Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON]з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання договору удаваним правочином, застосування наслідків удаваності та недійсності правочину та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 30.08.2013 року він передав відповідачу, [PERSON], в якості завдатку 4 000 доларів США за купівлю 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Ця частина квартири належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2002 року після його бабусі, [PERSON], померлої 09.08.2007 року. Інша 1/2 частина вищезазначеної квартири належить [PERSON], яка була донькою [PERSON]. 31.10.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу належної йому 1/2 частини квартири [ADDRESS], але оформили вони його як договір дарування, оскільки інший співвласник квартири, [PERSON], яка має першочергове право на купівлю 1/2 частини квартири, не могла надати свою згоду на продаж квартири, адже знаходилась в місцях позбавлення волі. До підписання договору, він сплатив [PERSON] 15 000 доларів США на підтвердження чого, він надав йому розписку про отримання зазначених коштів. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2015 року по цивільній справі № 202/2682/15-ц було визнано недійсним договір дарування 1/2 частки квартири, укладеного 31.10.2013 року між ним та відповідачем. Посилаючись на ст. ст. 15, 16, 216, 235 ЦК України, п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 визнати удаваним договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS], укладений 31.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, [PERSON], та визнати, що замість зазначеного договору дарування його сторонами насправді було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, на виконання якого [PERSON] сплатив [PERSON] 15 000 доларів США. Застосувати наслідки недійсності удаваного правочину та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 324 590, 86 гривень. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, представник відповідача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання договору удаваним правочином, застосування наслідків удаваності та недійсності правочину та стягнення грошових коштів не підлягає задоволенню з наступних підстав. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2015 року по цивільній справі № 202/2682/15-ц позовні вимоги [PERSON], яка діє в особистих інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], до [PERSON], [PERSON], треті особи - Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, Орган опіки та піклування - Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування недійсним задоволені. Визнано договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS] від 31.10.2013 року укладеного між [PERSON] та [PERSON]М посвідчений державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] недійсним. Разом із цим, ні позивачем, ні його представником не надано суду доказів того, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2015 року набрало законної чинності, у зв'язку із чим, обставини встановленні зазначеним заочним рішенням не можуть бути прийняті судом до уваги, при розгляді цієї справи. Відповідно до копії розписки від 30.08.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON]в якості завдатку 4 000 доларів США за купівлю 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Згідно копії розписки від 31.10.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] 000 доларів США за купівлю 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Разом із цим, ні позивачем, ні його представником не надано суду оригіналів зазначених розписок. Відповідно до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS], укладений 31.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, [PERSON], є удаваним, а між сторонами було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, на виконання якого [PERSON] сплатив [PERSON] 15 000 доларів США, суду не надано, у зв'язку із чим суд не може прийняти до уваги те, що представник відповідача визнав позов. Отже, враховуючи, що викладені обставини справи не підтвердженні жодними доказами,позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання договору удаваним правочином, застосування наслідків удаваності та недійсності правочину та стягнення грошових коштівне підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed