Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся заявник,\~\~[PERSON],\~ із заявою про встановлення факту смерті громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 04 квітня 2015 року в м. Перевальськ, Луганської обл., Україна, причина смерті закрита черепно-мозкова травма, на час смерті був зареєстрований за адресою: Луганська обл.. м. Алчевськ, вул. Ударників, 20. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що вона є сестрою померлого [PERSON],\~ який помер 04 квітня 2015 року на тимчасово окупованій території в місті Перевальськ, Луганської обл., Україна,\~ причина смерті закрита черепно-мозкова травма. Отримати свідоцтво про смерть у відділі РАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на непідконтрольній території України. З метою реєстрації смерті брата вона звернулася з відповідною заявою до Алчевського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, але отримала письмову відмову у реєстрації факту смерті. Встановлення зазначеного факту їй необхідно\~ для реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON], в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В прохальній частині заяви зазначив про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Алчевського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти задоволення заяви не заперечує. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження\~ серії ІІІ-ЕД №423254 від 19.07.1984 року, виданого\~ відділом РАГС м. Комунарська Ворошиловградської області, громадянка [PERSON], народилася 07.11.1968 року в м. Комунарськ Луганської обл., Україна, про що складено відповідний актовий запис 1550, батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133,125 Сімейного кодексу України № 00017321282 від 14.11.2016 року виданого Алчевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області [PERSON] народився 03 липня 1959 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1568,батько - [PERSON], матір [PERSON]. Ці обставини підтверджують, що заявник є рідною сестрою [PERSON]. Згідно з копією паспорта громадянина України\~серії ЕК302718, виданого Алчевським МВУМВС України в Луганській області\~ 06.02.1997 року, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], був зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №81 від 06.04.2015 р., яке видано на тимчасово окупованій території медичною установою «Луганська обласна рада Луганське обласне бюро судово-медичної експертизи», [PERSON], [INFO], помер 04.04.2015 р., місце проживання [INFO], місце смерті Луганська обл., м. Перевальськ, на вулиці у районі шахти Перевальської, причина смерті закрита черепно-мозкова травма. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до Алчевського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію факту смерті [PERSON], проте, листом від 14.11.2016\~ р. №37 в.о. начальника Алчевського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області йому було відмовлено у державній реєстрації факту смерті [PERSON], з підстав предявлення документу, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про порядок впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року № 1150/13024 . Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 4\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Абзацом 2 ч. 1\~ст. 257-1 ЦПК України\~передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до розяснень, даних в п.13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р,\~місто Перевальськ, Луганська область, відноситься до території, де здійснювалася антитерористична операція. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими», Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 року та Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» визнані тимчасово окупованими окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України.\~Ст. 4 цього ж закону\~передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4\~ст. 9 цього Закону\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог\~ст. 213 ЦПК України\~щодо повного і всебічного зясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Приписами п.8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. За вимогами ч. 2\~ст. 257-1 ЦПК України\~справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно ч. 1\~ст. 14 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Встановлення даного факту, має юридичне значення та необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її брата та отримання свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її брата [PERSON], [INFO], на тимчасово окупованій території, що дасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. Згідно ч. 4\~ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved