Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 14 листопада 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням їх уточнень, позивач посилається на те, що 26 липня 2019 року у м. Дніпро на вул. Набережна Перемоги, в районі будинку 62-б сталась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів Порше реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , забезпечений полісом ОСЦПВ АМ/3831077 виданий ПрАТ «СК «Провідна» та Форд Мондео реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що належить йому на праві власності. В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася в наслідок порушення водієм [PERSON] п. 13.1 правил дорожнього руху, автомобілі зазнали механічних ушкоджень. З метою компенсації спричинених в результаті дорожньо - транспортної пригоди збитків, на виконання вимог ст. 33, 33-1, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до страхової компанії з письмовим повідомленням № 2300279878 про дорожньо - транспортну пригоду, яка була прийнята 30 липня 2019 року та 07 серпня 2019 року з заявою про виплату страхового відшкодування. 16 серпня 2019 року експертом [PERSON]. складено висновок № 6785, згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Ford Mondeo, реєстраційний номер [NUMBER] становить 106 435,12 грн. 22 жовтня 2019 року ПАТ «СК «Провідна», сплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 61 046,18 грн., оскільки відповідно до полісу АМ /3831077 страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн, розмір франшизи 2 000 грн, а тому залишок не сплаченого страхового відшкодування які підлягають стягненню зі страхової компанії становить 36 953,82 грн (98 000 грн. - 61 046,18 грн. = 36 953,82 грн.), які позивач просить стягнути. Оскільки страховою компанією було прострочено виконання зобов`язання позивач просив суд стягнути на його користь 344,22 грн пеню на суму заборгованості 36 953,82 за період починаючи з 23 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 рік та 3% річних на суму заборгованості 36 953,82 грн. за період з 23 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 рік включно в розмірі 30,37 грн. Стосовно позовних вимог до [PERSON] позивач виходив з того, що вартість ремонту, згідно акту № 00909-1-2019 здачі - прийому робіт складає 169 070 грн., оплата послуг підтверджується копією чека № 00909-1-1-2019 від 09 вересня 2019 року, а отже з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 71 070 грн. ( 169 070 гнр. - 98 000 грн.= 71 070 грн.) та 2 500 грн. витрати на проведення автотоварознавчого - дослідження. Окрім майнової шкоди діями [PERSON] позивачу було спричинено моральну шкоду яку позивач оцінює в 10 000 грн. та просить стягнути на його користь. Понесені судові витрати просив розподілити між відповідачами пропорційно до задоволення позовних вимог (а.с. 1-5, 78-82). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 14 листопада 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.72). 18 листопада 2019 року ухвалою судді залишена без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків (73-74). Після усунення позивачем недоліків 21 листопада 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди(а.с. 83-84). 17 грудня 2019 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача Негробова О.В. про витребування доказів у цивільній справі та витребувано у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» належним чином завірені копії договору з експертом щодо проведення автотоварознавчого дослідження з метою визначення вартості відновлювального ремонту, ринкової вартості та розміру збитку, спричиненого власнику автомобіля Форд Мондео, р/н [NUMBER] ; заяви № 2300279878 щодо виконання автотоварознавчого дослідження транспортного засобу Форд Мондео, р/н [NUMBER] (а.с. 103-104). 17 січня 2020 року на виконання ухвали про витребування ПрАТ «СК «Провідна» надали договір платного надання послуг № 9183 від 01 листопада 2018 року та заявку на проведення автотоварознавчого дослідження (а.с. 107-111). 20 січня 2020 року судом винесено ухвалу про витребування у ПрАТ «СК «Провідна» належним чином завірену копію заявки на проведення автотоварознавчого дослідження (замовлення 2300279878 ) в електронній формі із наданням усієї інформації, яка зазначена в розділі «коментарі» (а.с.121 - 122). 10 лютого 2020 року на виконання ухвали суду про витребування страховою компанією надано витребувано інформація (а.с. 141- 142) 10 березня 2020 року представником ПрАТ «СК «Провідна» Головненко Н.В. надано відзив на позовну заяву, в яких останній послався на безпідставність пред`явлення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Так, 30 липня 2019 року з повідомленням про ДТП до ПрАТ «СК «Провідна» звернувся позивач, та повідомив про ДТП яка сталася 26 липня 2019 року за участю забезпечуваного транспортного засобу в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб Форд Мондео, р/н [NUMBER] . З метою визначення розміру завданої позивачу шкоди ПрАТ «СК «Провідна» звернулось до судового експерта [PERSON] для оцінки шкоди, завданої позивачу пошкодженням транспортного засобу. 02 серпня 2019 року відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в присутності позивача із застосуванням фотозйомки було проведено огляд транспортного засобу позивача за результатами якого складено Акт огляду. Відповідно до отриманого висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 90-D/57/0 від 04 вересня 2019 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля Форд Мондео, р/н [NUMBER] складає 75 655,42 грн. в тому числі ПДВ., отже вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та без ПДВ складає 63 046,18 грн. відповідно до умов Полісу розмір франшизи становить 2 000 грн.. Оскільки відповідно до ст. 12 Закону України розмір відшкодування шкоди завжди зменшуються на розмір франшизи ( 63 046,18 -2 000 грн. = 61 046,18 грн.) страховою компанією було сплачено позивачу 61 046,18 грн., тому в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі та слухати справу за їх відсутності Від представника позивача Негробова О.В надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав, окрім того додатково пояснив, що висновок експерта [PERSON] не може братися судом до уваги, оскільки в висновку експерт зазначає, що даний висновок було проведено ним на підставі наданих замовником фотографій та акту огляду. Із наявного в якості додатків протоколу огляду ТЗ, неможливо встановити особу яка склала даний протокол. Аналізуючи у сукупності даний висновок, покази свідків, позивача, а також надані ПрАТ «СК Провідна» документи на виконання ухвали суду про витребування, експерт [PERSON] не проводив особистого огляду ТЗ позивача. Окрім цього існує виключний перелік випадків, коли експерт має право складати висновки (проводячи дослідження) без особистого огляду ТЗ, який викладений в п. 5.1 та в. 5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених наказом, проте всупереч вказаному страхова компанія не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того що експерт [PERSON] особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб позивача. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 26 липня 2019 року у м. Дніпро на вул. Набережна Перемоги, в районі буд. 62-б сталась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів Порше реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та Форд Мондео реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті даної дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Дорожньо - транспорта пригода сталась внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 13.1 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року (а.с.10) Автомобіль марки Форд Мондео реєстраційний номер [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] ( а.с. 9) Транспортний засіб Порше реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] забезпечений полісом № АМ/ 3831077 виданий ПрАТ «СК «Провідна» (а.с. 11,161) відповідно до якого ліміт за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., франшиза 2 000,00 грн. Відповідно до ст. 6 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. На виконання вимог ст. 33, 33-1 Закону позивач надав 30 липня 2019 року страховику письмове повідомлення про настання страхового випадку № 2300279878 (а.с. 12) та 07 серпня 2019 року заяву про виплату страхового відшкодування № 2300279878 (а.с.13), також надав для огляду свій пошкоджений автомобіль. Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно із ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Частиною 3 ст. 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника. Згідно із ч. 7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Частиною 2 ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. З метою визначення розміру завданої позивачу шкоди ПрАТ «СК «Провідна» звернулися до судового експерта [PERSON] для оцінки шкоди, завданої позивачу пошкодженням транспортного засобу. Як зазначає представник страхової компанії в своєму відзиві 02 серпня 2019 року в присутності позивача із застосуванням фотозйомки було проведено огляд транспортного засобу [PERSON] , за результатами якого складено Акт огляду транспортного засобу, ким складено даний акт судом не встановлено, оскільки наданий с суду Акт огляду транспортного засобу не містить ніяким розпізнавальних даних (а.с.52). Вартість матеріального збитку ПрАТ «СК «Провідна» було розраховано, відповідно їдо ст. 29 Закону та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 липня 2009 року, на підставі Висновку експертного атотоварознавчого дослідження ФОП [PERSON] № 90-D/57/0 від 04 вересня 2019 року з урахуванням зносу (а.с.44-56) Страховою компанією на ухвалу про витребування доказів надано договір платного надання послуг № 9183 від 01 листопада 2018 року укладеного між ПрАТ «СК «Провідна» та СПД -ФО [PERSON] про надання послуг з проведення незалежної технічної експертизи майна та транспортних засобів(а.с. 131- 136) ПрАТ «СК «Провідна» не дивлячись на те, що позивачем було повідомлено про ДТП 30 липня 2019 року (а.с.12) лише 13 серпня 2019 року звернулась до експерта [PERSON] стосовно визначення розміру збитку(а.см. 137) Станом на серпень 2019 року на момент огляду транспортного засобу позивача діяла у відповідній редакції Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 із подальшими змінами та доповненнями - єдиний нормативно правовий акт, яка визначає порядок розрахунку розмірі матеріального збитку спричинений власнику колісного транспортного засобу. Зі змісту даної методики вбачається, що вона встановлює, зокрема: порядок огляду та ідентифікації колісного транспортного засобу; порядок визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу; порядок розрахунку коефіцієнту фізичного зносу вартості відновлювального ремонту. Відповідно до п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Пункт 8.5.1 Методики передбачає, що умови щодо визначення вартості відновлювального ремонту без технічного огляду КТЗ зазначені в пункті 5.1 цієї Методики. Згідно п. 5.1 Методики Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Аналізуючи в сукупності висновок експерта [PERSON] №90-D/57/0/0819 від 07 жовтня 2019 року, покази свідків [PERSON] та [PERSON] які пояснили, що були присутні при огляді транспортного засобу позивача, однак особа яка проводила огляд ТЗ не представлялася, документи на підпис ніяких не надали, а також те, що страховою компанією не надано доказів на підтвердження того, що експертом [PERSON] особисто було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, суд вважає висновок Експерта №90-D/57/0/0819 від 07 жовтня 2019 року не належним доказом та не приймає його до уваги. З метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця [PERSON]. Згідно із висновком експерта № 6785 від 16 серпня 2019 року розмір матеріального збитку, що спричинений власнику автомобіля Форд Мондео , державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 106 435,12 грн. (а.с. 14-32). Судом встановлено, що даний висновок експерта було складено у цілковитій відповідності до чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, а експерт був обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання свідомо неправдивого висновку. Також, даний висновок відповідає вимогам ст. 102 та 106 ЦПК України. Таким чином, відповідно до матеріалів даної справи загальний розмір шкоди (матеріальних збитків), який було спричинено позивачу в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди становить 106 435,12 грн. Згідно із п. 2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Абзацом 2 п. 12.1 ст. 12 Закону встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З урахування того, що в полісі № АМ/3832077 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON] (а.с. 161) страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн, та франшиза 2 000 грн. враховуючи вимоги ст. 6,12,29,36 Закону ПрАТ «СК «Провідна» зобов`язана сплатити позивач 98 000 грн. 22 жовтня 2019 року ПрАТ «СК «Провідна» здійснила позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 61 046,18 грн. (даний факт не заперечується жодною зі сторін). Сплачена сума страхового відшкодування була розрахована страховою компанією без погодження з позивачем, всупереч ст. 36 Закону. Таким чином, ПрАТ «СК «Провідна» має доплатити позивача суму страховго відшкодування в розмірі 36 953,82 грн. (98 000 грн. - 61 046,18 грн = 36 953,82 грн). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Оскільки зобов`язання ПрАТ «СК «Провідна» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Частина 1 стаття 612. ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного суду України: «Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання». Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16. та постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-438/12. У ст. 979 ЦК України визначено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). Згідно із ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до вищенаведеного суд дійшов висновку, що відповідач ПрАТ «СК «Провідна», прострочивши виконання грошового зобов`язання (здійснення виплати страхового відшкодування не в повному обсязі), повинен сплатити позивачу: Пеню: на суму заборгованості 36 953,82 грн. за період починаючи з 23 жовтня 2019 року пор 01 листопада 2019 року у розмірі -344,22 грн.; Також 3% річних: на суму заборгованості 36 953,82 грн. за період, починаючи з 23 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року у розмірі - 30,37 грн.; Наданий позивачем розрахунок штрафних санкції відповідачами не спростовується та не оскаржується. Загальний розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Провідна» складає: 344,22 грн. + 30,37 грн. = 374,59 грн. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року № 6-691 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів. Таким чином, розмір фактичної виплати страховика на користь потерпілого не завжди співпадає з розміром страхової суми, тобто граничним лімітом виплати страховика, оскільки страхове відшкодування виплачується згідно з вимогами закону та умовами договору, якими визначено не лише ліміт виплати, а й той розмір страхової суми, яку страховик має сплатити. У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). [PERSON] відремонтував транспортний засіб Форд Мондео реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується Актом № 00909-1-2019 здачі - прийому робіт складає 169 070, грн. (а.с.36), оплата послуг підтверджується копією чека № 00909-1-1-2019 від 09 вересня 2019 року (а.с.37). З урахуванням вищенаведеного та враховуючи, що відповідач [PERSON] є винною особою у спричинені позивачу збитків, за приписами ст. 1166, ст. 1194 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний, сплатити/компенсувати позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу Форд Мондео реєстраційний номер [NUMBER] матеріальну шкоду, яка складається з різниці між витратами на ремонт автомобіля і страховою виплатою, яка включає в себе суму франшизи та становить 73 570 грн. (169 070 грн. -98 000 +2 500 = 73 570 грн.). Стосовно позивних вимог позивача про стягнення на його користь з [PERSON] спричинену моральну шкоду суд виходить з наступного . Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 3 Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В той же час, п. 4 вказаної Постанови Пленуму передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують спричинення йому моральних страждань та в чому полягали його моральні страждання. Також позивачем не надано доказів на підтвердження зміни способу її життя. Окрім того, позивачем зазначено, що спричинену йому моральну шкоду він оцінює в 10 000 грн. В той же час, в своєму позові позивач не зазначив з яких міркувань та критеріїв вона виходила оцінивши свої моральні страждання саме в таку суму. Щодо витрат на правничу допомогу необхідно зазначити наступне. Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи, що адвокатом Негробовим О.В. не надано належних доказів, а саме документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні стягнення з відповідачів витрат понесених Шевченком В.М. на послуги адвоката. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «СК «Провідна», [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 373,28 грн. (37 328,41 грн. х 1208,98 грн. : 120 898,41 грн. = 373,28 грн.), та з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 735,70 грн. (73 570 грн. х 1208,98 грн. : 120 898,41 грн. = 735,70 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial