Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві приватної власності належить чотирьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранущенком В.М. В зазначеній квартирі, починаючи з 06 лютого 2014 року зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] . Фактично ж відповідач, починаючи з 03 квітня 2014 року і по теперішній час, у вищевказаній квартирі не проживає, за цією адресою відсутні її особисті речі, поштова кореспонденція на громадянку [PERSON] не надходить, її місце фактичного проживання йому невідоме. Відповідач [PERSON] вже більш ніж 70 місяців фактично не проживає за вищевказаною адресою, не є членом сім`ї позивача, у зв`язку з чим втратила право на користування належною позивачу квартирою. Просить суд, усунути перешкоди у користуванні право власності шляхом визнання [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій на заявлених ним вимогах наполягав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені позивачем вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18 лютого 2020 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранущенком В.М., [PERSON] , яка діяла як представник [PERSON] за довіреністю, продала, а [PERSON] купив квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та яка складається з чотирьох кімнат загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 200784264 від 18 лютого 2020 року, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за позивачем [PERSON] . Згідно з розпорядженням Слов`янського міського голови № 53-р від 19 лютого 2016 року, вулицю Комунарів перейменовано на вулицю Торську . Таким чином, позивачу належить квартира [ADDRESS] . Відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка про склад сім`ї № б/н, видана 21 лютого 2020 року Житлово-будівельним кооперативом - 30 «Зеніт». Відповідач у вказаній квартирі [ADDRESS] , - не проживає з 03 квітня 2014 року, що підтверджується Актом про фактичне проживання № б/н, складеним 21.02.2020 року та затвердженим ЖБК-30 «Зеніт». За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, права користування якою просить позбавити відповідача; відповідач [PERSON] не проживає в квартирі без поважних причин з 03 квітня 2014 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved