Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

До Новосанжарського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулося ПАТ «Альфа-Банк». Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що 12.06.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 500946381, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 24514,29 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 13.06.2015 року заборгованість по кредитному договору складає 33630,81 гривень, яка складається з наступного: - заборгованості за кредитом 23971,98 грн.; - заборгованості за відсотками 3192,92 грн.; - заборгованості по комісії 4633,20 грн.; - штрафу 1832,71 грн. У звязку з вищевикладеним позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. 21 жовтня 2015 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору, в якому просила визнати пункти 2.8 та 4 кредитного договору № 500946381 від 12.06.2014 року недійсними. Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він прохає справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог за первісним позовом заперечував в частині стягнення заборгованості по комісії та штрафу в іншій частині позов визнав, зустрічний позов підтримує. Заслухавши представника відповідача, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у зустрічному позові слід відмовити у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 12.06.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 500946381 (а.с. 4-7), відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 24514,29 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача (а.с. 16, 17). Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 13.06.2015 року становить 33630,81 грн. і складається з: - заборгованості за кредитом 23971,98 грн.; - заборгованості за відсотками 3192,92 грн.; - заборгованості по комісії 4633,20 грн.; - штрафу 1832,71 грн. За правилами ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Умови договору відповідачем порушені, про що свідчить розрахунок, наданий ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 15). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 33630 гривень 81 копійку, що складається з заборгованості за кредитом 23971,98 грн., заборгованості за відсотками 3192,92 грн., заборгованості по комісії 4633,20 грн., штрафу 1832,71 грн., та 336 гривень 31 копійку судового збору. Стосовно зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору судом встановлено наступне. Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Вимогами пункту 3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за № 541/13808, передбачено, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. При цьому, відповідно до вимог пункту 3.6 Правил, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Національний банк України у листі від 16.06.2007 року № 40-117/2093-6134 надав рекомендації банкам, зокрема, у частині визначення переліку послуг, які можуть встановлюватись банками як супутні до операції споживчого кредитування і які споживач повинен сплатити у вигляді комісій на користь банку згідно з умовами кредитного договору у звязку з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням. Таким чином, враховуючи, зміст пунктів 2.8 та 4 кредитного договору № 500946381 від 12.06.2014 року, той факт, що позичальник, підписавши такий договір, погодилася з тим, що вона матиме користь від отримання цієї послуги, та, відповідно, надала згоду на сплату комісійної винагороди банку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання частини договору недійсним, тому підстави для задоволення її позовних вимог відсутні.

Outcome: approved