Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулась позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що відповідач є батьком їх спільної дитини, [PERSON], [INFO], у вихованні та утриманні якого відповідач участі не приймає протягом тривалого часу, у зв'язку з чим просить суд позбавити відповідача батьківських прав. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд, враховуючи неявку відповідача, відсутність заперечень з боку позивача, ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 31.08.2001 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №714. Сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 15.08.2013 року. Згідно довідки №532 від 09.03.2017 року позивач разом з дитиною зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 15 Постанови ПВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина, [PERSON] встановлено, що [PERSON] надав до служби доповнення до заяви [PERSON], в яких повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач зазначає, що дитина перебуває на її повному утриманні, проживає разом з нею, вихованням та розвитком дитини займається виключно позивач та її мати. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за доцільне позбавити позивача батьківських прав. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно статті 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Враховуючи зазначені обставини, обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, а також імперативний обов'язок суду щодо стягнення аліментів на утримання дитини у випадку вирішення питання про позбавлення батьківських прав, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі ? від заробітку відповідача. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору згідно квитанції №12 від 28.03.2017 року в розмірі 640 грн.

Outcome: approved