Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона зареєстрована за адресою [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані також її колишній чоловік [PERSON] та їхні діти [PERSON] і [PERSON]. Відповідач приблизно з серпня 2007 року вибув із даної квартири на постійне невідоме місце проживання в інше житлове приміщення і до теперішнього часу в квартирі не мешкає. Відповідач також не бере участь в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг за користування квартирою. Своїми діями відповідач перешкоджає їй в здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою. Визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком. Квартира є приватизованою. Власниками квартири є вона, відповідач та їх син, [PERSON] На протязі тривалого часу відповідач не мешкає у спірній квартирі, не оплачує комунальні послуги. Також відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності. Має заборгованість по аліментах. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суду пояснив, що він дійсно не мешкає у спірній квартирі приблизно з 2007 року, оскільки мешкає разом із своєю матір'ю за адресою [ADDRESS] Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухав пояснення представників сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та їхні діти - [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Власником квартири [ADDRESS] є позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та [PERSON] (А.с.7). Таким чином, відповідач разом з позивачкою є співвласником квартири [ADDRESS]. Як вбачається з акту СЕЗ від 21.02.2014 року, відповідач [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації з серпня 2007 року по теперішній час (а.с.8). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки відповідач є співвласником квартири [ADDRESS], то він має право користування вказаною квартирою. Таким чином, законні підстави для позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням відсутні.

Outcome: dismissed