Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 29 листопада 2016 року надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області (далі відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що після смерті її батька [PERSON], який помер 10 грудня 2013 року, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,22 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Білоцерківської сільської ради, яка належала померлому на праві приватної власності, згідно державного акта про право приватної власності на землю серії ЗП-000009 №1846, виданого Білоцерківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 05 липня 1995 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9 з відміткою Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області про перехід права власності на земельну ділянку, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 08 листопада 2010 року за реєстровим №31326. З метою отримання свідоцтва на право власності на спадщину за законом позивач звернувся до державного нотаріуса Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області, однак йому було відмовлено, оскільки він не надав витяг з державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку. За повідомленням Управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області від 27.10.2016 року Н-591/0-651/6-16, відділ не може видати такий витяг, оскільки на момент реєстрації акта на право приватної власності на земельну ділянку поземельна книга не відкривалась та дані про неї у Державному земельному кадастрі відсутні. За таких обставин позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. Позивач просить на підставі ст.ст. 125, 131 Земельного кодексу України (далі ЗК України) та ст.ст. 1216, 1218, 1225 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визнати за собою право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій повідомив про визнання позовних вимог повністю. Представник третьої особи у судове засідання також не зявився, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Неявка представника третьої особи не є перешкодою у розгляді справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 10 грудня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема у вигляді земельної ділянки площею 0,22 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Білоцерківської сільської ради, які належали померлому на праві приватної власності, згідно державного акта про право приватної власності на землю серії ЗП-000009 №1846, виданого Білоцерківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 05 липня 1995 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9 з відміткою Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області про перехід права власності на земельну ділянку, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 08 листопада 2010 року за реєстровим №31326. (а.с.7, 8). Спадкоємцем майна померлого за заповітом є позивач, яка приходиться йому рідною донькою, що підтверджено рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2014 року у справі №330/336/14-ц про встановлення факту родинних відносин. Як випливає з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що вона не надала витягу з Державного земельного кадастру. За повідомленням Управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області від 27.10.2016 року Н-591/0-651/6-16, управління немає змоги надати витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку оскільки, на момент реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Поземельна книга не відкривалась. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення. Суд приходить до висновку, що відповідно до цивільного законодавства позивач має право в прядку спадкування за законом отримати у спадщину майно, що належало її батьку, однак позбавлена цього права, оскільки у Державному земельному кадастрі відсутні дані про земельну ділянку. Права власності на спірне майно сторонами не оспорюється, згідно довідки виконкому Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області від 22.01.2014 №40 спадкоємницею [PERSON] є позивач, а тому на думку суду, спадкові права [PERSON] підлягають захисту в судовому порядку. Державний акт про право приватної власності на землю ЗП-000009 №1846, виданий Білоцерківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 05 липня 1995 року, не втратив своєї чинності, зареєстрований належним чином та посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Враховуючи те, що за спадкодавцем на праві власності зареєстрована спірна земельна ділянка, однак з обєктивних причин спадкоємець не має можливості оформити на неї право власності в порядку спадкування за законом, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved