Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.03.2006р., який було розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2012р., за час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальним забезпеченням сина не займається, грошових коштів на його утримання не надає з серпня 2012р. Разом з тим, відповідач спроможний створити для сина сприятливі умови виховання та надати достатню фінансову допомогу, оскільки працює в гіпермаркеті «Fozzi» на посаді менеджера та має постійний дохід в розмірі 17000 грн. на місяць, у зв`язку із чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 01.01.2020р. до досягнення сином повноліття. За даних обставин вона вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в призначене судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи (у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України), також в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2012р., шлюб, який укладено між сторонами 10.03.2006р., розірвано. (а.с. 4) [PERSON] , [INFO] , являється сином позивача та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про його народження та не спростовується сторонами у справі. (а.с. 5) Син знаходиться на утриманні позивача. Вищезазначене не спростовувалося в судовому засіданні. Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 5000 грн., а тому зважаючи на рівність прав та обов`язків батьків щодо утримання дітей, позивач у даному випадку повинна надати суду докази про її участь в утриманні дитини також на суму 5000 грн. Однак суду не було надано відомостей, що позивач самостійно утримує сина та використовує на його утримання 5000 грн. щомісячно. Крім того, позивач у своїй позовній заяві зазначала, що відповідач працює в гіпермаркеті «Fozzi» на посаді менеджера та має постійний дохід в розмірі 17000 грн. на місяць, однак доказів відповідного суду не було надано. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум на дитину в 2019 р. в Україні для дітей віком до 6 до 18 років з 1 січня по 30 червня становить 2027 грн., з 1 липня по 30 листопада становить 2118 грн., та з 1 грудня становить 2218 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина є законними та частково обґрунтованими та з урахування прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та відсутність заперечень відповідача, суд вважає за можливе стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісячно Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 13.12.2019 р. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. в дохід держави.

Outcome: partial