Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 36529,28 грн. та судових витрат у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що, відповідно до укладеного договору № б/н від 23.12.2015 року, відповідач отримала кредит у розмірі 50903,44 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує. У звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 14.03.2018 р. виникла заборгованість в сумі 36529,28 грн., яка складається з наступного: 24399,00 грн. заборгованість за кредитом; 2409,07 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 4379,80 грн. нараховано пені та комісію; 5341,41 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та вказала, що вимоги вона визнає, але сплатити зазначену банком суму боргу вона не зможе, оскільки вона ніде не працює, роботу знайти не може, майна у неї також ніякого не має, а тому просить банк, щоб він простив їй цей борг. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2015 року, відповідач отримала кредит у розмірі 50903,44 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. (а.с.5) Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 14.03.2018 р. виникла заборгованість в сумі 36529,28 грн., яка складається з наступного: 24399,00 грн. заборгованість за кредитом; 2409,07 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 4379,80 грн. нараховано пені та комісію; 5341,41 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.(а.с. 4) Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобовязання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1.1.3.2.11. Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості. Відповідно ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с.1).

Outcome: approved