Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON], заінтересована особа Департамент міського господарства Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просив встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, яке видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 12 серпня 1993 року за № 3-1910, зареєстроване Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості за № 349 на стор.172 у книзі 455 пр. та розпорядження органу приватизації від 12 серпня 1993 року за № 18086. У своїй заяві [PERSON] посилається, на те, що він є спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON], однак не може прийняти спадщину після їх смерті оскільки є розбіжності в написанні прізвища «Сипович» та «Сіпович» [PERSON] в свідоцтві на право власності на житло, розпорядження органу приватизації та свідоцтві про смерть. Саме ці підстави стали причиною звернення до суду із зазначеною заявою. Представник заявника в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду заяву про слухання справи у її відсутності заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON]. Судом встановлено, що в лютому 2015 року помер [PERSON], та 20 травня 2015 року померла [PERSON], які були батьками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9, 10, 15). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.08.1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на правах приватної спільної сумісної власності [PERSON], та [PERSON]. Згідно розпорядження органу приватизації від 12.08.1993 року від № 18086 квартира за адресою: [ADDRESS] передана у приватну спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 01.09.1960 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.09.1960 року. У своїй заяві [PERSON] зазначає, що після смерті батьків він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою, щодо прийняття спадщини, однак йому було розяснено, що в поданих документах на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вбачається, що співвласником вказаної квартири являється [PERSON] а згідно свідоцтва про смерть її прізвище вказано, як [PERSON], за даних підстав йому було рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Зазначене роз'яснення у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» кореспондується з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Разом з тим, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміна прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього примову є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки в них, у звязку з цим, виникнуть певні обовязки). Доводи заявника щодо зазначеного правовстановлюючого документу не викликають у суду будь-яких сумнівів. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved