Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася [PERSON] , в якому просила стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 01 червня 2017 року в сумі 12033,79 грн, суму винагороди за підсумками роботи за 2016 рік в розмірі 52,5 % від окладу за грудень 2016 року у розмірі 1692,17 грн, суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 2919,12 грн. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що у вказаний період вона працювала на посаді інженера виробничо-технічного відділу у виробничому підрозділі «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати йому заробітну плату, хоча продовжував її нараховувати. 01 червня 2017 року позивач була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. В вересні 2017 року через касу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Лиман йому було виплачено аванс за березень 2017 року в розмірі 1800,00 грн. Розмір нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 01 червня 2017 року після вирахування обов`язкових платежів складає 12033 грн 79 коп. Вважає, що вказана сума повинна бути виплачена з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з квітня 2017 року по квітень 2019 року включно в загальному розмірі 2919,12 грн. Крім того, наказом № Ц-2-25/1666-17 від 11.07.2017 р. ПАТ «Українська залізниця» зобов`язалась виплатити працівникам регіональних філій винагороду за підсумком роботи за 2016 рік у відсотках до посадового окладу (місячної тарифної ставки, розрахованої на норму 167 годин), який склався на кінець 2016 року, враховуючи виконання показників роботи за 2016 рік, зокрема, для працівників регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» виплата винагороди проводиться у розмірі 52,2 % від окладу за грудень 2016 року, а отже, відповідач має сплатити позивачу вказану винагороду у розмірі 2102,10 грн, а після вирахування обов`язкових платежів її розмір відповідає 1692 грн 17 коп. Відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин, що спричинили не виплату заробітної плати позивачу, а саме: захоплення невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів АТ «Укрзалізниця», розташованих у м. Донецьк, в зв`язку з чим у відповідача з 16.03.2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп`ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю. У зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт та здійснити нарахування заробітної плати не можливо. Вважає, що позивачем не доведений факт виконання ним трудових обов`язків у спірний період та розмір заборгованості по заробітній платі. В зв`язку з відсутністю вини відповідача у невиплаті заробітної плати через наявність форс-мажорних обставин не підлягає виплаті компенсація втрати частини заробітної плати. Винагорода за підсумками роботи за 2016 рік не була передбачена для робітників, що працевлаштовані на території, де державні органи України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, за першу половину березня 2017 року позивачу було нараховано заробітну плату в розмірі 2291,29 грн, яку після вирахування обов`язкових податків та зборів отримано позивачем в у касі Дирекції м. Лиман в сумі 1822,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача АТ «Укрзалізниця» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення відповідач повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді інженера виробничо-технічного відділу, зокрема з 08 липня 2016 року у реорганізованому на підставі наказу ПАТ «Українська залізниця» №303 від 15.04.2016 року виробничому підрозділі «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 01 червня 2017 року на підставі наказу від 30.05.2017 року № 1056/ДН-ОС позивач була звільнена за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою [PERSON] серії [NUMBER] , наказом (розпорядженням) № 1056/ДН- ОС від 30.05.2017 р. про припинення трудового договору (контракту), копії яких додані до матеріалів справи. Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 938 від 31.10.2018 р. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» змінило назву на Акціонерне товариство «Українська залізниця». Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Частиною 1 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до частини 2 ст. 30 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Згідно з ст. 8 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідно до статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Вказана норма права кореспондується із ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», а другою частиною цієї статті встановлено обов`язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. На виконання вимог статті 110 КЗпП України роботодавець повідомляв робітника про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати, суму заробітної плати, що належить до виплати, на підтвердження чого позивачем долучені до матеріалів справи відповідні табуляграми. Відповідно до табуляграм, доданих до позову, [PERSON] у період з березня 2017 року по червень 2017 року було нараховано заробітну плату з урахуванням часу простою та компенсації за невикористану відпустку: за березень 2017 року в розмірі 4621,22 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 3674,71 грн; за квітень 2017 року в розмірі 3399,00 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 2702,83 грн; за травень 2017 року в розмірі 3399,00 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 2702,83 грн; за червень 2017 року в розмірі 5977,76 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 4753,42 грн, а всього 17396,98 грн, що відповідає 13833,79 грн після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2019 року у Акціонерного товариства «Українська залізниця» було витребувано докази про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивача за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, в тому числі грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та винагороди за підсумками роботи за 2016 рік, а також будь-які інші відомості, які можуть вплинути на розмір заробітної плати, зокрема наявність простою підприємства у вказаний період. Згідно з довідкою від 11.07.2019 р. за № 649/2, видатковим касовим ордером від 06 вересня 2017 р. позивачу за першу половину березня 2017 року було нараховано заробітну плату в розмірі 2291,29 грн., яку після вирахування обов`язкових податків та зборів отримано позивачем в розмірі 1822,00 грн., нарахування заробітної плати з 16 березня 2017 року по червень 2017 року не здійснювалось. Наявність форс-мажорних обставин, що спричинили невиплату заробітної плати та відсутність відомостей про облік відпрацьованого часу, не спростовує висновків суду, оскільки право на заробітну плату гарантоване статтею 43 Конституції України та відсутність вини відповідача у невиконанні своїх обов`язків щодо виплати заробітної плати не звільняє його від виконання такого обов`язку в наступному, а може лише бути підставою для звільнення роботодавця від відповідальності, передбаченої трудовим законодавством за вказане порушення трудових прав. Згідно з наказом структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №236/ДНД від 17.03.2017 року, копія якого долучена до матеріалів справи, у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця», викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією відповідно до ст.ст. 34, 113 КЗпП України встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції. Враховуючи те, що з 20 березня 2017 р. встановлено простій для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції, а відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу), суд дійшов висновку про те, що розрахунок заборгованості по заробітній платі, наданий позивачем, відповідає обставинам справи. Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Позивач, здійснюючи розрахунок заборгованості по заробітній платі не врахував вищезазначені положення та вказав суму заборгованості по заробітній платі після утриманням обов`язкових податків та зборів, а також врахував сплачений йому аванс в розмірі 1800,00 грн у той час, коли згідно з довідкою від 11.07.2019 р. за № 649/2, видатковим касовим ордером від 06 вересня 2017 р. позивачу за першу половину березня 2017 року було нараховано заробітну плату в розмірі 2291,29 грн, яку після вирахування обов`язкових податків та зборів отримано позивачем в розмірі 1822 грн (аванс). Розглядаючи питання про розмір заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем, суд дійшов висновку про те, що відповідачем АТ «Українська залізниця» не спростовано розрахунок, наданий позивачем в частині заборгованості по заробітній платі в розмірі 15105,69 грн (17396,98 - 2291,29). Разом з тим, суд дійшов висновку про необґрунтованість розрахунку позивача в частині заборгованості по заробітній платі в розмірі 491,29 грн., оскільки вказані кошти були отримані позивачем. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по червень 2017 року у розмірі 15105,69 грн з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів. Відповідно до п. 7 розпорядження ПАТ «Укрзалізниця» від 11.07.2017 року № Ц-2-25/1666-17 було вирішено виплатити працівникам регіональних філій, філій, (в тому числі колишнім начальникам (виконуючим обов`язки начальника) регіональних філій і філій), апарату управління ПАТ «Укрзалізниця» винагороду за підсумком роботи за 2016 рік у відсотках до посадового окладу (місячної тарифної ставки, розрахованої на норму 167 годин), який склався на кінець 2016 року, враховуючи виконання показників роботи за 2016 рік, згідно з наведеною таблицею, що додається. В додатку до вказівки про виплату працівникам винагороди за підсумками роботи за 2016 рік визначено відсоток винагороди, в тому числі, для працівників регіональної філії «Донецька залізниця». Пунктом 3 вказаного розпорядження визначено, що нарахування винагороди за підсумком роботи за 2016 рік буде проведено у липні поточного року, виплата здійснюватиметься разом із виплатою заробітної плати за липень 2017 року. Крім того, п. 7 передбачено, що виплата винагороди за підсумками роботи за 2016 рік штатним працівникам, які є колишніми працівниками ДП «Донецька залізниця» та прийняті на роботу за переведенням (або з якими продовжені трудові відносини) у 2016 році, здійснюється регіональними філіями та філіями ПАТ «Укрзалізниця» до яких переведені працівники, з урахуванням умов, визначених Положенням (про виплату винагороди за підсумками роботи за рік, затвердженим наказом Укрзалізниці від 23.12.2003 № 327-Ц зі змінами), за умови виконання обов`язків на підконтрольній українській владі території, у розмірах, передбачених у таблиці. Оскільки судом встановлено, що позивач працювала у виробничому підрозділі «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України в умовах простою, а також припинила трудові правовідносини до виплати вказаної винагороди, суд дійшов висновку про те, що позивач не має право на отримання вказаної винагороди. А отже, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми винагороди за підсумками роботи за 2016 рік в розмірі 52,5 % від окладу за грудень 2016 року у розмірі 1692,17 грн. необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 вказаного Закону). На виконання вимог Закону України № 2050-III від 19.10.2000 року Кабінет Міністрів України постановою № 159 від 21.02.2001 року затвердив «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати». Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (пункт 4). Розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів суд здійснює станом на квітень 2019 року шляхом множення суми заборгованості по заробітній платі за відповідний місяць, яка відповідає розміру заборгованості після утримання податків та інших обов`язкових платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін за відповідний період відповідно до даних Державної служби статистики України. Оскільки розмір заборгованості по заробітній платі після утримання податків та інших обов`язкових платежів за березень 2017 року дорівнює 1852,71 грн. (3674,71 - 1822,00), а індекс споживчих цін (індекс інфляції) у травні 2019 року відносно березня 2017 року дорівнює 125 % отримуємо такий розрахунок 1852,71 * 125/100 = 2315,89 - сума із врахуванням індексу інфляції у травні 2019 року відносно березня 2017 року. Таким чином, сума інфляційного збільшення заборгованості дорівнює 463,18 грн (2315,89 - 1852,71). Аналогічну математичну операцію здійснено для інших періодів, враховуючи такі складові: заборгованість по заробітній платі за квітень 2017 року - 2702,83 грн / 123,9 % - індекс інфляції у травні 2019 року відносно квітня 2017 року: 3348,81 - сума із врахуванням індексу інфляції у травні 2019 року відносно квітня 2017 року, а отже, сума інфляційного збільшення заборгованості дорівнює 645,98 грн; заборгованість по заробітній платі за травень 2017 року - 2702,83 грн / 122,3 % - індекс інфляції у травні 2019 року відносно травня 2017 року: 3305,56- сума із врахуванням індексу інфляції у травні 2019 року відносно травня 2017 року, а отже, сума інфляційного збільшення заборгованості дорівнює 602,73 грн; заборгованість по заробітній платі за червень 2017 року - 4753,42 грн / 120,4 % - індекс інфляції у травні 2019 року відносно червня 2017 року: 5723,12 - сума із врахуванням індексу інфляції у травні 2019 року відносно червня 2017 року, а отже , сума інфляційного збільшення заборгованості дорівнює 970,00 грн. А отже, сума інфляційного збільшення заборгованості дорівнює 2681,89 грн, що є сумою вищенаведених доданків. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на корись позивача компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати в сумі 2681,89 гривень. Разом з тим, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь компенсації втрати частини грошових доходів в розмірі 237,23 грн. (2919,12 - 2681,89). Посилання відповідача про те, що за відсутності вини роботодавця у затримці розрахунку по заробітній платі відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини грошових доходів висновків суду не спростовують з таких підстав. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеному у постанові від 14.12.2016 року у справі № 428/7002/14-ц компенсація втрати частини заробітної плати провадиться підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 872,97 грн.

Outcome: partial