Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ «Банк «Київська Русь» в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором банківського вкладу №1633-00-Київська Русь від 01 липня 20104 року в розмірі 6281,24 Євро, та за договором №1878-00-Незалежність 2014 від 04 серпня 2014 року в розмірі 26421,13 доларів США, а також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 6890,00 гривень (а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та ПАТ «Банк «Київська Русь» 01 липня 2014 року був укладений договір №1633-00-Київська Русь банківського вкладу в іноземній валюті «Київська Русь», відповідно до умов якого позивач вніс на відкритий в банку рахунок №2635400614004 вклад у розмірі 13670,00 Євро. По закінченню строку дії договору, позивач звернувся до Банку з заявою про видачу залишку банківського вкладу, який становить 6281,24 Євро, але [PERSON] йому вклад до теперішнього часу не повертає. Крім того, 04 серпня 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір №1878-00-Незалежність 2014 банківського вкладу в іноземній валюті «Незалежність 2014», відповідно до умов якого позивач вніс на відкритий в банку рахунок №2630200614010 вклад у розмірі 22900,00 Доларів США. І також по закінченню строку дії цього договору, [PERSON] не повертає позивачу залишок вкладу, який становить 26421,13 Доларів США. Позивач вважає, що діями відповідача грубо порушуються його права як вкладника та користувача банківських послуг, у звязку з чим він вимушений був звернувся до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи (а.с.35), надав письмові заперечення проти вимог позивача, у задоволенні позову просив відмовити, розгляд справи здійснювати у відсутності відповідача (а.с.27-30). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір №1633-00-Київська Русь банківського вкладу в іноземній валюті «Київська Русь» (а.с.5). На виконання умов Договору [PERSON] вніс на відкритий в банку рахунок №2635400614004 депозитний вклад у розмірі 13670,00 Євро, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 01 липня 2014 року (а.с.6). П.2.4 Договору встановлено строк повернення вкладу 03 серпня 2015 року, з настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються вкладнику шляхом перерахування коштів на рахунок №26256003203201 відкритий в Банку. За цим Договором залишок коштів, не повернутий позивачу, після закінчення строку повернення вкладу, становить 6281,24 Євро, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.8). Крім того, 04 серпня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір №1878-00-Незалежність 2014 банківського вкладу в іноземній валюті «Незалежність 2014» (а.с.10). На виконання умов цього Договору [PERSON] вніс на відкритий в банку рахунок №2630200614010 депозитний вклад у розмірі 22900,00 Доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 04 серпня 2014 року (а.с.11). П.2.4 Договору встановлено строк повернення вкладу 04 листопада 2014 року, з настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються вкладнику шляхом перерахування коштів на рахунок №26259003203101, відкритий в Банку. Згідно виписки по рахунку, залишок коштів, не повернутий позивачу, після закінчення строку повернення вкладу, становить 26421,13 Доларів США (а.с.12). Отже, на сьогоднішній день строк дії Договорів, відповідно до їх умов, закінчився, у звязку з чим позивач [PERSON] неодноразово звертався до Банку з вимогою про повернення залишку внесених вкладів (а.с.14-17). [PERSON] грошові кошти не повертає, чим грубо порушує права позивача як вкладника та користувача банківських послуг. Постановою правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №190 публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №61 від 19.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» розпочато з 20 березня 2015 року процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» [PERSON] Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду, [PERSON] зобов'язаний видати вклад або частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до ст.1074 ЦК України не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Статтею 36 вказаного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Як зазначено у ч.1 ст.36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Згідно з п.1 ч.5 статті 36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч.6 ст.36 зазначеного Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Таким чином, посилання представника відповідача на ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на підставу відмови у задоволенні позову, суд до уваги не приймає, оскільки згідно п.1 ч.ст.36 вказаного Закону зазначені обмеження не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився. Крім того, застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті, за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договору банківського вкладу. Вказана правова позиція викладена у висновках Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ (справи №6-30668 ск 15, 36-25751 ск 15, №6-34921 ск 15). Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. [PERSON], в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього часу не повернув. Таким чином, відповідач, відмовляючи у поверненні коштів [PERSON] згідно договорів №1633-00-Київська Русь від 01 липня 2014 року та №1878-00-Незалежність 2014 від 04 серпня 2014 року, згідно до умов яких строк повернення вкладів настав 03 серпня 2015 року та 04 листопада 2014 року відповідно, порушує право власності останнього, що суперечить вимогам чинного законодавства України та принципам міжнародного права. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає сума залишку вкладу за договором банківського вкладу №1633-00-Київська Русь від 01 липня 2014 року в розмірі 6281,24 Євро, та за договором №1878-00-Незалежність 2014 від 04 серпня 2014 року в розмірі 26421,13 Доларів США, що відповідає положенням ст.1058 ЦК України та умовам договору. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином свої зобовязання, відповідно до умов договору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved