Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

До суду звернувся представник позивача АО «Кейтс Ло Груп» в особі адвоката Петрощук К.В. в інтересах позивача [PERSON] з позовом, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 4424085500:18;002:0024, площею 6,1399, що знаходиться на території земель Петрівської сільської ради, Сватівського району, Луганської області, що належить [PERSON] , укладений від 08.08.2017 між [PERSON] та Селянським (фермерським) господарством «Мирослава», Сватівського району, Луганської області. \~Свої вимоги обґрунтував тим, що 8 серпня 2017 року між [PERSON] та СФГ «Мирослава» було укладено договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 4424085500:18;002:0024, площею 6,1399, що знаходиться на території земель Петрівської сільської ради, Сватівського району, Луганської області. Станом на 23 березня 2020 року відповідачем систематично здійснюється невиплата орендної плати за договором, не виплачено орендну плату за 2018 та 2019 роки, що є підставою для розірвання договору оренди. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача адвокат Петрощук К.В. направила на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача також в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що 8 серпня 2017 року між [PERSON] та СФГ «Мирослава» було укладено договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 4424085500:18;002:0024, площею 6,1399, що знаходиться на території земель Петрівської сільської ради, Сватівського району, Луганської області (а с. 7-12). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Нормами ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями ст.ст. 21, 22 з Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24 та 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. д) ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати Верховний Суд в орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. До такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 06.03.2019 по справі № 183/262/17. В обґрунтування систематичності несплати відповідачем орендної плати позивач посилається на її невиплату за 2018 та 2019 роки. Суд вважає, що вказані доводи позивача на фактичних обставинах не ґрунтуються та спростовуються належними доказами. Так, між позивачем та відповідачем укладений договір оренди землі від 08.08.2017. Речове право оренди за договором зареєстровано державним реєстратором приватним нотаріусом Матвієвським Д.В. за № 22243171 від 08.09.2017, про що на останній сторінці договору оренди зроблений відповідний посвідчувальний запис. В наданій позивачем суду Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 12.04.2019р., на сторінці 2 міститься актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право: 22243171 (а.с. 11). Номер реєстрації іншого речового права (22243171), що зазначені на останній сторінці договору оренди та в відповідній Інформації з Державного реєстру речових прав повністю збігаються. Відповідно до п. 4.1. договору оренди землі від 08.08.2017 за користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій або натуральній формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки 4942,99 грн. у рік. (а.с. 7). Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору не пізніше як у термін від 01 листопада до 30 грудня кожного року (п. 4.3. Договору). Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. Таким чином, договором від 08.08.2017, про розірвання якого позивачем заявлений спір, передбачені як строки, так і порядок з формою виплати орендної плати (грошова або натуральна). На виконання своїх договірних зобов`язань, позивачем 03.08.2018 (без порушення визначених договором строків виконання майнових зобов`язань) передано позивачу в якості натуральної оплати орендної плати за 2018 рік пшеницю в кількості 1500 кг. Вказана обставина підтверджується письмовим доказом накладною № 020 від 03.08.2018р., що складена СФГ «Мирослава», та в якій міститься власноручно виконаний позивачем підпис про отримання майна в якості оплати орендної плати (а.с. 39). При цьому суд звертає увагу, що СФГ «Мирослава» вказала в накладній виплату орендної плати саме за 2018 рік згідно договору оренди землі за № 22243171 від 08.09.2017. Тобто в якості індивідуальних ознак договору оренди вказано не дату укладення договору, а номер реєстрації речового права за цим договором та дату реєстрації речового права. Вказані обставини пояснюють відмінність інформації, що міститься в накладній № 020 від 03.08.2018 в частині дати договору. Вказані обставини в їх сукупності підтверджують в належний спосіб факт своєчасного виконання відповідачем зобов`язань із сплати орендної плати за 2018 рік. За таких обставин суд вважає, що відсутнє обов`язкова підстава для розірвання договору оренди як систематичність невиплати орендної плати. Щодо виплати орендної плати за 2019 рік судом встановлено наступне. Граничним строком виплати орендної плати за 2019 рік є 30.12.2019. Позивач до СФГ «Мирослава» за отриманням орендної плати за 2019 рік починаючи з 31.12.2019 усно або письмово не звертався. З метою отримання належної виплати у грошовій або товарній формі до СФГ «Мирослава» не з`являвся. Договір оренди землі від 08.08.2017 не містить інформації про платіжні реквізити позивача для зарахування йому грошових коштів за оренду земельної ділянки. В СФГ «Мирослава» відсутні відомості про інших осіб, уповноважених отримувати орендну плату від імені позивача. Таким чином, відповідач позбавлений будь-якої фізичної можливості виплатити позивачу орендну плату, за умови що той, до СФГ «Мирослава» не прибув, про номер свого поточного банківського рахунку не повідомив, або не уповноважив належним чином третіх осіб на отримання орендної плати від імені позивача. Разом з тим, СФГ «Мирослава» виконані усі залежні від господарства дії, що спрямовані на своєчасне та повне виконання грошового зобов`язання за договором оренди в частині виплати орендної плати відповідачу. Так, листом-повідомленням № 3 від 26.12.2019 СФГ «Світанок» було повідомлено відповідачу про необхідність явки до СФГ «Мирослава» з метою отримання орендної плати за 2019 рік. В цьому ж листі позивача було поінформовано про те, що у разі його неявки для отримання орендної плати до 01.01.2020, вказані кошти будуть депоновані СФГ «Мирослава» на спеціальному рахунку. Вказаний лист надіслану позивачу 16.01.2020р. категорією поштового відправлення рекомендований лист з описом вкладення, номер поштового відправлення 9260300843306. Пош тове відправлення № 9260300843306 вручене відповідачу особисто 17.01.2020р., що підтверджується паперовою копією електронної інформації з сайту ПАТ «Укрпошта». За фактом отримання листа-повідомлення № 3 від 26.12.2019р. позивач жодних дій щодо отримання орендної плати за 2019 рік не вчинив. 14.04.2020р. СФГ «Мирослава» повторно було спрямовано позивачу лист-повідомлення № 11 від 13.04.2020 щодо необхідності його явки для отримання орендної плати за 2019 рік. Цим листом також поінформовано позивача, що у разі його неявки до 13.06.2020 орендна плата буде депонована на спеціальному рахунку. Вказаний лист надіслану позивачу категорією поштового відправлення рекомендований лист з описом вкладення та повідомленням про вручення. Поштове відправлення вручене позивачу особисто 17.04.2020, що підтверджується письмовим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 40-44). Отже відповідачем в повній мірі та без зайвих зволікань вчинені всі залежні від нього дії щодо виплати позивачу орендної плати за 2019 рік, але позивач орендну плату не отримує. Відповідно до ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч. 2 ст. 613 ЦК України). Таким чином, позивач є кредитором, що прострочив зобов`язання шляхом відмови від його прийняття або не вчинив дії, до вчинення яких боржник СФГ «Мирослава» не може натепер виконати свого обов`язку. За цих обставин, вина відповідача з невиплати орендної плати за 2019 рік відсутня, що в сукупності з іншими доказами свідчить про безпідставність заявленого позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed