Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулося Акціонерне товариство «Акцент-Банк», в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.02.2020 в загальному розмірі 17303,93 грн та судові витрати. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що 01.02.2020 між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих АТ «Акцент-Банк», «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, а також паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі строком кредитування 240 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, процентна ставка у разі прострочення 88,8%. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 05.04.2021 р. утворилась заборгованість в розмірі 17303,93 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 13351,58 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 3952,35 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2021 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] було відкрито банківський рахунок в АТ «Акцент-Банк», яким вона користувалася шляхом здійснення банківських операцій за допомогою електронного платіжного засобу - платіжної картки, яка видавалася їй на певний строк. Відповідач користувалася банківським рахунком, застосовуючи платіжний засіб - банківську платіжну картку № [NUMBER] , строк дії якої до 31.12.2024, та яка була видана [PERSON] 01.02.2020. [PERSON] за період з 01.02.2020 по 01.08.2021 особисто здійснювала витрати з рахунку на придбання товарів і послуг, а також зняття готівки, незважаючи на відсутність на ньому власних грошових коштів, у сукупному розмірі 14721,25 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку. За користування вказаними коштами позивач нараховував проценти, застосовуючи процентну ставку: пільгова процентна ставка складає - 0,000001 % на місяць, базова процентна ставка - 3,7 % в місяць (44,4% річних), тип процентної ставки - фіксований. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується процентна ставка в розмірі 7,4% у місяць (88,8 %) - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості). За період з 01.02.2020 по 01.08.2021 позивач нарахував всього витрат по карті на суму 23328, 84 грн, у які увійшли витрати, особисто здійснені відповідачем, в розмірі 14721,25 грн та нараховані проценти в загальному розмірі 8607,59 грн, з яких позивач просить стягнути заборгованість за процентами станом на 05.04.2021 в розмірі 3952,35 грн. За період з 01.02.2020 по 15.07.2021 [PERSON] здійснювала платежі на погашення заборгованості в загальному розмірі 3020,00 грн. Вказані обставини підтверджуються анкетою - заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, підписаною відповідачем 01.02.2020, випискою з особового банківського рахунку відповідача щодо платіжної карти № [NUMBER] , банківською довідкою про платіжну картку, видану відповідачу, копії яких були долучені позивачем. Вказані обставини відповідають розрахунку, наданому позивачем, окрім платежу, здійсненому відповідачем на погашення заборгованості 15.07.2020 в розмірі 1000 грн, який відсутній в розрахунку (12 стовпчик). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», копія якого долучена позивачем зазначено, що він підписаний простим електронним підписом шляхом підтвердження 01.02.2020 з номера телефону [NUMBER] ОТП 6439. Відповідно до інформаційної довідки, наданої позивачем, відповідач 01.02.2020 отримала смс-повідомлення на номер [NUMBER] із текстом про необхідність ввести відповідний код для підтвердження видачі картки. Оскільки у смс-повідомленні, надісланому відповідачу з метою підписання ним паспорту споживчого кредиту, не було зазначено, що саме він підписує простим електронним підписом, окрім підтвердження отримання ним банківської картки, та позивачем не були надані будь-які інші докази, які б свідчили про те, що [PERSON] була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту та підписала його, суд дійшов висновку про те, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не був підписаний відповідачем, в зв`язку з чим не є частиною кредитного договору. Також суд не бере до уваги умови кредитного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи, оскільки позивачем залишилось не доведеним, що Умови та Правила надання банком кредиту є складовою кредитного договору, а саме те, що вони укладені в один день, тобто в день підписання позичальником заяви позичальника, і позичальник розумів, що саме ці Умови він мав на увазі, підписуючи заяву. Наявність на сайті банку на час розгляду справи електронного документа «Умови та Правила надання банківських послуг» не спростовує висновків суду, оскільки не підтверджує конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг. Так, в анкеті-заяві, підписаної відповідачем, зазначено, що до вказаної зави має бути доданий рекламний буклет, а екземпляр договору відповідач погоджується отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Позичальник ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погоджується з його умовами. Проте судом залишилося не встановленим з якими конкретно запропонованими Умовами та правилами банківських послуг ознайомився відповідач, чи були вони роздруковані відповідачем з офіційного сайта та підписані ним та які умови договору були викладені в рекламному буклеті, згаданому в анкеті - заяві. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, відповідно до якої за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, що рішення судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених статтею 412 ЦПК України, необхідно скасувати в частині стягнення 5 071,87 грн процентів за користування кредитними коштами та пені у розмірі 16 059,00 грн за невиконання умов кредитного договору, відмовивши у задоволенні позовних вимог у цій частині. Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18 лютого 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 1069 ЦК України розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України. Судом встановлено, що за період з 01.02.2020 по 05.04.2021 розмір облікової ставки Національного банку України коливався від 6% річних до 11 % річних, а отже подвійна облікова ставка Національного банку України (12 % - 22 % річних відповідно) завжди була меншою ніж ставки 44,4 % річних та 88,8 % річних, які протягом усього часу (з 01.02.2020 по 05.04.2021 відповідно) використовувалися позивачем для розрахунку процентів. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач необґрунтовано нарахував проценти за період з 01.02.2020 по 05.04.2021 за процентною ставкою 44,4 % річних та 88,8 % річних. А отже, суд дійшов висновку про те, що, заборгованість за процентами за період з 01.02.2020 по 05.04.2021 в розмірі 3952,35 грн, яку просить стягнути позивач з відповідача, є необґрунтованою. Саме лише посилання позивача на наявність в нього права отримувати проценти за користування кредитними коштами за відсутності обґрунтованого розрахунку розміру його майнових вимог не може бути самостійною підставою для задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Своєю чергою позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. А отже, встановлення судом обставин, що призвели до необґрунтованості розрахунку сум, що стягуються, які мають системний характер, позбавляє суд можливості самостійно внести корегування в такий розрахунок та захистити право позивача на отримання процентів за користування кредитними коштами, яке було порушене відповідачем. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.02.2020 станом на 05.04.2020, яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11701 гривні 25 копійок (14721,25 - 3020 = 11701,25), зважаючи на те, що судом встановлений сукупний розмір витрат, здійснених особисто відповідачем, в сумі 14721,25 грн, а також сукупний розмір платежів, здійснених відповідачем на погашення заборгованості, в сумі 3020 грн, водночас судом не було встановлено сукупний розмір заборгованості за процентами, оскільки позивач не надав відповідний обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, а отже, вказані платежі відповідача в сумі 3020 грн не можуть бути віднесені судом на погашення заборгованості за процентами. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, про необхідність відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.02.2020 станом на 05 квітня 2021 року в розмірі 5602 гривень 68 копійок, яка включає: 1650 гривень 33 копійок - заборгованість за тілом кредиту (13351,58 (заборгованість за тілом кредиту, яку просить стягнути позивач) - 11701,25 (заборгованість за тілом кредиту, розмір якої встановлений судом) = 1650,33); 3952 гривень 35 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог, що складає 1535,02 грн.

Outcome: partial