Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування власної позиції, зазначає, що [PERSON] , мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і є єдиним власником зазначеного приватного будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.06.1984 № 3-С-ІІ72). За зазначеної адресою також зареєстровані: [PERSON] - дружина та [PERSON] - син, що підтверджується Довідкою виписки з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію від 04.07.2019 № 628. [PERSON] на теперішній час зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у зазначеному будинку не проживає та не з`являється з 2017 року. Факт не проживання Відповідача підтверджується вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15.05.2018 року у справі №521/20005/17. За даних обставин позивач вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та слухати справу за його відсутності. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, проте надав до суду заяву, до змісту якої заперечував проти позову. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд доходить наступного висновку. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] , мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і є єдиним власником зазначеного приватного будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.06.1984 № 3-С-ІІ72). За зазначеної адресою також зареєстровані: [PERSON] - дружина та [PERSON] - син, що підтверджується Довідкою виписки з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію від 04.07.2019 № 628. [PERSON] на теперішній час зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] , з огляду на те, що він перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», відповідно до вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 15.05.2018 року у справі №521/20005/17. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Проте, як встановлено судом, [PERSON] відсутній за місцем реєстрації, у зв`язку з відбуванням покарання, що є істотною та поважною причиною. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Проте, як зобов`язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Як регламентує ст. 81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В процесі розгляду справи стороною позивача не доведено того, що відповідач не проживає за вказаною адресою, без поважних причин. Виходячи з викладеного, суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення відповідної вимоги сторони позивача. При цьому, у зв`язку із висновком суду щодо відмови у задоволенні даного позову, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторони присудженню не підлягає.

Outcome: dismissed