Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа: [PERSON] про захист прав споживачівшляхом зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначив, що 15.12.2019 року він уклав з приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА»» договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби, що підтверджується електронним полісом добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від № DNHOH-19ВF13T. Вигодонабувачем за вказаним договором виступає [PERSON] . З 05.03.2020 року по 18.03.2020 рік [PERSON] була госпіталізована у хірургічне судинне відділення комунального закладу «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради з діагнозом: «Варикозна хвороба обох кінцівок», де була прооперована 11.03.2020 року. Згідно п. 7 додатку 1 «Перелік захворювань та розмір страхових виплат» до оферти щодо укладення електронного договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби, від 01.11.2019 року варикозне розширення вен нижніх кінцівок (за умови проведення оперативного лікування) входить до переліку хвороб, факт настання яких вважається страховими випадками. Зазначає, що пунктом 2.5. оферти за договором встановлюється період очікування страхового випадку - проміжок часу від дати початку дії договору, протягом якого страхове покриття за договором не діє. Період очікування страхового випадку за хворобою «Варикозне розширення вен нижніх кінцівок (за умови проведення оперативного лікування)» визначено 90 днів, при цьому, у примітці 2 до переліку захворювань та розмір страхових виплат зазначено, що при прийнятті рішення щодо страхової виплати за окремим страховим випадком строк дії періоду очікування страхового випадку може бути переглянуто страховиком в сторону зменшення. На момент операції 11.03.2020 року з дня укладення договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби пройшло 85 днів. Зазначає, що повідомив відповідача про страховий випадок, але отримав відповідь про відмову у страховій виплаті, у зв`язку з відсутністю підстав для визнання події страховою бо вона відбулася до закінчення дії періоду очікування. Наголошував, що термін дії карантину, і пов`язаних з ним обмежень на госпіталізацію визначити на той період було неможливо, а також враховуючи ризик перебування будь-якого громадянина в медичній установі під час пандемії COVID-19, та те, що у [PERSON] посилилися клінічні прояви варикозної хвороби кінцівок, враховуючи що до кінця періоду очікування залишилося 5 днів просив суд зменшити період очікування страхового випадку, та зобов`язати відповідача виплатити страхове відшкодування в розмірі 7 500 (сім тисячі п`ятсот) гривен [PERSON] . Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відмовив у зменшенні періоду очікування страхового випадку та виплаті страхового відшкодування за договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 15.12.2019 року, на підставі п. 2.5. Оферти та 6.2. Електронного полісу, згідно з якими страхове відшкодування не виплачується, якщо страхова подія відбулася протягом встановленого періоду очікування страхового випадку - проміжку часу від дати початку дії договору (дати поновлення дії страхового покриття за договором після сплати частини загального страхового платежу в несплачений період страхування), протягом якого покриття за договором не діє. [PERSON] надав відповідь на відзив в якій зазначив, що відповідач у відзиві не надав правового обґрунтування, у зв`язку із чим ним не було переглянуто строк дії періоду очікування страхового випадку в сторону зменшення. 03.12.2020 року [PERSON] надав додаткові пояснення в яких зазначив, що відповідно п. 6.5. правил добровільного страхування на випадок хвороби передбачено, що період каренції, (тобто період очікування), обумовлений в договорі страхування, може бути відмінений, за умови сплати страхувальником додаткового платежу, про що укладається додаткова угода до діючого договору страхування. Наголошував, що відповідач не надавав йому інформацію стосовного зазначеного положення правил, що свідчать про нечесну підприємницьку практику. [PERSON] та його представник з`являлися в судові засідання, позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» надав заяву про розгляд справи без його участі. [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Статтею 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства; 15.12.2019 року між [PERSON] та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» було укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № DNНОН-19ВF13Т. Вигодонабувачем за даним договором є [PERSON] . Договір укладено відповідно до Правил добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби та викладених у оферті умов добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби. Відповідно до умов п. 4 договору предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю Застрахованої особи. Згідно з частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Частиною першою статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Згідно виписки з медичної карти хворого № 4852 у період з 05.03.2020 року по 18.03.2020 року [PERSON] була госпіталізована в хірургічне відділення Комунального закладу «Міська клінічна лікарні № 4» Дніпровської міської ради з діагнозом - «Варикозна хвороба обох кінцівок», де була прооперована 11.03.2020 року. У відповідності до п. 2.5. Оферти за Договором встановлюється період очікування страхового випадку - проміжок часу від дати початку дії Договору (дати поновлення дії страхового покриття за Договором після сплати частини загального страхового платежу в несплачений період страхування), протягом якого страхове покриття за Договором не діє. Період очікування страхового випадку для кожного захворювання, передбаченого Договором, встановлюється строком в календарних днях відповідно до Додатку № 1 Оферти. Згідно з п. 7 Додатку № 1 «Перелік захворювань та розмір страхових виплат» до Оферти щодо укладення електронного договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 01.11.2019 року, варикозне розширення вен нижніх кінцівок (за умови проведення оперативного лікування) входить до переліку хвороб, факт настання яких вважається страховими випадками. Період очікування за даною хворобою становить 90 днів. У примітці 2 до вищевказаного переліку визначено, що при прийнятті рішення щодо страхової виплати за окремим страховим випадком, строк дії періоду очікування страхового випадку може бути переглянуто страховиком в сторону зменшення. З дня укладення договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 15.12.2019 року до хірургічного втручання, сплинуло 85 днів, та залишалось до закінчення періоду очікування - 5 днів. Причиною недотримання умов договору щодо періоду очікування позивач зазначає заходи, направлені на запобігання поширенню на території України коронавірусної інфекції (COVID-19), в подальшому встановлення карантину, його тривала дія, у зв`язку з чим заклади охорони здоров`я на невизначний час обмежили планові хірургічні операції. Так, дійсно постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами та доповненнями) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 року на всій території України встановлено карантин. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року № 215 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 та установлено з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин та зобов`язано забезпечити Міністерству охорони здоров`я: тимчасове припинення проведення планових заходів з госпіталізації та планових операцій, крім термінових та невідкладних; максимальну готовність та перепрофілювання медичних закладів для прийому та лікування інфікованих хворих у тяжких станах. Частинами першою-третьою статті 991 ЦК України та частиною першою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Частинами другою та третьою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. Рішенням від 23.03.2020 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» відмовило [PERSON] у страховій виплаті, у зв`язку із відсутністю обґрунтованих підстав для визнання події страховою. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, шляхом зменшення періоду очікування страхового випадку, та зобов`язання відповідача виплатити страхове відшкодування, не можна вважати належним способом захисту у розумінні ст.16 ЦК України. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування або поновленого права. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки наведено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що звернення до суду з вимогою про зменшення періоду очікування страхового випадку та зобов`язання відповідача виплатити страхове відшкодування не є належним способом захисту у розумінні ст. 16 ЦК України. Разом з цим, відмова у задоволенні позову саме з цих підстав, не позбавляє позивача права звернутися в суд з позовом про захист свого порушеного права в інший спосіб.

Outcome: dismissed