Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

До Орджонінікідзеського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов (а.с.1-18). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належала будівля (літера «А-1»), розташована по вул. Грицевця, будинок 35-а у м. Харкові. З метою обслуговування нежитлової будівлі 16.08.2008 року між ним та Харківською міською радою було укладено договір оренди землі, зареєстрований у ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 07.10.2008 року за №740867100063. Предметом договору оренди була земельна ділянка загальною площею 0,0196 га. на якій знаходилась вказана будівля. Згодом, вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 6310138200:11:007:0004. 06.04.2011року будівля була продана позивачем громадянину України [PERSON], право власності за яким зареєстровано КП «Харківське міське БТІ» 12.04.2011р. за №9030408. Будівля фактично передана в момент укладання договору купівлі-продажу. 03.06.2011р. громадянин [PERSON] продав вказану нежитлову будівлю ТОВ «Приватофіс», код ЄДРПОУ 33546549, про що довів до відома позивача з метою врегулювання питань землекористування. Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, прохає: - поновоти строк, пропущений з поважних причин , для звернення до суду із позовом про встановлення протиправним та недійсним рішення органу місцевого самоврядування. Поважність пропуску строку для звернення до суду обґрунтовує обставиною отримання лише у 2015 році за адресою фактичного мешкання - у США, податкової вимоги зі сплати орендної плати за землю. - визнати протиправним та недійсним п.15.2. Додатку 2 до рішення 10 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам укористування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 28.09.2011 року № 430/11; -визнати припиненим з 12.04.2011 року договір оренди земельної ділянки кадастровим номер 6310138200:11:007:0004., розташованої по вул.Грицевця, будинок 35-а у м.Харкові, укладений між ним та Харківською міською радою та зареєстрований у ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 07.10.2008р. за №740867100063. З позовом до суду вимушений звернутися за захистом порушених прав, бо податкова інспекція предявила матеріальну вимогу як до орендаря земельної ділянки, хоча, згідно закону, при продажі будівлі земельна ділянка, на якій вона розташована, автоматично перейшла за договором оренди земельної ділянки до нового власника будівлі (а.с. 1-4, 50-53). Представник позивача підтримала позовні вимоги і прохала взяти до уваги обґрунтування , зазначені у первісному позові, а позовні вимоги уточненої позовної заяви. Вказала, що позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адмінпозовом у якому прохав визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення про сплату за оренду земельної ділянки. 21 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено і 24 лютого 2016 року Харківський апеляційний адміністративний суд залишив у силі це рішення суду. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав (а.с.44,49,51). Правом участі представника у судовому засіданні не скористалась. Відповідно до ч.4\~ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести тіобставини, на які вона посилається,\~як на підставусвоїх\~вимог,\~і докази\~подаються\~сторонами іншими особами, які беруть участь у справі. Судом установлено: Позивачеві, громадянину США [PERSON], на праві власності належала нежитлова будівля (літера «А-1»), розташована у м. Харкові по вул. Грицевця будинок 35-а (а.с. 5). 16.08.2008 року, з метою обслуговування нежитлової будівлі, між [PERSON] та Харківською міською радою було укладено договір оренди землі, зареєстрований у ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 07.10.2008 року за №740867100063. Предметом договору оренди була земельна ділянка загальною площею 0,0196 га. на якій знаходилась вказана нежитлова будівля. Цій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 6310138200:11:007:0004 (а.с.7-11). 06.04.2011року нежитлова будівля була продана позивачем громадянину України [PERSON], право власності за яким зареєстровано КП «Харківське міське БТІ» 12.04.2011р. за №9030408. Будівля фактично передана в момент укладання договору купівлі-продажу, що підтверджується відповідним актом від 09.10.2008 року (а.с. 5-11). 03.06.2011р. громадянин [PERSON] продав нежитлову будівлю ТОВ «Приватофіс», код ЄДРПОУ 33546549, про що довів до відома позивача з метою врегулювання питань землекористування (а.с. 12-13). Рішенням 10 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам укористування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 28.09.2011 року № 430/11, у Додатку 2 до цього рішення, в - п. 15.1 вказано: «Припинити громадянину США [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 0,0196 га по вул.. Грицевця, 35-А за його добровільною відмовою (лист від 16.06.2011 року б/н); - п. 15.2 визначено: «Договір оренди землі, реєстраційний № 740867100063 від 07.10.2008 року вважати таким, що припиняє дію з дня державної реєстрації договору оренди землі з новим землекористувачем ТОВ «ПРИВАТОФИС» (а.с. 130. Частиною 4 статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будику, будівлі або споруди. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника землекористувача). Статтею 141 Земельного кодексу україни, частиною 1 її пунктами «а» та «е» визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, у тому числі, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, визначено, у тому числі, і порядок оскарження рішень, прийнятих міськвиконкомами (міст обласного значення) 1. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. 2. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. 3. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням. Таємне голосування обов'язково проводиться у випадках, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону. 4. Рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обгрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності. 5. Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію. 6. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. 7. У разі незгоди сільського, селищного, міського голови (голови районної у місті ради) з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради. 8. Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. 9. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.\~ 10. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. 11. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування доводяться до відома населення. На вимогу громадян їм може бути видана копія відповідних актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Позивачем не використано його право і можливість звернутися до Відповідача з питання договору оренди землі. Тому, на думку суду, спір з цього питання відсутній. Позивачем не надано доказів до суду наявності спору. З приводу позовної давності суд враховує, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Законом визначена загальна та спеціальна позовна давність. Відповідно до статті 73\~ЦПК України\~позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Заява про застосування позовної давності, подана позивачем, розглянута, бо вона викладена у позовній заяві під час розгляду справи в суді першої інстанції. Позивач підтвердив звернення до Відповідача у 2011 році з письмовою заявою про відмову від договору оренди земельної ділянки. Відповідачем прийнято рішення по цій заяві: Рішенням 10 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам укористування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 28.09.2011 року № 430/11, Додатку 2 до цього рішення. Обставину звернення до Відповідача з письмовою заявою та прийняття рішення по цій заяві суд сприймає як свідчення про те, що Позивач був обізнаним по суті вирішення його заяви. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. До справ даної категорії такі випадки не відносяться. Частиною 4 статті 60 ЦПК України\~\~ передбачено, що\~\~ доказування\~\~ не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі\~\~вищезазначеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню. Судови витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed