Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся орган опіки та піклування Новопавлівської сільської ради в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що відповідач являється рідним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , вихованням якого займалась [PERSON] , яка [INFO] померла. Малолітній [PERSON] проживає разом з родиною його дідуся [PERSON] , який постійно піклується про онука, а дитина вважає родину останнього своєю сім`єю. З 2016 року відповідач з малолітній сином не спілкується, участі у вихованні не приймає, здоров`ям та навчанням не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, стосунки із сином не підтримує, та його життям не цікавиться. Просять позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього [PERSON] та стягнути аліменти до досягнення останнім повноліття, щомісячно на користь особи на утриманні якої будуть перебувати дитина. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надано заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують повністю та наполягають на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та нотаріально посвідчену заяву у якій вказав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Новопавлівської сільської ради 08 квітня 2016 року, актовий запис №6, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Шлюб між останніми розірвано рішенням Межівського районного суду №181/210/18 від 26 квітня 2018 року. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 05 квітня 2021 року підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно наказів служби у справах дітей виконкому Новропавлівської сільської ради №7 та №8 від 06 квітня 2021 року [PERSON] , [INFO] поставлено на первинний облік як дитину, яка залишилась без батьківського піклування та тимчасово влаштовано до родини дідуся - [PERSON] . Письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та в.о.начальника служби у справах дітей виконкому Новропавлівської сільської ради підтверджується, що відповідач байдужий до долі свого малолітнього сина [PERSON] , який проживає разом з родиною його дідуся [PERSON] . Згідно характеристики Новопавлівського сільського комунального закладу освіти «Віночок» [PERSON] 2016 року народження систематично відвідує вказаний заклад, має охайний вигляд. Охоче грає з дітьми, рухливий вміє висловлювати власні думки, його батько [PERSON] на проявляє жодного інтересу до життя [PERSON] . Актом обстеження умов проживання. Складеного 09 квітня 2021 року підтверджується, що [PERSON] проживає у квартирі по [ADDRESS] , де не виявлено жодних ознак та умов для виховання дитини. Останній погоджується на позбавлення батьківських прав. Згідно довідки виконкому Нововоронцовської селищної ради [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] . Характеристикою Нововоронцовської селищної ради з місця проживання підтверджується, що [PERSON] вихованням хлопчика не займається, проживає окремо від нього, життям дитини не цікавиться. Скарг на поведінку [PERSON] не надходило. Висновком ради опіки та піклування при виконкомі Новопавлівської сільської ради, яке затверджено рішенням за №43 від 21 квітня 2021 року підтверджується, що [PERSON] вихованням дитини не займається, його здоров`ям не цікавиться, турботи не виявляє, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача - [PERSON] батьківських прав та стягнути з нього аліменти. Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Встановлено, що обов`язки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини відповідачем не виконується. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про систематичне ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , і як наслідок необхідність застосування до нього на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав, що в повній мірі відповідає інтересам дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За положенням ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають повному задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved