Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що 22.06.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], від шлюбного життя в них народився син - [PERSON], [INFO]. 07.09.2016 року шлюб між сторонами був розірваний рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя, а також був вирішений спір стосовно стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. Крім того в позові зазначено, що з моменту винесення рішення Хортицьким районним судом м.Запоріжжя від 07.09.2016 року, відповідач по справі [PERSON] постійно провокує сварки, в ході яких фізично та словесно ображає позивачку, принижує її та погрожує їй забрати дитину, через що, позивачка та їх спільний з відповідачем син, постійно знаходяться в нервовому напруженні та стресі. З цього приводу позивачка була вимушена звернутись за медичною допомогою для сина до лікарні. Також позивачка вказала, що станом на час звернення її із вказаним позовом, відповідач має заборгованість по аліментам, яка складає майже 19 000,00 гривень, на даний час не має постійного місця роботи та заробітку. Відповідач [PERSON], як вказала позивачка, має схильність до вживання спиртних напоїв, а його поведінка відносно своєї родини характеризується грубістю, він емоційно не врівноважений та схильний до фізичних образ. На підставі вищевикладеного, позивачка була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просила суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], а саме залишити його проживати разом із нею за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь судовий збір в розмірі 704,80 грн. В судовому засіданні була присутня представник позивачки за договором про надання правничої допомоги - адвокат [PERSON], яка позовні вимоги [PERSON] підтримала на підставах, викладених в позові, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також був присутній у судовому засіданні, проти позову [PERSON] заперечував, просив в позові відмовити, зазначивши, що викладений позивачкою зміст позовних вимог не відповідає дійсності, він завжди піклувався та намагається піклуватись дитиною, він дуже любить сина та намагається надати сину все необхідне, однак позивачка цьому перешкоджає, не дає бачити дитину, не дозволяє йому та сину спілкуватись, у зв'язку з чим він вимушений приходити до дитячого садочка щоб побачити дитину, або чергувати біля будинку, де проживає позивачка разом із сином. Відповідач вказав, що він може надати грошові кошти на дитину, однак не хоче їх давати позивачці, вважає, що в нього не має заборгованості по аліментам. Також відповідач [PERSON] заперечив твердження позивачки про те, що він має схильність до вживання спиртних напоїв та може застосовувати фізичну силу. Відповідач вважає, що дитина має право бачитись с обома батьками, тому він звертався до органу опіки та піклування із заявою для встановлення порядку побачень із сином але не зважаючи на це, позивачка не виконує порядку та не дає йому бачитись із дитиною. Окрім цього, відповідач вказав, що на даний час, поки дитина маленька, вона мусить проживати з матір'ю, оскільки дійсно потребує материнської уваги та турботи, він може забрати сина до себе, однак, як він вважає, це завдасть дитині моральних страждань. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надав висновок щодо розв'язання спору з якого вбачається, що представник третьої особи не заперечує проти позову [PERSON], просить суд його задовольнити. Суд, вислухав пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та інші наявні докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно із ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст.160, ч. 1 ст.161 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.06.2013 року, який був зареєстрований у Хортицькому відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №250. Від шлюбного життя сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.07.2014 року, яка наявна в матеріалах справи (а.с.6) Згідно із заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя №337/1982/16-ц (№/п2/337/1136/2016) від 07.09.2016 року, шлюб між сторонами був розірваний, після розірвання шлюбу позивачка відновила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» та з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі -750 грн. щомісячно починаючи з 30.05.2016 року до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. починаючи з 30.05.2016 року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с.10). Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2016 року було переглянуто заочне рішення цього ж суду від 07.09.2016 року, за результатами перегляду, суд ухвалив залишити заочне рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя №337/1982/16-ц (№/п2/337/1136/2016) від 07.09.2016 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини без змін. Вказана ухвала суду набрала суду набрала законної сили 11.10.2016 року (а.с.11) Після розірвання шлюбу, спільна дитина сторін по справі - [PERSON], [INFO] залишився проживати з матір'ю, вказане було визначене заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя №337/1982/16-ц (№/п2/337/1136/2016) від 07.09.2016 року. Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання, позивачка [PERSON] та їх спільний з відповідачем син - [PERSON], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Вказана квартира належить позивачці на праві власності. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56190435 від 16.04.2018 року Запорізьким районним відділом ДВС ГТУЮ у Запорізькій області було відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2016 року стосовно стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у твердій грошові сумі в розмірі 750,00 грн.(а.с.13) Згідно з наданого до суду стороною позивача розрахунку заборгованості, який був виданий Запорізьким районним відділом ДВС ГТУЮ у Запорізькій області 24.05.2018 року, за [PERSON] станом на 24.05.2018 року рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 18 750,00 грн. (а.с.14) Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №186 р від 18.05.2018 року, було визначено порядок побачень [PERSON] з малолітнім сином - [PERSON], [INFO] у присутності матері, щовівторка та п'ятниці з 17-30 до 20-00 год., щосуботи з 10-00 год по 15-00 год. (а.с.19) В судовому засіданні було встановлено зі слів відповідача та підтверджено представником позивачки, що позивачкою [PERSON] розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №186 р від 18.05.2018 року фактично не виконується. Представник позивачки - адвокат [PERSON] це пояснювала тим, що відповідач по справі, кожен раз, як бачив позивачку, сварився та ображав її, міг застосувати відносно неї фізичну силу, все це відбувалось на очах дитину, тому позивачка припинила ці побачення відповідача [PERSON] з дитиною. На підтвердження того, що відповідач по справі провокує сварки, в ході яких фізично та словесно ображає позивачку, принижує її та погрожує їй забрати дитину, до суду була надана копія заяви [PERSON] від 16.04.2018 року, з якою вона зверталась до начальника Хортицького відділення поліції Дніпровського ВП ГНУП в Запорізькій області (а.с.12). Також суду була надана копія постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.05.2016 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130, ст. 124 КУпАП На підтвердження того, що дитина - [PERSON], [INFO] знаходився на лікування з діагнозом «нервовий стан», стороною позивача до суду була надана виписка з медичної карти хворого за №4440 від 27.04.2018 року (а.с.15). Під час розгляду судом спорів щодо місця проживання дитини, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України обов'язковою є участь і органів опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті дослідження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших доказів, що стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району щодо розв'язання спору про визначення місця проживання дитини, вбачається, що 31.08.2018 року спеціалістами відділу було здійснено обстеження умов проживання дитини - [PERSON], [INFO] Відповідно до акту обстеження в однокімнатній квартирі, яка знаходиться на четвертому поверсі, створені належні умови для виховання малолітньої дитини. Малолітній [PERSON], [INFO] відвідує дошкільний навчальний заклад №107 «Зоряний». Також у висновку зазначено, що з метою з'ясування думки батька дитини щодо спору, працівник відділу органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району спілкувався з [PERSON], в телефонній розмові останній повідомив, що він не заперечує щодо місця проживання дитини з матір'ю, будь - яких документів надавити до органу опіки та піклування не побажав. (а.с.48-49) Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини. Суд погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності проживання дитини з матір'ю, оскільки він складений з врахуванням інтересів дитини, визначення місця проживання дитини з матір'ю не буде суперечити інтересам дитини. Також суд враховує і думку відповідача [PERSON], який в судовому засіданні також зазначив, що дитина мусить проживати з матір'ю, оскільки дійсно потребує материнської уваги та турботи, він може забрати сина до себе, однак, як він вважає, це завдасть дитині моральних страждань. При вирішені спору, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків до дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та стан її здоров'я. Стаття 8 Конвенції гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). ЄСПЛ 01.07.2017 року в справі «МС проти України» зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини. В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.8,11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином сукупність обставин про справі свідчить про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вважає, що вимога [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь суми сплаченого нею судового збору в розмірі 704,80 гривень також підлягає задоволенню.

Outcome: approved