Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] про визнання виконавчого напису №42 виданого 10 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною Іриною Георгіївною, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з його незаконністю. Виконавчий напис №42 від 10.08.2018 року вчинено на стягнення з позивача на корсить відповідача заборгованості за кредитом та процентами в розмірі 72543,59 дол.США станом на 08.08.2018 р. Вказана сума не може вважатися безспірною, оскільки вона суперечить графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є додатком №1 до кредитного договору №6171064 від 11.03.2008 року. Приватний нотаріус вчинила оскаржуваний виконавчий напис з порушенням ст.88 ЗУ «Про нотаріат», тобто на підставі документів, які не підтверджують безспірність заборгованості в зазначеному розмірі. Позивач скористувавшись своїм право на подання відповіді на відзив, від 04.02.2020 року, спростовує доводи представника відповідача наведені у відзиві, та зазначає, що твердження відповідача про пред`явлення вимоги про дострокове стягнення кредиту у повному обсязі, внаслідок чого фактично змінено строк кредитування, жодними доказами не доведено. Свої заперечення на позов представником відповідача викладено у письмовому відзиві на позов від 31.01.2020 р. Представник відповідача проти задоволення позову заперечує повністю, зазначив, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Банком надано нотаріусу всі необхідні документи, передбачені переліком, які підтверджують безспірність заборгованості. Нотаріус за заявою відповідача у виконавчому написі зазначив строк стягнення 1 рік, з 08.08.2017 року по 08.08.2018 року, у зв`язку з тим, що позивачу було пред`явлено вимогу про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, відповідно пред`явивши дану вимогу, кредитор змінив строк кредитування до 07.08.2017 року. Представник відповідача зазначає, що в оспорюваному виконавчому написі вказана вся сума заборгованості за кредитом та нарахованими процентами. Ухвалою суду від 07.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 22.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. У заяві від 02.07.2020 року, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у письмовому відзиві зазначивши про розгляд справи за відсутності відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдіна І.Г., повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, пояснень відносно заявленого позову до суду не надходило. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. 10.08.2018 року вчинено виконавчий напис, з реєстровим номером №42, про стягнення на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк», який є кредитором по кредитному договору №6171064 від 11.03.2008 року, заборгованості з боржника [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.08.2017 р. по 08.08.2018 р. Сума заборгованості складається з - заборгованості за сумою кредиту - 44300,79 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 08.08.2018 р. (27,021054 за один долар США) становить 1197054,04 грн., заборгованість за процентами - 28242,80 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 08.08.2018 року (27,021054 за один долар США) становить 763150,22 грн., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1400,00 грн. Разом сума заборгованості становить 72543,59 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 08.08.2018 р. (27021254 за один долар США) становить 1960204,26 грн. та 1400 грн. Відповідно до п.1.1 кредитного договору №6171064 від 11.03.2008 року укладеного між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] банк зобов`язується надати позивачу кредит у розмірі 44550 дол.США на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується використати його за цільовим призначенням , сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором. Відповідно до п.1.4. договору, кредит надається позичальникові строком юдо 11.03.2028 року. Протягом цього строку позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами у розмірах , в порядку та в строки, визначені договором. Відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є додатком №1 до кредитного договору №6171064 від 2008-03-11, позичальник зобов`язаний щомісячно протягом строку дії кредитного договору сплачувати 553,66 доларів США, яка складається з частини кредиту, яка підлягає поверненню та процентів. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. На думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 10.08.2018 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Зокрема у відзиві відповідач зазначає, що позивачу було пред`явлено вимогу про дострокове повернення кредиту у повному обсязі, в наслідок чого відповідач змінив строк кредитування, та що у заяві про вчинення виконавчого напису зазначено строк стягнення 1 рік, з 08.08.2017 р. по 08.08.2018 р. Проте відповідачем на підтвердження даних обставин жодного доказу не подано. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. До письмового відзиву такі докази відповідачем також не було надано. Саме стягувач при зверненні із заявою про вчинення виконавчого напису повинен був надати документи, які свідчать про безспірність вимоги, однак, як зазначалося вище, не надав їх. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто суд відзначає, що на момент звернення відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, заборгованість за кредитним договором №6171064 від 11.03.2008 р., не була безспірною, а тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір за подання позову не майнового характеру у розмірі 768,04 грн. та 384,20 грн. судового збору за заяву про забезпечення позову. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved