Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 06.05.2014 року звернулось ПАТ «Дельта Банк» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] 26.12.2008 року був укладений кредитний договір №001-15058-261208, за умовами якого ТОВ «Комерційний банк «Дельта» надало [PERSON] кредит в розмірі 8497 гривень на придбання певного майна, а [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 5% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 25.12.2009 року. У зв'язку з тим, що відповідач порушив умови зобов'язання, що випливають з кредитного договору, у нього станом на 13.02.2014 виникла заборгованість у загальному розмірі 11185,41 гривень, яку позивач разом із судовими витратами, просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В прохальній частині позовної заяви представник позивача за довіреністю - Духота І.В. зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутності представника банку, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом, будь-які причини поважності пропуску такого строку не зазначено. Відповідач наполягав на застосуванні судом строку позовної давності до вимог ПАТ «Дельта Банк», про що подав до суду відповідну заяву та з цих підстав просив суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №001-15058-261208 від 26.12.2008 року, укладеного між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON], [PERSON] отримав кредит на придбання певного майна у сумі 8497 гривень, на оплату страхового платежу в сумі 1529,46 грн., що разом складає 10026,46 гривень, та зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 5% річних та плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,50% в місяць, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору сторони обумовили, що кредит надається на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 25.12.2009 року на умовах, визначених цим Договором. Судом встановлено, що ТОВ «Комерційний банк «Дельта» змінило найменування на ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується статутом ПАТ «Дельта Банк», затвердженим рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Дельта Банк» №2 від 30.01.2012 року та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи від 01.10.2009 року серії А01 №646833 від 01.10.2009 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив умови Кредитного договору №001-15058-261208 від 26.12.2008 року та взяті на себе зобов'язання в частині повернення кредиту щомісячними платежами, в результаті чого станом на 13.02.2014 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 11185 (одинадцять тисяч сто вісімдесят п'ять) гривень 41 коп., яка складається із: - заборгованості за сумою кредиту в розмірі 8199 (вісім тисяч сто дев'яносто дев'ять) гривень 68 коп.; - заборгованості за відсотками у розмірі 228 (двісті двадцять вісім) гривень 47 коп.; - заборгованості за комісіями у розмірі 2757 (дві тисячі сімсот п'ятдесят сім) гривень 26 коп. Відповідач подав до суду заяву від 15.07.2014 року про застосування строку позовної давності до позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відповідно до ст. 267 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 530 ЦК України, визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року в п. 24 визначено, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. За умовами кредитного договору №001-15058-261208 від 26.12.2008 року, укладеного між ТОВ «КБ «Дельта Банк» та [PERSON], [PERSON] був наданий кредит на строк 12 місяців, з кінцевим терміном його повернення не пізніше ніж 25.12.2009 року, тому суд вважає, що строк виконання зобов'язання у повному обсязі за кредитним договором настав 25.12.2009 року. Положення п. 10.1 кредитного договору щодо встановлення строку дії кредитного договору з дня його підписання сторонами і до повного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, не можуть бути застосовані при вирішення питання щодо строку дії договору кредиту. Оскільки у виниклих правовідносинах не йдеться про припинення зобов'язання належним виконанням, а вирішується питання строку дії кредитного договору, що має значення для вирішення питання обчислення строку позовної давності. За ст. 1049 ЦК України, яка згідно ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій саме кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що строк виконання зобов'язання у повному обсязі за кредитним договором, та відповідно строк дії кредитного договору, сплив 25.12.2009 року, поновлення дії договору не відбувалося, погашення позичальником заборгованості не здійснювалося. Обставини того, що зобов'язання за кредитним договором не припинені внаслідок того, що їх виконання не відбулося, не є підставою вважати строк дії кредитного договору продовженим. Строк дії кредитного договору сторін не залежить від стану виконання зобов'язань і не може вважатися продовженим через невиконання зобов'язань. З урахування вищенаведеного, судом встановлено, що відповідно до ст.257, ч. 1 ст. 261, ст. 631 ЦК України трирічний строк від дня закінчення строку дії кредитного договору для пред'явлення вимог до позичальника сплив 25.12.2012 року. Однак, позивач звернувся із позовом про стягнення кредитної заборгованості до [PERSON] тільки 06.05.2014 року, що підтверджується відповідним штампом про реєстрацію позовної заяви Малиновським районним судом м. Одеси за вхідним № 18500 від 06.05.2014 року. У зв'язку з цим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з підстав передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України, оскільки позивачем ПАТ «Дельта Банк» пропущено строк позовної давності, клопотання про поновлення якого позивачем не заявлялося, докази поважності пропуску строку позовної давності суду не надані, та відповідач наполягає на застосуванні наслідків пропущення такого строку в порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України. Оскільки в задоволенні вимог судом було відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов'язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed