Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-08 00:00:00

До Кіровського районного суду м. Донецька звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON], [PERSON], за участі третіх осіб: [PERSON], Кооператив «ТАВРІЯ», про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, у якому вказує, що 24 вересня 2012 року уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу, а саме автомобіля Shevrolet Aveo г.н. [NUMBER], кузов № [NUMBER]. Від імені власника автомобіля відповідача [PERSON] вказаний договір укладала довірена особа відповідач [PERSON], який діяв на підставі довіреності, виданої у порядку передоручення [PERSON], який у свою чергу передав право на розпорядження вказаним автомобілем на підставі довіреності, виданої власником автомобіля [PERSON] Договір купівлі-продажу було укладено згідно договору комісії у кооперативі «ТАВРІЯ», після укладення договору купівлі-продажу автомобіля, позивачу було видано довідку-рахунок для реєстрації транспортного засобу у органах ДАЇ. При укладанні вказаного договору він передав відповідачу [PERSON] у якості оплати суму еквівалентну 5 800 доларів США, що згідно із курсом НБУ складає 46 400 грн. У лютому 2013 р. автомобіль був вилучений у позивача співробітниками міліції та переданий власнику-відповідачу [PERSON] Грошові кошти, які позивач при укладенні договору купівлі-продажу передав відповідачу [PERSON] останній добровільно повернути відмовляється. Таким чином відповідач [PERSON] уклав оспорюваний договір купівлі-продажу не маючи необхідного обсягу повноважень, отримані від позивача кошти обернув на свою користь, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом, у якому просить визнати недійсним вищезазначений договір купівлі-продажу, та стягнути солідарно з відповідачів грошові кошті передані ним у якості оплати за придбаний автомобіль. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, у подальшому надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, але надала суду письмові пояснення у яких вказувала, що проти позову заперечує через те, що їй невідомі особи відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON], довіреність на ім'я [PERSON] на право розпорядження належним їй автомобілем вона не видавала, довіреність яка нібито видана від її імені на ім'я [PERSON], та [PERSON] є підробкою, через те що вона ніколи не була у місті оформлення цієї довіреності, для її оформлення було використано підроблений паспорт із вклеєною фотокарткою невідомої жінки. Окрім того, грошей від [PERSON], або інших осіб за проданий автомобіль вона не отримувала, та взагалі не мала наміру його продавати. Автомобіль вибув із її володіння проти її волі, через протиправні дії особи, якій вона надала автомобіль у оренду, що підтверджується наданими матеріалами кримінального провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У попередньому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, вказувала що правочин з видачі довіреності [PERSON] є дійсним, що підтверджується Витягом з єдиного реєстру довіреностей № 26133649 від 16.01.2014 року. Окрім того відповідач [PERSON] фактично уклав із третьою особою [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля Shevrolet Aveo що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів від 13.09.2012 р., виданою [PERSON], тому він мав необхідні повноваження для відчуження належного йому автомобіля позивачу. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа кооператив «ТАВРІЯ» у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд у зв'язку із неявкою відповідачів та третіх осіб, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, у порядку ст. 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача, приймає рішення про заочний розгляд справи, та ухвалення по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши рішення Кіровського районного суду від 27.06.2013 р. по справі № 2/258/659/2013, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні між відповідачем [PERSON] та кооперативом «ТАВРІЯ» 24 вересня 2012 р. було укладено договір комісії на продаж транспортного засобу - автомобіля Shevrolet Aveo д.н. [NUMBER], кузов № [NUMBER] (а.с. 100-101). Матеріали справи свідчать, що договір комісії укладено на підставі довіреності від 07.09.2012 р. на право розпорядження, виданої власником автомобіля [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON] (а.с. 7 ), та довіреності виданої [PERSON] у порядку передоручення 12.09.2012 р. на ім'я [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). У той же день на підставі довідки-рахунку серії ДПІ № 683009 від 24.09.2012 р. вказаний автомобіль придбав [PERSON] (а.с. 102). Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів у сумі еквівалентній 5 800 доларів США від позивача [PERSON] встановлено рішенням Кіровського районного суду від 27.06.2013 р. по справі № 2/258/659/2013 (а.с. 10-12). 11.10.2012 р. при державній реєстрації спірного автомобіля на ім'я позивача у МРЕВ № 1 м. Донецька, йому стало відомо, що автомобіль перебуває у розшуку у м. Києві, свідоцтво про реєстрацію ТС та номерні знаки вилучені співробітниками МРЕВ № 1 м. Донецька. Як вбачається з довідки № 42/1117 від 01.10.2013 р., наданої начальником СВ Дарницького РУ ГУМВС України у м. Київ, 21.02.2013 р. на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2013р. у м. Острог у нотаріуса [PERSON] вилучено копію довіреності від 07.09.2012 р. від імені [PERSON] на право керування та розпорядження автомобілем «Шевроле Авео» д.н. [NUMBER] гр.. [PERSON] та [PERSON], копію паспорта на ім'я [PERSON] [INFO], серія паспорту [NUMBER], виданого 18.05.2007 р. Лебединським РВ УМВС України в Сумській області з вклеєною фотокарткою невідомої жінки (а.с. 33). З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи довіреність від 07.09.2012 р. на право розпорядження, виданої власником автомобіля [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON] та довіреність видана [PERSON] у порядку передоручення 12.09.2012 р. на ім'я [PERSON], [PERSON] є дійсними, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру довіреностей від 16.01.2014 року (а.с. 108). 09.02.2013 року співробітниками Дарницького РУ ГУМВС України у м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.01.2013 р., у позивача було вилучено автомобіль Shevrolet Aveo та передано власнику [PERSON] на зберігання (а.с. 33). Постановою оперуповноваженого СУР Ленінського РВ ДМУ ГУМВС Укараїни у Донецікій області від 17 жовтня 2012 року відносно позивача [PERSON] було відмовлено в порушенні кримінальної справи. Зазначені обставини не заперечуються сторонами у своїх письмових поясненнях наданих до суду. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину встановлені ст. 203 ЦК України, відповідно до ч. 4 якої правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до вимог ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. У сенсі ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір купівлі-продажу автомобілів має свою специфіку. Письмова форма договору купівлі-продажу (міни) автомобілів передбачена постановою КМ від 07.09.98 N 1388, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 8 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 40 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Відповідно до ст.210 ЦК України та п.2 Правил, договір відчуження автомобіля підлягає державній реєстрації в МРЕВ ДАІ і є вчиненим лише з моменту його державної реєстрації. Фактичне виконанням умов договору не є підтвердженням переходу права власності на автомобіль, оскільки для переходу права власності автомобіль повинен бути знятий з обліку з колишнього власника і зареєстрований на нового власника. З матеріалів справи вбачається, що заяви від власника спірного автомобіля [PERSON] про зняття з обліку автомобіля не подавалось і його державна реєстрація на позивача [PERSON] органами ДАІ не здійснювалася. Більш того, вказаний автомобіль перебував у розшуку у зв'язку з заявою його власника про заволодіння його транспортним засобом шахрайським шляхом (а.с. 32, 34-36). Вирішуючи спір в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу від 24.09.2012 року, суд виходить з відсутності правових підстав для задоволення позову про визнання угоди сторін недійсною із застосуванням наслідків ст. 216 ЦК України, оскільки між сторонами у встановленому порядку (з дотриманням вимог, передбачених Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів марок і моделей,причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою КМ України № 1388 від 7.09.1998 року, в редакції постанови КМ України 31371 від 23.12.2009 року) договір купівлі - продажу автомобіля укладений не був, позивач не став власником автомобіля Shevrolet Aveo д.н. [NUMBER], кузов № [NUMBER], після передачі [PERSON] обумовленої грошової суми, а тому неукладений правочин не може бути визнаний недійсним і до нього не можуть бути застосовані наслідки його недійсності. У зв'язку з цим суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі - продажу від 24.09.2012 року недійсним. За таких обставин положення ст.216 ЦК України щодо повернення кожною із сторін одержаного на виконання правочину не можуть бути застосовані, а повинні застосуватися норми ст. 1212 ЦК України. Крім того, слід зазначити, що абз. 4 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснено, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Згідно з ч. 1 ст. 1212 глави 83 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Частиною 3 даної статті встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного одного із сторін у зобов'язані. Аналіз зазначених статей ЦК України свідчить про те, що зазначені норми закону підлягають застосуванню також до відносин щодо повернення переданого на виконання правочину, який не було вчинено, чи договору, який не було укладено. Вважається, що на ці відносини поширюється чинність положень глави 83 ЦК України. Судом встановлено, що спірний автомобіль на цей час повернуто власнику - відповідачу [PERSON] Грошові кошти у сумі 5 800 доларів США, що згідно із курсом НБУ складає 46 400 грн., передані позивачем відповідачу [PERSON] під час укладення договору купівлі-продажу автомобіля осатаній власнику [PERSON] не віддавав, обернувши їх на свою користь. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів у сумі еквівалентній 5 800 доларів США від позивача [PERSON] встановлено рішенням Кіровського районного суду від 27.06.2013 р. по справі № 2/258/659/2013 (а.с. 10-12). За таких умов суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти у сумі 46 400 грн. (5 800 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ) як безпідставно набуте майно. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 512 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial