Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Віньковецької селищної ради Хмельницької області, [PERSON]. Позивач просить визнати право власності на селянське (фермерське) господарство «Мрія», розташоване за адресою: [ADDRESS], та право користування земельною ділянкою розміром 8,4 га, розташованою на території Віньковецької селищної ради Хмельницької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Також просить визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії [NUMBER], виданий виконавчим комітетом Віньковецької районної ради народних депутатів в 1993 році на ім'я [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що його батько [PERSON] помер [INFO] року, спадкоємицею батька відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України була [PERSON], яка фактично спадщину прийняла, проте своїх спадкових прав не оформила і [INFO] року теж померла. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є позивач та його брат відповідач - [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадщину ними прийнято шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідно до статей 1269, 1270 ЦК України. Свідоцтвом про право на спадщину частину спадкового майна він оформив. Але він отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на Селянське (фермерське) господарство «Мрія» у зв'язку з відсутністю визначеного статутного капіталу. Також Державним актом на право користування землею № 042630 від 1993 року посвідчується право [PERSON] на безстрокове та безоплатне користування земельною ділянкою площею 8,4 га, що розташована на території Віньковецької селищної ради Хмельницької області, яка являється матеріальною основою фермерського господарства, оскільки надана батьку позивача саме для ведення фермерського господарства. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі, позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] надав письмову заяву, якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідач - Віньковецька селищна рада також надала в канцелярію суду заяву, в якій просять розглядати справу без участі її представника, вимоги визнають. Справа розглянута у відсутності сторін відповідно до вимог ст. 169 ч.2, 158 ч.2, п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являлися батьками [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 08.08.1957 року, актовий запис № 69). [PERSON] та [PERSON] відповідно до довідки Віньковецької селищної ради № 3086 від 05.11.2015 року проживали у [ADDRESS]. 19 березня 1993 року (свідоцтво про державну реєстрацію серія [NUMBER]) зареєстровано Селянське (фермерське) господарство «Мрія», розташоване за адресою: [NUMBER] Також Державним актом на право користування землею № 042630 від 1993 року посвідчується право [PERSON] на безстрокове та безоплатне користування земельною ділянкою площею 8,4 га, що розташована на території Віньковецької селищної ради Хмельницької області. Після смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Віньковецьким відділом РАЦС Хмельницької області, актовий запис № 74) його спадкоємицею відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України була [PERSON], яка фактично спадщину прийняла, проте своїх спадкових прав не оформила. Після смерті [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом ДРАЦС РС Віньковецького РУЮ у Хмельницькій області, актовий запис № 50) відкрилася спадщина. [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями майна за законом після смерті матері [PERSON] Спадщину вони прийняли шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори. Частину майна позивач оформив, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.06.2015 року. Його брат - [PERSON] іван Петрович не висуває свої вимоги щодо спадщини, що підтвердив заявою, направленою в канцелярію суду. Селянське (фермерське) господарство «Мрія» не ліквідовано, продовжує свою діяльність. Спадкоємець планує і надалі проводити господарську діяльність, проте неможе одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 32 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає, що держава гарантує дотримання і захист майнових та інших прав і законних інтересів фермерського господарства. Відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торгівельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.19 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», в редакції 1991 року (нормативний акт, що діяв на момент створення СФГ «Мрія») визначає, що успадкування землі і майна селянського (фермерського) господарства здійснюється відповідно до земельного та цивільного законодавства України. Такі ж самі вимоги щодо успадкування майна фермерського господарства містяться в ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», а ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» визначає, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Так, згідно ст.7 Земельного Кодексу України в редакції 13.03.1992 року, який діяв на момент виникнення у [PERSON] права землекористування, в постійне користування земля передавалась Радами народних депутатів із земель, які знаходяться в державній власності громадянам України для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Нормою ст..23 ЗК України (в редакції 1992 року) визначено, що документом, який підтверджує право на земельну ділянку є державний акт. Отже, до складу майна селянського (фермерського) господарства «Мрія» входить право постійного користування земельною ділянкою площею 8,4 га, що розташована на території Віньковецької селищної ради Хмельницької області і надана для ведення селянського фермерського господарства «Мрія». Ст. 27 ЗК України УРСР, що діяла на момент надання [PERSON] земельної ділянки у постійне користування, визначає вичерпний перелік підстав для припинення права користування нею. Смерть землекористувача земельної ділянки не припиняє права користування земельною ділянкою. Відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). За таких обставин, зважаючи, що право користування земельною ділянкою підтверджене Державним актом на право постійного користування (відповідно до ч.3 ст. 126 Земельного кодексу України) та з урахуванням положень норм діючого законодавства про спадкування, за яким до складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спірна земельна ділянка являється матеріальною основою фермерського господарства, оскільки земельна ділянка надана [PERSON] саме для ведення фермерського господарства. [PERSON] фактично прийняла спадщину і набула права постійного користування на вказану вище земельну ділянку в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але не здійснила державної реєстрації у встановленому законом порядку - померла. Позивач, як син [PERSON], в силу ст. ст. 1269, 1270 ЦК України після смерті матері вчасно вступив у права спадкоємця та набув їх, але не може одержати свідоцтво про право на спадщину через відмову нотаріуса, зазначену в постанові від 11.07.2015 року, що обмежує його право як спадкоємця, оговорене ст.. 1296 ЦК України, а тому вимога його підлягає задоволенню. Виходячи з того, що [PERSON] юридично не оформила права спадкоємця після смерті чоловіка, то закріплена за [PERSON] спадкова маса передається позивачу. Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину через відмову нотаріуса у його видачі (постанова від 11.07.2015 року) не позбавляє спадкоємця права на спадкову масу, до якої входить державний акт серії [NUMBER].

Outcome: partial