Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов обґрунтований тим, що позивачка з відповідачем перебувають у шлюбі з 12.09.2012 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує обов`язки батька по піклуванню та утриманню своєї дитини, не виконує підписаний сторонами нотаріально укладений договір про сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у сумі 3000,00 грн. Вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 4000 грн. 00 коп., починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Сторони по справі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2012 року, який зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 724. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3с т. 181 СК України). Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Термін «тверда грошова сумі» означає, що суд своїм рішенням визначає фіксовану суму грошових коштів, що будуть стягуватися з платника аліментів, яка не буде змінюватися автоматично у разі зміни розміру його доходів, а отже вимога позивачки в частині встановлення розміру аліментів не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягає задоволенню. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Виходячи з вищевикладеного та обов`язку батьків утримувати дитину до її повноліття, передбаченого ст. 180 СК України, враховуючи обставини відповідно до ст. 184 СК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 4000 гривні щомісячно до досягнення сина повноліття, що є достатнім для дитини відповідного віку. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved