Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 09.06.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову позивач зазначила, що 01.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллінецького районного управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 82. За час шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, тому [PERSON] бажає офіційно розірвати шлюбні відносини з [PERSON] . Ухвалою суду від 20.04.2021 року провадження у справі № 141/351/20 відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено перше судове засідання на 31.05.2021 року та на підставі ч. 10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача здійснено через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши заяву від 31.05.2021 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження від 20.04.2021 року отримав 26.04.2021 року, відзив до суду не направив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллінецького районного управління юстиції у Вінницькій області зареєстрував шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 82. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , в графі «Батько» зазначено [PERSON] , в графі «Мати» зазначено [PERSON] . Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Якимівської сільської ради № 226 від 25.05.2020 року, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] та за місцем реєстрації не проживає. Спільне сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на життя та інтереси, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до положень ст. 279 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Відповідно до ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та бажання зберегти сімейні відносини, шлюбні відносини фактично припинені, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved