Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13.04.2021 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 02 квітня 2018 року між ним, та [PERSON] був укладений договір оренди приміщення №133, відповідно до умов якого позивач передав у оренду відповідачу приміщення №2001 поз. 1-14 у житловому будинку з приміщеннями торговельно-комерційного призначення літ.А-22, А2-1 (житловий комплекс « Славія ») за адресою: [ADDRESS] . Відповідач користувався приміщенням загальною площею 951,5 кв.м., з метою здійснення діяльності в галузі організації робочих місць фізичним особам за принципом коворкінгу, залів для проведення мультиформатних івентів, облаштування освітніх лабораторій та бізнес-інкубатору. Відповідач зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та комунальні платежі відповідно до умов договору Проте, своїх зобов`язань за договором відповідач належним чином не виконав, орендну плату не сплачував, внаслідок чого він станом на час подання позову має заборгованість по орендній платі в розмірі 3 996 300 грн., яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача а також судові витрати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13.04.2021 указана позовна заява передана для розгляду судді Батмановій В.В. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів. До суду 12 травня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою судді від 13 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 02 квітня 2018 року між ним, та [PERSON] був укладений договір оренди приміщення №133, відповідно до умов якого позивач передав у оренду відповідачу приміщення №2001 поз. 1-14 у житловому будинку з приміщеннями торговельно-комерційного призначення літ.А-22, А2-1 (житловий комплекс « Славія ») за адресою: [ADDRESS] . Відповідач користувався приміщенням загальною площею 951,5 кв.м., з метою здійснення діяльності в галузі організації робочих місць фізичним особам за принципом коворкінгу, залів для проведення мультиформатних івентів, облаштування освітніх лабораторій та бізнес-інкубатору (а.с. № 5-8). Позивачем було передано приміщення Відповідачу за актом приймання-передачі від 02 квітня 2018 року (а.с. № 9). Відповідно до вимог п.4.2.5 договору відповідач зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та комунальні платежі відповідно до умов договору. Згідно п.п. 1.1 додатку №3 до договору розмір орендної плати за період з 01 квітня 2018 року по 01 вересня 2018 року визначався в сумі 0 (нуль) грн. 00 коп. в цілому за весь предмет оренди. В зазначений період правовідносини сторін були врегульовані положеннями ст.ст.827-836 Цивільного кодексу України( а.с. № 21) Згідно п.п. 1.2 додатку №3 до договору розмір щомісячної орендної плати за період з 01 вересня 2018 року по 01 липня 2019 року визначався із розрахунку 120 грн. 00 коп. за 1 кв.м., а за всю орендовану площу 114180 грн. 00 коп. Згідно п.п. 1.3 додатку №3 до договору розмір щомісячної орендної плати за період з 01 липня 2019 року по 01 травня 2020 року визначався із розрахунку 140 грн. 00 коп. за 1 кв.м., а за всю орендовану площу 133210 грн. 00 коп. Згідно п.п.1.4 додатку №3 до договору розмір щомісячної орендної плати за період з 01 травня 2020 року по 01 березня 2021 року визначався із розрахунку 160 грн. 00 коп. за 1 кв.м., а за всю орендовану площу 152240 грн. 00 коп. Згідно п.п.1.5 додатку №3 до договору розмір авансового платежу за перший місяць оренди становив 114180 грн. 00 коп., який повинен був сплачуватися відповідачем щомісяця не пізніше 20 числа кожного місяця (починаючи з 02.04.2018) рівними частками по 22836 грн. 00 коп. Згідно п.п. 1.6 додатку №3 до договору гарантійний платіж за останній місяць оренди в розмірі 152240 грн. 00 коп. повинен був сплачуватися Відповідачем щомісяця рівними частками по 76120 грн. 00 коп. не пізніше 20 числа кожного місяця (починаючи з 02.10.2018). Відповідно до п.2 додатку №3 до договору орендна плата підлягала індексації за умови 10 відсоткового зростання офіційного курсу долару США по відношенню до української гривні на день виставлення рахунку шляхом помноження орендної плати на коефіцієнт зміни офіційного курсу української гривні до одного долара США, встановленого НБУ. Відповідно до п.2.2 договору орендна плата підлягала сплаті до 20 числа поточного місяця за наступний місяць оренди (розрахунковий), без надання Позивачем рахунків. Згідно п.2.4 договору у строк до 10 вересня 2018 року відповідач зобов`язувався сплатити орендну плату за поточний місяць оренди, а також перерахувати на поточний рахунок позивача гарантійний платіж у розмірі передбаченому п.1 додатку №3 до договору, який зараховувався за останній місяць оренди. Договір оренди вступав в силу з моменту його підписання сторонами. Строк оренди приміщення визначався як строк оренди, який починався у дату підписання Сторонами Договору та закінчувався 01 березня 2021 року (п.8.1 Договору). У зв`язку із закінченням строку дії Договору орендоване приміщення було повернуте позивачу відповідачем згідно акту приймання-повернення приміщення від 01 березня 2021 року (а.с. № 23). Відповідач своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, орендну плату не сплачував, внаслідок чого він станом на час подання позову має заборгованість по орендній платі за період з 01.09.2018 по 01.03.2021 в розмірі 3 996 300 гривень 00 копійок. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно із ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, в строки, та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по орендній платі за період з 01.09.2018 по 01.03.2021 в розмірі 3 996 300 гривень 00 копійок. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved