Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Одеська універсальна біржа «Витязь» про визнання дійсною біржової угоди. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 15.12.1999 року між ним та [PERSON], яка діяла від свого імені та представляла інтереси неповнолітнього на той час [PERSON], було укладено договір №99-1063М купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]. Договір був укладений на Одеській товарній біржі «Витязь». Як вказує позивач, умови укладеного Договору купівлі-продажу були повністю виконані ним, як покупцем, а відповідачами, як продавцями. Після звільнення квартири відповідачами та реєстрації квартири в МБТІ та РОН м. Одеси, позивач вселився до спірної квартири, постійно в ній проживає, сплачує комунальні послуги. Позивач посилається на те, що на момент укладення зазначеного договору на біржі, його нотаріальне посвідчення не було обов'язковим. У зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу на Одеській товарній біржі був укладений з порушенням закону, а саме нотаріально не посвідчений, позивач не має змоги вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати дійсним договір № 99-1063М купівлі-продажу нерухомого майна - квартири № 12, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], яка діяла від свого імені та представляла інтереси неповнолітнього на той час [PERSON] з другої сторони на Одеській товарній біржі «Витязь» в Малиновському філіалі, зареєстрованого в «Журналі реєстрації договорів по об'єктам нерухомості» 15 грудня 1999 року, реєстраційний № 99-1063М. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, про явку до суду третя особа повідомлялась належним чином. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №99-1063М від 15.12.1999 року, [PERSON] придбав у [PERSON], яка діяла від свого імені та представляла інтереси неповнолітнього на той час [PERSON], квартиру №12 за адресою: [ADDRESS]. (6-7) Зазначений договір був, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, зареєстрований на Одеській товарній біржі «Витязь» в Малиновському філіалі за № 99-1063М із зазначенням, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.(а.с. 7) [PERSON] став власником квартири [ADDRESS], оформивши постійну реєстрацію за вказаною адресою, що підтверджується штемпелем в паспорті.(зворот. а.с. 9) Наразі, позивач позбавлений можливості розпорядження квартирою [ADDRESS], оскільки йому стало відомо, що угода купівлі-продажу квартири була оформлена з порушенням вимог закону, в частині її нотаріального посвідчення. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного, за здійсненням угоди, дня. Угода вважається укладеною, з моменту її реєстрації на біржі. Враховуючи, що спірний договір купівлі-продажу був укладений в 2000 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України, в редакції 1963 року. Згідно ст. 224 ЦК УРСР, 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР, 1963 року, право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 227 ЦК України, в редакції 1963 року, нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов'язковою. За ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» визначено, що суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності, передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. При аналізі спірного договору та наявних у справі доказів, судом встановлено, що позивач виконав умови угоди купівлі-продажу квартири [ADDRESS], передав відповідачам оплату за майно, вселився у спірну квартиру, утримував майно, а відповідачі, в свою чергу, отримали грошові кошти за продаж квартири, відповідно до договору та виселилися з неї. Оскільки, згода щодо істотних умов договору між його сторонами була досягнута, суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 47, ст. 227 ЦК України, в редакції 1963 року, угода купівлі-продажу спірного нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], зареєстрована на товарній біржі, за якою [PERSON], яка діяла від свого імені та представляла інтереси неповнолітнього на той час [PERSON], продала його, а [PERSON] придбав, може бути визнана судом дійсною.

Outcome: approved