Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернувся [PERSON] , в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 501156164 від 21 червня 2019 року, укладений між ним та Акціонерним товариством «Альфа банк». В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що 21 червня 2019 року між ним та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» в приміщенні відділення, що розташоване на проспекті Ломоносова 99 в місті Костянтинівка, Донецька область, було укладено кредитний договір № 501156164 для отримання споживчого кредиту. Після укладення договору та підписання всіх необхідних документів за встановленою процедурою керуюча відділенням Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в місті Костянтинівка [PERSON] повідомила позивача, що внаслідок технічних незручностей банк не може видати йому платіжну картку із зарахованими кредитними коштами та запропонувала послугу, що сама отримає її та надасть особисто позивачу. Пізніше позивачу стало відомо, що в той же день [PERSON] самостійно отримала кошти, надані банком позивачу на підставі кредитного договору, проте йому їх не передала. Але протягом останнього часу кожного місяця йому на мобільний телефон банківською установою АТ «Альфа-Банк» надсилаються повідомлення про існування боргу за кредитним договором і вимогою щодо сплати щомісячного платежу. Відповідач [PERSON] повідомила позивача, що сама отримала кредитну карту та зняла із неї гроші, які дуже їй потрібні і повідомила, що нести відповідальність по зобов`язанням та сплачувати за цим кредитом буде особисто, про що 11 вересня 2019 року власноруч написала розписку, а також, що до 01.11.2019 року повністю виплатить всю суму за цим споживчім кредитом. Станом на 02.11.2019 року відповідач [PERSON] не тільки не сплатила поточні щомісячні платежі, а і не здійснила погашення суми споживчого кредиту у сумі отриманих грошових коштів. Враховуючи те, що на момент укладання кредитної угоди між позивачем та відповідачем АТ «Альфа банк», відповідач [PERSON] перебувала із банківською установою у трудових відносинах, користуючись своїм службовим становищем здійснила обман споживача на етапі отримання споживчого кредиту, 18 вересня 2019 року позивач звернувся із заявою до правоохоронних органів з приводу обману та зловживання довірою та Костянтинівським відділення поліції Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області та повідомлення про кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідач АТ «Альфа-Банк» надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що між банком та [PERSON] укладено договір кредиту № 501156164 від 21 червня 2019 року, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 57200,00 грн. зі сплатою 19,99 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 21.06.2023 р. на умовах визначених цим договором. Банк повністю виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику всю необхідну та передбачену законом інформацію, відкривши позичальнику відповідні рахунки, надавши кредит у відповідному ліміті. Правовідносини, що склалися між [PERSON] та позивачем щодо розпорядження кредитними коштами не свідчать про недійсність кредитного договору. Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 21 червня 2019 року [PERSON] з метою укладення кредитного договору звернувся до відділення АТ «Альфа-Банк», в якому працювала раніше йому знайома [PERSON] на посаді керуючого відділенням. 21 червня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 501156164 шляхом підписання ним паспорту споживчого кредиту, графіку платежів, зі сторони банку документ підписано [PERSON] , анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», зі сторони банку документ підписано директором відділення [PERSON] , та оферти на укладання угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати [PERSON] кредит в сумі 57200,00 гривень строком на 48 місяців зі строком повернення кредиту 21 червня 2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19,99 % річних, а [PERSON] зобов`язався погашати його відповідно до умов договору шляхом щомісячного платежу згідно Графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору). Крім того, [PERSON] було підписано договори страхування життя зі сплатою страхового платежу в розмірі 7200 грн та заяви № 248.501156164.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування з ПрАТ «СК «Альфа Страхування», предметом якого є майнові інтереси Страхувальника на випадок протиправних дій третіх осіб щодо використання кредитних коштів. Того ж дня 21 червня 2019 року позивач повідомив керуючій відділенням Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в місті Костянтинівка [PERSON] паролі для активації кредитної карти, та о 19 годині 10 хвилин та о 20 годині 59 хвилин остання, використавши кредитну карту [NUMBER] , отримала кредитні кошти в загальному розмірі 50000,00 грн, які [PERSON] не передала. На вимогу [PERSON] повернути кошти [PERSON] 11.09.2019 року склала розписку, в якій зобов`язалася погашати щомісячний плановий платіж за кредитним договором №501156164 від 21.06.2019 року в розмірі 3084,52 грн, а також до 01.11.2019 року виконати повне погашення за кредитом №501156164 від 21.06.2019 року. Крім того, [PERSON] зобов`язалася особисто погасити всі поточні виплати, пов`язані з виконання вищевказаних умов з погашення кредиту, пені та штрафи на користь [PERSON] 18 вересня 2019 року на підставі заяви [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 КК України за № 12019050380001133 та розпочато досудове розслідування. Вказані обставини визнаються позивачем [PERSON] та відповідачем АТ «Альфа-Банк», а також підтверджуються копіями анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» та оферти на укладання угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, підписаними [PERSON] та представником АТ «Альфа-Банк», додатком № 4 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», випискою особового рахунку позичальника, знімками екрану телефону [PERSON] з смс - повідомленнями на ім`я [PERSON] , копіями квитанцій про отримання готівки від 21.06.2019 р. та знімком з відеозапису про події , що відбувались в приміщенні відділення АТ «Альфа-Банк» в місті Костянтинівка 21 червня 2019 року о 20 годині 59 хвилин, розпискою, складеною [PERSON] на користь [PERSON] від 11.09.2019 року. Протокол допиту свідка у кримінальному провадженні від 04.05.2020 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 28.11.2019 року, протокол обшуку від 24.06.2020 року суд не бере до уваги як недопустимі докази, оскільки вказані докази були зібрані в певному кримінальному проваджені та їх оцінку здійснює суд під час винесення вироку в цьому кримінальному проваджені. Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Згідно з частинами першої - третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З наведених норм права вбачається, що за своїм змістом кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, сплативши проценти за користування ним, та має консенсуальний характер, а отже є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх його істотних умов у формі, що вимагається законом. Оскільки судом встановлено, що укладання кредитного договору від 21.06.2019 року №501156164 відповідало волевиявленню [PERSON] на отримання кредитних коштів від АТ «Альфа-Банк», та волевиявленню АТ «Альфа-Банк» на надання кредитних коштів [PERSON] , сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов, та вказаний правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, і був укладений в письмовій формі, що є обов`язковою вимогою відповідно до ст. 1055 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання правочину недійсним. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Верховний Суд постановою від 20 червня 2018 року у цивільній справі № 691/699/16-ц (касаційне провадження № 61-16504св18) залишив без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими відмовлено в задоволенні позову банку про стягнення заборгованості за кредитним договором. Верховний Суд, зокрема, зазначив, що відповідно до положень ст. 1073 ЦК України, п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705, та з огляду на те, що банком не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, дійшов висновку про відсутність вини відповідача як підстави для цивільно-правової відповідальності. Посилання позивача [PERSON] на неотримання ним кредитних коштів через дії [PERSON] , щодо яких наразі проводиться досудове розслідування за ознаками шахрайства, не спростовує висновків суду, оскільки невиконання банком взятих на себе зобов`язань щодо передачі кредитних коштів позичальнику може бути підставою для пред`явлення вимоги виконати зобов`язання або для розірвання договору через його невиконання, проте не свідчить про його недійсність - недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Крім того, оскільки правочин, що оспорюється, був укладений між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», у спорі про визнання його недійсним [PERSON] не є належним відповідачем, оскільки вона не є його стороною. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним.

Outcome: dismissed