Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, шляхом збільшення розміру стягнення аліментів. Позивач зазначила, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 16.11.2009 року по справі №2-5536/09, з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 350 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач зазначила, що на теперішній час ціни на промислові товари та продукти харчування значно зросли, а тому коштів, які присуджені рішенням суду, від 16.11.2009 року на утримання дитини, не вистачає, просить про збільшення розміру стягнення аліментів з відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини. Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, згідно якої уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву про визнання уточнених позовних вимог та розгляд справи без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі. В 2009 році шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу, позивачці присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 15 лютого 2005 року, примарією Романешть ресубліки Молдова, актовий запис №05 (а.с.7-8) Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 16.11.2009 року, по справі №2-5536/09, з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 350 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с.11). 08.05.2014 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.10). Виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] по справі №2-5536/09, було видано позивачці 19.01.2010 року (а.с.11) Згідно зі статтями 180 та 182 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912), від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2 та 3 статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення, або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006 року, №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судом враховано той факт, що даних про працевлаштування та загальний дохід відповідача не представлено ні позивачем, ні відповідачем. Суд також враховує, що, згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7)прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, становить: з 1 січня 2020 року - 2218 грн., з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. У зв`язку з цим, суд погоджується із обґрунтованістю визначення аліментів в даному випадку, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи спір, суд враховує обставини, які змінилися після встановлення розміру аліментів рішенням судом та вимогу закону про мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, для дітей, віком від 6 до 18 років, розмір аліментів на одну дитину, з 1 січня 2020 року, не може бути меншим 1109 гривень; з 1 липня - 1159 гривень; з 1 грудня - 1197,50 гривень. Суд приймає визнання уточненого позову відповідачем та задовольняє вимоги позивачки. Згідно п.11 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі становить 840,80 грн., який слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved