 20 лютого 2015 року становила 12804,72 грн. Після 20 лютого 2015 року позивачу виплачено 1675,00 грн. заробітної плати. Отже, сума, що залишалась до сплати складала 11129,72 грн. Протягом розгляду даного позову [PERSON] у суді, відповідач здійснив повне погашення заборгованості з заробітної плати перед позивачем. Частиною 1 ст. 117 КЗпП врегульовано питання відповідальності власника або уповноваженої ним органу у разі невиплати звільненому працівникові сум строки зазначені у попередній статті, а саме: «В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.» Окрім зазначеного, з відповідача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з часу звільнення. За таких обставин сума, що підлягає стягненню з відповідача складає 12121,00 грн. Крім того, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved