Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов вищезазначений позов, який позивач мотивує тим, що між позивачем та [PERSON] з вересня 2003 року виникли договірні відносини щодо користування жилим приміщенням, а саме кімнати [ADDRESS]. У зв'язку з несвоєчасною та неповною сплатою відповідачем в період з 2009 по 2012 роки комунальних платежів станом на 01.07.2014 р. заборгованість перед позивачем становила 22 052,03 грн. Зазначає, що з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом Претензію від 28.07.2014 р. №2145/01-12 про необхідність погашення заборгованості. Листом від 06.08.2014 р. відповідач повідомила позивача про те, що зауважень щодо розмірів нарахованих та сплачених сум за актом звірки взаємних розрахунків не має. Також позивач погодилася сплатити заборгованість за надані комунальні послуги в розмірі 8 788,56 грн. (в межах строку позовної давності з 16.07.2011 р. по 17.07.2014 р.), а решту боргу сплачувати відмовилася у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Але позивач не погоджується із такою позицією відповідача, вказує, що відповідач регулярно вносив платежі за комунальні послуги, отже визнавав свій обов'язок щодо сплати комунальних платежів, можна стверджувати, що строк позовної давності переривався, тому відповідач має сплатити решту заборгованості, адже комунальні послуги надавалися та були використані відповідачем. У зв'язку із наведеним звернувся до суду та просить стягнути із відповідача на користь позивача борг за комунальні послуги в розмірі 13 417,24 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання з'явилася, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явилася, заперечувала щодо позовних вимог, просила застосувати строк позовної давності. Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2013 р. між Національним університетом ДПС України та [PERSON] було укладено договір найму (оренди) житлового приміщення у гуртожитку, відповідно до якого позивач надав відповідачу та членам її сім'ї у безстрокове користування житлове приміщення [ADDRESS] (а.с. 32). Також, згідно даного договору, [PERSON] проживає у вище зазначеному жилому приміщенні з 01.09.2003 р. (а.с. 32). Відповідно до Розшифровки боргу [PERSON] за користування житлом і плати за комунальні послуги по кімнаті [ADDRESS] станом на 01.07.2014 р. заборгованість складає - 22 052,03 грн. (а.с. 5-10). Також, позивачем на адресу відповідача направлялась Претензія від 28.07.2014 р. за №2145/01-12 на суму 22 052,03 грн. (а.с. 11-12), яку [PERSON] отримала 28.08.2014 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 13). Листом від 06.08.2014 р. [PERSON] звернулась до позивача із проханням укласти договір про реструктуризацію заборгованості в межах строку позовної давності - трьох років з 16.07.2011 р. до 17.07.2014 р. на суму заборгованості 8 788,56 грн. (а.с. 14-15). Згідно Розшифровки боргу [PERSON] за користування житлом і плати за комунальні послуги по кімнаті [ADDRESS] станом на 22.09.2014 р. заборгованість складає - 13 417,24 грн., знято заборгованість в розмірі - 8 788,56 грн. (а.с. 16-21). Листом від 17.07.2014 р. за № 2046/01-21 позивач повідомив відповідача про те, що станом на 15.07.2014 р. наймачем не в повному обсязі здійснювалися платежі квартирної плати і плати за комунальні послуги, в зв'язку із чим по даних бухгалтерського обліку університету за період до 01.10.2013 р. значиться борг в сумі 22 052,03 грн. та запропоновано підписати погоджений акт звірки розрахунків (а.с. 71). Згідно акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.07.2014 р. заборгованість складає 22 052,03 грн. (а.с. 72-73). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Пунктом 5 частиною 3 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Враховуючи встановлені судом обставини та відповідно до діючого законодавства України, обов'язок укласти договір покладено на споживача, тому відповідач фактично отримував послуги, які надавались позивачем, оплата за які, нараховується згідно із тарифами затверджених органом місцевого самоврядування. Крім того, відповідач не надав суду доказів відмови від отримання зазначених послуг. Тому суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за надані комунальні послуги. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Під час судового розгляду [PERSON] заявила клопотання про застосування загального строку позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На підставі вищевикладених норм Закону та встановлених судом обставин, оскільки відповідач отримала лист-пропозицію провести звірку розрахунків лише 17.07.2014 р. з приводу заборгованості за надані комунальні послуги, тому суд вважає за можливе застосувати строк позовної давності. Крім того, суд зауважує, що відповідачем визнається заборгованість за надані комунальні послуги в межах строку позовної давності, а саме з 16.07.2011 р. до 17.07.2014 р. в розмірі - 8 788,56 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Також суд зазначає, що позивач не просив суд визнати причини пропуску позовної давності поважними. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed