Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

До Сватівського районного суду Луганської області звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] а згідно договору купівлі - продажу будинку від 18.07.1995 року. В належному йому будинку зареєстрований його син [PERSON] , [INFO] , який фактично не проживає за вказаною адресою більше 5 років. При зверненні до Нижньодуванської селищної об`єднаної територіальної громади з питання зняття з реєстрації [PERSON] їй було роз`яснено про необхідність особистої присутності особи, що знімається з обліку та її паспорта для відмітки про зняття з реєстрації. Речей його сина [PERSON] у належному йому будинку немає, він не цікавиться його станом, за весь час реєстрації він не сплачував комунальні платежі та не брав участі у ремонті будинку та його утриманні. Він звертався неодноразово телефоном до свого сина стосовно зняття з реєстраційного обліку добровільно, але так як його син проживає за межами країни, на прохання приїхати для зняття з реєстрації син повідомляє, що не має заперечень проти зняття його з реєстрації, але через далеку відстань та високу вартість проїзду, приїхати не може. Хоча його син є членом сім`ї, але він не приймає участі в утриманні будинку, не є наймачем і фактично тривалий час у ній не проживає. Він самостійно, за власні кошти проводить утримання будинку, підтримує садибу у належному стані. У зв`язку з високою вартістю комунальних послуг він опинився у дуже скрутному матеріальному становищі, але при зверненні до управління соціального захисту Сватівської РДА щодо призначення йому субсидії, йому було роз`яснено, що будуть враховані доходи усіх зареєстрованих на житловій площі осіб, а у разі відсутності інформації про такі доходи, обрахунок буде проведено у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на кінець періоду, за який враховується дохід. Реєстрація у належному йому будинку особи, яка фактично не проживає, порушує його права, як власника, на розпорядження, володіння та користування належним йому на праві приватної власності майна. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] на позові наполягає з підстав, зазначених у ньому та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову, оскільки проживає за межами країни близько п`яти років, де має постійне місце проживання (а.с.58). В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила суду той факт, що відповідач [PERSON] дійсно вже декілька років не проживає за вказаною адресою, оскільки із своєю дружиною виїхали за межі України. Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , згідно договору купівлі - продажу будинку від 18 липня 1995 року, посвідчений державним нотаріусом Сватівської державної нотаріальної контори Павленко С.П. (а.с.8). Окрім позивача, в даному будинку зареєстрований його син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією домової книги та довідкою Нижньодуванської сільської ради № 720 від 12 липня 2019 року (а.с.9-15). Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Враховуючи те, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , суд приходить висновку, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved