Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

До Микитівського районного суду м. Горлівки звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві до Публічного Акціонерного Товариства «Шахта імені О.Ф. Засядько», в якій просить винести рішення , яким стягнути на його користь 25000,00 грн. у відшкодування заподіяної стійкою втратою професійної працездатності моральної шкоди, посилаючись на те, що він з 06 листопада 2008 року по 27 травня 2012 року працював на посаді гірника очисного забою з повним робочим днем під землею на підприємстві вугільної промисловості Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф. Засядько»), 16 березня 2009 року під час виконання робіт на шахті ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядько» з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав трудове каліцтво, а саме пошкодження сумково-зв'язкового апарату правого голіноступного суглобу. Зазначений факт підтверджує тим, що за результатами розслідування нещасного випадку на виробництві ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядько» було складено Акт № 31 по формі Н-5 від 18 березня 2009 року, а також Акт № 31 по формі Н-1 від 18 березня 2009 року. Відповідно до п. 9 акту № 31 по формі Н-1 від 18 березня 2009 року в результаті нещасного випадку на виробництві позивачу було поставлено діагноз пошкодження сумково- зв'язкового апарату правого голіноступного суглобу. Відповідно до п. 6 акту № 31 по формі Н-5 від 18 березня 2009 року нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві зі складанням акту по формі Н-1 на потерпілого. 08 липня 2009 року при проходженні огляду у МСЕК позивачу первинно було встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 08.07.2009 року у зв'язку з трудовим каліцтвом від 16.03.2009 року. Даний факт підтверджує довідкою МСЕК серії ДОН-04 № 037110 від 08 липня 2009 року. Крім того, 27 січня 2012 року під час виконання робіт на шахті ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько» з позивачем стався ще один нещасний випадок, в результаті якого він отримав трудове каліцтво, а саме підшкірний відрив сухожилка розгинача III пальця правої кисті. Зазначений факт підтверджує тим, що за результатами розслідування нещасного випадку на виробництві ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько» було складено Акт № 45 по формі Н-5 від 19 квітня 2012 року, а також Акт № 45 по формі Н-1 від 19 квітня 2012 року. Відповідно до п. 9 Акту № 45 по формі Н-1 від 19 квітня 2012 року в результаті нещасного випадку на виробництві мені було поставлено діагноз підшкірний відрив сухожилка розгинача III пальця правої кисті. Відповідно до п. 6 Акту № 45 по формі Н-5 від 19 квітня 2012 року нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві зі складанням акту по формі Н-1на потерпілого. Вказав, що 12 червня 2013 року при проходженні огляду у МСЕК йому було встановлено 40 % втрати професійної працездатності з 12.06.2013 року по 01.07.2015 року, з яких 15% повторно: трудове каліцтво 27.01.2012 року та 25% повторно: трудове каліцтво 16.03.2009 року. Даний факт підтверджує довідкою МСЕК серії 10 ААА № 230076 від 12.06.2013 року. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 25000,00 грн., яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав безпосередньо під час травмування і тих, котрі він переносить і по теперішній час. Вказав, що моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, тобто ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько». Вважає, що за таких обставин, з боку роботодавця йому має бути відшкодована шкода, завдана ушкодженням здоров'я на виробництві від 16 березня 2009 року та від 27 січня 2012 року. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Вказали, що Публічне акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф. Засядько» є правонаступником Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядько» та в повному обсязі несе відповідальність за всі права та обов'язки ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядько». Також, зазначили, що оскільки на час встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності положенням Закону № 3235-ІV та № 717-V було припинено дію Закону № 1105-ХІV в частині відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України моральної шкоди, тому не існує правового підґрунтя для відшкодування сум відшкодування моральної шкоди з ВД ФССНВ України, а отже моральна шкода в повному обсязі підлягає стягненню з ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько». Представник відповідача ПАТ «шахта ім. Засядько» за довіреністю Павук К.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову пояснивши, що [PERSON] працював у ПАТ «Шахта ім. А.Ф. Засядько» в якості гірничого підземного з повним робочим днем у шахті. Також, не заперечував той факт, що Публічне акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф. Засядько» дійсно є правонаступником Орендного підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядько». Вказав, що в результаті нещасного випадку, що мав місце 16.03.2009 року на ПАТ «Шахта ім. А.Ф. Засядько» [PERSON] був встановлений діагноз пошкодження сумково-зв'язкового апарату правого голіноступного суглобу про що був складений Акт за формою Н-1 від 18.03.2009 року № 31. Відповідно до виписки з Акту огляду МСЕК від 08.07.2009 року № 037110 позивачу було встановлено 25% стійкої втрати працездатності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві. В результаті нещасного випадку, що мав місце 27.01.2012 року на ПАТ «Шахта ім. А.Ф. Засядько» [PERSON] був встановлений діагноз підшкірний відрив сухожилка третього пальця правої кисті, про що був складений Акт за формою Н-1 від 19.04.2012 року № 45. Однак зазначив, що виписка з Акту огляду МСЕК за даною травмою відсутня. Відповідно до п. 1-1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, спори між потерпілим робітником та роботодавцем з приводу права на відшкодування шкоди спричиненої робітнику ушкодженням його здоров'я пов'язане з виконанням трудових обов'язків, належить до судового розгляду в порядку встановленому для розв'язання трудових спорів. Відповідно до пункту «д» п.1.1 Порядку встановлення соціальними експертними комісіями ступеню втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким спричинено ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом МОЗ від 22.11.1995 року № 212, встановлення факту спричинення моральної шкоди є обов'язком МСЕК. Зазначив, що факт спричинення моральної шкоди [PERSON] висновком МСЕК не підтверджено. Вказав, що в позовній заяві [PERSON] обґрунтовує наявність моральної шкоди матеріальним незабезпеченням його сім'ї, що виникло внаслідок ушкодження здоров'я позивача, однак відповідно до ст. 21 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві чи професійних захворювань, внаслідок втрати працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-ХІV, Фондом соціального страхування позивачу була виплачена єдиноразова допомога у зв'язку з втратою працездатності, а також виплачується щомісячна грошова допомога, яка компенсує відповідну частину втраченого заробітку. До того ж, позивач обґрунтовує наявність шкоди додатковими витратами на медикаментозне забезпечення, однак у відповідності до ч. 4 ст. 34 Закону України № 1105-ХІV від 23.09.1999 року, Фонд соціального страхування від нещасних випадків фінансує витрати на медичну, соціальну допомогу, в тому числі на придбання ліків, санаторно-курортне лікування та інше, якщо необхідність в цьому визначена висновком МСЕК. Також позивачем не було надано жодного доказу щодо порушення його нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, що потребує додаткових зусиль для організації життя, а також докази на підтвердження настання інших негативних наслідків. Також, представник відповідача вказав, що в матеріалах справи відсутні докази спричинення моральної шкоди, а також обґрунтування її розміру. У задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити в повному обсязі. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що [PERSON] з 06 листопада 2008 року по 27 травня 2012 року працював на посаді гірника очисного забою з повним робочим днем під землею на підприємстві вугільної промисловості Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядько» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф. Засядько». (а.с.15, 17). Представник відповідача зазначав, що в матеріалах справи відсутня виписка з Акту огляду МСЕК за травмою [PERSON] від 27.01.2012 року що мала місце у ПАТ «Шахта ім. А.Ф. Засядько». Проте в судовому засіданні встановлено, що висновком МСЕК від 08 липня 2009 року [PERSON] первинно була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 25% з 08.07.2009 року у зв'язку з професійним каліцтвом. [PERSON] рекомендоване медикаментозне лікування (а.с. 13). Висновком МСЕК від 29 липня 2010 року [PERSON] повторно була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 25% з 08.07.2010 року у зв'язку з професійним каліцтвом. [PERSON] рекомендоване медикаментозне лікування та було обмеження за лінією ВКК (а.с.49, 50). Висновком МСЕК від 24 травня 2012 року [PERSON] первинно, повторно за сукупністю була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 40% з 01.06.2013 року у зв'язку з професійним каліцтвом, з яких первинно 15% через професійне каліцтво від 27.01.2012 року та повторно 25 % за професійним каліцтвом від 2009 року, рекомендоване ВКК, ФФЛ, ЛФК та медикаментозне лікування (а.с. 51, 52). Висновком МСЕК від 12 червня 2013 року [PERSON] повторно за сукупністю була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 40% з 12.06.2013 року по 01.07.2015 року у зв'язку з професійним каліцтвом, з яких повторно 15% через професійне каліцтво від 27.01.2012 року та повторно 25 % за професійним каліцтвом від 2009 року, рекомендоване обмеження по ВКК, ФФЛ, ЛФК та медикаментозне лікування (а.с. 53, 54). Згідно Акту розслідування нещасного випадку, який відбувся 16 березня 2009 року № 31 від 18 березня 2009 року погіршення стану здоров'я потерпілого [PERSON] пов'язано з падінням предметів та порушення ним ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», п.п. 1.11, 1.12 «Інструкції з охорони праці для гірничого очисного забою», Стандарт підприємства СТП 58.07101-94 (а.с.6-8). Відповідно до виписки з протоколу № 67 засідання комісії з питань охорони праці ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядько» від 16 березня 2009 року [PERSON] встановлено 10% зниження єдиноразової допомоги потерпілому на виробництві (а.с. 45) Згідно Акту розслідування нещасного випадку, який відбувся 27 січня 2012 року № 45 від 19 квітня 2012 року погіршення стану здоров'я потерпілого [PERSON] пов'язано з обваленням і обрушенням породи, ґрунту тощо та порушення ним ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», п.п. 1.11, 1.12 «Інструкції з охорони праці для гірничого очисного забою», п.п. 1, 11 глави 5 розділу 6 «Правил безпеки у вугільних шахтах» (а.с.9-12). Відповідно до протоколу № 13 засідання комісії з питань охорони праці ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько» від 31 травня 2012 року [PERSON] встановлено 10% зменшення єдиноразової допомоги потерпілому на виробництві (а.с. 46-48) Зазначені акти розслідування нещасного випадку, вказують на те, що ступінь вини позивача у даних нещасних випадках на виробництві складає 10 %, а отже інша частина вини покладається на власника (роботодавця) або уповноважений ним орган тобто на ПАТ «Шахта ім. А.Ф. Засядько» З пояснень позивача вбачається, що у зв'язку з нещасними випадками на виробництві [PERSON] отримав професійне каліцтво та перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний спосіб життя, відчував фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану важкістю травм та особливостями їх лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному стані, внаслідок чого позивач позбавлений можливості виконувати роботи, необхідні для побуту своєї сім'ї. Крім того, в результаті незворотної втрати здоров'я, у позивача все менш залишається надії на повне одужання і можливість повернутися до повноцінної життєвої діяльності. Ушкодження здоров'я, заподіяне позивачу під час виконання трудових обов'язків, спричиняють йому психічні та душевні страждання, так, як вже тривалий період часу він знаходиться в стані постійного стресу через те, що втратив значну частину працездатності та не має можливості повноцінно працювати та забезпечувати свою сім'ю, в нього з'явилось почуття залежності, неповноцінності та страху, що принижує його чоловічу гідність. Фізичні, душевні та психічні страждання, яких позивач зазнає через ушкодження здоров'я, призвели до позбавлення можливості реалізації його звичок і бажань та він не в змозі вести активне суспільне життя і працювати в повну силу. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - моральна шкода може складатися, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків. Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8.10.2008р. № 20-рп/2008, потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання мають право на підставі ст.237-1 КЗпП України на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Досліджені судом докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у зв'язку з чим висновком МСЕК встановлені відповідні обмеження, тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу [PERSON] моральної шкоди. Розглядаючи та вирішуючи питання про розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує: ступінь втрати позивачем професійної працездатності - 40%, тяжкість вимушених змін у його можливій подальшій трудовій діяльності та життєвих стосунках, неможливість відновити втрачене здоров'я, потребу в постійному підтриманні стану свого здоров'я та проходження курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову у вигляді одноразового відшкодування в розмірі 10000,00 грн. Одночасно, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача стосовно того, що позивач не довів спричинення йому моральної шкоди. За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Outcome: approved