Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

До Казанківського районного суду Миколаївської області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу, як Орган опіки та піклування, про позбавлення батьківства. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Інгулецької у місті Кривого Рогу ради Дніпропетровської області від 16 серпня 2017 року, неповнолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Позивача [PERSON] призначено піклувальником [PERSON], [INFO], та опікуном над її майном. Мати неповнолітньої дитини [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, яке видано Інгулецьким районним у місті Кривого Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Батько неповнолітньої - відповідач [PERSON], [INFO], на підставі вироку Казанківського районного суду Миколаївської області, відбуває покарання у Казанківській виправній колонії № 93. На підставі рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2004 року, шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане 30 травня 2006 року Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області. Незважаючи на те, що рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 28 серпня 2003 року, відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходів), однак, свої обов'язки по матеріальному забезпеченню своєї доньки [PERSON] не виконує і ніколи не виконував з моменту народження дитини. Всі питання щодо виховання, до смерті матері [PERSON] вирішувалися нею самостійно, без участі відповідача [PERSON] Після смерті матері дитини, всі питання щодо виховання та забезпечення дитини вирішує позивач, без участі відповідача. Відповідач [PERSON] з самого народження дитини ніяким чином не піклується про свою доньку [PERSON], та не проявляє заінтересованості в її подальшій долі. Не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний та моральний розвиток як складову виховання. З самого народження дитини, відповідач [PERSON] взагалі не спілкується з донькою, не надає відповідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти, що негативно відображається на її духовному, моральному розвитку та спілкування з ровесниками в суспільстві. Зазначені факти свідчать про те, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов'язками батька, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO], який зареєстрований в селі Миколаївка, Казанківського району, Миколаївської області, перебуває у Державній установі «Казанківська виправна колонія № 93», батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2019 року, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та проти задоволення вимог визначених в позовній заяві в підготовчому судовому засіданні не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, явку свого представника в судове засідання не забезпечено, про дату, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином. Згідно поданого листа від 26.02.2019 року № 8/33-597 розгляд справи просили проводити без участі представника органу опіки. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частинами 3 та 4 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст.189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Так, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] з [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Інгулецького районного управління юстиції міста Кривого Рогу, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 21.03.2003 року. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.04.2003 року. На підставі рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2004 року, шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане 30 травня 2006 року Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області. Згідно виконавчого листа № 2-1168, який виданий Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу, з [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 19.08.2003 року та до досягнення дитиною повноліття. Мати неповнолітньої дитини [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, яке видано Інгулецьким районним у місті Кривого Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Рішенням виконавчого комітету Інгулецької у місті Кривого Рогу ради Дніпропетровської області № 248 від 16 серпня 2017 року, неповнолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Позивача [PERSON] призначено піклувальником [PERSON], [INFO], та опікуном над її майном, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язано піклувальника забезпечити неповнолітній [PERSON] необхідні побутові умови, дбати про її виховання, навчання і всебічний розвиток, захищати її особисті немайнові та майнові права та інтереси, представляти інтереси неповнолітньої [PERSON] Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.07.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.297 КК України та призначено покарання у виді п'яти років позбавлення волі. Згідно з довідкою Державної установи «Казанківська виправна колонія № 93» від 29.12.2018 року № 93/1.5-5588, [PERSON], [INFO], відбуває покарання в Державній установі «Казанківська виправна колонія № 93» з 10.09.2016 року. Кінець строку покарання 13.12.2020 року. Відповідно до ст.51 Конституції України обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє в Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками; жорстоко поводяться із дитиною. За приписами п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, за відсутності перешкод у спілкуванні з дитиною. Суд вважає, що наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з самого народження дитини ніяким чином не піклується про свою доньку, матеріально не забезпечує, не спілкується з нею та не проявляє заінтересованості в її подальшій долі. Не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, станом її здоров'я, навчанням та підготовкою до самостійного життя. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Досліджені докази та з'ясовані обставини даної справи, на думку суду дають підстави вважати про свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками відповідачем, що дає підстави для застосування до нього такої крайньої і суворої міри відповідальності, як позбавлення батьківських прав. За таких обставин, позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягає задоволенню. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved