Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача [PERSON] з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної під час дорожньо - транспортної пригоди, стягнення пені, інфляційних втрат, та трьох процентів річних. В обґрунтування поданої заяви, позивач зазначив, що 30.12.2013 року о 10 годину 45 хвилин у м. Дніпропетровську по вул. Каштановій, в районі будинку № 5 сталася дорожньо - транспортна пригода внаслідок зіткнення автомобілів Шкода Октавіа, державний номерний знак [NUMBER], та автомобіля Пежо Експерт, державний номерний знак [NUMBER]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.06.2015 року позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування у сумі 19 923, 55 грн. задоволені. В частині стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних відмовлено у зв'язку із тим, що позивач перед зверненням до суду не звернулась до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» з вимогами про сплату на її користь пені, інфляційних втрат, та трьох процентів річних. 06.07.2015 року вона звернулася до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» з вимогою про сплату стягнутих за рішенням суду на її користь 19 923, 55 грн. страхового відшкодування, 4 721, 61 грн. та 3 998, 53 грн. сум пені, 4 054,01 грн. та 7 159,07 грн. інфляційних втрат, та 481, 27 грн. та 257,1 грн. трьох процентів річних, а всього 20 671, 5 грн. Зазначену вище вимогу відповідач отримав 09.07.2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, однак вимогу так і не виконав. Посилаючись на ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов'язкове здійснення страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про захист прав споживачів» просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на її користь 2 000 суми боргу, 11 321, 41 грн. інфляційних витрат, 9 080, 40 грн. пені, 756,38 грн. трьох відсотків річних. В судове засідання з'явився представник позивача, обставини викладені в позовній заяві підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В судове засідання з'явився представник відповідача, заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав суду заперечення, в яких зазначив, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.06.2015 року по справі № 202/316/15-ц в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в частині позовних вимог щодо стягнення пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочку у виплаті страхового відшкодування відмовлено у повному обсязі враховуючи саме відсутність з боку позивача вказаної вимоги про виплату зазначених сум. Разом із чим, зазначили, що згідно ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо - транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та безпосередньої виплати припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.06.2015 року виконано ними у повному обсязі, а тому посилаючись на ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.06.2015 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 19 923, 55 грн. В частині стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних відмовлено, оскільки позивач не зверталась до відповідача з вимогами про стягнення понесених нею 23.12.2014 року витрат на відновлення автомобіля у зв'язку з фактичним його ремонтом, а звернулась після ремонту автомобіля безпосередньо до суду, але ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, з моменту пред'явлення такої вимоги, тоді як позивач безпосередньо до відповідача з такою вимогою не зверталась. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, позивач 03.03.2014 року звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.2. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не більш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З огляду на те, що заява про страхове відшкодування разом з усіма документами була подана відповідачу 03.03.2014 року, кінцевою датою виплати страхового відшкодування є 04.06.2014 року, натомість відповідач лише 30.01.2015 року частково сплатив страхове відшкодування у сумі 4576, 45 грн. Відповідно до п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно матеріалів справи на адресу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» [PERSON] 05.07.2015 року направлено лист з вимогою виплати пеню, інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання по сплаті страхового відшкодування. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення представник Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» отримав зазначеного листа 09.07.2015 року. Згідно до розрахунків позивача, які відповідачем не оскаржувалися, розмір інфляційних витрат складає 11 321, 41 грн., розмір пені складає 9 080, 4 грн., сума трьох відсотків річних складає 756, 38 грн. Посилання відповідача на положення ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.06.2015 року предметом розгляду не була саме подія дорожньо - транспортної пригоди. Разом із цим, позивач просить стягнути 2 000 грн. додаткових витрат по відновленню пошкодженого автомобіля. Відповідно до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що [PERSON] понесені додаткові витрати на ремонт автомобіля в розмірі 2 000 грн. суду не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь [PERSON] інфляційних витрат, пені та трьох процентів річних. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial