Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування поданої заяви позивач [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Крім неї, в будинку зареєстрований [PERSON], який фактично не проживає в зазначеному будинку. Наголошує, що реєстрація відповідача у вказаному будинку позбавляє її можливості користуватись та розпоряджатись належним їй майном. В судові засідання з'являвся представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити та ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в зв'язку з чим суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 29.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нощенко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3715 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] від 29.12.2015 року. Крім [PERSON] в даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою від 18.04.2016 року, виданої адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС УДМС України. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає понад десять років та йому ніхто не чинить перешкоди щодо проживання та користування будинком. Згідно акту від 05.04.2016 року, складеного [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідченого квартальним комітетом № 2 Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS], з 1987 року. Судом встановлено, що відповідач добровільно залишив місце проживання та не проживає за адресою: [ADDRESS], без поважних причин понад один рік. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved