Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до територіальної громади Сарівської сільської ради, треті особи: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольська С.М., відділ Держгеокадастру у Гадяцькому районі про визнання права на земельну ділянку площею 1,82 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та являється спадковим майном, що залишилось після смерті його дядька [PERSON], який помер [INFO] та яке належало йому в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві вказується, що його баба - [PERSON] проживала разом з сином - [PERSON] по [ADDRESS]. [PERSON] на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 13.01.1997 року за № 6 належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Колос» площею 1,82 га в умовних кадастрових одиницях. Вказана земельна ділянка розташована на території Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Але за життя отримати сертифікат на вказану земельну ділянку [PERSON] не встигла. 12.08.1996 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належний їй жилий будинок з допоміжними господарськими будівлями, розташований в с. Донцівщина, Гадяцького району, Полтавської області та все рухоме і нерухоме майно позивачу. [INFO] [PERSON] померла . Після її смерті залишилась спадщина, що складається з вищезазначеного права на вказану земельну ділянку, яку фактично прийняв її син [PERSON], так як вступив в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини. [PERSON] не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби. Згідно рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 11.01.2017 року було встановлено факт, що [PERSON] був дядьком позивача. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишалась спадщина, що складається з вищевказаного права на земельну ділянку, яке фактично прийняв позивач, так як прожива та був зареєстрований з ним на момент його смерті. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольської С.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю сертифіката на право на вказану земельну ділянку, тому він вимушений був звернутися до суду з даною позовною заявою. До суду позивач [PERSON] надав заяву, в якій просив його позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без його участі. Представник позивача [PERSON] по дорученню - [PERSON] надала заяву, в якій просила позовні вимоги позивача задовольнити, справу розглянути без її участі. Представник відповідача територіальної громади Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області до суду не з'явився, але надали заяву в якій вказують, що позовні вимоги позивача [PERSON] визнають, проти їх задоволення не заперечують і просять справу розглянути без участі їх представника. Третя особа: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольська С.М. до суду не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.1 п.3 ст.169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 13.01.1997 року за № 6 належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Колос» розміром 1,82 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі та розташована на території Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, але сертифікат на ім'я [PERSON] не реєструвався та не видавався, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі № 31-28-99.4-446/21-16 від 19.07.2016 року. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. Отже, наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право його володільця на виділення земельної ділянки в натурі та отримання державного акту про право власності на цю земельну ділянку. Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] мала право на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) померлого. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 11.01.2017 року було встановлено факт, що [PERSON] був дядьком позивача [PERSON], яке набрало законної сили 24.01.2017 року. В даному рішенні суду встановлено, що [PERSON] був сином [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 03.11.1999 року Сарівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. На день смерті [PERSON] з нею проживав та був зареєстрований її син [PERSON], що підтверджується довідкою Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 327/02-46 від 29.03.2016 року. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з права на вищевказану земельну ділянку, яке фактично прийняв її син [PERSON] , так як вступив в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 327/02-46 від 29.03.2016 року, але не оформив спадщину. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 04.01.2011 року Сарівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 11.01.2017 року було встановлено факт, що [PERSON] був дядьком позивача [PERSON]. Батьком позивача [PERSON] був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Сарівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області, який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] Сарівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з права на вищевказану земельну ділянку, яке фактично прийняв [PERSON], так як проживав та був зареєстрований разом з дядьком на момент його смерті, що підтверджується довідкою Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приватним нотаріусом Гадяцького нотаріального округу Ямпольською С.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на вказану земельну ділянку, в зв'язку з відсутністю на неї сертифіката на право на вказану земельну ділянку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення

Outcome: approved