Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернулася [PERSON] та просила суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їх спільної неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свою вимогу обґрунтувала тими обставинами, що відповідач понад шістнадцять років не цікавиться життям дитини, не спілкується з нею, не займається її вихованням та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 26 червня 2000 року виконкомом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 6 (а.с.7). Неповнолітня [PERSON], відповідно до експертного висновку Київської обласної дитячої спеціалізованої ЛКК по встановленню причинного зв'язку захворювань та інвалідності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС від 01 листопада 2003 року під № 689, є інвалідом з дитинства (а.с.10), а отже потребує підвищеного догляду та піклування зі сторони батьків. В судовому засіданні відповідач визнав, що з двохмісячного віку доньки [PERSON] не піклувався про неї, не дбав про її моральний та фізичний стан, не здійснював її фінансове утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Таким чином, відповідач, в супереч вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, не брав участі у вихованні доньки, не піклувався про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач не брав участі в матеріальному утриманні своєї доньки, як це передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до довідки-розрахунку від 09 березня 2016 року № 562/03 01-41, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання своєї доньки в розмірі 67 286 гривень 19 копійок. Із вказаної довідки вбачається, що він з грудня 2013 року по лютий 2016 року не надавав коштів на утриманні своєї неповнолітньої доньки, при цьому, зі слів відповідача, він неофіційно працює на будівництві різних об'єктів нерухомості. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Миронівська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки та піклування 20 квітня 2016 року за № 6/27-1669, у зв'язку із невиконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків дійшла висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON]. В судовому засіданні відповідач виявив бажання поспілкуватися зі своєю донькою [PERSON] для з'ясування її ставлення до нього, для чого в судовому засіданні 01 липня 2016 року було оголошено перерву. Зустріч позивача з його донькою повинна була відбутися в приміщенні органу опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Київської області. Відповідач, завчасно знаючи про зустріч із його донькою, на неї не з'явився, в судовому засіданні пояснив причину неявки зайнятістю на роботі. Таким чином, судом встановлено систематичне, протягом шістнадцяти років невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню [PERSON], що проявилось у не піклуванні про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав може звернутися особа, в сім'ї якої проживає дитина. Позивач скористалася своїм правом на звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON]. Під час розгляду справи судом встановлено наявність підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 164 КПК України, для позбавлення відповідача його батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON]. Судом не встановлено обставин, які можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 26 квітня 2016 року. Вказані понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved