Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась позивачка [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначаючи, що з 19.09.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні. Позивач вказує, що після народження другої дитини сторони не проживають разом, в лютому 2016 року відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, та з вказаного часу матеріальну допомогу на дітей надавав не регулярно. В зв'язку з наведеним, позивачка, за уточненими позовними вимогами, просить суд: Стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця м. Одеси, ІПН [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 33 % з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду з 25.04.2016 року і до досягнення дітей повноліття, тобто до [INFO] року, а з вказаної дати 25 % з усіх видів заробітку (доходів) батька до досягнення сина [PERSON] повноліття, тобто до [INFO], однак не менше ніж 30 % мінімального прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти позову, згідно яких зазначив, що на теперішній час постійного заробітку не має, з квітня 2015 року зареєстрований як ФОП та займався господарською діяльністю у сфері комп'ютерного програмування, однак доходи від здійснення такої діяльності є нерегулярними, крім того американська компанія, для якої він розробляв комп'ютерне забезпечення розірвала з ним контракт у серпні 2016 року, інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької діяльності чи будь-якої іншої діяльності, у тому числі як найманого працівника відповідач не має. Також відповідач вказав, що весь час, з дня народження дітей і по теперішній час він не припиняв їх матеріально утримувати та забезпечувати, бажає постійно приймати участь у їх вихованні та догляді, з підстав чого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені уточнені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні, згідно свідоцтва про шлюб, виданого 19.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, встановлено, що 19.09.2009 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Єгорова» Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.05.2011 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №439 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 04.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1179. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір'ю - позивачем [PERSON] та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім'ї та прописку) №28 від 20.04.2016 року. Відповідач вказує, що на теперішній час постійного заробітку не має, інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької діяльності чи будь-якої іншої діяльності, у тому числі як найманого працівника не має. З доданого до матеріалів справи Контракту №218/О про надання інформаційно-технічних послуг від 01.12.2015 року, укладеного між Onyx Enterprises Int'l Corp, Сполучені Штати Америки, в особі [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з іншої, вбачається, що відповідач був працевлаштований, та Угодою про дострокове розірвання контракту №218/О про надання інформаційно-технічних послуг вказаний контракт достроково розірвано з 31.08.2016 року. Поданий відповідачем договір оренди житлового приміщення від 15.01.2015 року, укладений [PERSON] з «невідомою особою», терміном дії до 16.07.2015 року про те, що відповідач орендує квартиру по [ADDRESS], загальною площею 59 кв.м. та сплачує орендну плату в розмірі 6500 грн., суд не приймає до уваги, як належний доказ щодо спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.05.2016 року, встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, доказів про припинення такої діяльності суду не надано. З Договору оренди частини нежитлового приміщення (спеціально облаштованого робочого місця) №5-О від 01.10.2015 року та додаткової угоди до вказаного договору від 29.04.2016 року, вбачається, що для своєї діяльності як ФОП відповідач [PERSON] орендує спеціально облаштовану частину нежитлового приміщення. Тобто, з дослідженого вбачається, що відповідач, на час розгляду справи продовжує бути зареєстрованим як ФОП та має робоче місце, що не позбавляє його можливості займатися підприємницькою діяльністю. Відповідно квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що на ім'я [PERSON] сплачуються грошові кошти як добровільні аліменти в інтересах [PERSON] Враховуючи те, що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, має належний дохід, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дітей у зазначеному позивачем розмірі. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Також, суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рівень прожиткового мінімуму на кожний рік визначається в Законі України «Про державний бюджет України». Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що дитина проживає з матір'ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особистими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) Ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 25.04.2016 року. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved