Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, зазначивши, що з вересня 2012 року перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, відносини були припинені у лютому 2018 року. Мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , який після припинення відносин у цивільному шлюбі залишився жити з нею. На протязі шести останніх місяців перебування у цивільному шлюбі життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення відносин у цивільному шлюбі. Кожен з них має різні та протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставав малолітній син [PERSON] , що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє їй та сину душевні страждання. Крім того, з метою нав`язати їй своє бачення проблемних питань відповідач іноді припускається до аморальних вчинків, допускає фізичні образи що виражається в рукоприкладстві, навіть в присутності малолітнього сина [PERSON] . Підтвердженням цього виступає звернення 28.02.2018 року до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області «Про неправомірні дії цивільного чоловіка [PERSON] щодо заявниці» реєстраційний номер 3722 в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події. Також зазначає, що тілесні ушкодження підтверджуються довідкою із травмпункту Ірпінської ЦМЛ від 28.02.2018 року Як мати малолітнього сина [PERSON] , усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини. Син повинен проживати разом з нею в квартирі, що належить її батькам і де вони зараз з ним проживають. Вказує, що любить свого сина і спроможна забезпечити його всім необхідним. У неї нормований робочий день, з роботодавцем укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та наданні соціальних гарантій пов`язаних з материнством. Дитина відвідує дитячий садок, облікована в медичних установах. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір`ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею, а не з відповідачем, оскільки має стабільний самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, проживає разом із батьками, які мають сили і бажання вона я знаходиться на роботі.Оскільки відповідач декілька разів висловлювався з погрозами а її адресу, що забере дитину до себе, просить суд визначити місце проживання дитини з нею за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, просив прийняти рішення відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради №19/36 від 12.02.2019 року. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Позивачу та іншим членам сім`ї на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло [ADDRESS] від 21.01.1998 року. Згідно довідки №49 від 13.03.2018 року Університету державної фіскальної служби України, [PERSON] працює на посаді провідного бухгалтера з 29.07.2006 року по теперішній час. Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №19/36 від 12.02.2019 року затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю, [PERSON] . У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та має за вказаною адресою зареєстроване місце проживання, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 12.03.2018 року. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області (орган опіки та піклування) підтримав позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved