Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом [PERSON] до Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту та заборони на його відчуження. Як вказує позивач, вона є власницею 263/1000 частин кв. [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого Другою Одеською державною нотаріальною конторою, 22.12.2006 р., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 1-5544. Позивач зазначила, що постановами державних виконавців Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, від 31.08.2009 року, № 673181 та, від 21.04.2011 р., № 26064913, було накладено арешти та оголошено заборони відчуження на 263/1000 частин кв. [ADDRESS] , що належить [PERSON] та зареєстровані в Держреєстрі реєстратором Одеської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Згідно інформації щодо арешту майна, позивач звернулася до Другого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській обл. з заявами, в яких просила зняти арешт та заборону на відчуженняз її квартири. Проте, у задоволені заяв [PERSON] було відмовлено з посиланням на те, що виконавчі провадження були закінчені та знищені, у зв`язку із трирічним терміном зберігання. На підставі зазначеного, позивач просила суд зняти арешти з нерухомого майна щодо 263/1000 частин квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , накладені постановами Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ АА №673181, від 31.08.2009 р. та 26064913, від 21.04.2011 р. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею 263/1000 частин кв. [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого Другою Одеською державною нотаріальною конторою, 22.12.2006 р., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій, за № 1-5544. (а.с. 10) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, постановою Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, АА №673181 було накладено арешт та оголошено заборону відчуження на 263/1000 частин кв. [ADDRESS] , на підставі виконавчого листа № 6-218, від 29.04.2009р., Дніпровського райсуду м. Києва, В-4/598 та постановою державного виконавця Плисюк Д.Л. Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, від 21.04.2011 року, № 26064913 було накладено арешт та оголошена заборона відчуження на 263/1000 частин кв. [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с. з.б. 10) Зазначені постанови були зареєстровані в Держреєстрі реєстратором Одеської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Листами, від 25.04.2019 р., № 9267 та, від 16.09.2019 р., № 19549 Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області повідомив позивача про неможливість зняття арештів з майна, у зв`язку з тим, що провадження за зазначеними постановами знищено із закінченням трирічного терміну зберігання. (а.с. 7-8) Відповідно до\~ст. 16 ЦПК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в Постанові ВСУ, від 16.11.2016 року, у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України передбачено, що особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майно. Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи те, що державним виконавцем, при завершенні виконавчого провадження арешти не було скасовано, що спричинило порушення прав [PERSON] , наявність арештів є недоцільним. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України,\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Outcome: approved