Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після смерті батька [PERSON], який помер 08.01.2014 року, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,55 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована в с. Новоукраїнка, Більмацького району, Запорізької області. З метою отримання свідоцтва на право власності на спадщину за законом позивач звернулася до Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області, однак їй було відмовлено, оскільки вона не надала витягу з державного земельного кадастру на вищевказану земельну ділянку. За таких обставин позивач вимушена була звернутись до суду за захистом своїх майнових прав з вимогами визнати за собою, як спадкоємцем за законом, право власності на зазначену земельну ділянку. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові, відповідач надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі, повідомила, що наслідки визнання позову їй відомі і зрозумілі. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08.01.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 284375 виданого виконкомом Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району, Запорізької області (а.с.31). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина зокрема у вигляді земельної ділянки площею 0,55 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Новоукраїнка, Більмацького району, Запорізької області, яка належала померлому, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП-000009 № 1319 виданого Новоукраїнською сільською радою народних депутатів Куйбишевського району, Запорізької області 02.01.1995 року на підставі рішення виконкому Новоукраїнської сільської ради № 43 від 14.07.1994 року (а.с.7). Являючись спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ХІ-ЖС № 737555 від 25.04.1991 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 273671 від 29.07.1995 року та паспортом СА № 025368 від 10.08.1995 року (а.с.3-6), позивач [PERSON] звернулася до Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини згідно якої нотаріусом була заведена спадкова справа № 168/2014. Крім позивача, іншим спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] являється його дружина [PERSON], якою була написана заява про відмову від спадщини, що залишилася після померлого чоловіка (а.с.14). Позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Панченка, 3, с. Новоукраїнка, Більмацького району, Запорізької області (а.с.17), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,55 га на якій розташований цей будинок, позивачу було відмовлено, оскільки вона не надала витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка є об'єктом спадкування, про що свідчить постанова Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області від 06.12.2017 року (а.с.15). Відсутність витягу з державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка належала на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON] площею 0,55 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Новоукраїнка, Більмацького району, пов'язана із тим, що на момент реєстрації державного акту про право власності на зазначену земельну ділянку поземельна книга не відкривалась, про що свідчить лист Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Відділ у Більмацькому районі № 312/0/131-17 від 25.10.2017 року (а.с.9). Відповідно до змісту ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1268, 1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.3 ст. 200, ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають можливість суду зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних прав, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved