Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 10 454,16 грн. (десять тисяч чотириста п'ятдесят чотири гривень 16 копійки), а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 31.07.2012 року між ПАТ «СК «УСГ» та Порше Лізинг Україна ТОВ був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу №28-0199-0157\\12\\0442, предметом якого було страхування транспортного засобу «AUDI A5» державний номер [NUMBER]. 27.01.2015 року в м. Харкові по проспекту Московському в районі перехрестя з Харківською Набережною відбулось ДТП за участю застрахованого транспортного засобу «AUDI A5» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], транспортного засобу «MERSEDES» державний номер [NUMBER], водій якого [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ» державний номер 37483КХ, водій якого [PERSON]. Позивач зазначає, що постановою Київського районного суду м. Харкова відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП. 28 січня 2015 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, й надав при цьому всі необхідні документи. Позивач на виконання умов договору страхування, на підставі страхового акту №ПССКА-4468 та розрахунку суми страхового відшкодування від 11 лютого 2015 року, перерахував на рахунок, визначений страхувальником суму у розмірі 10454,16 грн. Позивач вважає, що ПАТ «СК «Українська страхова група» має право зворотної вимоги до відповідача, у зв'язку з чим представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 29.12.2014 року, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідач в судове засідання з'явився, однак надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнав у повному обсязі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 27.01.2015 року в м. Харкові по проспекту Московському в районі перехрестя з Харківською Набережною відбулось ДТП за участю застрахованого транспортного засобу «AUDI A5» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], транспортного засобу «MERSEDES» державний номер [NUMBER], водій якого [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ» державний номер 37483КХ, водій якого [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження (а.с.5). В ході розгляду адміністративної справи у Київському районному суді м. Харкова встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок невиконання водієм [PERSON] п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Так, постановою Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 400 грн. на користь держави. (а.с. 9). Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157\\12\\0442 від 31.07.2012 року, автомобіль [NUMBER] застраховано у ПАТ «СК «Українська страхова група». Строк дії договору з 31.07.2012 року по 30.07.2017 року. (а.с. 4). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Доказів щодо наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у водія автомобілів [NUMBER] та «ВАЗ» державний номер 37483КХ,матеріали справи не містять. Згідно довідки ТОВ «[PERSON] Восток», вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 17\~968,06 грн. (а.с. 7). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2015 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, й надав при цьому всі необхідні документи. Позивач на виконання умов договору страхування, на підставі страхового акту №ПССКА-4468 та розрахунку суми страхового відшкодування від 11 лютого 2015 року, перерахував на рахунок, визначений страхувальником суму у розмірі 10454,16 грн. (а.с. 6). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до страхового акту №ПССКА-4468 від 11.02.2015 року, розмір відшкодування становить 10\~454,16 грн. (а.с. 6). Згідно платіжного доручення № 2864 від 12.02.2015 року ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувало на рахунок ТОВ «[PERSON] Восток» 10\~454,16 грн. страхового відшкодування згідно акту №ПССКА-4468 від 11.02.2015 року. (а.с. 8). Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. У зв'язку з вищенаведеним позивач і просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 10\~454,16 грн.. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вимоги даної статті також продубльовано у ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 вказаної постанови, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відтак, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що дії [PERSON] були визнані судом неправомірними, між його діями та шкодою є безпосередній зв'язок, тому з [PERSON] підлягає стягненню в порядку регресу сума страхового відшкодування у розмірі 10454,16 грн. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 243,60 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. (а.с. 10). Суд, даючи оцінку вищезазначеному, приходить до висновку про те, що позовні вимоги знайшли свого підтвердження під час судового засідання, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved