Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 22 червня 2018\~року надійшла позовна заява ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 23 жовтня 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №77707С74, на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 14500,00 доларів США шляхом видачі готівкових грошових коштів через касу банку з кінцевою датою погашення 15 жовтня 2014 року. Банк взяті на себе зобовязання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. У звязку з невиконанням умов договору рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 24 липня 2014 року (справа 221/2843/14-ц) з [PERSON] стягнено заборгованість за кредитом з нарахованими відсотками за користування кредитними коштами та пені. Відповідач умови договору належним чином не виконав, у звязку із чим у нього утворилась заборгованість по нарахованим відсоткам перед банком за період з 01 липня 2014 року по 31 березня 2018 рік, яка складає 46156,30 грн., що є еквівалентом валютної заборгованості у розмір 1764,32 доларів США за курсом Національного банку України станом на 03 квітня 2018 року. У звязку з чим, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по нарахованим відсоткам перед банком за період з 01 листопада 2014 року по 31 березня 2018 рік, яка складає 46156,30 грн., що є еквівалентом валютної заборгованості у розмір 1764,32 доларів США за курсом Національного банку України станом на 03 квітня 2018 року та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.06.2018р. відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №77707С74, на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 14500,00 доларів США шляхом видачі готівкових грошових коштів через касу банку з кінцевою датою погашення 15 жовтня 2014 року. Банк взяті на себе зобовязання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Надання коштів у сумі, що визначена кредитним договором, підтверджується заявою на видачу готівки від 23.10.2007р. за №318. Відповідач умови повернення кредиту належним чином не виконав, у звязку з чим «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №77707С74 від 23.10.2007р. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 24 липня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені та стягнута з [PERSON] заборгованість у розмірі 38975,41 грн., судовий збір у розмірі 389,76 грн. Відповідно до довідки про рух коштів по кредитній угоді №77707С74 від 23.10.2007р. за період з 01.07.2014р. по 31.03.2018р. утворилась заборгованість за відсотками за кредитом у розмірі 46156,30 грн. Відповідно до ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України \~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 2.6.2. кредитного договору №77707С74 від 23.10.2007р. позичальник зобовязаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів за договором протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо: позичальник не виконав будь-яке зобовязання за цим договором; позичальник є фінансово неспроможним; проти позичальника та/або поручителя (іпотекодавця) порушено карну справу; втрачено, зіпсовано або пошкоджено предмет іпотеки/застави (через настання страхового випадку); в інших випадках, передбачених цим Договором, правочинами (договорами, угодами), укладеними з метою забезпечення зобовязань позичальника за цим договором, та чинним законодавством України; позичальником не виконано зобовязання щодо страхування предмету застави на користь банку на умовах, що задовольняють банк; виникла і триває хоча б одна з подій, вказаних у пунктах 3.1.2.1-3.1.2.6 цього договору. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що після звернення позивача до суду у 2014 році із позовною вимогою до [PERSON] про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором №77707С74 від 23.10.2007р., останній припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором у розмірі 46156,30 грн., у звязку з чим вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за період з 01.07.2014р. по 31.03.2018р. у розмірі 46156,30 гривень, що є еквівалентом валютної заборгованості в розмірі 1764,32 доларів СІ1ІА за курсом Національного банку України станом па 03.04.2018р., не підлягають задоволенню. Суд,

Outcome: dismissed