Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

ДоОрджонікідзевського районного суду м.\~Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання в розмірі 80000,00\~гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він з 13.07.1984 по 17.02.2014 працював у шкідливих умовах роботи у ПАТ\~»Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» за професією машиніст крана металургійного виробництва. Згідно із медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 10.04.2017 № 182 мені встановлені наступні захворювання професійного характеру: вібраційна хворобв 2 ст, синдром церебральнопериферичної ангіодистоції, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією, синдром полірадикулопатії з вираженим статико- динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофію у вигляді двостороннього плечолопаткового пері артрозу (ПФС 2 ст.) деформулюючого артрозу в сполученні з пері артрозом ліктьових (ПФ 1 ст.) і колінних (ПФ 1 ст.) суглобів (Т 75.2). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 19.03.2015\~встановлено, що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь». У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивачу встановлено III групу інвалідності та 55% втрати працездатності. Внаслідок отримання професійних захворювань через нехтування адміністрацією Відповідача своїх обов`язків по створенню безпечних умов праці він постійно вимушений знаходитись під наглядом лікарів, проходити систематичні курси стаціонарного та амбулаторного лікування та зазнає значних моральних страждань, порушився його нормальний образ життя, порушені його нормальні життєві зв`язки, позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, продовжувати звичний для себе спосіб життя. У зв`язку з цим, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, емоційних спалахів, поганому сні, на фоні сильних переживань внаслідок відсутності можливості на повноцінне, здорове життя. Ухвалою судді від 19.02.2020\~ відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву 15\~днів з дня вручення ухвали. 12.03.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він частково визнав позовні вимоги на суму 10\~000,00 гривень та зазначив про те, що позивач дійсно працював у ПАТ\~»Запоріжсталь» з 13.07.1984 по 17.02.2014 за професією «машиніст крану металургійного виробництва». Зазначена професія відноситься до професій, передбачених Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених ІІостановою КМУ № 162 від 11.03 1994. Отже, робота за вказаною професію є важкою та шкідливою незалежно від місця роботи: на ПАТ «Запоріжсталь» чи будь-якому іншому підприємстві па території України, встановлений позивачу процент втрати працездатності не позбавив його можливості працювати. Крім того, трудові відносини позивача з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» були припинені у зв`язку з виходом на пенсію. Також зазначив, що при влаштуванні на роботу позивача було повідомлено відповідачем про шкідливі умови праці. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з 13.07.1984 по 17.02.2014 працював у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на посаді (професії) «машиніст крана металургійного виробництва» в цеху виливниць, в мартенівському цеху на гарячих ділянках. У відповідності до п.\~64 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232 (в редакції Закону №\~162 від 04.06.2014) Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництв і віднесення захворювання до професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв`язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 14 та переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2000 №\~1662. Згідно з санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці №\~18-02-16/367 від 15.04.2014\~ під час виконання трудових обов`язків на позивача впливали виробниче середовище та трудовий процес (данні діючої атестації 2011 року), зокрема: -марганця оксиди 0,16\~мг/м3 при ГДК 0,3 мг/м3; -азота діоксид 1,15 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; -ангідрид сірчаний 8,9 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3; -азоту діоксид у концентрації 1,15 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3; -вуглецю оксиду 13,9 мг/м3 при ГДК 20,0 мг/м3; -кремній діоксид крист. в пилу 2-10% - 20,4 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; -заліза оксид 18,6 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3; -температура повітря у літній період 39,8С при ГПД 18-27С; -інфрачервоне випромінювання -1265 Вт/м2 при ГДК - 140 Вт/м2; -шум 90,7 дБ(А) при ГДК 80 дБ(А); -загальна вібрація 105,8 дБ при ГПД 101 дБ. За показами робоче місце варто вважати з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що відповідає критеріям Списку №\~1. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 19.02.2015\~№\~327 позивачу встановлені наступні захворювання професійного характеру: Вібраційна хвороба другої стадії: синдром церебрально-перифкричної ангіодистонії, ускладненої дисциркулярною енцефалопатією з вестибулопатією; синдром полірадикулопатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого\~ст.), деформуючого артрозу, в сполученні з пері артрозом, ліктьових (ПФ першого\~ст.) і колінних (ПФ першого ст.) суглобів. Професійного характеру захворювання встановлене 19.02.2015. 19.03.2015\~комісією у складі 11 осіб (у тому числі посадових осіб ВАТ\~»Запоріжсталь») проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON] , за результатами якого складено акт. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 19.03.2015 встановлено, що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ\~»Запоріжсталь» та відсутності правових підстав на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження хворим періодичних медичних оглядів (п.\~16). Причиною виникнення професійного захворювання зазначено: наявність на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва мартенівського цеху ВАТ\~»Запоріжсталь» загальної вібрації з еквівалентним рівнем 94,0-105,8\~дБ, при ГДР 101\~дБ. Пунктом 18 Акту розслідування запропоновано начальнику мартенівського цеху ВАТ\~»Запоріжсталь» продовжити виконання заходів щодо усунення перевищень рівнів вібрації на кранах (заміна сидінь кранів на крісла, що гасять вібрацію, своєчасний ремонт підкранових колій, регулювання механізму пересування). Внаслідок отриманих професійних захворювань [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в різних лікувальних закладах у наступні періоди: -з 11.03.2014 по 21.03.2014 (виписка № 4425); -з 22.04.2014 по 06.05.2014 (виписка № 1655/349); -з 20.05.2014 по 30.05.2014 (виписка № 8914); -з 16.06.2014 по 27.06.2014 (виписка №\~4916); -з 18.09.2014 по 01.10.2014 (виписка № [NUMBER] ); -з 23.01.2015 по 03.02.2015 (виписка №\~1391); -з 10.02.2015 по 20.02.2015 (виписка №\~578/209); -з 06.03.2015 по 18.03.2015 (виписка №\~4307); -з 18.09.2015 по 30.09.2015 (виписка №\~1594); -з 18.12.2015 по 30.12.2015 (виписка №\~10561); -з 19.02.2016 по 01.03.2016 (виписка №\~3297); -з 15.09.2016 по 27.09.2016 (виписка №\~15967); -з 07.03.2017 по 17.03.2017 (виписка №\~4315); -з 13.09.2019 по 25.09.2019 (виписка №\~15673). З виписок хвороби вбачається, що позивач є інвалідом третьої групи з 2015\~року. За результатом повторного огляду МСЕК 10.04.2017 встановлено 55% втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Даний факт відповідачем визнається та не оспорюється. Таким чином, судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача, де під час виконання ним трудових обов`язків отримав інвалідність внаслідок професійного захворювання, у зв`язку з чим повторно за довідкою МСЕК від 10.04.2017\~встановлено 55% втрати працездатності та третю групу інвалідності , що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст.\~43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ст.\~2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП\~України) працівники мають право на здорові та безпечні умови праці. Згідно зі ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до ст.\~14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, затверджується КМУ. Крім того, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №\~717-V, що набрав чинності з 20.03.2007, взагалі виключено ч. 3 ст. 34 Закону № 1105-ХІV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. Таким чином, починаючи з 01.01.2006 застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, були позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст. 1167,1168 ЦК України. Ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України та ст. 247-1 КЗпП України працівникам надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Згідно ст.\~23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту. Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд наголошує, що моральна і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров`я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю. При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів. Глибина переживань, викликаних ушкодженням здоров`я, ставиться в залежність від самої особи, тому призначення компенсації моральної шкоди полягає і в тому, аби певною мірою відновити втрату щастя особи і можливості насолоджуватися життям тепер і в майбутньому. У п.\~4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004 про офіційне тлумачення положення частини 3 ст.\~34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Згідно з п.\~13 Постанови Пленуму Верховного суду України №\~4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.237-1 КЗпП\~України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Посилання відповідача на те, що [PERSON] , влаштовуючись на роботу та знаючи про можливість впливу шкідливих факторів, самостійно та за власним бажанням прийняв рішення про необхідність працювати саме на такій посаді, на думку суду не знімають відповідальності з ПАТ\~»Запоріжсталь» за незабезпечення максимально безпечних умов праці та не позбавляють позивача права на отримання відшкодування спричиненої моральної шкоди. Отримання [PERSON] під час роботи на ПАТ\~»Запоріжсталь» підвищеної заробітної плати та надання додаткової відпустки не може компенсувати моральної шкоди, спричиненої внаслідок ушкодження здоров`я, такі заходи не є виключними на ПАТ\~»Запоріжсталь», а являються обов`язковими відповідно до чинного законодавства та направлені скоріше на відновлення поточної працездатності працівника. А саме, статтею 7 Закону України «Про охорону праці», працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Разом із тим, статтею 7 Закону України «Про відпустки» №\~504/96-ВР від 15.11.1996 тривалість щорічної додаткової відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці для працівників, зайнятих на роботах, пов`язаних із негативним впливом на здоров`я шкідливих виробничих факторів, за Списком виробництв, цехів, професій і посад, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, визначена до 35 календарних днів. При цьому суд не може взяти до уваги посилання відповідача на ту обставину, що позивач самостійно з власної ініціативи продовжував довгий час працювати у важких умовах праці, тим самим з власної ініціативи допускав погіршення свого здоров`я, оскільки це не звільняє роботодавця від виконання ним обов`язку щодо створення безпечних та нешкідливих умов праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України, від 17.11.1997 №\~1290, якою затверджено Списки виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці, машиніст крану металургійного виробництва, зайнятий на навантаженні гарячого агломерату, обслуговуванням крана у приміщенні обслуговуванням крана на рудному складі встановлено 14 календарних днів, що в свою чергу і було виконано відповідачем. Відповідно до ст.\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004 зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави. У даному контексті доречно також зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» (2004): «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення». Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач в період виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, внаслідок тривалого стажу роботи (станом на 19.02.2015 27 років 8 місяців) в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ\~»Запоріжсталь» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу, зазнав професійного захворювання із встановленням третьої групи інвалідності із втратою професійної працездатності ступенем 55% безстроково, що на думку суду свідчить про наявність у позивача моральних страждань у зв`язку з порушенням життєвих зв`язків, постійним фізичним болем, наявністю потреби у лікуванні, незручністю та дискомфортом, що стали наслідком професійного захворювання, яке викликає моральні страждання, внаслідок неможливості виконувати певний фізичний труд він позбавлений в повній мірі реалізувати право на труд, і все це вимагає докладання певних зусиль для організації свого життя, що є підставами для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.\~237-1 КЗпП\~України. Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до роз`яснень п.\~9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №\~4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано тяжкість завданих ушкоджень здоров`ю позивача, ступінь втрати його професійної працездатності, який складає 55%, встановлення у зв`язку з професійним захворюванням 3 групи інвалідності. Вказаний вище висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18.12.2019 у справі № 215/1589/18 (провадження № 61-14399св19), від 05.12.2018 у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18), від 23.01.2019 у справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14-597цс18). Виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини справи, і наслідків, що наступили за результатами тривалої роботи позивача на протязі більше 27\~років, в умовах впливу шкідливих факторів на ПАТ «Запоріжсталь», тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд приходить до висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди [PERSON] та достатньою сатисфакцією зазначених ним моральних страждань є 55\~000,00 гривень. Відповідно до ст. 79 ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач по даній категорії справи звільняється від сплати судового збору при подачі позову, то такий на користь держави має бути стягнутий з відповідача у сумі 578,05\~грн. (68,75% задоволених позовних вимог).

Outcome: partial