Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 30.07.2015 року звернувся [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Піреус-Банк МКБ», в яких просить зняти арешт з транспортного засобу марки TRAILER, 1984 року випуску, номер шасі( кузова, рами) 000000000Е8414314 8414314, тип транспортного засобу причіп-платформа Е, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №728558, виданого та зареєстрованого 30 серпня 2006 року МРЕВ-2 [PERSON] України в Одеській області автомобіля та перебуває у заставі [PERSON], накладений 25 березня 2015 року постановою державного виконавця Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції [PERSON], в рахунок погашення основного зобовязання у розмірі 160000 гривень [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 09 лютого 2011 року звернути стягнення на предмет застави за Договором позики від 09 лютого 2011 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], а саме: транспортного засобу марки TRAILER, 1984 року випуску, номер шасі( кузова, рами) 000000000Е8414314 8414314, тип транспортного засобу причіп-платформа Е, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №728558, виданого та зареєстрованого 30 серпня 2006 року МРЕВ-2 [PERSON] України в Одеській області, шляхом передачі Заставодержателю [PERSON] предмета застави у власність та визнати за [PERSON] право власності на предмет застави - транспортний засіб марки TRAILER, 1984 року випуску, номер шасі( кузова, рами) 000000000Е8414314 8414314, тип транспортного засобу причіп-платформа Е, реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON], діюча на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Піреус-Банк МКБ» позовні вимоги не визнав, підтримуючі надані суду письмові заперечення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно до змісту якій він визнає позовні вимоги та просить справу розглянути за його відсутністю. Представник Першого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, проаналізував надані у судовому засіданні пояснення представника позивача і представника ПАТ «Піреус-Банк МКБ» та подані сторонами докази, встановив наступне: 09 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти (суму позики) у розмірі 160 000 гривень, зі сплатою відсотків в розмірі 0,001 % щомісячно, з остаточною датою повернення позики-09 лютого 2012 року. Додатковою угодою строк повернення позики продовжено на один рік, до 09 лютого 2013 року. На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики [PERSON] та [PERSON] був укладений договір застави транспортних засобів від 09 лютого 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 167. Відповідно до умов договору застави [PERSON] передав в заставу [PERSON] транспортний засіб марки TRAILER, 1984 року випуску, номер шасі (кузова,рами) 000000000Е8414314 8414314, тип транспортного засобу - причіп- платформа Е, реєстраційний номер [NUMBER], що належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 728558, виданого та зареєстрованого 30 серпня 2006 року МРЕВ-2 [PERSON] України в Одеській області. Реєстраційний запис щодо обтяження автомобіля на підставі договору застави внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 30269048 від 09 лютого 2011 року. 09 лютого 2013 року відповідно до умов додаткової угоди до Договору позики настав строк виконання зобов'язання, однак у визначений строк позику відповідачем [PERSON] не повернуто, отже наявна заборгованість у розмірі суми позики - 160 000 гривень. Сторонами досягнуто домовленість про задоволення вимог заставодержателя за договором позики шляхом переходу до нього права власності на предмет застави - автомобіль марки TRAILER, 1984 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартість якого за домовленістю сторін визначено в розмірі 160 000 гривень. Але, 25 березня 2015 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа № 523/19903/13-ц виданого 25 грудня 2014 року на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] МКБ » про стягнення заборгованості з [PERSON] накладено арешт на все майно [PERSON], у тому числі на предмет застави - автомобіль марки TRAILER, 1984 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та оголошено його розшук, що позбавляє сторін можливості вирішити це питання у позасудовому порядку. Договір застави, укладений між позивачем та [PERSON] містить застереження про задоволення вимог Заставодержателя шляхом переходу до Заставодержателя права власності на Предмет застави. П.3.5.1 Договору застави передбачено, що у разі виникнення у Заставодержателя права звернути стягнення на Предмет застави, Заставодержатель може задовольнити забезпечену Заставою вимогу шляхом набуття права власності на Предмет застави в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Таким чином, позивач як заставодержатель має першочергове право на реалізацію предмета застави в разі порушення основного зобов'язання відповідно до умов договору застави провести реалізацію предмета застави в рахунок погашення заборгованості за кредитними зобов'язанням відповідача. Існування арешту на заставне майно, порушує права позивача як застводержателя відносно звернення стягнення на предмет застави при наявності факту невиконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно та звільнення його з під арешту. Стаття 16 Закону України « Про заставу» наголошує на те, що право на заставу виникає з моменту укладання договору застави. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Пунктом 7 зазначеної статті, встановлено, що спори які виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, згідно ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. В даному випадку вищий пріоритет на заставлене майно має тільки [PERSON], оскільки відповідно до витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 09.02.11 року було зареєстровано обтяження, а саме застава рухомого майна за договором застави. Посилання представника відповідача ПАТ «Піреус- банк МКБ» на застосування судом строків позовної давності не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки строк позовної давності за законодавством України становить 3 роки. Згідно укладеної додаткової угоди 09.02.13 року зазначено як останній строк виконання зобовязання за договором позики, з чого слідує , що позивачем не пропущено трирічний строк можливого звернення до суду з відповідним позовом, а також відповідно до витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про обтяження рухомого майна відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-13/46057189 зареєстровано в реєстрі 25.03.2015 року. Наявність зазначеної додаткової угоди, та подана до суду заява про визнання позовних вимог, у будь якому випадку свідчать про дії боржника, яким він підтвердив існування заборгованості. Відповідно до вимог ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку та час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Суд погоджується з доводами представника позивача, що наявність арешту порушує\~\~їх право на задоволення своїх вимог щодо погашення заборгованості за договором позики за рахунок заставленого майна.\~\~Відновлення порушеного права\~\~у даному випадку можливе шляхом звільнення нерухомого майна та автомобіля з-під арешту. Також суд, визнає доведеними , та такими, що підлягають задоволенню, і вимоги стосовно звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення зобовязання за договором позики і визнання за позивачем право власності на стягнене майно. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Піреус-Банк МКБ», треті особи Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головно територіального управління юстиції в Одеської області про зняття арешту з предмета застави та звернення стягнення на заставлене майно підлягаючим задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved