Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , Одеської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання договору дійсним та просить суд визнати договір купівлі-продажу № Н-00790/2000 від 16.03.2000р. квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,2 кв.м., укладений на Одеській муніципальній біржі між [PERSON] Михайловичем, [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої - дійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що 16.03.2000р. на Одеській муніципальній\~біржі було укладено договір купівлі-продажу № Н-00790/2000 квартири [ADDRESS] між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Право власності було зареєстровано у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації 10.04.2000р. під №362пр, стор.110 р.150. Сторони виконали усі умови договору. На момент укладення вищезазначеного договору в нотаріальному порядку його не було зареєстровано, оскільки на той час така умова була необов`язкова. За даних обставин позивачі змушені звернутися до суду за даним позовом, оскільки даний договір підлягає нотаріальному посвідченню, а тому у них є перешкоди в розпоряджанні своїм майном на власний розсуд. Представник позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся заздалегідь належним чином. Третя особа в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, що 16.03.2000 р. [PERSON] , [PERSON] , на Одеській муніципальній біржі уклала договір купівлі-продажу № Н-00790/2000 квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з продавцем [PERSON] (а.с. 6-7) Вищезазначений договір було зареєстровано у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації 10.04.2000 р. реєстр.\~№ 362пр\~стр.\~110\~р.150,\~та засвідчується\~право приватної\~власності на\~квартиру за\~ [PERSON] \~та [PERSON] (а.с. 8) Однак даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки на час укладення договору, такого обов`язку не було. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано. За даних обставин позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2\~ст. 47 ЦК України\~ЦК УРСР\~(в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу № Н-00790/2000 від 16.03.2000 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач\~є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивач передала гроші за куплену квартиру, а відповідач передав у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а позивачі відповідно їх прийняли, та розпочали користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст.\~ст. 224-225 ЦК УРСР\~(в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1\~ст. 3 ЦК України\~та ч.1\~ст. 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та Законом. Згідно ч.1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: approved