Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

До Канівського міськрайонного суду звернулася Потієнко Т.М. , яка діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, треті особи: Відділ освіти, молоді, спорту та культури Канівської райдержадміністрації, Канівська районна державна адміністрація, Канівська міська організація профспілки працівників освіти і науки України про стягнення заборгованості заробітної плати та інших платежів, пов`язаних з трудовими правовідносинами. Позови обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] з 29.08.2014 займає посаду вчителя математики і фізики Таганчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені С.К. Федоренка. На момент звернення до суду [PERSON] було нараховано, але не виплачено заробітну плату за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року. Розмір заборгованості по заробітній платі склав 14444,35 грн. Позивач [PERSON] з 01.09.1997 займає посаду педагогічного організатора Таганчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені С.К. Федоренка. На момент звернення до суду [PERSON] було нараховано, але не виплачено заробітну плату за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року. Розмір заборгованості по заробітній платі склав 17049,15 грн. Позивач [PERSON] з 21.08.2007 займає посаду вчителя початкових класів Таганчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені С.К. Федоренка. На момент звернення до суду їй було нараховано, але не виплачено заробітну плату за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року, розмір якої становить 17449,69 грн. Позивач [PERSON] з 27.08.2008 займає посаду вчителя початкових класів Таганчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені С.К. Федоренка. На момент звернення до суду [PERSON] було нараховано, але не виплачено заробітну плату за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року, розмір якої становить 21106,96 грн. Згідно рішення сесії Таганчанської сільської ради ОТГ від 09.12.2019 навчальний заклад перебуває в процесі припинення. Відповідач не виконавши вимоги закону відносно позивачів, спричинив їм моральну шкоду. Позивачами було перенесено душевні хвилювання, які було спричинено самими неправомірними діями роботодавця шляхом ігнорування виплати заробітної плати, що потягло за собою значне погіршення їх здоров`я, а тому тривалий час позивачам довелося вживати заспокійливі лікарські засоби. Відчуття несправедливості, хвилювання за неможливість утримувати свою родину, змусило позивачів неодноразово звертатися за захистом їх прав до різних установ та організації, внаслідок чого витрачено значні емоційні сили, вільний час та кошти на дорогу до м. Канева, м. Черкаси, поштові відправлення, копіювання документів. Отже, відповідачем спричинено моральну шкоду позивачам, яку вони оцінюють у 10000,00 грн. кожному. На неодноразові колективні та особисті звернення позивачів, відповідач в повній мірі не реагує, заробітну плату не виплачує. Саме тому позивачі змушені були звернутися до суду з даними позовами. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року в сумі 14444,35 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 29,89 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн.; на користь позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року в сумі 17049,15 грн., компенсацію втрати частини заробітку з жовтня 2019 року по день фактичної виплати заробітної плати у розмірі 34,24 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн.; на користь позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року в сумі 17449,69 грн., компенсацію втрати частини заробітку з жовтня 2019 року по день фактичної виплати заробітної плати у розмірі 35,04 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн.; на користь позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року в сумі 21106,96 грн., компенсацію втрати частини заробітку з жовтня 2019 року по день фактичної виплати заробітної плати у розмірі 42,21 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн. В ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: 20.01.2020 ухвалами судді Канівського міськрайонного суду позови Потієнко Т.М. , яка діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору, надано строк для усунення недоліків. 30.01.2020 на виконання вище вказаних ухвал, представником позивачів усунено недоліки, а саме надано суду квитанції про сплату судового збору. Ухвалами суду від 03.02.2020 провадження по справах відкрито, розгляд справ вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судові засідання на 05.03.2020. 17.02.2020 на адресу суду від представника відповідача по справах надійшли відзиви на позовну заяву. Ухвалою суду від 05.03.2020 цивільні справи №697/81/20 за позовом Потієнко Тетяни Миколаївни , яка діє в інтересах [PERSON] до Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області про стягнення заборгованості заробітної плати та інших платежів, пов`язаних з трудовими правовідносинами, №697/79/20 за позовом Потієнко Тетяни Миколаївни , яка діє в інтересах [PERSON] до Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області про стягнення заборгованості заробітної плати та інших платежів, пов`язаних з трудовими правовідносинами; №697/83/20 за позовом Потієнко Тетяни Миколаївни , яка діє в інтересах [PERSON] до Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області про стягнення заборгованості заробітної плати та інших платежів, пов`язаних з трудовими правовідносинами; №697/85/20 за позовом Потієнко Тетяни Миколаївни , яка діє в інтересах [PERSON] до Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області про стягнення заборгованості заробітної плати та інших платежів, пов`язаних з трудовими правовідносинами, об`єднати в одне провадження та прийняти до свого розгляду, присвоївши справі №697/81/20. Ухвалою суду від 05.03.2020 до участі у справі залучено в якості третіх осіб Відділ освіти, молоді, спорту та культури Канівської РДА, Канівську РДА та Канівську міську організацію профспілки працівників освіти і науки України, розгляд справи відкладено на 26.03.2020. Згідно протоколу про повторний авторозподіл, у зв`язку з припиненням повноважень судді Русакова Г.С., справу передано для подальшого розгляду судді Льон О.М., після чого ухвалою судді від 17.04.2020 вище вказану справу прийнято до провадження, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Ухвалою суду від 30.04.2020 здійснено перехід з розгляду справи у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено по справі судовий розгляд по суті на 21.05.2020, в подальшому розгляд справи неодноразово було відкладено у зв`язку з заявленими клопотаннями представника відповідача через запровадження карантину на території України. У судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Потієнко Т.М. позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені у позовних заявах. Просять об`єднаний позов задовольнити та покласти на відповідача сплату судових витрат. У судовому засіданні представник відповідача - Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області - Невкритий В.М., який діє на підставі довіреності від 28.01.2020 (а.с.88 т.1) позовні вимоги не визнав, про що надано відзиви на позов. Пояснив, що відповідач Таганчанська сільська рада ОТГ Черкаської області є роботодавцем позивача, починаючи з грудня 2019 року. До цього часу та у період виникнення заборгованості з вересня по листопад 2019 роботодавцем позивачів був Відділ освіти, молоді, спорту та культури Канівської РДА Черкаської області, який займався нарахуванням заробітної плати та надав довідку про нараховану заробітну плату. Вважає, що вимоги позивачів пред`явлені до Таганчанської сільської ради ОТГ є незаконними та необґрунтованими. У передавальному акті про передачу з балансу Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської РДА Черкаської області до Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області матеріальних цінностей та активів бюджетних установ (комунальних закладів) не зазначено про існування дебіторської та кредиторської заборгованостей, Канівська РДА в особі відділу освіти мала б виплатити позивачам заборгованість по заробітній платі, а вже потім вирішувати це питання з Таганчанською сільською радою ОТГ. У задоволенні позову просить відмовити. У судове засіданні представник третьої особи - Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації Черкаської області не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься розписка (а.с.173 т.2), про причини неявки суд не повідомлено. У судове засіданні представник третьої особи - Канівської РДА не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься розписка (а.с.172 т.2), про причини неявки суд не повідомлено. У судовому засіданні представник третьої особи - Канівської міської організації профспілки працівників освіти і науки України - Попенко І.П., який є головою організації та діє на підставі протоколу №1 від 18.12.2019 (а.с.183 т.2) пояснив, що Таганчанською сільською радою ОТГ не забезпечено належне виконання трудового законодавства, просить відновити порушене право позивачів на отримання заробітної плати. Суд, вислухавши думку сторін та їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивача [PERSON] призначено на посаду вчителя математики і фізики Таганчанської середньої школи ім. С.К. Федоренка, правонаступником якої є Таганчанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені С.К. Федоренка з 29.08.2014, що підтверджується записом у трудовій книжці серії [NUMBER] від 02.02.1976 (а.с.9,10 т.1). З копії трудової книжки серії [NUMBER] від 15.08.1979 (а.с.102 т.1) вбачається, що позивача [PERSON] з 01.09.1997 переведено на посаду педагогічного організатора до Таганчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені С.К. Федоренка. З копії трудової книжки серії [NUMBER] від 07.07.2004 (а.с.83 т.1) вбачається, що позивача [PERSON] з 21.08.2007 призначено на посаду вчителя початкових класів Таганчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені С.К. Федоренка. З копії трудової книжки серії [NUMBER] від 15.08.2089 (а.с.9 т.2) вбачається, що позивача [PERSON] з 27.08.2008 прийнято на посаду вчителя початкових класів Таганчанської загальноосвітньої школи ім. С.К. Федоренка. З інформації розміщеної на сервісі Opendatabot (а.с.13 т.2) вбачається, що Таганчанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені С.К. Федоренка Канівської районної ради Черкаської області з 03.12.2019 змінила назву на Комунальний заклад «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені С.К. Федоренка Таганчанської сільської ради Черкаської області та відповідно було змінено власника школи та її адресу. З листа-повідомлення в.о. начальника Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації №09-02/868 від 05.12.2019 (а.с.10 т.2) адресованому позивачам вбачається, що станом на 05.12.2019 Відділ освіти, молоді, спорту та культури Канівської РДА не має можливості забезпечити виплату заробітної плати педагогічним працівникам за вересень, жовтень, листопад 2019 року у зв`язку відсутністю міжбюджетного трансферту від Таганчанської ОТГ до Канівської РДА. Заробітна плата за вказаний період не зареєстрована в органах державного казначейства і не відображена у Додатку 4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у «Звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за вересень, жовтень 2019. Заробітна плата за вересень, жовтень, листопад 2019 року нарахована відповідно наданих табелів обліку використання робочого часу, тарифікаційного списку працівників Таганчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. С.К. Федоренка. Заборгованість по невиплаченій заробітній платі відображена у довідці про доходи. З довідки в.о. начальника Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації №91 від 05.12.2019 про доходи (а.с.15 т.1) вбачається, що [PERSON] дійсно працює у Таганчанській ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. С.К.Федоренка Канівської районної ради Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації за основним місцем роботи та займає посаду вчителя математики За вересень, жовтень та листопад місяці 2019 року [PERSON] нараховано 18168,99 грн. заробітної плати, з яких до сплати 1444,35 грн. З довідки в.о. начальника Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації від 05.12.2019 про доходи (а.с.104 т.1) вбачається, що [PERSON] дійсно працює у Таганчанській ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. С.К.Федоренка Канівської районної ради Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації за основним місцем роботи та займає посаду вчителя географії. За вересень, жовтень та листопад місяці 2019 року [PERSON] нараховано 21267,15 грн. заробітної плати, з яких до сплати 17049,15 грн. З довідки в.о. начальника Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації №103 від 05.12.2019 про доходи (а.с.185 т.1) вбачається, що [PERSON] дійсно працює у Таганчанській ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. С.К.Федоренка Канівської районної ради Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації за основним місцем роботи та займає посаду вчителя початкових класів. За вересень, жовтень та листопад місяці 2019 року [PERSON] нараховано 21766,77 грн. заробітної плати, з яких до сплати 17449,69 грн. З довідки в.о. начальника Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації №101 від 05.12.2019 про доходи (а.с.11 т.2) вбачається, що [PERSON] дійсно працює у Таганчанській ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. С.К. Федоренка Канівської районної ради Відділу освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації за основним місцем роботи та займає посаду вчителя початкових класів. За вересень, жовтень та листопад місяці 2019 року [PERSON] нараховано 26549,64 грн. заробітної плати, з яких до сплати 21106,96 грн. За вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Сторонами у справі не оспорюється розмір заборгованості позивачів по заробітній платі, що підлягає до стягнення без утримання з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів, але представник відповідача - Таганчанської сільської ради ОТГ Черкаської області не приходить до згоди за рахунок якого бюджету та коштів необхідно сплатити позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дану заборгованість. Так, у судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що 23.12.2018 на території Канівського району було утворено Таганчанську об`єднану територіальну громаду Черкаської області (далі - Таганчанська ОТГ). Згідно з частиною 3 статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громада об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. Відповідно до ч. 10 ст.8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» бюджет об`єднаної територіальної громади розробляється з урахуванням особливостей підготовки місцевих бюджетів, визначених бюджетним законодавством. Частиною четвертою статті 67 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) передбачено, що бюджети об`єднаних територіальних громад, місцеві ради яких набули повноважень за результатами перших виборів до 15 жовтня року, що передує плановому, формуються відповідно до цього Кодексу на плановий бюджетний період з урахуванням таких особливостей, зокрема: 1) доходи цих бюджетів визначаються відповідно до статей 64 та 69-1 цього Кодексу; 2) видатки та кредитування цих бюджетів визначаються відповідно до статей 89 і 91 цього Кодексу; 3) відносини між цими бюджетами та державним бюджетом визначаються відповідно до статей 97, 99, 100, 103-2, 103-4 і 108 цього Кодексу. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 69 БК України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, субвенції, що надаються з інших бюджетів за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду таких бюджетів. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 89 БК України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать видатки на освіту, що включають, окрім іншого, дошкільну освіту, загальну середню освіту (загальноосвітні навчальні заклади усіх ступенів, навчально-виховні комплекси). Пунктом 6 частини першої, частиною другою статті 97 БКУ визначена освітня субвенція, як трансферт місцевим бюджетам, що може передбачатися у Державному бюджеті України. Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 103-2 БК України освітня субвенція спрямовується на оплату праці з нарахуваннями педагогічних працівників у таких типах закладів освіти: 1) початкові школи, гімназії, ліцеї (крім дошкільних підрозділів (відділень, груп); 2) спеціальні школи, санаторні школи; 3) спеціалізовані мистецькі школи (школи-інтернати), школи-інтернати (ліцеї-інтернати) спортивного профілю, військові (військово-морські) ліцеї, ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, наукові ліцеї, наукові ліцеї-інтернати, гімназії та ліцеї, у складі яких є інтернати з частковим або повним утриманням учнів; 4) дитячі будинки, навчально-реабілітаційні центри, інклюзивно-ресурсні центри; 5) заклади професійної (професійно-технічної) освіти державної та комунальної власності в частині забезпечення видатків на здобуття повної загальної середньої освіти; 6) заклади фахової передвищої освіти і коледжі державної та комунальної власності в частині забезпечення видатків на здобуття повної загальної середньої освіти. Пунктом 3 Порядку та умов надання освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 6, передбачено, що субвенція спрямовується на оплату праці з нарахуваннями педагогічних працівників закладів освіти. Залишки коштів за субвенцією на кінець бюджетного періоду зберігаються на рахунках відповідних місцевих бюджетів і використовуються у наступному бюджетному періоді з урахуванням цільового призначення субвенції та на оновлення матеріально-технічної бази закладів та установ освіти. Таким чином, можна зробити висновок, що з часу утворення Таганчанської ОТГ та прийняття бюджету, до об`єднаної територіальної громади надходив фінансовий ресурс, що спрямовується на здійснення видатків у сфері освіти та фінансування закладів освіти повинно було здійснюватися з районного бюджету за рахунок коштів Таганчанської об`єднаної територіальної громади. Відповідно до ч. 13 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» щодо передачі бюджетних установ зазначено, що до завершення процесу передачі фінансування бюджетних установ, що здійснювалося за рахунок районних бюджетів, продовжує здійснюватися за рахунок відповідних районних бюджетів. При цьому, «за рахунок відповідних районних бюджетів» слід розуміти як міжбюджетний трансферт Таганчанської ОТГ до Канівського районного бюджету, що регулюється нормами статей 93, 101 БК України. Відповідно до частин першої, третьої статті 93 та частини другої статті 101 БК України місцева рада може передати кошти на здійснення окремих видатків місцевих бюджетів іншій місцевій раді у вигляді міжбюджетного трансферту до відповідного місцевого бюджету. Передача коштів між місцевими бюджетами здійснюється на підставі рішень відповідних місцевих рад, прийнятих кожною із сторін, і укладання договору. Верховна Рада Автономної Республіки Крим та місцеві ради можуть передбачати у відповідних бюджетах міжбюджетні трансферти, зокрема, субвенції на утримання об`єктів спільного користування чи ліквідацію негативних наслідків діяльності об`єктів спільного користування, дотації та інші субвенції. Умови надання зазначених субвенцій визначаються відповідним договором сторін, якщо інше не встановлено БК України. Згідно з пунктом 8 Порядку та умов надання освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 6, відповідні місцеві ради мають право: - передавати кошти субвенції та залишки субвенції минулих років у вигляді міжбюджетного трансферту іншим місцевим бюджетам; - перерозподіляти у межах відповідного місцевого бюджету кошти субвенції між відповідними типами закладів та установ освіти, що визначені у статті 103 Бюджетного кодексу України, для забезпечення в повному обсязі обов`язкових виплат на оплату праці з нарахуваннями педагогічним працівникам; - розподіляти залишки субвенції на кінець бюджетного періоду відповідними рішеннями, а також додатково понад обсяги субвенції планувати та здійснювати з місцевих бюджетів оплату поточних та капітальних видатків закладів та установ освіти, що визначені у статті 103 Бюджетного кодексу України, включаючи погашення бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік в органах Казначейства. З матеріалів справи вбачається, що з метою утримання та забезпечення належних умов функціонування закладів освіти, що обслуговують громаду Таганчанської ОТГ, у тому числі Таганчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. С.К. Федоренка, між Таганчанською сільською радою ОТГ в особі голови Лактіонова О.М. , (як Надавачем) та Канівською районною радою в особі голови Зоця М.М. , (як Отримувачем) 15.01.2019 було укладено наступні договори. Так, за Договором № 1 від 15.01.2019 (а.с.253,254 т.1) передбачено надання іншої субвенції відповідно до статей 93, 101 БК України для забезпечення належних умов функціонування, зокрема, закладів освіти, що входять до об`єднаної територіальної громади Таганчанської сільської ради. Відповідно до п.2.2 цього Договору виконавчий комітет Таганчанської сільської ради ОТГ Черкаської області зобов`язується перераховувати районному бюджету іншу субвенцію на проведення видатків, зазначених у п. 1.1 Договору, в обсягах, затверджених у сільському бюджеті, та вносити уразі необхідності, зміни до визначеної договором суми видатків. З Договору №2 від 15.01.2019 (а.с.255,256 т.2) вбачається надання та використання у 2019 році, зокрема, освітньої субвенції з державного бюджету, передбаченої в сільському бюджеті на утримання Таганчанської загальноосвітньої школи. Відповідно до п.3.1 цього Договору сума субвенції передбаченої в сільському бюджеті на 2019 рік становить 5500800 грн., в тому числі: освітня субвенція 4205700 грн. П.4.1.1. Договору №2 від 15.01.2019 передбачено обов`язок Надавача протягом 2019 року профінансувати субвенцію з сільського бюджету Канівському районному бюджету в обсягах передбачених в сільському бюджеті на 2019 рік. Додатковою угодою № 1 від 05.09.2019 внесено зміни до вище вказаного договору №2 від 15.01.2019 (а.с.257,258 т.1), а саме п.3.1 даного договору викладено в наступній редакції: Сума субвенції передбаченої в сільському бюджеті на 2019 рік становить 4015405,36 грн., в тому числі: освітня субвенція за фактичним використанням 2720305,36 грн. Таким чином, зменшено суму субвенцій до фактично наданих (використаних) Таганчанською ОТГ. В судовому засіданні сторонами не заперечувалося, що до закінчення бюджетного періоду 2019 року додаткові угоди щодо внесення змін до цих договорів, а також нові договори щодо надання субвенцій на утримання закладів освіти Таганчанської ОТГ не укладалися. З Акту узгодження проблемних питань по Таганчанській ОТГ від 20 листопада 2019 року (а.с.41 т.1) вбачається, що комісією встановлено заборгованість (зарплата з нарахуваннями) по освітній субвенції (педагогічні працівники) за вересень-жовтень 2019 року. Визначено необхідність здійснення нарахування заробітної плати педагогічним працівникам за листопад 2019 року. Також комісією у даному Акті зазначено про необхідність Таганчанській сільраді ОТГ для виплати заробітної плати за вересень-листопад 2019 року передати міжбюджетний трансферт до Канівського району у обсязі необхідному для виплат, оскільки школи у вересні-листопаді не були прийняті у власність громади. Канівському району та Таганчанській ОТГ внести відповідні зміни до рішень про місцеві бюджети на 2019 рік. Таганчанській ОТГ здійснити заходи щодо перерахування міжбюджетних трансфертів Канівському району до 27.11.2019. Канівському району забезпечити виплату заробітної плати до 05.12.2019. Даний акт було складено комісією у складі, зокрема, начальника фінансового відділу, бухгалтерського обліку і звітності Таганчанської ОТГ Вовк С.О., якою було здійснено помітку: «(після рішення сесії ОТГ будуть заключні угоди по фінансуванню субвенції)». Листом заступника голови Канівської РДА від 05.12.2019 №3211/01-01-45 (а.с.32 т.2 ) голові Таганчанської сільської ради ОТГ було повідомлено, що станом на 05.12.2019 Канівська РДА не має можливості забезпечити виплату заробітної плати педагогічним працівникам, у зв`язку з відсутністю відповідного міжбюджетного трансферу від Таганчанської ОТГ до Канівської РДА. Листом голови Канівської РДА від 21.01.2020 №148/01-01-45 (а.с.259,260 т.1) голові Таганчанської сільської ради ОТГ доведено про необхідність усунення заборгованості по заробітній платі педагогічним працівникам за вересень-листопад 2019 року на загальну суму 400636,69 грн. під час процесу передачі закладів освіти до об`єднаної територіальної громади. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що затримка у виплаті заробітної плати за вересень-листопад місяці 2019 року позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які працювали вчителями Таганчанської загальноосвітньої школи І-ІП ступенів імені С.К. Федоренка Канівської районної ради Черкаської області виникла з причини відсутності міжбюджетного трансферту з бюджету Таганчанської ОТГ до районного бюджету. За відсутності відповідного міжбюджетного трансферту відділ освіти не мав можливості забезпечити виплату заробітної плати педагогічним працівникам, при цьому нарахування заробітної плати здійснювалося вчасно. Можливості використати інші кошти районного бюджету на погашення заборгованості із заробітної плати, відповідач Відділ освіти, молоді, спорту та культури Канівської районної державної адміністрації не мав, оскільки відповідно до п. 8 ч.1 ст. 7 БК України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Посилання представника відповідача Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області адвоката Невкритого В.М. на Акт інспекційного відвідування від 03.01.2020 та довідку ГУ ДПС у Черкаській області документальної позапланової виїзної перевірки від 14.02.2020 (а.с.74-80 т.2), як підтвердження відсутності порушення трудового законодавства зі сторони ОТГ, суд оцінює критично, оскільки за цими документами перевірку було здійснено у інші періоди, та не стосуються вересня-листопада 2019 року. Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, суд зазначає наступне. Відповідач з вересня 2019 по листопад 2019 року не виплачував позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заробітну плату. Станом на 05.12.2012 сума заборгованості відповідача із сплати заробітної плати перед позивачем [PERSON] складала 14444,35 грн. без утримання з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів, перед позивачем [PERSON] складала 17049,15 грн. без утримання з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів; перед [PERSON] складала 21106,96 грн. без утримання з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів; перед [PERSON] складала 17449,69 грн. без утримання з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів (а.с.15,104,185 т.1 а.с.11 т.2). Згідно з положеннями частини 6 ст. 95 КЗпП України, статтей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків йому виплати. Стаття 34 Закону України «Про оплату праці» передбачає, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, визначеному чинним законодавством. З 01 січня 2001 року набрав чинності Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі- Закон), на підставі якого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі- Порядок). Пунктом 2 даного Порядку встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. Відповідно до ч.3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Пунктом 4 Порядку передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. У разі якщо індекс споживчих цін наростаючим підсумком не перевищує 100 %, компенсація не нараховується. Представником позивачів у позовних заявах надано розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, який судом перевірено. Сума компенсації за несвоєчасно виплачену позивачам заробітної плати за період з вересня 2019 року по листопад 2019, враховуючи індекси споживчих цін для розрахунку суми компенсації зарплати, яку виплачують у листопаді 2019 року становить, відповідно позивачу [PERSON] - 29,89 грн., [PERSON] - 34,24 грн., [PERSON] - 42,21 грн., [PERSON] - 35,04 грн. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів компенсація втрати ними частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати з початку затримки виплати по день їх звільнення. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що право працівника звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати не обмежене будь-яким строком, що узгоджується в висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 16.01.2018 по справі №446/509/16-ц. Вирішуючи вимогу про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Як вже зазначалося вище, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальними правилами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Крім того, згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, суд зазначає, що стаття 1167 ЦК України, передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Так, з наданих позивачами документів вбачається, зокрема, з довідок Таганчанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини №474 від 03.10.2019, №538 від 07.11.2019, №1778 від 11.12.2019 (а.с.17-19 т.1), що [PERSON] 03.10.2019 та 07.11.2019 було оглянуто в школі, АТ 200/110, встановлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз, надана медична допомога. З довідок Таганчанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини №478 від 03.10.2019 (а.с.105 т.1) вбачається, що [PERSON] 03.10.2019 о 11:20 год. була оглянута у школі, АТ 160/80 мм рт.ст., встановлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз, надана медична допомога. Відповідно до довідок Таганчанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини №479 від 03.10.2019, №595 від 05.12.2019 (а.с.186,187 т.1), позивача [PERSON] 03.10.2019 о 11:25 год. було оглянуто у школі, АТ 160/90 мм рт.ст., встановлено діагноз гіпертонічний криз, надана медична допомога, 05.12.2019 [PERSON] о 14:00 год. було оглянуто, АТ 150/95 мм рт.ст., встановлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз, надано медичну допомогу. Відповідно до довідки Таганчанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини №475 від 03.10.2019 (а.с.12 т.2), позивача [PERSON] 03.10.2019 було оглянуто у школі, АТ 180/100 мм рт.ст., встановлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз, надано медичну допомогу. Згідно роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд, за наслідками розгляду справи, доходить висновку, що діями відповідача позивачам завдано моральної шкоди, яка стала наслідком незаконних дій відповідача в частині невиплати заробітної плати протягом трьох місяців, порушення їх трудових прав, тощо. Відповідно до ст.237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд погоджується з наявністю моральної шкоди, однак, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди не може бути джерелом до збагачення позивачів. Враховуючи всі негативні наслідки, які понесли позивачі, з врахуванням принципу справедливості, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів по 6000 грн., а тому позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2019 року по листопад 2019 року, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з утриманням з цієї суми податків й інших обов`язкових платежів, а також моральної школи по 6000 грн. кожній. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. В зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню. Щодо заявленої у судовому засіданні представником позивачів вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів судових витрат, зокрема, понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З договорів про надання правової (правничої) допомоги, юридичних виплат від 15.01.2020 №5-ц/20, №9-ц/20, №7-ц/20, №3-ц/20 (а.с.186,190, 194, 198 т.2) вбачається, що сторони домовилися про те, що розмір гонорару виконавця складає: підписання договору про надання правової допомоги, консультація, вивчення матеріалів справи, вивчення правової позиції - 1000,00 грн.; складання процесуальних документів, в тому числі відзив на позовну заяву, клопотання до суду - 1000,00 грн. за одну годину виконаної роботи; участь у суді першої інстанції за кожне судове засідання - 1000,00 грн. У судовому засіданні представником позивачів - адвокатом Потієнко Т.М. надано суду Акти виконаних робіт від 16.07.2020 до договорів про надання правничої допомоги від 15.01.2020 (а.с.185, 189, 193, 197 т.2), з яких вбачається, що адвокатом було надано правничі послуги кожному з позивачів на суму 4000,00 грн., які складаються з наступного: - укладення договору, вивчення документів, вивчення правової позиції - 15.01.2020 - 1000,00 грн.; - складання позовної заяви (1 година) - 1000,00 грн.; - складання клопотання про об`єднання позовів (1 година) - 1000,00 грн.; - складання клопотання про залучення третіх осіб (1 година) - 1000,00 грн. З квитанцій від 16.07.2020 (а.с.184,188,192,196 т.2) вбачається, що адвокатом Потієнко Т.М. прийнято від позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 4000 грн. з кожного, на виконання умов договорів про надання правничої допомоги №5-ц/20, №9-ц/20, №7-ц/20, №3-ц/20 від 15.01.2020. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов в частині позовних вимог позивача [PERSON] задоволено на 83,66%, а саме присуджено до стягнення 20474,24 грн. (14444,35 грн.+29,89 грн.+6000,00 грн.) від заявлених вимог (24474,24 грн.), то відповідно з відповідача на її користь підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3346,40 грн. Позов в частині позовних вимог позивача [PERSON] задоволено на 83,45%, а саме присуджено до стягнення 23484,73 грн. (17449,64 грн.+35,04 грн.+6000,00 грн.) від заявлених вимог (27484,73 грн.), то відповідно з відповідача на її користь підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3338,00 грн. Позов в частині позовних вимог позивача [PERSON] задоволено на 85,23%, а саме присуджено до стягнення 23083,39 грн. (17049,15 грн.+34,24 грн.+6000,00 грн.) від заявлених вимог (27083,39 грн.), то відповідно з відповідача на її користь підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3409,20 грн. Позов в частині позовних вимог позивача [PERSON] задоволено на 87,16%, а саме присуджено до стягнення 27149,17 грн. (21106,96 грн.+42,21 грн.+6000,00 грн.) від заявлених вимог (31149,17 грн.), то відповідно з відповідача на її користь підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3486,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як роз`яснено у пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року, якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). Судом встановлено, що позивачами при зверненні до суду з позовом за позовну вимогу в частині стягнення моральної школи було сплачено кожною судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанціями від 30.01.2020 (а.с.30, 116, 197 т.1, а.с.22 т.2). Оскільки позов Потієнко Тетяни Миколаївни , яка діє в інтересах позивачів задоволено частково, то відповідно з відповідача Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області на користь позивачів необхідно стягнути понесені ними витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. Таким чином, беручи до уваги вище зазначений відсоток задоволеної частини позовних вимог позивачів, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 703,41 грн., на користь [PERSON] в розмірі 701,65 грн., на користь [PERSON] в розмірі 716,61 грн. та на користь [PERSON] в розмірі 732,84 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: partial