Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства Содовий завод про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 25 липня 1979 року по 14 березня 2003 року він працював у відповідача [PERSON] акціонерного товариства Содовий завод. При звільнені з підприємства відповідач не провів з ним повного розрахунку. На підставі посвідчення № 25 від 17 серпня 2001 року комісії по трудовим спорам вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 9833 грн. 89 коп. На підставі посвідчення № 133 від 12 травня 2003 року комісії по трудовим спорам вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 5360 грн. 77 коп. До теперішнього часу фактичного розрахунку з позивачем не здійснено у звязку з чим він змушений звернутися до суду з дійсним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Содовий завод» в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, направив на адресу суду заяву в якій зазначив що не визнає позовні вимоги позивача. Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 25 липня 1979 року по 14 березня 2003 року він працював у відповідача [PERSON] акціонерного товариства Содовий завод. При звільнені з підприємства відповідач не провів з ним повного розрахунку. На підставі посвідчення № 25 від 17 серпня 2001 року комісії по трудовим спорам вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 9833 грн. 89 коп. На підставі посвідчення № 133 від 12 травня 2003 року комісії по трудовим спорам вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 5360 грн. 77 коп. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобовязують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. На підставі викладеного, суд вважає, що своїми діями відповідач порушивши вимоги законодавства про працю, що, в свою чергу, потягло порушення законних прав позивачки при звільненні. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа. Організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13. Оскільки розглядом справи було встановлено, що відповідач фактично не розрахувався з позивачем при його звільненні, то строки для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку для позивача не сплили. Визначаючи розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним. Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз'яснив, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. \~\~\~\~\~\~Оскільки передбачене ст.117 КЗпП України стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не є санкцією в розумінні Закону, то спір про стягнення середнього заробітку за\~\~весь час затримки розрахунку є спором про стягнення заробітної плати, та ці виплати входять до переліку зобов'язань, на які не поширюється дія мораторію відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.2 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»від 08.02.1995р., середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. \~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки № 31-9698 від 17.09.2015 року, виданої ВАТ «Содовий завод», середній заробіток [PERSON] за два останніх місяці роботи складає 440,00 грн. При цьому суд враховує, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Вираховуючи середньоденний заробіток (8 год х 2,69 грн = 21 грн. 69 коп.), суд виходив із довідки про заробітну плату та середнього заробітку за два останні місяці роботи, за наслідком чого сума середнього заробітку становить 21 грн. 53 коп. х 3127дн. (загальна кількість робочих днів) = 67321 грн. 35 коп. Таким чином вимоги позивача підлягають задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~ Пунктом 1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про\~\~судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі\~\~-\~\~за\~\~подання\~\~позовів про стягнення заробітної плати,\~\~поновлення на роботі та за іншими вимогами,\~\~що випливають із трудових правовідносин. Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 673 грн. 21 коп.

Outcome: approved