Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

До Мелітопольського міьскрайонного суду Запорізької області звернувся [PERSON], в інтересах якого, за угодою, діє адвокат [PERSON], з позовом, а згодом у уточненим позовом, до Державної іпотечної установи про визнання правовідносин припиненими. Позовна заява обґрунтовується тим, що 28 березня 2008 року між позивачем та ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» (нині ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит») був укладений договір про відкриття кредитної лінії №10-811-038К (кредитний договір) з лімітом 1\~200 000 гривень строком до 28 березня 2023 року. У забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 10-811-038І від 28 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого іпотекодавець передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 339,7 кв.м., та земельні ділянку, що розташовані за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дружби, 130/4. Також між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №10-811-038П від 28 березня 2008 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору. Згідно повідомлення Державної іпотечної установи від 12 жовтня 2015 року право вимоги за вказаними зобов'язаннями передані від ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» до Державної іпотечної установи на підставі договору про відступлення права вимоги №17/4-В від 11 лютого 2015 року. Разом із повідомленням на адресу позичальника [PERSON] було направлено копію договору про відступлення прав вимоги, завірені копії витягів про реєстрацію змін у реєстрі речових прав на нерухоме майно, копію повідомлення на адресу банку про набуття прав вимоги. Відповідно до повідомлення про заміну кредитора, загальний розмір заборгованості складає 362878,85 грн. Під час звернення до Державної іпотечної установи з проханням здійснити процедуру зняття заборон та вчинення інших заходів у разі повного виконання зобовязань, позивача було повідомлено про те, що документи для зняття іпотеки не видаються тривалий час. Враховуючи погашення заборгованості за кредитом позивач змушений звернутись до суду через свого представника з метою захисту своїх прав. Позивач у судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення у справі не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується особистим підписом представника на розписці про виклик до суду. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи заяви про відкладення розгляду справи від представника відповідача до суду не надходило. Інших клопотань або будь-яких інших заяв від представника відповідача до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.4 ст. 74 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що Державна іпотечна установа була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, судова повістка була отримана представником відповідача особисто за 12 днів до проведення судового засідання, а отже представник відповідача мав достатньо часу для явки в суд та підготовки до участі в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного, в звязку з тим, що представник відповідача був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності від нього до суду не надходило, жодних причин неявки суду повідомлено не було, суд визнав неявку представника відповідача неповажною та розглянув справу за його відсутності. В звязку зі згодою представника позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та відсутності його довірителя та в звязку з неявкою представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 28 березня 2008 року між позивачем [PERSON] та ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» (нині ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит») був укладений договір про відкриття кредитної лінії №10-811-038К (кредитний договір) з лімітом 1\~200 000 гривень строком до 28 березня 2023 року. 28 березня 2008 року в якості забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» (нині ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит») та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 10-811-038І, відповідно до умов якого іпотекодавець [PERSON] передав іпотекодержателю - ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» (нині ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит») в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 339,7 кв.м., та земельну ділянку, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дружби, 130/4. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2619. 28 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» (нині ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит») був укладений договір поруки №10-811-038П з метою забезпечення виконання умов кредитного договору. 30 травня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» (нині ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит») було укладено додатковий договір №1 до іпотечного договору №10-811-038І від 28 березня 2008 року. Статтею 512 ЦПК України передбачені підстави заміни кредитора у зобовязанні, серед яких в п. 1 ч.1 вказано - передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦПК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи Державною іпотечною установою на імя [PERSON] (вих.№7013/11/2) було направлено письмове повідомлення про відступлення Прав вимоги, в якому зазначено, що 17.09.2015 року постановою НБУ за № 612 ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації до банку. Вищезазначена обставина призвела до набрання 17 вересня 2015 року чинності договору відступлення права вимоги №17/4-В, укладеного 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та «Банк «[PERSON] та Кредит» в частині відступлення банком та набуття ДІУ всіх прав вимоги за іпотечними кредитами, в тому числі по кредитному договору від 28.03.2008 року №10-811-038К, по іпотечному договору від 28.03.2008 року № 10-811-038І та договору поруки від 28.03.2008 року № №10-811-038П. У вказаному повідомленні були зазначені реквізити, за якими в подальшому слід здійснювати всі платежі в погашення заборгованості за іпотечним кредитом. Також, в повідомленні зазначено, що станом на 01 вересня 2015 року загальний розмір заборгованості за договором кредиту у позивача складає 362878,85 гривень. До вказаного повідомлення також було додано договір про відступлення прав вимоги № 17/4-В, укладеного 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та «Банк «[PERSON] та Кредит». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що позивач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме сплатив суму заборгованості за кредитним договором, яка була зазначена у повідомленні Державної іпотечної установи (вих.№7013/11/2) у розмірі 362878,85 гривень за реквізитами, вказаними у повідомленні. Вказана обставина підтверджується квитанцією №18452405 від 11 жовтня 2016 року. Інших даних, які б свідчили про наявність несплачених боргових зобовязань за кредитним договором №10-811-038К від 28 березня 2008 року в матеріалах справи немає. Частина 1 ст. 575 ЦК України передбачає, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» \~іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що зобовязання за кредитним договором позивачем [PERSON] виконано у повному обсязі, а саме повністю погашено суму заборгованості, визначену у повідомленні Державної іпотечної установи (вих.№7013/11/2) у розмірі 362878,85 гривень, що в свою чергу свідчить про повне виконання позивачем [PERSON] зобовязань за кредитним та іпотечними договорами, а тому вказаний позов слід задовольнити повністю, визнати припиненими зобовязання, що випливають з договору про відкриття кредитної лінії №10-811-038К від 28 березня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] та Кредит», визнати припиненими зобовязання, що випливають з іпотечного договору №10-811-038І від 28 березня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «[PERSON] та Кредит», виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №11456600 та №11455608 від 28 березня 2008 року щодо житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дружби №130/4 та зняти заборону відчуження обєктів нерухомого майна щодо житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дружби №130/4, записи про які внесені на підставі іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2619.

Outcome: approved