Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

До Кузнецовського міського суду звернувся Сумський медичний коледж - комунальний заклад Сумської обласної ради з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на їх користь витрати пов'язані з навчанням в розмірі 28 111,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 5 серпня 2011 року позивач зарахований на бюджетну форму навчання до Сумського медичного коледжу за спеціальністю «Стоматологія ортопедична». При зарахуванні на навчання за державні кошти позивач та відповідач за формою, передбаченою Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням (далі - Порядок), затвердженим постановою КМУ за № 992 від 22.08.96 року, уклали угоду від 10.09.2012 року. У грудні 2013 року [PERSON] видано направлення на роботу до КЗ «Сумська обласна дитяча клінічна стоматологічна поліклініка, однак відповідач з приводу працевлаштування у вказаний заклад не звернувся. Посилається на п.14 Порядку, як на підставу для стягнення коштів з відповідача. Позивач представника у судове засідання не надав, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, доручив представляти його інтереси [PERSON] Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та надала пояснення, з яких випливає, що дійсно 10.09.2012 року між [PERSON] та Сумським медичним коледжем було укладено Типову угоду № 914 про підготовку фахівців з вищою освітою. Умовами вказаної угоди передбачено, що студент зобов'язується прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. У разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Відповідач не отримував від позивача будь-яких направлень на роботу для працевлаштування після закінчення навчання в коледжі, як це передбачено угодою. Навпаки, якби позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо забезпечення місцем працевлаштування відповідача після закінчення ним навчального закладу, як це визначено угодою, відповідач міг мати постійне та стабільне місце роботи та стабільний заробіток. Проте через відсутність направлення на працевлаштування відповідач на даний час особисто не може знайти підходящої роботи за отриманою спеціальністю. Відсутній правовий механізм відшкодування випускниками вартості навчання у разі порушення ними угоди про працевлаштування. Більше того, Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України надані офіційні роз'яснення щодо питань працевлаштування випускників вищих навчальних закладів. В роз'ясненні від 12.04.2011 року, зокрема, зазначається, що будь-які матеріальні претензії до випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, є неправомірними, тому що відсутні правові механізми, які б зобов'язали його відшкодувати до державного бюджету вартість навчання. Позивач, будучи комунальним закладом просить стягнути кошти в свою користь, відшкодування яких проводиться до державного бюджету. Наданий позивачем розрахунок витрат є необґрунтованим, оскільки визначені в ньому суми не доведені жодними доказами. Крім того, до позову додано лист від 15.01.2014 року № 016/4-6, який начебто позивач направляв відповідачу. Проте відповідач не отримував такого листа, до того ж жодних доказів у підтвердження направлення такого листа не надано. Тому такий лист є неналежним доказом. Крім того підпис, що стоїть в листі поряд з прізвищем директора закладу ([PERSON]) зовсім не схожий на справжній підпис директора закладу, який можна порівняти з його підписами, що зазначені на інших документах, що додані до позову, зокрема на угоді, позові, розрахунку. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Копією наказу Сумського медичного коледжу №122-у від 05.08.2011 року підтверджується, що відповідач [PERSON] зарахований на бюджетну форму навчання абітурієнтів на загальних підставах за спеціальністю стоматологія ортопедична. 10.09.2012 року між Сумським медичним коледжем та [PERSON] укладена типова угода про підготовку фахівців з вищою освітою №914, що доводиться копією вказаної угоди. Відповідно до змісту угоди, позивач зобов'язався забезпечити відповідача після закінчення та одержання відповідної кваліфікації місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, а відповідач зобов'язався прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце роботи і відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням, відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Пунктом 14 Порядку, у редакції, станом на день укладення угоди, також передбачено, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. З аналізу дослідженої у судовому засіданні копії типової угоди №914 від 10.09.2012 року та Порядку, випливає, що відповідальність відповідача за неприбуття на місце роботи за направленням наступає у випадку вручення такого направлення відповідачу. Суд направив лист позивачу у якому роз'яснив його обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема необхідність подати докази на підтвердження видачі [PERSON] та отримання ним направлення на роботу в КЗ «Сумська обласна дитяча клінічна стоматологічна поліклініка». Вказаний лист позивачем отримано 15.09.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Маючи достатньо часу, позивач не подав до суду доказів на підтвердження такої обставини. Факсокопію акту про відмову [PERSON] від підпису про отримання направлення суд вважає не допустимим доказом у справі. Суд виходив з того, що вказана факсокопія надійшла до суду у день розгляду справи без будь-яких клопотань щодо приєднання її до матеріалів справи як доказу, а тому судом рішення з приводу приєднання її до матеріалів справи не виносилось. На підставі цього суд прийшов до висновку, що позивач не надавав відповідачу направлення на роботу. Крім того, суд враховує те, що за умовами типової угоди [PERSON] зобов'язався відшкодувати вартість навчання до державного бюджету, у разі відмови їхати за призначенням. Така ж відповідальність, відшкодувати вартість навчання до державного бюджету, покладається на молодого фахівця п.14 Порядку, за неприбуття за направленням на місце роботи. Копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 20.05.2004 року, підтверджується, що Сумський медичний коледж є комунальним закладом Сумської обласної ради, будь-якого відношення до державного бюджету не має, а тому у суду відсутні підстави для стягнення коштів на користь позивача. На обґрунтування розміру позовних вимог позивачем подана копія розрахунку, у якому відображено, що вартість першого року навчання становить 7 654,00 грн., вартість другого року навчання - 8 396,00 грн. та сума отриманої стипендії складає 12 061,60 грн. Проте, будь-яких доказів щодо визначення розміру навчання та суми виплаченої стипендії до суду не подано. Також, позивачем не обґрунтовано чому розмір виплаченої стипендії віднесено ним до вартості навчання, оскільки за умовами типової угоди №914 від 10.09.2012 року та п.14 Порядку відшкодовується лише вартість навчання. З викладеного не вбачається можливості задовольнити позов, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Сумського медичного коледжу до [PERSON] щодо стягнення вартості навчання. Беручи до уваги викладене,

Outcome: dismissed