Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 20.06.2019 року звернувся представник Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що [PERSON] перебував на обліку в Департаменті як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, до складу якої входять: дружина [PERSON] та син [PERSON] . Як з`ясувалось в подальшому, [PERSON] приховав інформацію про доходи та майновий стан, а також надав неповні дані про доходи, внаслідок чого йому було надміру нараховано кошти державної допомоги за період з 01.06.2016 року по 31.08.2018 рік на загальну суму 9234,44 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з проханням стягнути на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з [PERSON] надміру виплачені кошти у сумі 9234,44 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 23.07.2019 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та зазначив про часткову сплату заборгованості в сумі 3000,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 24.07.2019 року. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.12.2016 року, 25.09.2017 року, 19.03.2018 року та 04.09.2018 року [PERSON] звернувся до Департаменту із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 року № 1768-ІІІ та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 (далі - Порядок). Разом з заявою відповідачем було подано декларації, в яких останній зазначив, що дохід сім`ї складається з допомоги [PERSON] та пенсії його дружини [PERSON] , інших доходів не мають. За результатами розгляду заяв позивачем було призначено на користь відповідача державну допомогу в період з 01.06.2016 року по 30.11.2016 року, з 01.12.2016 року по 31.05.2017 року, з 01.09.2017 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року. Згідно ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (далі державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Так, згідно довідок від 12.03.2019 року [PERSON] в період з березня 2018 року по серпень 2018 року отримав державну соціальну допомогу в розмірі 2899,70 грн., за період з 09.2017 року по 02.2018 року отримав 3385,80 грн., за період з червня 2016 року по листопад 2016 року отримав 2948,94 грн., що разом складає 9 234,44 грн. Згідно ст. 7 Закону якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. Як зазначає представник позивача, відповідно до інформації з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкого соціального страхування від 22.10.2018 року, було встановлено, що відповідач та його дружина [PERSON] мали не задекларовані доходи, а саме: [PERSON] отримав: - від [PERSON] за період з червня 2015р. по травень 2016р. дохід у сумі 7372,98 грн.; - від [PERSON] за період з березня 2017 року по серпень 2018 року дохід у сумі 64146,00 грн. Дружина позивача [PERSON] отримала від [PERSON] за період з квітня 2017 року по травень 2018 року дохід у сумі 60550,00 грн. Доказів щодо отримання відповідачем та його дружиною зазначених коштів представником відповідача до суду не надано, однак відповідач, визнаючи позовні вимоги, не заперечував проти доводів позивача в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи зазначені вимоги законодавства, суд вважає доведеними посилання позивача на отримання відповідачем та [PERSON] незадекларованих грошових коштів . Згідно з п. 25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, з місяця в якому виявлено порушення. Згідно п. 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Внаслідок приховування інформації про доходи та майновий стан, а також надання неповних даних про доходи сума надміру нарахованих коштів державної допомоги за період з 01.06.2016 року по 31.08.2018 рік становить 9234,44 грн. Спеціалістами департаменту рекомендованим листом від 15.03.2019 року було повідомлено відповідача про необхідність повернення надміру виплачених коштів, однак станом на день звернення позивача до суду з позовною заявою сума надміру виплаченої допомоги не виплачена. Враховуючи встановлені судом обставини та визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з того, що згідно заяви від 12.07.2019 року відповідач отримав реквізити для погашення заборгованості перед позивачем та згідно квитанції №0.0.1405989971.1 від 12.07.2019 року частково сплатив заборгованість в розмірі 3000,00 грн., у зв`язку з чим розмір заборгованості, що підлягає стягненню, становить 6 234,44 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно платіжного доручення №211 від 04.06.2019 року позивачем сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 1921,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, судовий збір у розмірі 960,50 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Інша частина судового збору в розмірі 50 відсотків в сумі 960,50 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки відповідачем не надано до суду доказів наявності підстав щодо звільнення від сплати судового збору. Окрім цього, в письмовій заяві відповідач просив суд розстрочити сплату залишку заборгованості до листопада 2019 року, однак,

Outcome: partial