Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] , та визначити участь у вихованні сина наступним чином: кожну п`ятницю та суботу - з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 19 год. 00 хв. суботи за місцем фактичного проживання позивача, без обмеження адреси прогулянок, з можливістю поїздки до родичів в межах території України; кожен день народження дитини, а саме - 10 листопада кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.; кожні шкільні канікули в літній та зимовий період не менше 7 (семи) діб для відпочинку та оздоровлення дитини в межах території України. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року його було визнано батьком [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з нього на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно. Обов`язок по утриманню дитини він виконує, однак жодних прав, як батько дитини, не може реалізувати, оскільки з боку відповідачки чиняться перешкоди. Ситуація ускладнилася настільки, що син [PERSON] , [INFO] , не знає, що він є його батьком. Відповідачка [PERSON] подала до суду відзив, який обґрунтовується тим, що положення ч.1 ст.159 СК України визначає право сторони на звернення до суду з позовом про усунення перешкод лише при наявності такої умови, як наявність перешкод у спілкуванні з дитиною, зокрема ухиленні від виконання рішення органу опіки та піклування. Однак на даний час відсутнє рішення органу опіки та піклування про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, оскільки позивач не звертався до органу опіки та піклування з таким питанням, тому вважає, що [PERSON] обраний неналежний спосіб захисту своїх прав, звернувшись одразу до суду та не отримавши відповідного рішення органу опіки та піклування. Також зазначила, що позивач ніколи не бажав бути батьком дитини, останній навіть не забрав сина з пологового будинку, а її залишив ще вагітною. З моменту народження сина, [PERSON] , [INFO] , позивач не приймає жодної участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не підтримує жодних відносин, не цікавиться його життям та здоров`ям, не переймається його навчанням у школі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що вказує на ухилення батьком від виконання своїх обов`язків. Все це позивач здійснює свідомо та без жодних на те перешкод. Позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, яка ґрунтується на тому, що він з сином [PERSON] не спілкувався у зв`язку із складними стосунками з відповідачкою. Проте з плином часу він зрозумів, що непрості стосунки з відповідачкою не повинні бути перешкодою у спілкуванні з дитиною та участі у його вихованні. Тому неодноразово по телефону звертався до відповідачки щодо надання можливості спілкування з сином, на що отримував категоричні відмови, тому, в порядку ст.159 СК України, звернувся безпосередньо до суду для усунення перешкод у спілкуванні з сином. Відповідачка [PERSON] подала до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких, крім викладених у відзиві обставин, додала, що права позивача, як батька дитини, не порушені, жодних перешкод у спілкуванні із сином вона позивачу не чинила, оскільки останній такого бажання не виявляв і не виявляє, тому права [PERSON] не підлягають захисту в обраний спосіб. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року його було визнано батьком [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з нього на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти. Обов`язок по утриманню дитини він виконує, однак жодних прав, як батько дитини, не може реалізувати, оскільки з боку відповідачки чиняться перешкоди. Зазначив, що його син [PERSON] називає батьком іншого чоловіка, однак він вважає, що дитина повинна знати, хто його біологічний батько. З моменту народження сина та по 2019 рік у нього була сильна особиста образа по відношенню до [PERSON] , тому він не спілкувався з сином. На даний час він проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] , в якої є дочка, ровесниця його сина [PERSON] . Коли він почав виховувати дочку своєї цивільної дружини, в нього проявилися батьківські почуття до свого сина [PERSON] , яких до того часу не було. Зауважив, що почуття з`явилися близько 2-ох років назад. На початку 2019 року він почав телефонувати [PERSON] і просити про зустріч із сином. У телефонній розмові відповідачка [PERSON] повідомила йому, якщо він наблизиться до сина, то вона вимушена буде звертатися до поліції. Через цю обставину він звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з сином. Оскільки судове рішення має вищу юридичну силу по відношенню до рішення органу опіки піклування, тому він звернувся безпосередньо до суду за усуненням перешкод у спілкуванні з дитиною. Зауважив, що він за місцем проживання сина жодного разу не приходив, лише тричі телефонував до відповідачки з питань спілкування з дитиною. Вперше він зателефонував до відповідачки щодо вирішення питання його участі в спілкуванні з сином у січні 2019 року. Під час розмови [PERSON] дала категоричну відмову та почала погрожувати, кажучи, що звернеться до поліції. Також під час проведення комісії з питань захисту дитини Виконавчого комітету Вараської міської ради щодо його участі у вихованні сина, відповідачка також у категоричній формі заперечувала проти його спілкування з сином. 30 січня 2020 року комісією з питань захисту дитини Виконавчого комітету Вараської міської ради прийнятий висновок, яким визначений порядок його участі у вихованні дитини. Оскільки вказаний висновок носить рекомендаційний характер, тому він не наполягав на його виконанні та не намагався побачити сина і налагодити з ним зв`язок. З моменту народження сина він жодного разу з ним не спілкувався, однак декілька разів бачив його при випадкових зустрічах. При таких зустрічах з сином не підходив до нього, бо не міг насмілитися. Відповідаючи на запитання, позивач [PERSON] не зміг конкретизувати, які саме перешкоди чинила йому [PERSON] у спілкуванні із сином і в чому вони полягали, при цьому лише зазначивши, що перешкодами вважає погрози позивачки, які та висловлювала у телефонних розмовах. Окрім цього, позивач [PERSON] зауважив, що не вважав за потрібне звертатися до служби у справах дітей щодо вирішення питання його участі в спілкуванні з сином, оскільки, на його думку, висновок комісії з питань захисту дитини не має юридичної сили, носить рекомендаційний характер і не є обов`язковим до виконання. Саме із цих причин він звернувся відразу до суду і в подальшому не виконував висновок щодо визначення способу його участі у вихованні сина. Також підтвердив, що сина із пологового будинку він не забирав, від дня народження сина і до часу звернення до суду із позовом не намагався зустрітися із сином, оскільки мав велику образу на відповідачку [PERSON] , а батьківські почуття до сина у нього виникли лише у 2019 році, на які його наштовхнула дочка його цивільної дружини. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат Процун О.О. в судовому засіданні просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити з підстав, викладених у позові. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] повністю не визнала позовних вимог та пояснила, що з моменту, коли позивач залишив її вагітною, та по цей час, [PERSON] не виявляв жодного бажання бачити сина, турбуватися про нього, тому і жодних перешкод з її боку не чинилося з цього приводу. [PERSON] почав їй телефонувати у січні 2019 року, телефонував у стані алкогольного сп`яніння, ображав її нецензурною лайкою, принижував та наполягав, щоб вона відмовилася від аліментів, які стягуються на їх спільного сина. Таких дзвінків було декілька, одну із розмов вона записала і надала до суду в якості доказу. У зв`язку з тим, що біологічний батько не забирав сина із пологового будинку, з моменту народження дитини не мав бажання бачити сина, жодного разу не приходив до сина, не приймав участі у вихованні дитини, тому вона навіть не повідомляла дитині, хто її справжній біологічний батько. Весь час вихованням сина займався її чоловік - [PERSON] , який виховує дитину, піклується про сина, вчить з ним уроки, разом проводять дозвілля і відпочинок. Одного разу син запитав у неї, чому його по батькові [PERSON] , а не [PERSON] . Тоді вона розповіла сину про його біологічного батька. За дев`ять років життя дитини, [PERSON] жодного разу не виявляв бажання побачити сина та поспілкуватися з ним. Бували випадки, коли вона з дитиною проходила містом, а їм на зустріч йшов [PERSON] , який, побачивши їх, переходив на інший бік вулиці або проходив схиливши голову, не проявляючи жодного інтересу до дитини. Якби [PERSON] хотів приймати участь у вихованні сина, то вона не заперечувала б проти цього. На комісії з питань захисту дітей, коли вирішувалося питання щодо участі [PERSON] у вихованні сина, вона говорила, якщо [PERSON] має бажання спілкуватися з сином, то може прийти до них та розповісти дитині про себе. Навіть після цього [PERSON] не виявив бажання поспілкуватися з сином. Позивач [PERSON] також відмовився виконувати висновок комісії з питань захисту дитини, яка визначила спосіб участі позивача у вихованні дитини, вважаючи його незаконним та таким, що носить рекомендаційний характер. На її думку, вказаний позов направлений лише на те, щоб змусити її відмовитися від аліментів, а не намагання захистити свої батьківські права, яким ніхто не чинить перешкод. Додатково звернула увагу суду на те, що коли вона була вагітною і повідомила про це позивача, то [PERSON] давав їй гроші для переривання вагітності та наполягав на цьому, однак вона відмовилася це робити. До 2019 року [PERSON] взагалі їх не турбував, потім почав телефонувати з погрозами та вимогою відмовитися від аліментів, тоді вона і звернулася до поліції із заявою про погрози. [PERSON] , відповідаючи на запитання, вказала, що біологічний батько дитини має право на спілкування з сином і [PERSON] ніхто не заважав і не заважає це робити, однак позивач сам цього не бажає, дитина йому не потрібна, що він і підтвердив у зафіксованій телефонній розмові. Також зауважила, що між нею та [PERSON] вирішувалося питання щодо усиновлення її чоловіком [PERSON] їх сина. Така розмова відбувалася у службі у справах дітей, в присутності працівника службу. Спочатку [PERSON] погодився та висловив готовність піти до нотаріуса для посвідчення відмови від дитини, однак згодом відмовився. Стверджує, що жодних перешкод у спілкуванні із сином, [PERSON] вона не чинила і не чинить, вказує, що навіть протягом тривалого часу розгляду справи, наявності висновку комісії з питань захисту прав дитини, позивач жодного разу не намагався зустрітися з сином. Просить в позові відмовити. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Полюхович О.І. в судовому засіданні просила в позові [PERSON] відмовити, через безпідставність. У судовому засіданні представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Вараської міської ради Самохіна О.М. суду показала, що в службу у справах дітей надійшла ухвала Кузнецовського міського суду Рівненської області про залучення служби в якості третьої особи у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Після цього, до служби у справах дітей були запрошені [PERSON] та [PERSON] , у яких були відібрані пояснення щодо спірного питання. Під час спілкування з [PERSON] було встановлено, що сторони разом взагалі не проживали, не вели спільного господарства і що останній не бажав народження дитини. При цьому [PERSON] вказав, коли він почав виховувати дитину своєї цивільної дружини, в нього з`явилися почуття і він виявив бажання спілкуватися з сином [PERSON] , [INFO]. Поясненнями [PERSON] були підтверджені пояснення [PERSON] . Також [PERSON] додала, що [PERSON] не забирав останню з пологового будинку та протягом всіх років життя дитини не виявляв бажання спілкуватися з сином. Окрім цього [PERSON] зауважила, що дитина взагалі не знає свого біологічного батька та вважає своїм батьком [PERSON] . Тоді представниками служби у справах дітей було здійснено візит у сім`ю [PERSON] . Під час проведення обстеження умов проживання дитини, вони спілкувалися з [PERSON] , бачили на стіні його кімнати фотографію, на якій зображений його вітчим [PERSON] . На її запитання до [PERSON] , [INFO] , хто це, дитина відповіла, що це його тато [PERSON] . Потім дитина розповіла, що його матір звати [PERSON] і що вони втрьох живуть разом. Розмови про біологічного батька дитини в той час не велося. Після цього до служби у справах дітей було запрошено [PERSON] та [PERSON] . Під час спілкування зі сторонами, вона зрозуміла, що в сторін глибока образа один на одного, яка виникла задовго до звернення до суду. [PERSON] наполягала на тому, що повідомляти дитину, хто її біологічний батько не буде, оскільки це може травмувати сина, а [PERSON] наполягав, щоб дитині повідомили про батька. Під час тієї зустрічі був присутній психолог, яка висловила свою думку і пояснила матері про те, що дитина має бути повідомлена про існування біологічного батька і це має зробити лише матір, на що [PERSON] погодилася. Після цього [PERSON] направила до служби лист, в якому висловила прохання залучити психолога до її розмови із сином, з метою правильного повідомлення дитині про існування біологічного батька. Також [PERSON] було запропоновано звернутися до психолога за рекомендаціями, як саме знайомитися з дитиною та як себе поводити при зустрічі. На вирішення цього питання сторонам був встановлений час до 05 січня 2020 року. У визначений період жоден із батьків не звернувся до психолога. Рішенням Виконавчого комітету Вараської міської ради від 30 січня 2020 року №14 був затверджений висновок щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , який направлений до суду. Пізніше їй стало відомо, що дитина проінформована про наявність у нього біологічного батька. Службою у справах дітей також пропонувалося [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] провести усиновлення дитини. На цю пропозицію [PERSON] та [PERSON] погодилися, [PERSON] також спочатку погодився, а потім передумав. Окрім цього, представник вказує, що до них у службу звертався [PERSON] з приводу цільового використання [PERSON] аліментів, які стягуються з нього. Під час вказаних звернень, [PERSON] скаржився, що дитина його не знає, він її не бачить, а аліменти з нього стягуються. Тоді [PERSON] було роз`яснено про можливість звернення до служби у справах дітей щодо визначення способу участі батька дитини у вихованні сина, однак [PERSON] до них з цього приводу не звертався. Під час дослідження питання цільового використання аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] було встановлено, що аліменти [PERSON] витрачаються за цільовим призначенням, а дитина має навіть надміру того, що повинна мати. Висновки щодо цільового використання грошових коштів направлялися сторонам рекомендованими листами. Відповідаючи на запитання, представник служби Самохіна О.М. вказала, що жодних заяв від [PERSON] до служби, з приводу чинення останньому перешкод у спілкуванні з сином, не надходило. Чому [PERSON] не виконував висновок комісії, яким визначено спосіб його участі у спілкуванні із сином, їй не відомо. У судовому засіданні представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Вараської міської ради Шпак В.М. суду показала, що з сторонами по справі вона познайомилася близько двох років тому, коли до служби у справах дітей звертався [PERSON] з метою перевірки цільового використання грошових коштів, які стягуються як аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] . Під час дослідження питання цільового використання аліментів їй стало відомо, що дитина не знає свого біологічного батька, а своїм батьком вважає свого вітчима - [PERSON] . За результатами перевірки було рекомендовано [PERSON] звернутися до служби у справах дітей за встановленням порядку участі батька у вихованні дитини. [PERSON] двічі звертався до служби у справах дітей за перевіркою цільового використання аліментів, однак жодного разу не звертався за встановленням порядку участі батька у вихованні дитини. Службі у справах дітей не відомо про будь - які перешкоди зі сторони [PERSON] у спілкуванні [PERSON] із сином. Із такими заявами [PERSON] до служби не звертався. Разом із тим, [PERSON] виконувала всі рекомендації служби у справах дітей, повідомила сину про існування біологічного батька, просила залучити до першої зустрічі із батьком психолога. 30 січня 2020 року був затверджений висновок щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , однак зазначений висновок батьком дитини не виконувався, як їй стало відомо із пояснень, наданих [PERSON] в судовому засіданні. На її думку бажання у [PERSON] бачити дитину немає, жодних підтверджень щодо існування будь - яких перешкод зі сторони [PERSON] у спілкуванні [PERSON] із дитиною, позивачем суду не надано, обрана у такий спосіб поведінка [PERSON] лише може нашкодити психологічному здоров`ю дитини, тому представник служби Шпак В.М. в судових дебатах просила вирішити вказаний спір на розсуд суду. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] вона знає близько 15-ти років. Її чоловік є хрещеним батьком [PERSON] , [INFO] . Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] зустрічалися певний період часу. Коли [PERSON] завагітніла і повідомила про це позивача, [PERSON] категорично не хотів цієї дитини. [INFO] [PERSON] народила сина. Після народження дитини, вона неодноразово приїздила провідувати [PERSON] , [PERSON] жодного разу до відповідачки та дитини не приїздив. 02 грудня 2011 року, коли [PERSON] з дитиною виписували з лікарні, вона привозила дитині теплі речі і забирала відповідачку, [PERSON] сина з пологового будинку не забирав. Їй відомо, що протягом усього життя дитини, [PERSON] жодного разу не виявив бажання її побачити та поспілкуватися з сином. Також їй відомо, що протягом останніх двох років [PERSON] звертався з позовом про зменшення розміру аліментів та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Її чоловік мав розмову з [PERSON] щодо сина, на що [PERSON] говорив, що не має бажання спілкуватися з сином. Зауважила, що жодних перешкод [PERSON] не чинила [PERSON] у спілкуванні з дитиною. На її думку, якби [PERSON] бажав спілкуватися з сином, то [PERSON] тільки б цьому сприяла. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є чоловіком [PERSON] . У 2014 році він познайомився з [PERSON] 23 жовтня 2015 року вони зареєстрували шлюб і стали проживати разом. З ними також проживає малолітній син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] називає його батьком. Він також має від першого шлюбу двох дітей, яких утримує, забезпечує, діти приїжджають до квартири, де він проживає з [PERSON] та сином. Його діти від першого шлюбу та син дружини мають дружні відносини. Зауважив, що [PERSON] жодних перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON] не чинить, [PERSON] сам не виявляв і не виявляє бажання спілкуватися з сином. За весь період сумісного проживання із [PERSON] , [PERSON] жодного разу не намагався зустрітися із сином. Шкільні вчителі дитини навіть не знали, що він є вітчимом [PERSON] , вони вважали, що він є біологічним батьком дитини. [PERSON] знає про існування біологічного батька, розпитував матір, чому той їх покинув. Звернув увагу на те, що він готовий усиновити [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні допитана [PERSON] , яка працює практичним психологом. [PERSON] суду показала, що до неї звернулася мати [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] з метою дослідження дитини на внутрішньо - сімейні відносини. [PERSON] при зверненні повідомила, що в дитини є біологічний батько, якого дитина не знає, та чоловік, який виховує дитину і не є біологічним батьком дитини. [PERSON] , [INFO] , є контактною дитиною, має високий рівень розвитку, високоемоційний, мова в нього насичена, повна, видно, що вихованням дитини займаються, по всіх параметрах він займає середньо - високий рівень. Під час обстеження, з дитиною були проведені наступні тести «Малюнок сім`ї», «Розмалюй моє тіло», «Закінчи речення», «Асоціація, як я розумію окремі слова». По відношенню до першого тесту, дитина намалювала тата [PERSON] , який заробляє гроші, він іде до тата, щоб допомагати. Потім намалював маму, яка виходить з кола, ніби з іншого світу, та несе їм їжу. Про тата розповів, що його звати [PERSON] , він з ним грається, вчить уроки, вони разом проводять багато часу, а мама на роботі, після закінчення якої приходить до них. У дитини сильний емоційний зв`язок з татом [PERSON] , водночас немає емоційного зв`язку з біологічним батьком. Також дитина повідомила, що в нього є ще один тато, але це не тато - це [PERSON] . Повідомив, що йому мама розповідала, що вони колись з ним зустрічалися, в них було кохання, а потім між ними сталися негаразди. На її звернення, щодо того, що може прийти інший тато, [PERSON] відповів, що то не тато, то нехороший дядя, бо він злий. Дитина написала, що щастя - це коли мама і тато [PERSON] разом. Під час діагностування дитини, його стан був стабільним, він був піднесеним. Тривога в дитини підвищувалася коли розмова заходила про біологічного батька, він називав його нехорошим, зазначав, що «він дзвонить та сварить маму, він не хотів мене, а зараз каже, щоб мама віддала гроші, він хоче бути татом, але в мене є тато, який любить мене». Дитина також вказувала, що знає про наявність біологічного батька, однак не хоче бачити його та не хоче контактувати з ним. Зауважила, що як у матері, так і в батька є материнський та батьківський інстинкти. Ці інстинкти або є або їх немає, набути їх неможливо, вони не можуть випадково з`явитися або випадково зникнути. [PERSON] , [INFO] , настільки комфортно в цій сім`ї, наскільки це взагалі може бути, тому хлопчик не хоче цього змінювати. Вплив ззовні на цю дитину можливий, але дитина щаслива тоді, коли вона знаходиться в комфортних умовах. Якщо змушувати дитину спілкуватися з тим, із ким вона не хоче, почнуться проблеми не тільки в свідомості дитини, але й проблеми в сім`ї, у якій вона проживає або з людиною, з якою вона буде контактувати. На даний час впливати на дитину та змушувати її спілкуватися з тим, з ким вона не хоче, буде неправильним, і це може нашкодити дитині. Вважає, що дитина сама повинна дорости до побачення з батьком, вона має сама бути психологічно готовою до того, що вона хоче побачити біологічного батька. Вважає, що на даний час дитина не готова до спілкування з біологічним батьком. Такими насильницькими діями, як «я хочу щоб ти пішов, я хочу з тобою спілкуватися, я хочу, щоб ти знав, що я твій батько, я хочу, щоб ти знав, що в тебе є батько» можна лише нашкодити психіці дитини. Психолог у категоричній формі ствердила, що на даний час дитина не готова зустрітися із біологічним батьком і якщо дитину змусити це зробити, то це завдасть значної шкоди психологічному здоров`ю хлопчика, що в подальшому може призвести до непередбачуваних наслідків. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, представників служби у справах дітей, показання свідків, психолога, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Підставами для такого висновку суду є наступне. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 грудня 2011 року встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками у свідоцтві вказано [PERSON] і [PERSON] . Із рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року, в справі №2/1711/744/11, вбачається, що [PERSON] визнано батьком [PERSON] , [INFO] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 грудня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 липня 2019 року, в справі №565/800/19, зменшений розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року, на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно до 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Згідно характеристики ДНЗ (ясла-садочок) №6 Вараської міської ради Рівненської області від 19 вересня 2019 року за №05-03/118, [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад 2013-2017 навчальні роки. [PERSON] завжди приводила сина [PERSON] до дошкільного навчального закладу, систематично відвідувала батьківські збори. Також неодноразово, окрім матері, приводив і забирав [PERSON] чоловік матері - [PERSON] . Із характеристики, яка підписана практичним психологом ЗНЗ №1 Л.Степановою та директором школи Н.Середою встановлено, що [PERSON] навчається в 2-В класі Вараської ЗНЗ №1. За результатами психодіагностичного обстеження, психологом ЗНЗ №1 було виявлено, що [PERSON] виховується у повноцінній сім`ї, взаємостосунки у сім`ї - дружні, доброзичливі та відверті, підтримується позитивний психологічний клімат. Батьки приділяють сину достатньо уваги та часу, що позитивно впливає на його виховання та навчання. Виховуючись у забезпеченій сім`ї, [PERSON] має усі необхідні умови та засоби для навчання, тому це розвиває у хлопця позитивне ставлення до школи та вчителів, а також заохочує до покращення своїх результатів. [PERSON] добре вихований і ввічливий. Хлопчик справляє враження компанійської, товариської дитини, легко знайомиться з новими людьми і знаходить з ними спільну мову. На контакт з психологом пішов охоче і з зацікавленням. Має почуття гумору і справляє позитивне враження на оточуючих. Характеристикою, яка підписана класним керівником [PERSON] та директором школи Н.А.Середою, підтверджується, що [PERSON] став учнем першого класу школи №1 з 01 вересня 2018-2019 навчального року. Має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу, добру пам`ять. Вміє гарно міркувати, висловлювати свою думку. Відповідаючи на запитання вчителя, демонструє добре розуміння почутого. Завжди ввічливий, веселий, життєрадісний. Схильний до активної діяльності, товариський, відгукується на прохання однокласників. У стосунках з ними виявляє добродушність та доброзичливість. Дотримується правил особистої гігієни. [PERSON] ходить до школи охайним, доглянутим. Батьки постійно підтримують зв`язок з вчителем, беруть активну участь у житті класу. Цікавляться результатами і питаннями навчання та вихованості [PERSON] . Відвідують батьківські збори, свята, які проводяться для учнів класу, піклуються про зовнішній вигляд дитини. Згідно додатку до характеристики, який підписаний класним керівником [PERSON] та директором школи Н.А.Середою, батьки учня 2-В класу, [PERSON] , - [PERSON] і [PERSON] , відповідально ставляться до своїх обов`язків: цікавляться навчанням і вихованням сина, беруть активну участь у житті класу. Громадянин [PERSON] жодного разу в школі не був і з учителем не знайомий. Вiдповiдно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За приписами ч.ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі статтею 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікаваної Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст.9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікаваної Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя як право батьків на спілкування з дитиною. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Отже, сімейним законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Суд зазначає, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для батьків. І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І лише у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. З наведеного встановлено, що позивач [PERSON] , при зверненні до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, недотримався вимог матеріального права, які передбачають встановлення способів участі одного із батьків, який проживає окремо від дитини, на спілкування та виховання дитини та усунення перешкод, у разі наявності таких перешкод, що передбачено ст.ст.158,159 СК України. Незважаючи на це, після відкриття провадження у цій справі, орган опіки та піклування, на виконання вимог ухвали суду від 19 листопада 2019 року, склав та подав до суду висновок щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 30 січня 2020 року №14 затверджений висновок щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , яким визначений наступний спосіб участі батька [PERSON] у виховані та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] :дозволити батькові бачитися із сином перші шість місяців у присутності матері, [PERSON] , кожну суботу з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за місцем проживання дитини, в подальшому, кожну другу, четверту п`ятницю та суботу з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 19 год. 00 хв. суботи за місцем проживання батька, [PERSON] , кожен день народження дитини, а саме [INFO] кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., кожні шкільні канікули у літній та зимовий період не менше 7 (семи) днів для відпочинку та оздоровлення у межах України за згодою дитини. Батькам [PERSON] та [PERSON] за два дні до зустрічі батька з сином [PERSON] , обмінюватись інформацією щодо фактичного місця проживання та перебування дитини, враховувати при цьому стан його здоров`я, розпорядок дня та інші обставини, що мають значення для організації побачень з ним. У разі, якщо побачення не відбулось у визначений день та час повністю або частково з поважних причин, то цей час переноситься на інший зручний для дитини і батька час та день. У судовому засіданні доведено, що з моменту прийняття вищевказаного висновку батько [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] жодного разу не виявив бажання поспілкуватися з сином та прийняти участь у його вихованні. Зазначений факт підтвердив в судовому засіданні і сам позивач [PERSON] , зазначивши, що не вважав за потрібне звертатися до служби у справах дітей щодо вирішення питання його участі в спілкуванні з сином, оскільки, на його думку, висновок комісії з питань захисту дитини не має юридичної сили, носить рекомендаційний характер і не є обов`язковим до виконання. Саме із цих причин він звернувся відразу до суду і в подальшому не виконував висновок щодо визначення способу його участі у вихованні сина. У той же час, жодних підтверджень того, що [PERSON] чинила [PERSON] будь - які перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] , позивач суду не надав. Під час розгляду справи, із ствердних пояснень позивача [PERSON] , встановлено, що останній сина із пологового будинку не забирав, з моменту народження [PERSON] - [INFO] , та до моменту ухвалення цього рішення, не намагався зустрітися із сином, оскільки мав велику образу на відповідачку [PERSON] , а батьківські почуття до сина у нього виникли лише у 2019 році, висновок комісії з питань захисту прав дитини щодо визначення способу його участі у вихованні сина свідомо не виконував, вважаючи, що вказаний висновок не має юридичної сили і носить лише рекомендаційний характер. Окрім цього, у судовому засіданні був досліджений запис телефонної розмови, який розміщений на компакт - диску та долучений до матеріалів справи відповідачкою [PERSON] . На дослідженому звукозапису зафіксовано, як чоловічий голос виражається в грубій, нецензурній формі до співрозмовника з жіночим голосом. Пряма мова: чоловічий голос «Ти сама хотіла ростити дитину, рости. До чого я тут, не знаєш?»; жіночий голос «По суті, що ти хочеш?»; чоловічий голос «Відказуйся від аліментів». У судовому засіданні відповідачка [PERSON] вказала, що досліджений звукозапис, це розмова по телефону між нею та [PERSON] . Позивач [PERSON] підтвердив, що дійсно на дослідженому звукозаписі зафіксована розмова між ним та відповідачкою [PERSON] . Вказаним підтверджується, що відповідачка [PERSON] жодних перешкод у спілкуванні з сином, позивачу [PERSON] не чинила, а посилання останнього на те, що він у телефонних розмовах вимагав зустрічі із сином, не відповідають дійсності. При винесенні рішення судом прийнято до уваги також і рекомендації психолога [PERSON] , яка в судовому засіданні в категоричній формі ствердила, що на даний час [PERSON] , [INFO] , не готовий зустрітися із біологічним батьком і якщо дитину змусити це зробити, то це завдасть значної шкоди психологічному здоров`ю хлопчика, що в подальшому може призвести до непередбачуваних наслідків. З аналізу вищенаведених в рішенні законодавчих норм слідує, що суди при розгляді даної категорії справ повинні керуватися виключно інтересами дитини. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні, у зв`язку із недоведеністю порушення відповідачкою прав позивача, як батька, щодо виховання дитини та права на спілкування з дитиною.

Outcome: dismissed