Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси, 08.06.2017 року звернувся позивач із позовом до [PERSON], третя особа: Одеська міська рада про витребування майна, скасування запису про державну реєстрацію, усунення перешкод в користуванні. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначив, що нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 114 кв.м. за адресою м. Одеса, вул. Дерибасівська, 8 є комунальною власністю територіальної громади. Позивачу стало відомо, що вказане нежитлове приміщення вибуло з комунальної власності поза волею територіальної громади в особі Одеської міської ради. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2010 року було визнано право власності на нежитлові приміщення за [PERSON], який 17.06.2011 року відчужив вказані приміщення [PERSON] на підставі договору дарування. В свою чергу [PERSON] відчужила вказані приміщення за договором купівлі-продажу від 20.07.2011 року [PERSON]. 27.12.2012 року, вказані приміщення були відчужені за договором купівлі-продажу на користь [PERSON]. Посилаючись на те, що Одеською міської радою рішень щодо відчуження спірного приміщення не приймалось, спірне приміщення вибуло з комунальної власності поза волею власника, позивач посилаючись на правові позиції Верховного Суду України по справам № 6-1168цс15 від 02.09.2015 року; № 6-1203цс 15 від 16.09.2015 року просив витребувати від [PERSON] нежитлові приміщення за адресою м. Одеса, вул. Дерибасівська, 8 на користь територіальної громади, та усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення відповідача із вказаного приміщення. Скасувати запис про державну реєстрацію з [PERSON] У судовому засіданні 20.09.2017 року, представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, про що надала письмові заперечення, згідно яких зазначила, про те, що рішення суду, на підставі якого право власності на спірне майно було визнано за [PERSON] набрало чинності, а Одеська міська рада, була залучена в якості відповідача під час розгляду вказаної справи. Крім того, просила застосувати правило спливу позовної давності, посилаючись на порушення встановлених законом строків звернення до суду з боку позивача. Представник Одеської міської ради до суду не зявився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Судом встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2010 року був задоволений позов [PERSON] до Одеської міської ради, за [PERSON] було визнано право власності на нежитлове приміщення за адресою м. Одеса, вул. Дерибасівська, 8. Рішення суду набрало чинності 17.12.2010 року. Крім того, з тексу рішення суду, вбачається, що рішення суду не було постановлене в заочному порядку. Після набрання рішенням суду законної сили, право власності на вказані приміщення було зареєстроване за [PERSON], що випливає з тексту договору дарування від 17.06.2011 року в книзі 104неж-195, номер запису № 663, реєстраційний № 33736806. 17.06.2011 року [PERSON] подарував, а [PERSON] отримала в дар нежиле приміщення першого поверху, за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 8, що підтверджується копією договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 17.04.2011 року, за реєстром № 1987. Право власності за [PERSON] було зареєстроване за № 663 в книзі 105неж-85, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав № 30418505 від 24.06.2011 року. В подальшому, 19.07.2011 року, [PERSON] продала [PERSON] вказане приміщення, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 2436. Право власності за [PERSON] було зареєстроване за № 663 в книзі 10 неж-173., що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав № 30817961 від 02.08.2011 року. Згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3008, [PERSON] продав, а [PERSON] купила нежиле приміщення першого поверху за адресою м. Одеса, вул. Дерибасівська, 8. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, право власності зареєстроване за [PERSON], 28.04.2014 року за № 4875425. Таким чином, [PERSON] на момент розгляду справи є власником нежилого приміщення першого поверху за адресою м. Одеса, вул. Дерибасівська, 8. Відмовляючи в задоволенні позову, суд насамперед виходить з того, що [PERSON] набула право власності у встановлений законом спосіб, зареєструвала право власності у встановленому законом порядку. Крім того, рішення суду, яке було первісною правовою підставою відчуження спірного нерухомого майна на теперішній час набрало законної сили, в силу статті 129-1 Конституції України, статті 14 ЦПК України, є обовязковим до виконання, а відтак відсутні передбачені законом підстави для неврахування рішення суду, в якості правової підстави вибуття спірного приміщення з власності Одеської міської ради. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відхиляючи посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України № 6-1203цс15 від 16.09.2015 року, суд зазначає, що під час розгляду вищезазначеної справи, власність вибула на підставі рішення третейського суду, рішення якого мають інший правовий статус, а власник з володіння якого, вибула квартира, не був залучений до участі у справі. Разом з тим, Одеська міська рада приймала участь у розгляді справи в якості відповідача, а відтак, правова позиція Верховного Суду України приймалась в результаті розгляду справи за іншими фактичними та правовими підставами, тому підстави для її врахування відсутні. Суд першої інстанції позбавлений права надавати оцінку рішенню Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2010 року, яким констатована правомірність вибуття зі володіння Одеської міської ради спірного приміщення на користь [PERSON] Оскільки, відповідно до ст. 11 ЦК України, рішення суду є окремою підставою для набуття нових цивільних прав та обовязків та підставою для їх позбавлення, суд

Outcome: dismissed