Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Військово-цивільної адміністрації м. Мар`їнка та с. Побєда Мар`їнського району Донецької області про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі нотаріально посвідченого договору від 22.06.1992 року вона придбала у Мар`їнського райспоживсоюзу квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Оригінал договору було втрачено під час обстрілів, які проводились під час проведення АТО в тому числі в межах м. Мар`їнка, в результаті яких була пошкоджена квартира. 05 листопада 2019 року позивач звернулась до Мар`їнської державної нотаріальної контори з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу, однак нотаріусом було відмовлено у видачі договору, оскільки договори відчудження нерухомого майна за період з 1963 по 1999 роки передано до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Згідно листа Донецького обласного державного нотаріального архіву видача дублікату договору купівлі-продажу квартири не є можливою, оскільки всі документи, прийняті на зберігання, залишились в архівних сховищах нотаріального архіву в м. Донецьк, доступ до яких відсутній. Також позивач зазначає про відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо відповідної квартири. Позивач [PERSON] в судове засідання 27.01.2020 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, в позовній заяві справу просить розглянути без її участі. Представник відповідача ВЦА м. Мар`їнка та с. Побєда Мар`їнського району Донецької області в судове засідання 27.01.2020 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з копії договору від 22 червня 1992 року [PERSON] придбала у Мар`їнського райспоживсоюзу квартиру за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстровано в реєстрі за № 1-1845. З копії довідки РКП «Мар`їнське БТІ» за № 06/915 від 25.10.2019 року вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано 02.07.1992 Селидівським БТІ (реєстровий номер: 2568 в книзі: 14-102) за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.06.1992 року державним нотаріусом Мар`їнської державної нотаріальної контори, реєстр № 1-1845. Копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 листопада 2019 року № 599/02-31 підтверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі дубліката договору купівлі-продажу квартири номер [ADDRESS] у зв`язку з передачею договору до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Як вбачається з листа Донецького обласного державного нотаріального архіву від 12 листопада 2019 року за № 890/01-12 [PERSON] було відмовлено у видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.06.1992 року за р. №1-1845 Мар`їнською державною нотаріальною конторою, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. Як вбачається з копії акту № 56 від 01 березня 2019 року комісією було проведено обстеження технічного стану квартири за адресою: [ADDRESS] , яка постраждала під час проведення бойових дій в результаті АТО 11 липня 2014 року, власником якої є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.1992 року, зареєстрований в реєстрі № 1-1845 та в Селидівському БТІ 22.06.1992 року. З копії інформаційної довідки № 183590737 від 04 жовтня 2019 року встановлено, що відомості відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек - відсутні. Приписами ст. 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вказані положення Конституції України знаходить свій подальший розвиток в ст. ст. 319, 321 ЦК України, якими імперативно закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Підстави набуття права власності передбачені ст. 328 ЦК України згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Отже, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто, вже стала його власником, а не намагається ним стати через судовий захист). Тобто, ст. 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах Як роз`яснено в п. 37 Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 07.02.2014 № 5 потреба в такому способі захисту права власності (ст. 392 ЦК України) виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт набуття [PERSON] права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру було набуте позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 22 червня 1992 року, укладеного між позивачем та Мар`їнським райспоживсоюзом, водночас, у зв`язку із втратою оригіналу вказаного договору купівлі-продажу та неможливістю отримати відповідний дублікат договору право власності позивача на квартиру підлягає захисту в порядку ст. 392 ЦК України. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд -

Outcome: approved