Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

До Кузнецовського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «НАН» у якому просив, з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати у сумі 44046,91 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні із розрахунку середньоденної заробітної плати 976,40 грн за кожен день затримки за період з 28 березня 2018 року до дня винесення рішення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.03.2018 року був звільнений з ТОВ «НАН» з посади технічного директора за угодою сторін. Розмір місячної заробітної плати позивача на дату звільнення становив 20\~004,25 грн на місяць та зараховувався відповідачем на картку позивача в ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказує, що згідно з випискою ПАТ КБ «ПриватБанк»: -06.11.2017 року йому здійснено виплату заробітної плати за жовтень 2017 року у сумі 20\~044,25 грн.; -07.12.2017 року йому здійснено виплату заробітної плати за листопад 2017 року у сумі 20\~044,25 грн.; -01.02.2018 року йому здійснено виплату заробітної плати за грудень 2017 року у сумі 20\~044,25 грн.; -02.03.2018 року йому здійснено виплату частини заробітної плати за січень 2018 року у сумі 3\~220,00 грн.; -20.04.2018 року йому здійснено виплату частини заробітної плати за січень 2018 року у сумі 10\~840,67 грн. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що відповідач заборгував йому заробітну плату за січень 2018 року у сумі 5\~943,58 грн., за лютий 2018 року у сумі 20\~004,25 грн., за березень 2018 року у сумі 18\~099,08 грн., яку визначив шляхом ділення 20\~004,25 грн. на 21 робочий день у місяць та множення на 19 фактично відпрацьованих днів. Доводить, що відповідач до цього часу не виплатив йому заробітну плату, у зв`язку з такою затримкою просить стягнути з відповідача ТОВ «НАН» на його користь суму із розрахунку середньоденної заробітної плати за період з 28.03.2018 року до дня винесення рішення. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач ТОВ «НАН», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання явку свого представника не забезпечило, відзив на позов не подало. Оскільки від позивача заперечень щодо заочного розгляду не надходило, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши позовну заяву та додані матеріали суд встановив наступне. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , позивач [PERSON] у період з 08.09.2017 року до 28.03.2018 року працював на посаді технічного директора ТОВ «НАН» та звільнений 28.03.2018 року на підставі наказу № 05-к від 28.03.2018 року. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи на які посилається. Як на підставу своїх вимог або заперечень. Доводячи обставину про отримання заробітної плати у ТОВ «НАН» у сумі 20\~004,25 грн. у місяць у період роботи на підприємстві, позивач посилається на роздруківку з інформацією про надходження на його картковий рахунок коштів за період з 01.09.2017 року до 31.05.2018 року. Оцінюючи такий доказ, на підтвердження вказаної обставини, суд визнає його недостовірним та неналежним, оскільки на підставі цього доказу суд не може встановити дійсний розмір заробітної плати позивача за період роботи на посаді технічного директора у ТОВ «НАН». Такий доказ на думку суду підтверджує лише обставину перерахування ТОВ «НАН» на рахунок позивача відповідних сум як заробітної плати, проте за який період здійснена така виплата та у зв`язку з чим суду невідомо. Інших доказів на підтвердження розміру заробітної плати позивач не подав. У зв`язку з неможливістю визначити розмір заробітної плати, який підлягав виплаті позивачу [PERSON] за період його роботи на посаді у відповідача, у суду відсутні підстави стверджувати про наявність заборгованості ТОВ «НАН» перед позивач із виплати заробітної плати. Розглядаючи вимогу позивача [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, судом встановлено наступне. Розраховуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу суд керується ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~та правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 Так, відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Позивач середній заробіток за час затримки розраховує у відповідності до Постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100. Зокрема, визначає середньоденну заробітну плату, шляхом ділення заробітної плати у сумі 20\~004,25 грн. на 21 робочий день у лютому та 20 робочих днів у січні 2018 року, та визначає їх середнє значення. З його розрахунку випливає, що середньоденний заробіток складає 976,40 грн. Проте, як вже судом було встановлено, позивач [PERSON] не подав до суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження розміру його заробітної плати за період роботи у ТОВ «НАН». У зв`язку з цим у суду відсутня можливість встановити середньоденний заробіток позивача, а отже відсутні підстави для задоволення його вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи. Суд визнавав явку позивача обов`язковою для встановлення усіх обставин справи, проте позивач таку вимогу суду проігнорував та повторно подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови позивачу [PERSON] у задоволенні його позову до ТОВ «НАН» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог. Розподіляючи судові витрати суд враховує наступні обставини. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.07.2019 року, позивачу [PERSON] відстрочено сплату судового збору за його позовом до ТОВ «НАН» до 07.08.2019 року, у подальшому ухвалою від 29.08.2019 року позивачу [PERSON] відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Зважаючи на те, що позивачем до суду не подавались документи про сплату судового збору, суд з урахуванням вимог, передбачених ст. 142 ЦПК України, визначає розмір судового збору, який необхідно стягнути з позивача на користь держави. Так, позивач звернувся з вимогою до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 28.03.2018 року до дня винесення рішення з урахуванням середньоденного заробітку у сумі 976,40 грн. Зважаючи на те, що у періоді, за який просить позивач стягнути середньоденний заробіток 520 днів, тому сума, яку просив стягнути складе 507\~728 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З урахуванням вказаних вимог, з позивача слід стягнути 5\~077,28 грн. судового збору. На підставі викладеного з урахуванням визнання позову відповідачем,

Outcome: approved