Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якій позивач просить виконавчий напис № 3272, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 23 січня 2020 року, визнати таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог вказує, що 18 травня 2012 року [PERSON] , було укладено кредитний договір з АТ «Альфа банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». 23 січня 2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 3272, у зв`язку із боргом за кредитним договором від 18 травня 2012 року, на підставі якого запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компаніяуправління активами» у розмірі 16 358 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень 31 копійка.Приватним виконавцем Табінським О.В. на підставі виконавчого напису № 3272 від 23 січня 2020 року було відкрито виконавче провадження № 62592658 від 20 липня 2020 року. [PERSON] вважає, що при оформленні виконавчого напису № 3272, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 23 січня 2020 року, представниками ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, також не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи, щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами» зазначений у написі є безспірним. Заборгованість яка значиться у виконавчому написі не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню. Позивач посилається на безспірність заборгованості за кредитним договором та те, що нотаріусом може бути вчинено виконавчий напис, якщо з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років. 06 січня 2021 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов, а третій особі - пояснення. Також задоволено клопотання позивача та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №3272 від 23 січня 2020 року щодо стягнення із [PERSON] заборгованості(а.с. 21-22). 04 лютого 2021 року від відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді (а.с.39-40). За ч. 1ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки позивач не надав своєї згоди на врегулювання спору за участю судді, врегулювання спору за участю судді не здійснювалося. Позивач подав заяву з проханням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача та третьої особи до суду не заперечував щодо заочного розгляду справи. До суду відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений згідно норм процесуального законодавства, правом на подання відзиву не скористався, що дає підстави для розгляду справи в заочному порядку. До суду третя особа не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена згідно норм процесуального законодавства. Згідно із ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис від 23 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №3272 про стягнення з [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платників податків: [NUMBER] , заборгованості, за період з 08 жовтня 2016 року по 21 січня 2020 року включно, у розмірі 16 358 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім ) гривень 31 копійка. На підставі даного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича від 20 липня 2020 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого напису за № 62592658 (а.с. 10-11). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Також Постановою КМ України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Витребувані ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 січня 2021 року документи, а саме: належним чином засвідчена копія нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №3272 від 23 січня 2020 року щодо стягнення із [PERSON] заборгованостіне містить відомостей щодо належного повідомлення [PERSON] ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про усунення порушення кредитних зобов`язань. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (отримання вимоги про усунення порушень). За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved