Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Снятинського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивував тим, що 20.07.2004 р. між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON], 10.06.2006р.н., [PERSON], [INFO] Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2018 р. шлюб було розірвано. Малолітнього сина [PERSON], [INFO] залишено проживати з позивачем по справі [PERSON], [INFO] залишено проживати з матірю [PERSON] цим же рішенням суду присуджено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Зважаючи на те, що інший син проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні тому він вимушений звернутися до суду із позовом в якому просить стягувати з відповідачки аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн. Позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує частково в сумі 1000 грн., просив справу розглядати без його участі. Відповідачка подала до суду заяву, в якій зазначила, що згідна на стягнення з неї аліментів в сумі 1000 грн. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. З свідоцтва про народження Серія І-НМ №038594, виданого на [PERSON], слідує, що батьками останнього записано [PERSON] та [PERSON] З рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2018 р., слідує, що шлюб між сторонами розірвано, [PERSON], залишено проживати з батьком, [PERSON], [INFO] залишено проживати з матірю [PERSON] Присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальне\~становище сторін\~та те,\~що обов'язок\~утримувати дитину\~є рівною\~мірою обов'язком\~як матері,\~так і\~батька,\~інтереси дитини\~при визначенні\~розміру аліментів,\~розмір витрат\~на утримання\~дитини,\~виходячи з\~принципів розумності\~та справедливості,\~потреби дитини\~у розвитку,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~слід задовольнити\~та стягувати\~з відповідачки\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання\~неповнолітнього сина\~[PERSON]Ю,[INFO]\~в твердій\~грошовій сумі\~по 1000\~грн.\~щомісячно, але\~не менше\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,з дня пред'явлення позову, тобто з 04.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідачки в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 ЦПК України,

Outcome: approved