Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що між нею та відповідачкою були укладені договори позики грошей: 1) від 04.02.2009 р. за яким [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі - 50 000 дол. США з оплатою 2% від суми кожний місяць, а [PERSON] зобов'язалась повернути зазначену позику з відсотками на першу вимогу [PERSON]; 2) договір позики від 15.06.2009 р., за яким [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі - 10 000 Євро з оплатою 2% від суми кожний місяць, а [PERSON] зобов'язалась повернути зазначену позику з відсотками на першу вимогу [PERSON]; 3) договір позики від 15.06.2009 р., за яким [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі - 6 000 дол. США з оплатою 2% від суми кожний місяць, а [PERSON] зобов'язалась повернути зазначену позику з відсотками на першу вимогу [PERSON] Позивач зазначає, що [PERSON] неодноразово усно зверталась до [PERSON] з вимогою повернути борг, однак остання борг не повернула. Також вказує, що відповідач уникає контактів із позивачем, змінила місце проживання й не відповідає на телефонні дзвінки. Тому просить стягнути із відповідача грошові кошти в розмірі - 1 365 561,78 грн. Представник позивача в судове засідання з'явився, підтвердив обставини викладені у позовній заяві. В судовому засіданні заявив письмове клопотання про уточнення позовних вимог, просив стягнути із відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі - 1 769 643,30 грн. Представник відповідача в судове засідання з'явився, заперечував щодо позовних вимог, просив застосувати строк позовної давності до нарахованих процентів за договором позики. Заслухавши доводи і заперечення представників сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 04.02.2009 р. між позовом [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримала в борг грошові кошти в розмірі - 50 000,00 дол. США у [PERSON] із помісячною оплатою 2%. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.01.2008 р. будинок [ADDRESS], належить на праві приватної власності - [PERSON]. Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються нормами Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи встановлені судом обставини та вищезазначені норми Закону, оскільки відповідач не виконала своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів, отриманих від позивача за договором позики від 04.02.2009 р., тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] суми основного боргу в розмірі 50 000,00 дол. США та відсотків за договором позики в розмірі - 67 500,00 дол. США, що разом складає - 117 500,00 дол. США (еквівалент у гривнях згідно офіційного курсу НБУ станом на 25.11.2014 р. становить - 1 769 643,30 грн.) Згідно із ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Оскільки у договорі позики від 04.02.2009 р., укладеного між позивачем та відповідачем, не був встановлений конкретний строк повернення позики та відсотків за вказаним договором, тому суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved