Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

До суду 20.06.2017 року позивач звернувся з позовом до [PERSON], Нетреби (нині Волок) [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 23.11.2012 року у загальному розмірі 179\~684, 92 грн.. що в еквіваленті становить 6910, 95 дол. США. В обґрунтування позову зазначив, що 23.11.2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від нього позику у сумі 8200 грн.. (еквівалентом 1000 долю США), строком на 10 місяців. Поручителем по зазначеній позиці є Нетреба (нині Волок) [PERSON] за укладеним між сторонами договором поруки від 23.11.2012 року. Оскільки зобовязання за договором не були виконані у повному обсязі, позивач посилався на те, що він згідно п.8.1 договору діє до теперішнього часу. Просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за тілом у розмірі 8200 грн., нараховані згідно п.9.5 договору відсотки у розмірі 52\~569, 86 грн.. При цьому, з посиланням на п.9.6 договору загальну суму 56\~669, 86 грн. перевів в еквівалент за курсом дол.. США - 6910. 95 дол. США та просив стягнути за середнім курсом валюти на час подання позову 179\~684, 92 грн. (6910. 95 дол. США х 26 дол. США). У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання, призначене на 21.11.2017 р. не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином та своєчасно повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ст.197 ЦПК України, у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2012 рок між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики, згідно п.1.1 якого позикодавець зобовязався надати позичальнику кошти у сумі 8200 грн., еквівалентом 1000 дол. США. Згідно п. 8.1 договору, догові набуває чинності з дня його укладення та діє до повного виконання позичальником зобовязань за цим договором. Також судом встановлено, що у забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором позики між позивачем та Нетребою (нині Волок) [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого вона взяла на себе зобовязання відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання всіх зобовязань, що виникли з договору позики від 23.11.2017 року. Згідно п.6.1 договору поруки, договір діє до моменту припинення дії договору позики та повного виконання його умов (не менше 20 років). Згідно письмової розписки, наявної у матеріалах справи, відповідач [PERSON] отримав від позивача кошти за договором позики від 23.11.2012 року в еквіваленті 1 тис. дол.. США.. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст.. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.(ст.599 ЦК України). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. У ч.1 ст. 554 ЦК України зазначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручителі, поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Відповідно до ч.3\~ст.10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У цьому випадку судом не встановлено обставин, за яких позивач може бути звільнений від доказування обставин, на які він посилається. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Суд вбачає, що зобовязання за договором позики відповідачем належним чином та у повному обсязі не виконані. Належними та допустимими доказами з боку відповідачів це не спростовано. Згідно п.9.5 договору, після 23.11.2013 року, якщо залишиться заборгованість, по всій сумі заборгованості діє ставка у розмірі 180% річних до повного погашення боргу. Пунктом 9.6 договору передбачено, що «кредит у національній валюті (гривні фіксується на день його видачі в дол.. США за курсом 8,2 грн. за 1 дол. США). Якщо на момент повернення позики курс дол.. США зміниться, то повернення коштів проводиться у перерахунку за середнім курсом продажі дол.. США банками «Аваль», «Приватбанк», «Південний», «Порто-Франківський» та ін., але не менше, ніж по 8,2 грн. за 1 дол. США. Оскільки, заборгованість відповідача не була погашена у строк, суд вбачає, про обґрунтованість вимог [PERSON] та застосування, передбаченої законом процентної ставки у розмірі 180% річних, передбаченої п.9.6 договору. Згідно розрахунку суду, відсотки за період з 23.11.2013 року по 20.06.2017 року становлять загальну суму 52\~808, 00 грн., виходячи з наступного: За період з 23.11.2013 року по 23.11.2016 року ( 3 роки) відсотки становитимуть 44\~280 грн. (8200 грн. х 180% х 3 роки). Місячна відсоткова ставка буде становите 15% (180% : 12 місяців). Отже, за період з 23.11.2016 року по 23.05.2017 року (тобто за 6 місяців) відсотки становитимуть 7380 грн. (8200 грн. х 6 місяців х 15%). За період з 24.05.2017 року по 20.06.2017 року відсотки будуть становитимуть 1148 грн. (0,05% х 28 днів х 8200 грн.). Отже, загальна сума боргу згідно розрахунку суду становить 61\~008 грн. (8200 грн. + 52\~808 грн.). Оскільки, позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів у сумі 56\~669, 86 грн., з урахуванням положень ст. 11 ЦПК України, суд задовольняє позов [PERSON] у межах позовних вимог. З наданої до суду розписки від 23.11.2012 року та інших матеріалів справи судом не встановлено факт передання позивачем та отримання відповідачем коштів у позику в сумі 1000 дол. США. Отже, суд не вбачає підстав для перерахунку суми боргу в еквівалент іноземної валюти, оскільки грошове зобовязання було визначено у договорі в гривневому еквіваленті, а тому в цій частині позову [PERSON] суд відмовляє. У відповідності до ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір по 320 грн. з кожного. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Outcome: partial