Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 12 липня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 03 серпня 2002 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності спільних інтересів, наявності різних поглядів на життя та втрати почуття любові і поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя з відповідачем і збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам. Спір про поділ майна та місце проживання дитини відсутній. Збереження шлюбу з відповідачем та примирення вважає неможливим, тому позивач просить суд розірвати укладений між ними шлюб. 06 серпня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому вона просила суд задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу залишити її прізвище « [PERSON] » без змін, залишити неповнолітню дитину [PERSON] проживати із нею, не надавати строк для примирення, не стягувати з неї судові витрати, справу розглянути за її відсутності. Також відповідач зазначила у відзиві про те, що з березня 2021 року позивач почав відкрито вести несумісний із сімейними відносинами спосіб життя, визнав свої зради, повідомив, що сім`я є тягарем для нього, припинив надавати матеріальну допомогу на утримання житла та їх спільної дитини, а з червня 2021 року сторони припинили проживати разом. Відповідач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам її дитини, обставини, що перешкоджають розірванню шлюбу, визначені ст. 110 СК України, відсутні. З метою забезпечення інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] , її гармонійного розвитку, отримання освіти та безпеки, дитину необхідно залишити проживати із відповідачем. Позивач не порушує питання про відшкодування судових витрат, а відповідач не заперечує проти позовних вимог, тому вона просить суд судові витрати з неї не стягувати та не розподіляти. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 серпня 2021 року відмовлено у прийняття відповіді на відзив та повернуто її позивачу. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він наполягав на задоволенні позовної заяви. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила врахувати обставини, які зазначені у відзиві на позов. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що з 03 серпня 2002 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 407. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Мотиви суду. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, враховуючи позицію відповідача, яка просила суд розірвати шлюб, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вимоги указаної статті, справа підлягає вирішенню у межах заявлених вимог, які стосуються лише питання про розірвання шлюбу, відповідно до зазначеної позивачем суті спору та на підставі тих доводів, якими сторони обґрунтовували свою позицію, у зв`язку з чим з`ясування обставин та вирішення питання щодо місця проживання спільної дитини сторін, про що просить відповідач у відзиві, виходить за межі предмету позову, а тому не підлягає вирішенню судом у межах цієї цивільної справи. Приписи статтей 264, 265 ЦПК України чітко регламентують питання, яке суд вирішує під час ухвалення рішення та зміст рішення суду, у яких не віднесено обов`язок суду зазначати обставини, які не стосуються предмету спору. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. Пунктом 2 частини 5 статті 256 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. При цьому, судом не приймаються доводи відповідача про відсутність підстави для стягнення з неї судових витрат, у зв`язку з тим, що позивач не просив стягнути такі з неї, оскільки судом відповідно до вимог ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 256 ЦПК України у будь-якому випадку під час ухвалення рішення має бути вирішене питання щодо судових витрат. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява, в якій вона просила розірвати шлюб, що розцінюється судом як визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved