Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним, встановлення факту та визнання права власності. Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд встановити факт належності [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 22 грудня 2001 року; визнати дійсним Договір довічного утримання (догляду) від 02.02.2015р., укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на квартиру №87 в місті Дніпропетровську, по вул. Тополина, буд.14, загальною площею 38,2 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м. та на будинок №21 по вулиці Фрунзе у смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином. Причину неявки у судове засідання суду не повідомила. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 ЦПК України). Однією з позовних вимог позивача є визнання права власності на будинок №21 по вулиці Фрунзе у смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що 02 лютого 2015 року між позивачем та померлою [PERSON], було укладено договір довічного утримання (догляду). Згідно даного договору довічного утримання (догляду) від 02 лютого 2015 року [PERSON] передала у власність позивача будинок №21, що знаходиться у Дніпропетровській області, Дніпропетровського району, с. Ювілейне по вул. Фрунзе та квартиру [ADDRESS]. Позивач у свою чергу зобов'язався довічно утримувати відчужувача, тобто [PERSON]І, піклуватися, годувати, надавати кошти у тому числі на медикаменти, також позивач зобов'язався поховати її після смерті. Відповідно до п.16 укладеного договору довічного утримання (догляду) від 02 лютого 2015 року набувач, тобто позивач, та Відчужувач, тобто [PERSON] домовилися 03 лютого 2015р. о 10 год. зустрітися за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46-а. к.2 у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] для нотаріального посвідчення даного договору. Відповідно до ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Також відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] власником 1/2 частини є [PERSON]І, яка померла 22 грудня 2001 року та являється матір'ю [PERSON]. Згідно ч. 1ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] постійно проживала зі своєю матір'ю на час відкриття спадщини, вона є такою, що прийняла спадщину. Однак, за життя встигла лише оформити право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері лише на грошові внески до Ощадбанку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 травня 2003 року, що посвідчено державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON]В, зареєстрованого в реєстрі за №3-2082. 10.09.2015р. [PERSON] померла, за життя не встигла оформити право власності на 1/2 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері та нотаріально посвідчити договір довічного утримання з позивачем, позивач змушений звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав. За таких обставин позовні вимоги у частині встановлення факту належності [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 22 грудня 2001 року; визнання дійсним Договору довічного утримання (догляду) від 02.02.2015 року та визнання за позивачем права власності на квартиру №87 в місті Дніпропетровську, по вул. Тополина, буд.14, знайшли своє підтвердження, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання за [PERSON] права власності на будинок №21 по вулиці Фрунзе у смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 700 грн.

Outcome: partial