Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач 1), відділу Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції (далі відповідач 2), Державного підприємства «СЕТАМ» (далі відповідач 3), в якому просить: -визнати недійсними електронні торги арештованого майна Державного підприємства «СЕТАМ» лот (137285), а саме належних позивачеві на праві приватної власності 51/200 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , які відбулись 20.04.2016; -скасувати протокол № 158782 проведення електронних торгів від 20.04.2016, згідно з яким переможцем торгів є [PERSON] ; -скасувати акт про проведені електронні торги від 08.06.2016, складений відділом Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції на підставі протоколу № 158782 проведення електронних торгів від 20.04.04.2016; -визнати недійсним і скасувати свідоцтво про придбання майна з електронних торгів серія НВТ № 601156, реєстраційний № 709 від 15.06.2016, видане приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно Валентиною Іванівною на ім`я [PERSON] на 51/200 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] ; -скасувати державну реєстрацію права власності на 51/200 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] номер запису 15048596 від 15.06.2016, яке здійснено на підставі Свідоцтва про придбання майна з електронних торгів серія НВТ та номер 601156, реєстраційний номер 709 від 15.06.2016, видане приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно Валентиною Іванівною, та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30065945 від 15.06.2016. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що йому не було відомо про факт арешту державним виконавцем належного позивачеві майна, проведення його оцінки, електронних торгів, оскільки позивач більшість часу перебуває за межами України, у зв`язку із роботою. Тому позивач був позбавлений можливості реалізувати своє право на оскарження дій державного виконавця, проведення оцінки майна, тощо. У позові також зазначено, що підставою для визнання електронних торгів недійсними є наявність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015. Як стверджує позивач, законодавець, визнаючи боржника найбільш зацікавленим у належному проведенні електронних торгів і продажу майна за найвищу ціну, закріпив за ним право брати участь в електронних торгах. Боржник, який не був повідомлений про час проведення електронних торгів, може скористатися правом ініціювати визнання торгів недійсними навіть, якщо відсутні інші порушення, а виручених коштів достатньо для погашення боргу. Також, мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує, що під час звернення стягнення на майно не враховано, що до проведення електронних торгів за поданням державного виконавця усупереч вимог ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 379 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції чинній станом на час звернення позивача з даним позовом до суду) не було проведено виділення (визначення) частки майна боржника, якщо він володіє майном спільно з іншими особами. Ухвалою суду від 06.01.2017 відкрито провадження у справі за даним позовом. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 15.02.2017 Державне підприємство «СЕТАМ» надало до суду заперечення, в яких посилаючись на правову позицію Верховного Суду України викладену в постанові від 18.11.2015 у справі № 6-1884цс15 вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Також відповідач вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 366 Цивільного кодексу України, чинним законодавством передбачена можливість продажу частки у спільному майні боржника без відповідного виділу його частки в натурі. Щодо посилання позивача про необхідність виділу в натурі частки перед її продажем, відповідач зазначає, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, тому приписами цивільного законодавства (ст. 357, 363 Цивільного кодексу України) дозволено відчужувати частку у праві спільної часткової власності. Згідно з наданими 16.02.2017 до суду представником [PERSON] , адвокатом Пилипенком Р.Б. запереченнями, представник відповідача вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження його перебування за кордоном та неможливості отримання повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів. Також представник відповідача вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ним вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо письмового повідомлення державного виконавця про зміну місця проживання, а так само доказів оскарження дій державного виконавця відділу ДВС Золотоніського МРУЮ щодо проведення опису й арешту частки нерухомого майна від 27.08.2015. Крім того, представник відповідача зазначає, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Щодо посилання позивача про необхідність виділу в натурі частки перед її продажем відповідач, посилаючись на положення ст. 52, 62 Закону України «Про виконавче провадження», представник відповідача вказує, що до переліку майна боржника, на яке може бути звернено стягнення шляхом його продажу з прилюдних торгів, належить і частка у нерухомому майні боржника, визначена у встановленому законом порядку як окремий самостійний об`єкт власності і це відповідає вимогам ст. 190, 366 Цивільного кодексу України. Як стверджує у запереченнях представник відповідача, з матеріалів справи вбачається, що позивачем за договором купівлі-продажу від 27.07.2005 придбана конкретна частка в розмірі 51/200 житлового будинку, відомості про яку наведені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відтак, на думку відповідача, безпідставними є посилання позивача, що державним виконавцем не було вирішено питання про виділ частки із майна зі складу житлового будинку. Також представник відповідача вказує, що оскаржуваний акт про проведені електронні торги від 08.06.2016, складений відділом Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції на підставі протоколу № 158782 проведення електронних торгів від 20.04.04.2016 не є правовим актом індивідуальної дії, а також не є правовстановлюючим документом про право власності на нерухоме майно, а є процесуальним рішенням державного виконавця на стадії примусового виконання виконавчого листа про стягнення з позивача кредитної заборгованості. Тому такий акт належить оскаржувати до суду як рішення державного виконавця відділу ДВС Золотоніськкого МРУЮ на стадії виконавчого провадження у порядку ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», та ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції чинній станом на час звернення позивача з даним позовом до суду). Відповідно до поданих суду 16.02.2017 заперечень відділу Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції, відповідач вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки електронні торги арештованого майна проведено з дотриманням вимог чинного законодавства. Ухвалою суду від 04.04.2017 до участі у даній справі залучено у якості третіх осіб на стороні відповідача приватного нотаріуса Золотоніського міського нотаріального округу Сахно Валентину Іванівну, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс». Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» 21.09.2019 надано до суду заперечення, відповідно до яких третя особа вказує про безпідставність позовних вимог з підстав, зазначених у запереченнях відповідачів. Ухвалою суду від 07.02.2018, залучено до участі у даній справі [PERSON] в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] . Ухвалою від 27.11.2018, у зв`язку із закінченням повноважень судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченка М.Ю., на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану цивільну справу прийнято суддею Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середою Л.В. до свого провадження, постановлено розгляд справи проводити спочатку зі стадії провадження, яка була визначена попереднім складом суду. Судове засідання з розгляду справи призначено на 19.04.2021. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Представник [PERSON] та [PERSON] , адвокат Пилипенко Р.Б. проти задоволення позовних вимог у судовому засіданні заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову, вказуючи на обставини зазначені у запереченнях та посилався на правові позиції колегій Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду у справах, предметом судового розгляду в яких є подібні правовідносини. Представник відділу Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції за довіреністю, головний державний виконавець Щербатюк Л.О. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказувала про необґрунтованість позовних вимог з огляду на обставини викладені у запереченнях. Державне підприємство «Сетам», явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про причини такої неявки суд не повідомило, однак згідно з запереченнями просить справу розглянути за відсутності свого представника. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» Пастухов О.В., у судовому засіданні у режимі відеоконференція проти задоволення позовних вимог також заперечував повністю з підстав викладених у запереченнях. Приватний нотаріус Золотоніського міського нотаріального округу Сахно Валентина Іванівна у судове засідання не прибула, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, згідно з наявним в матеріалах справи листом вих. № 19/01-16 від 12.05.2020 просить розгляд справи здійснювати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~щовідповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер 52651383 від 04.02.2016 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 27.07.2005 був власником 51/200 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер 67509349 від 07.09.2016, за даними Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] належить 21/100 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] 51/200 частин вказаного будинку, [PERSON] 51/200, та [PERSON] 14/50. Згідно з довідкою № 317 голови квартального комітету № 11 від 15.12.2015, [PERSON] , станом на дату надання даної довідки був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено та визнається сторонами, що у провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 2-1805/2011/2306 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 24.11.2014 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист з примусового виконання рішення суду від 14.02.2012 у вказаній справі № 2-1805/2011/2306 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» (по заяві про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу виконавчого листа на правонаступника по цивільній справі) заборгованості за кредитним договором в сумі 50\~000.00 доларів США (що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 10.10.2011 7, 9757 грн за 1 долар США) становить 398\~785, 00 грн, по процентам 28\~456, 27 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 226\~958, 68 грн, по пені за несвоєчасне повернення кредиту та за несвоєчасну сплату процентів 96\~487, 87 грн, державне мито в сумі 1700, 00 грн, та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Щербатюк Л.О. від 25.08.2015 відкрито виконавчого провадження ВП №48584659 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, якою надано строк боржнику для добровільного виконання виконавчого листа до 01.09.2015. Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №48584659 від 25.08.2015 направлялась [PERSON] рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу: [ADDRESS] . Однак повернулась відправнику з відміткою «Укрпошти» про неможливість вручення адресату, за закінченням терміну зберігання. 27.08.2015 головним державним виконавцем Щербатюк Л.О. у виконавчому провадженні ВП №48584659 складено Акт опису й арешту майна, відповідно до якого описано і накладено арешт на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Акт опису й арешту майна у ВП №48584659 від 27.08.2015 направлявся [PERSON] рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу: [ADDRESS] . Однак лист повернувся відправнику з відміткою «Укрпошти» про неможливість вручення адресату, за закінченням терміну зберігання. Також постановою головного державного виконавця Щербатюк Л.О. від 27.08.2015 у виконавчому провадженні ВП №48584659, у зв`язку з невиконанням рішення суду в добровільному порядку накладено арешт на вказане майно боржника та оголошено заборону на його відчуження лише в межах суми боргу. 11.01.2016 на замовлення відділу Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Приватним підприємством «Ажіо» складено Висновок суб`єкта оціночної діяльності про вартість житлового будинку з надвірними спорудами, згідно з яким загальна ринкова вартість 51/200 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] становить 46646,00 грн без врахування ПДВ. Відповідно до наявного в матеріалах справи реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції за 21.01.2016 [PERSON] 21.01.2016 було направлено Висновок суб`єкта оціночної діяльності про вартість житлового будинку з надвірними спорудами від 11.01.2016. 23.03.2016 начальник відділу Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції за вих. № 2852/9-34/1 звернувся до Державного підприємства «СЕТАМ» із заявкою щодо реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів щодо 51/200 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] . 20.04.2016 Державним підприємством «СЕТАМ» проведено електронні торги щодо продажу вказаного нерухомого майна, що належить боржнику [PERSON] , № лота 137285, про що складено протокол проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 25.04.2016 № 158782. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 25.04.2016 № 158782 учасник торгів № 1 та їх переможець [PERSON] . Початкова ціна 46946,00 грн, ціна продажу майна 46946,00 грн. За результатами проведених електронних торгів, на підставі вказаного протоколу електронних торгів головним державним виконавцем [PERSON] 08.06.2016 складено акт про проведення еклектронних торгів, затверджений начальником ВДВС Золотоніського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 08.06.2016. Згідно з розпорядженням головного державного виконавця Щербатюк Л.О. № 48584659/1166-1 від 05.05.2016 грошові кошти у сумі 44\~598,70 грн, що надійшли 04.05.2016 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-1805/2011/2306 виданого 14.02.2011 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення грошових коштів з [PERSON] розподілено наступним чином: 40680,06 грн на користь ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; 3838,64 грн виконавчого збору ВДВС Золотоніського МРУЮ відповідно до постанови про стягнення з боржника виконавчого збору; 80,00 грн витрат на проведення виконавчих дій згідно з постановою про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Постановою головного державного виконавця Щербатюк Л.О. від 09.06.2016 у ВП № 48584659, у зв`язку з реалізацію 51/200 частини житлового будинку на електронних торгах, звільнено з-під арешту 51/200 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] . На підставі акта про проведення електронних торгів від 08.06.2016 і протоколу № 158782 про проведення електронних торгів складеного Державним підприємством «СЕТАМ» від 25.04.2016 приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І. 15.06.2016 видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 709, відповідно до якого [PERSON] належить на праві власності нерухоме майно, що складається з 51/200 частини житлового будинку, яка розташована в [ADDRESS] , яке придбано [PERSON] , що раніше належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І. 27.07.2005 за р. № 2827, зареєстрованого Золотоніським відділком КП ЧООБТІ 27.07.2005, реєстраційний номер 7613715. Постановою головного державного виконавця Щербатюк Л.О. від 29.09.2016 у ВП № 48584659, у зв`язку з тим, що майна, на яке можна було б накласти стягнення, не виявлено, коштів від реалізації боргу недостатньо для задоволення вимог, повернуто стягувачу виконавчий лист № 2-1805/2011/2306 виданий 14.02.2011 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки № 12-18 голови квартального комітету № 11 від 07.02.2018 належна [PERSON] 51/200 частина будинку (квартира) в [ADDRESS] , становить собою відокремлене приміщення, яке має відгороджений вхід, відокремлене від сусідів та їх квартир. У довідці також зазначено, що у 2016 році це житлове приміщення належне [PERSON] було реалізовано за борги [PERSON] , станом на день надання довідки, у ньому проживає [PERSON] . Згідно з договором дарування частини будинку від 16.11.2016, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І., зареєстрованим в реєстрі за № 1381, [PERSON] передав безоплатно 51/200 частину будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] . Доказів оскарження позивачем рішень, дій чи бездіяльності, вчинених головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Щербатюк Л.О. у виконавчому провадженні ВП № 48584659 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1805/2011/2306 виданого 14.02.2011 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, сторони суду не назвали та не надали. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Згідно з частиною першою\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), в редакції чинній станом на день вирішення справи по суті позовних вимог, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України\~установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з частиною першою\~статті 386 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша\~статті 316 ЦК України). Частиною першою\~статті 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини\~другої статті\~16, частини першої статті\~215 ЦК України\~одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою\~статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV (далі Закон № 606-ХІV), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом\~статті 52 Закону № 606-ХІV заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій\~статті 57\~\~Закону № 606-ХІV, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах (частина перша\~статті 62 Закону № 606-ХІV). Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650\~ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою\~статті 656 ЦК України\~передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З системного аналізу положень ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України вбачається, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами у договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша\~статті 658\~\~ЦК України). Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Отже, відчуження майна з електронних торгів належить до договорів купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою\~статті 203 ЦК України\~(частина перша\~статті 215 цього Кодексу). Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17. Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця акт про проведені прилюдні торги (близький за змістом підхід застосував Верховний Суд України у висновку, викладеному у постановах від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-174цс12 і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження№ 12-127гс19)). При вирішенні\~спору про\~визнання електронних\~торгів недійсними\~необхідно встановити,\~чи мало\~місце порушення Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 № 2710/5 (далі Порядок № 2710/5), та який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та проведення Державним підприємством електронних торгів, що визначає умови і порядок проведення електронних торгів рухомого або нерухомого майна боржника (крім земельних ділянок та майна, вилученого з обігу згідно із законом або обмежено оборотоздатного, та майна, зазначеного в\~частині восьмій\~статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації. При цьому позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги та посилаючись на порушення при проведенні спірних електронних торгів порядку їх проведення вказує лише про свою необізнаність щодо відкриття виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем відповідних виконавчих дій щодо опису та арешту спірного нерухомого майна, які відповідно до положень Закону № 606-ХІV та Порядку № 2710/5 є лише підготовчими діями, які проводяться державним виконавцем з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, у даному випадку Державне підприємство «СЕТАМ». При цьому суд зауважує, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання торгів не дійсними, про що, зокрема, зазначено в постанові Верховного Суду України від 24.10.2012\~у справі № 6-116цс12, відповідно до якої порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому\~Законом України «Про виконавче провадження». До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.05.2018 у справі № 910/10136/17. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 15.01.2020 у справі № 367/6231/16-ц порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-ХІV, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст.\~18,\~24-27,\~32,\~33,\~55,\~57\~цього\~Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті\~24, частиною четвертою статті\~26, частиною третьою статті\~32, частиною третьою статті\~36, частиною другою статті\~57, статей\~55, 85 цього Закону). Доказів оскарження позивачем рішень, дій чи бездіяльності, вчинених головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Щербатюк Л.О. у виконавчому провадженні ВП № 48584659 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1805/2011/2306 виданого 14.02.2011 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, сторони суду не назвали та не надали. При цьому, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, та доводам сторін, суд зауважує, що відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі № 465/650/16-ц, та від 23.01.2019 у справі № 522/10127/14-ц, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Відтак, суд зауважує про безпідставність доводів представника [PERSON] , адвоката Пилипенка Р.Б. щодо того, що акт про проведені електронні торги від 08.06.2016, складений відділом Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції на підставі протоколу № 158782 проведення електронних торгів від 20.04.04.2016 не є правовим актом індивідуальної дії, а також не є правовстановлюючим документом про право власності на нерухоме майно, а є процесуальним рішенням державного виконавця на стадії примусового виконання виконавчого листа про стягнення з позивача кредитної заборгованості. Щодо тверджень сторони позивача про неповідомлення останнього про час проведення електронних торгів, суд зауважує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постанові від 18.11.2015 у справі\~ № 6-1884цс15 сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Водночас, оскаржуючи порядок проведення торгів, позивачем не зазначено, які порушення вимог закону під час проведення цих торгів допустив відділ Державної\~виконавчої служби\~Золотоніського міськрайонного\~управління юстиції та яким чином його дії могли вплинути на результат електронних торгів. Таким чином, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення відділом Державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції та Державним підприємством «СЕТАМ» порядку проведення електронних торгів, що могло б вплинути на їх результати та порушити права і законні інтереси позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів сторони позивача в цій частині. Щодо посилання позивача про необхідність виділу в натурі частки майна боржника перед її продажем, суд зазначає, що позивачем за договором купівлі-продажу частини будинку від 27.07.2005 була придбана конкретна частка в розмірі 51/200 житлового будинку, відомості про яку містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно з Інформаційною довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер 52651383 від 04.02.2016, та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер 67509349 від 07.09.2016. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки № 12-18 голови квартального комітету № 11 від 07.02.2018 належна [PERSON] 51/200 частина будинку (квартира) в [ADDRESS] , становить собою відокремлене приміщення, яке має відгороджений вхід, відокремлене від сусідів та їх квартир. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.01.2020 у справі № 367/6231/16-ц, частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні. Водночас як встановлено судом з матеріалів справи предметом спірних електронних торгів була саме виділена частка у праві спільної часткової власності, а саме 51/200 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] . Відтак суд висновує про безпідставність доводів сторони позивача в цій частині. Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивачів, тому у задоволенні позову належить відмовити повністю. Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі\~Руїс Торіха проти Іспанії\~(RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, витрати позивача щодо сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed