Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у вересні 2015 року звернувся [PERSON] в особі представника інтересів [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 1\~483\~058,75 грн., які зобовязався повернути до 31 березня 2008 року та які боржник фактично повернув 30 травня 2015 року. Крім того, 17 липня 2008 року між цими ж сторонами у простій письмовій формі у вигляді розписки був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав гроші кошти у розмірі 8\~000,00 доларів США, строком на два місяця. Частину боргу за цим договором у розмірі 63\~405,60 грн. [PERSON] повернув позикодавцю 30 травня 2015 року. У звязку із зазначеним позивач просив суд стягнути з відповідача за рахунок повернення боргу за договором позики від 26 грудня 2007 року з урахуванням індексу інфляції за період з 01 квітня 2008 року по 30 травня 2015 року в розмірі 2\~156\~485,72 грн.; за рахунок повернення суми боргу за договором позики від 26 грудня 2007 року з урахуванням 3% річних за період з 01 квітня 2008 року по 30 травня 2015 року в розмірі 311\~442,33 грн.; за рахунок повернення суми боргу за договором позики від 17 липня 2008 року в розмірі 106\~715,92 грн.; за рахунок повернення суми боргу за договором позики від 17 липня 2008 року з урахуванням 3% річних за період з 17 вересня 2008 року по 30 травня 2015 року в розмірі 35\~945,69 грн. (а. с. 3-6). У позовній заяві представник інтересів позивач просив суд здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторони позивача (а. с. 5). Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо можливості задоволення даних позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 1 483 058,75 грн., які зобовязався повернути до 31 березня 2008 року та які боржник фактично повернув 30 травня 2015 року (а. с. 7, 8, 10). Також судом було встановлено, що 17 липня 2008 року між цими ж сторонами у простій письмовій формі у вигляді розписки був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав гроші кошти у розмірі 8 000,00 доларів США, які зобовязався повернути до 31 березня 2008 року (а. с. 9). Частину боргу за цим договором у розмірі 63405,60 грн. [PERSON] повернув позикодавцю 30 травня 2015 року (а. с. 10). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення суми боргу за договором позики від 26 грудня 2007 року, приймаючи до уваги, що свої зобовязання за цим договором з повернення грошових коштів відповідач виконав лише 30 травня 2015 року, в той час як строк їх виконання визначений сторонами, становить до 31 березня 2008 року, враховуючи, що розмір зобовязань за цим договором становить 1\~483\~058,75 грн., суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в межах позовних вимог за період з 01 квітня 2008 року по 30 травня 2015 року, а саме: 2\~156\~485,72 грн. та 3% річних за прострочення виконання зобовязання в межах позовних вимог за період з 01 квітня 2008 року по 30 травня 2015 року у розмірі 311\~442,33 грн. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 17 липня 2008 року з урахуванням 3-х% річних, враховуючи, що розмір позики становить 8\~000,00 доларів США, 30 травня 2015 року відповідач надав позивачу в рахунок повернення заборгованості 63\~405,60 грн., що станом на цю дату еквівалентно 3\~012,40 доларам США, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача решту заборгованості, тобто 4\~987,60 доларів США, що еквівалентно 106\~715,92 грн., а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в межах позовних вимог за період з 17 вересня 2008 року по 30 травня 2015 року в розмірі 35 945,69 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 3654,00 грн. (а. с. 2) На підставі викладеного,

Outcome: approved