Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 18 вересня 2019 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , в якому позивач просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2014 року, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позову мотивовані тим, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2014 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 10 листопада 2014 року і до повноліття дитини. На виконання указаного рішення Іллічівським ВДВС Маріупольського МУЮ відкрито виконавче провадження. Після звільнення позивача з ТОВ «Метінвест-Промсервіс» відповідач відкликала виконавчий лист та [PERSON] сплачував аліменти за спільною домовленістю. Постановою Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ від 02 липня 2019 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/325/341/2014. 28 серпня 2018 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . Під час спільного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, спільно з [PERSON] позивач виховує її сина від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час позивач офіційно не працює, його дохід складається із тимчасових заробітків, а його дружина - [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Таким чином, окрім сина [PERSON] , позивач має на утриманні ще трьох дітей та дружину, у зв`язку з чим знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Від представника відповідача - адвоката Головченко І.В. - до суду надійшов відзив на позов, в якому вона не заперечує проти зменшення розміру аліментів, які підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на їх сина - [PERSON] з 1/4 частина до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу). На обґрунтування відзиву на позов, представник відповідача посилається на те, що позивач не виконує рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2014 року та не сплачує аліменти у повному обсязі, має заборгованість за аліментами, що підтверджується довідкою-розрахунком, виданою Лівобережним ВДВС м. Маріуполя, не приймає участь у вихованні дитини. Відповідно до медичних документів [PERSON] має хронічне захворювання (міопію Н 52.1 (+) та має проходити курс лікування кожні три місяці. Позивач матеріально сину не допомагає. [PERSON] не зобов`язаний утримувати сина його дружини [PERSON] від першого шлюбу. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Від відповідач [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позовні вимоги визнала частково та просила суд зменшити розмір аліментів на дитину [PERSON] з ј до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] . Представник відповідача - адвокат Головченко І.В. - надала суду заява про розгляд справи за її відсутності з урахуванням доводів, викладених у відзиві на позов. Від третьої особи - [PERSON] - до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона не заперечувала проти задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2014 року. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 27 серпня 2013 року, [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2014 року № 325/1456/14-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 листопада 2014 року та до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 13 січня 2015 року. Постановою Іллічівського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції від 27 квітня 2016 року № 50952775/8-868 на виконання рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 17 грудня 2014 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Заборгованість за аліментами станом на 03 серпня 2015 року становить 8 106,31 грн. 28 серпня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Лівобережним районним у м. Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими Орджонікідзевським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 07 березня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою від 03 вересня 2019 року, виданою КСН «Дружба», [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та до складу його сім`ї входять: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] , донька - [PERSON]. Постановою державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 02 липня 2019 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/325/341/2014, виданим 17 грудня 2014 року Приазовським районним судом Запорізької області. Відповідно до довідки-розрахунку від 21 листопада 2019 року № 17314, виданої Лівобережним ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області, заборгованість [PERSON] за аліментами, стягнутими з останнього рішенням Приазовського районного судому Запорізької області № 2/325/2014, за період з 25 червня 2019 року по 01 листопада 2019 року становить 12 897,09 грн. За відомостями медичної карти амбулаторного хворого № 116580 [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз: міопія Н 52.1 (+). Мотиви суду. Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач поєднує підстави позову з наступними обставинами: на його утриманні на теперішній час знаходяться двоє дітей, які народилися під час шлюбу із [PERSON] , син його дружини від першого шлюбу та [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому вважає, що у нього змінився сімейний стан та погіршився майновий стан і він не у змозі сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. Відповідач поєднує заперечення на позов з тим, що [PERSON] страждає на хронічне захворювання, а позивач не приймає участі у його матеріальному забезпеченні, обставини наявності у позивача інших дітей не є підставою для зменшення розміру аліментів, позивач має заборгованість за аліментами,. Проводячи оцінку представлених доказів, досліджених судом обставин, суд виходить з того, що доказом погіршення матеріального стану позивача є факт народження у нього двох дітей під час другого шлюбу та перебування на його утриманні дружини, яка не працює. Доказів на підтвердження того, що за час стягнення з позивача аліментів він був працевлаштований та у нього здійснювалися відрахування аліментів на дитину суду не надано, а з довідки Лівобережного ВДВС ММУЮ в Донецькій область вбачається наявність заборгованості зі сплати аліментів. Крім того, народження другої дитини не повинно обмежувати права та інтереси дітей, народжених раніше та має враховуватися судом разом із іншими доказами щодо погіршення майнового стану платника аліментів. При цьому наявність у нової дружини дитини від першого шлюбу жодним чином не є обов`язком [PERSON] на її утримання. На підставі викладеного, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, а також доводи позивача про погіршення його матеріального стану, необхідно дійти висновку про доцільність зменшення розміру аліментів, які підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на дитину - [PERSON] , з 1/4 на 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, що буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини, і водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому, з урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, такий підлягає стягненню з відповідача у сумі 384,20 грн.

Outcome: partial