Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

до Печерського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] (надалі по тексту - Заявник) з вищевказаною заявою та просила суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] у квартирах за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] на час відкриття спадщини. [PERSON] посилається на те, що фактично проживала однією сім'єю разом зі своєю матір'ю - [PERSON], дбала про її добробут, забезпечувала лікуванням і постійно знаходилася поряд, у квартирах за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS], оскільки спадкодавець була зареєстрована у [ADDRESS], у той час як заявник була зареєстрована у [ADDRESS]. Заявник зазначила, що медичне обслуговування спадкодавця також здійснювалося за місцемзнаходженням обох вище квартир, про що свідчать документи медичного характеру, зокрема і ті, у яких лікарі фіксували смерть спадкодавця за адресою: [ADDRESS]. Заявник та його представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та просили задовольнити заяву. Зацікавлена особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесниченко М.О. в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступного. [PERSON] фактично проживала однією сім'єю разом зі своєю матірю - [PERSON] у квартирах за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS], оскільки спадкодавець була зареєстрована у [ADDRESS], у той час як заявник була зареєстрована у [ADDRESS]. Вони вели спільне господарство та побут, заявник постійно доглядала за нею, піклувалася та надавала усіляку допомогу, між ними були тісні родинні відносини. 30.01.1994 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1 с43, за яким належну їй на праві особистої власності квартиру за номером першим, що знаходиться в [ADDRESS] заповідала своєму синові [PERSON] та частину квартири за номером [ADDRESS] з прилеглими до нього господарчими та побутовими будівлями та спорудами, заповідала своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] - в рівних частинах кожному. 23.04.2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме на домоволодіння, загальною площею 85, 7 кв.м. - будинок [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0, 50 гектарів, на якій розташовано домоволодіння [ADDRESS]. 28.04.2016 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з метою оформлення спадщини. Проте, у прийнятті заяви постановою № 38/01-16 від 03.05.2016 їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини вона не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини та спадкоємець вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заявник проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву нотаріусу у шестимісячний термін не подавав, про відмову від спадщини не заявляв. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.до Печерського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] (надалі по тексту - Заявник) з вищевказаною заявою та просила суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] у квартирах за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] на час відкриття спадщини. [PERSON] посилається на те, що фактично проживала однією сім'єю разом зі своєю матір'ю - [PERSON], дбала про її добробут, забезпечувала лікуванням і постійно знаходилася поряд, у квартирах за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS], оскільки спадкодавець була зареєстрована у [ADDRESS], у той час як заявник була зареєстрована у [ADDRESS]. Заявник зазначила, що медичне обслуговування спадкодавця також здійснювалося за місцемзнаходженням обох вище квартир, про що свідчать документи медичного характеру, зокрема і ті, у яких лікарі фіксували смерть спадкодавця за адресою: [ADDRESS]. Заявник та його представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та просили задовольнити заяву. Зацікавлена особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесниченко М.О. в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступного. [PERSON] фактично проживала однією сім'єю разом зі своєю матірю - [PERSON] у квартирах за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS], оскільки спадкодавець була зареєстрована у [ADDRESS], у той час як заявник була зареєстрована у [ADDRESS]. Вони вели спільне господарство та побут, заявник постійно доглядала за нею, піклувалася та надавала усіляку допомогу, між ними були тісні родинні відносини. 30.01.1994 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1 с43, за яким належну їй на праві особистої власності квартиру за номером першим, що знаходиться в [ADDRESS] заповідала своєму синові [PERSON] та частину квартири за номером [ADDRESS] з прилеглими до нього господарчими та побутовими будівлями та спорудами, заповідала своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] - в рівних частинах кожному. 23.04.2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме на домоволодіння, загальною площею 85, 7 кв.м. - будинок [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0, 50 гектарів, на якій розташовано домоволодіння [ADDRESS]. 28.04.2016 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з метою оформлення спадщини. Проте, у прийнятті заяви постановою № 38/01-16 від 03.05.2016 їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини вона не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини та спадкоємець вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заявник проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву нотаріусу у шестимісячний термін не подавав, про відмову від спадщини не заявляв. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Листом Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.05.2017 року за № 105/01-2256/1 підтверджується те, що станом на 11.05.2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Крім того, лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] від 24.04.2015 року підтверджується той факт, що остання померла за адресою: [ADDRESS], тобто за місцем проживання та реєстрації її доньки [PERSON] (а.с. 30). Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.» Виходячи з зазначеного, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved