Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] яка діє в інтересах [PERSON] до Територіальної громади в особі Дружківської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 19.05.2011 року у справі №2-о/34/11 [PERSON] (надалі - [PERSON] ), [INFO] , визнана недієздатною та над нею встановлена опіка. Опікуном [PERSON] є [PERSON] . [PERSON] після народження дочок [PERSON] , 2003 року народження та [PERSON] , 2005 року народження, страждає на тяжке хронічне захворювання і з жовтня 2007 року її визнано особою з інвалідністю ІІ групи. У зв`язку з тим, що після початку захворювання [PERSON] покинув її чоловік, у неї не залишилось у м.Дружківка, Донецької області близьких родичі і не має тут свого власного житла. З метою отримання якогось придатного для проживання житла від місцевої влади, внаслідок тяжких життєвих обставин, які склалися, [PERSON] усно зверталася до Дружківської міської ради, де їй також усно дозволили проживати без реєстрації у вільній на той час окремій однокімнатній, малогабаритній, необлаштованій жилій квартирі, в якій тоді ніхто не проживав, а саме за адресою: [ADDRESS] . В дану квартиру після проведення поточного ремонту вона вселилась у 2007 році. На момент заволодіння чужим майном [PERSON] не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на квартиру. Власників квартири вона не знає. Як стало відомо пізніше, вказана квартира належала на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , який помер. Інші особи, які мають право на зазначену квартиру відсутні. Жодних спадкоємців за законом чи за заповітом, які у встановленому законом порядку претендували б на спадкову квартиру померлого, з 2007 року, до сьогоднішнього дня не з`являлось, про їх існування взагалі їй невідомо. [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном нерухомим майном з усного дозволу відповідача - Дружківської міської ради Донецької області й продовжує постійно, відкрито, безперервно володіти ним протягом більше 10 років. При цьому, проводить у квартирі поточний ремонт і здійснює за нерухомим майном відповідний догляд, сплачує комунальні послуги у повному обсязі. [PERSON] ніколи і ні перед ким, а тим паче перед відповідачем не приховувала факт знаходження нерухомого майна у її володінні, а навпаки неодноразово усно та письмово зверталася до Дружківської міської ради по різним питанням, пов`язаним з квартирою, в якый вона фактично мешкає, і проводились відповідні перевірки її проживання у квартирі. Водночас відповідачем не було жодного разу пред`явлення вимог до [PERSON] про її виселення із квартири. З урахування викладеного можливо вважати, що [PERSON] добросовісно заволоділа жилою квартирою за адресою: [ADDRESS] і продовжує відкрито та безперервно на протязі 12 років володіти зазначеною квартирою, здійснює за ним відповідний догляд, несла та продовжує нести витрати по сплаті житлово-комунальних платежів, робила поточні ремонти, що унеможливлює занепад квартири. А тому, наявні підстави для визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на квартиру за вказаною вище адресою. 23 вересня 2019 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області було прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.46). 18 листопада 2019 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області було витребувано з Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради документи, які мають відношення для вирішення справи по суті та продовжено строк проведення підготовчого судового засідання (а.с.72). 15 січня 2020 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області було витребувано з КП «БТІ Дружківської міської ради» документи, які мають відношення для вирішення справи по суті (а.с.98). 16 березня 2020 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті (а.с.102). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача Дружківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у відсутність представника, за наявними матеріалами справи (а.с.56). Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Як передбачено ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України). Частиною 1 ст.59 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 19 травня 2011 року, [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатною. Призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном недієздатної [PERSON] (а.с.11). З огляду на викладене [PERSON] обґрунтувала необхідність представництва інтересів позивача [PERSON] шляхом звернення до суду із даним позовом. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] значиться за [PERSON] , [INFO] (форма власності приватна, частка власності 1/2) та [PERSON] , [INFO] (форма власності приватна, частка власності 1/2) (а.с.44). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.63-64). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00024264271, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.61-62). Згідно відповіді державного нотаріуса Дружківської ДНК, після смерті [PERSON] та [PERSON] , заяви про прийняття або відмову від спадщини в Дружківську державну нотаріальну контору не надходили, спадкова справа не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.91-93). Між тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту від 2006 року відбулось вселення позивача за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). В ході розгляду справи, судом встановлено, що фактично [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2007 року та в повному обсязі сплачує комунальні послуги за вказану квартиру (а.с.23, 28, 29). Вказані вище обставини також підтверджується довідкою складеною головою комітету «Сонячний», в якій зазначено, що позивач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2007 року (а.с.27). Вказане, також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.31). Крім того, представник позивача у судовому засіданні зазначає, що позивач справно сплачує комунальні послуги за квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками комунальних підприємств та квитанціями про їх сплату (а.с.32-34, 38). Також, позивач та її представник зверталися до голови Дружківської міської ради щодо вирішення питання про передачу у власність або користування [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , проте вказані повідомлення були залишення без відповідного реагування. Таким чином, позивач повідомляла та не скривала факт від інших осіб добросовісного володіння вказаною квартирою. При цьому, факт відкритого та добросовісного, безперервного володіння не спростований відповідачем по справі. Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Таким чином, виходячи із змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є таке: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. При цьому, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] добросовісно заволоділа житлом, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , та продовжує відкрито та безперервно на протязі 12 років володіти цим майном, здійснює за ним відповідний догляд, сплачує комунальні послуги. А тому наявні законні підстави для визнання за позивачкою права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] .

Outcome: approved