Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим що з 12 січня 2013 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Шлюб зареєстрований Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області. Актовий запис № 11. Зазначив, що основною причиною розірвання шлюбу є те, що вони виявилися різними людьми , втратили взаєморозуміння у родині і повагу один до одного, їхній шлюб цілком вичерпав себе. З травня 2016 року між ними були припинені подружні відносини. На теперішній час кожен з них живе своїм життям. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Спір про розподіл майна між ними відсутній. З огляду на вищевикладене просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] належним чином повідомлений про час та дату судового засідання в судове засідання не зявився , разом з позовними вимогами надав заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності посилаючись на те, що він мешкає у місті Горлівка, де на теперішній час проводиться АТО, та йому важко прибути в судове засідання про вирішення питання щодо розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так у ході судового засідання з вірогідністю було встановлено, що сторони були одружені з 12 січня 2013 року про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Калініським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 11 ./ оригінал свідоцтва про шлюб а.с. 4/ Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З травня 2016 року та по теперішній час шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо , спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечило б їх інтересам. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась тим самим не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які б спростовували доводи позивача. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~\~ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе. На підставі викладеного,

Outcome: approved