Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до ТОВ «Лампка агро» про стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 113 992,54 грн., компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 12 554, 72 грн., компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати в розмірі 2 816, 92 грн., стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 18.05.2019 р. по день ухвалення судового рішення. Позов мотивує тим, що з 12.08.2016 року по 17.05.2019 року, перебував у трудових відносинах з ТОВ «Лампка агро», на посаді керівника відділу безпеки. 17травня 2019 року позивач був звільнений з займаної посади за згодою сторін у відповідності до п.1 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу № 17-з від 17.05.2019 року. При цьому трудова книжка позивачу видана не була, не надано довідки про середню заробітну плату, а також розрахунку заборгованості із заробітної плати. З 1 жовтня 2018 року по 01 березня 2019 року відповідач здійснив нарахування, але не виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 93763,53 грн., що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу. З 1 березня 2019 року по 17 травня 2019 року, відповідач взагалі не нараховував позивачу заробітну плату, що складає 47842,1 грн. Під час вручення позивачу наказу про звільнення директором підприємства, також було надано довідку від 17.05.2019 року, згідно якої здійснити нарахування позивачу заробітної плати, надати довідку про середню заробітну плату, а також розрахунок заборгованості із виплати заробітної плати неможливо, в зв`язку із викраденням первинних документів. Позивач намагався владнати ситуацію із виплати заробітної плати, шляхом надсилання претензій на адресу відповідача, але жодної відповіді на претензію не отримав. На день звернення до суду з позовом відповідач не провів із позивачем розрахунку по заробітній платі, у зв`язку із чим [PERSON] змушений звернутись до суду. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задоволити з наведених підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, виконати вимоги суду щодо подання доказів не може. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] з 12.08.2016 р. по 17.05.2019 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Лампка агро», яке здійснює свою трудову діяльність в [ADDRESS] . Позивач був прийнятий на посаду керівника відділу безпеки. Відповідач звільнив позивача 17 травня 2019 року, що підтверджується наказом № 17-з від 17.05.2019 р. З 1 жовтня 2018 року по 01 березня 2019 року відповідач здійснив нарахування, але не виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 93763,53 грн., що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу. З 1 березня 2019 року по 17 травня 2019 року, відповідач взагалі не нараховував позивачу заробітну плату, що складає 47842,1 грн. Відповідач ухиляється від врегулювання спору із виплати заробітної плати позивачу. Дані обставини об`єктивно підтверджуються копіями письмових доказів, які долучені до матеріалів справи. Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів-представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплене у ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Враховуючи, що відповідач здійснив затримку у виплаті заробітної плати більш ніж на один місяць, останній зобов`язаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, щодо стягнення невиплаченої заробітної плати є обґрунтованими, оскільки судом встановлено, що розрахунок по заборгованості із заробітної плати в розмірі 113 992,54 грн., із ним не був проведений, також підлягає задоволенню вимога про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку в розмірі 12 554, 72 грн., компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати в розмірі 2 816, 92 грн., та суд приймає розрахунок, наданий позивачем. В решті позову слід відмовити. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved