Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась із заявою заявник [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за участю заінтересованої особи: [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , в якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2010 року по день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із необхідністю прийняття спадщини. Представник заявниці в судове засідання з`явився, підтримав подану заяву. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала подану заяву. Заслухавши доводи заявниці, її представника, дослідивши надані докази, допитавши свідків, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням заяви з таких причин. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на початку 2010 року познайомилась з [PERSON] , [INFO] . На той час заявниця разом з донькою [PERSON] , [INFO] , мешкала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , в квартирі, яка належала її колишньому чоловіку. Після того, як мати колишнього чоловіка дізналась, що заявниця зустрічається з [PERSON] , вона запропонувала їй залишити квартиру, та знятись з реєстраційного обліку. Іншого житла у неї не має. [PERSON] запропонував заявниці разом із її донькою мешкати разом з ним, так як йому на підставі Договору дарування від 28 грудня 2001 року належало 521/1000 частин квартири [ADDRESS] . Договір посвідчений державним нотаріусом Першої одеської нотаріальної контори Сімаченко С.Л., зареєстрований в реєстрі за № 5-2419. Наприкінці 2010 року [PERSON] разом з донькою [PERSON] переїхала до квартири [PERSON] та вони стали мешкати однією сім`єю, вести спільний побут та бюджет, виховувати доньку, до якої [PERSON] ставився як до рідної доньки, так як його рідний син загинув у віці 5 років. У них виникли подружні права та обов`язки, притаманних подружжю. В 2011 році [PERSON] дізналась від [PERSON] що Договір дарування, на підставі якого йому належало 521/1000 часток квартири був ним втрачений, та вони разом з [PERSON] звернулись в листопаді 2011 року до Першої одеської державної нотаріальної контори із заявою про видачу дублікату Договору дарування від 28 грудня 2001 року, та [PERSON] 09 листопада 2011 року отримав дублікат Договору дарування (номер правочину 4729582), зареєстровано в реєстрі за № 7-2292. На той час [PERSON] працював столяром на різних підприємствах, [PERSON] працювала продавцем в магазині, обидва мали приробітки. На час вселення заявниці до квартири у [PERSON] виникли великі борги за комунальні послуги, які вони сумісно поступово сплатили. В 2012 році [PERSON] завагітніла перший раз, та у січні 2013 року [PERSON] за згодою співвласника квартири - [PERSON] , зареєстрував заявницю та її доньку в належній йому частці квартири [ADDRESS] . [PERSON] запропонував заявниці зареєструвати шлюб, та вони вирішили зареєструвати шлюб після народження дитини. Однак, вагітність була невдалою. Наприкінці 2013 року [PERSON] завагітніла вдруге, однак дитина померла в пологовому будинку. Після втрати сумісної дитини [PERSON] втратив роботу, впав в депресію. Весь сімейний побут, витрати на сплату комунальних послуг та забезпечення сім`ї лягло на [PERSON] , так як [PERSON] більше не влаштувався на роботу та мав мінливі незначні заробітки. [INFO] дочка заявниці [PERSON] народила дитину [PERSON] , яку 16 травня 2017 року було зареєстровано за вказаною адресою, та яка мешкала разом із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з народження по теперішній час, що підтверджується довідкою (виписка із будинкової книги про склад сім`ї та реєстрації) від 15 червня 2017 року за № 1598, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 жовтня 2015 року запис №10553 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи. [PERSON] після народження дитини в 2015 році намагався влаштуватись на роботу, допомагав по догляду за немовлям, однак з 2019 року [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями. [INFO] [PERSON] помер, причиною смерті стала гостра серцева недостатність та алкогольна кардіоміопатія, про що свідчить свідоцтво про смерть се5рії [NUMBER] від 23 листопада 2020 року запис №12022 та лікарське свідоцтво про смерть №3852 від 23 листопада 2020 року. Усі витрати по проведення поховання [PERSON] понесли [PERSON] та її донька [PERSON] , що підтверджується договором замовлення на поховання № [NUMBER] від 23 листопада 2020 року та договором замовлення від 24 листопада 2020 року. У відповідності до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 521/1000 частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємців 1-3 черги у [PERSON] немає, так як його єдиний син [PERSON] помер у віці 5 років [INFO] , інших спадкоємців за законом не має (батьки померли, з дружиною він розлучився ще до смерті сина). [PERSON] , та її донька - [PERSON] своєчасно звернулись до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , та була зведена спадкова справа № 1166/20. 05 грудня 2020 року [PERSON] отримала від нотаріуса довідку щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та розміру плати за вчинення відповідних нотаріальних дій, де їй було запропоновано звернутись до суду, та отримати документ (рішення), що підтверджує наявність підстав для закликання до спадкоємства. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України [PERSON] прийняла спадщину [PERSON] шляхом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не може оформити свої спадкові права, оскільки у неї відсутні документи про підтвердження фату родинних чи інших відносин з померлим, а тому виникла необхідність у зверненні до суду для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] . Згідно ч. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без шлюбу з 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, суд вважає, що з огляду на зібрані докази, суд має встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2010 року по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] . Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичних фактів, про встановлення яких просила заявниця. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved