Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

До суду 01.03.2019 року звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2013 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час рішення про стягнення аліментів перебуває на примусовому виконанні. У звязку з тим, що матеріальне становище погіршилось, утримання дитини потребує значних витрат, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2013 року на користь [PERSON] (змінено прізвище на [PERSON]) А.С. на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], шляхом зміни способу їх присудження з 600 грн. щомісячно, на 1/4 частину від усіх видів його доходу (заробітку) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, вважав, що є підстави для зміни розміру аліментів, тому просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі, суду пояснив, що він на даний час сплачує аліменти на утримання сина, і тому не заперечує проти зміни розміру з 600 грн. на ј частину від заробітку. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджено свідоцтвом про народження, серії 1-ЖС № 097304, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 8). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2013 р. з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дитини в твердій сумі в розмірі 600 гривен, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набуло законної сили 12.09.2013 року (а.с. 3). Статтею 180\~СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~про розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статтею 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182\~СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183\~СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Під час винесення рішення суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, так як відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини\~від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України\~\~від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Аналізуючи надані до суду позивачем документи, можна дійти висновку, що батьками дітей є сторони по справі, які повинні їх утримувати та забезпечувати належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у 2019 році відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 027 грн., тобто сплата аліментів в розмірі 600 грн. не може забезпечити дитині необхідний та достатній для забезпечення гармонійній розвиток, тому вимога позивача про зміну розміру аліментів на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача не суперечить нормам ст. 183 СК України і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Так як, позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовом про зміну розміру аліментів звільнена від сплати судового збору, то сума судового збору стягується з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved