Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 07.05.2020 року звернувся представник Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регрес витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. В обґрунтування позову зазначається, що 16.06.2018 року о 08:20 в м. Одесі, вул. Балківська, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Opel, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля Renault, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , власником якого є ТОВ «Сейп Автотранс». Внаслідок чого транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, у зв`язку з чим відшкодування шкоди власнику автомобіля Renault, д.н.з. [NUMBER] , було здійснене МТСБУ. Скориставшись правом регресної вимоги, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача суми сплаченого відшкодування у розмірі 23\~228,45 грн. та вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належний чином, в матеріалах справи наявна заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву чи письмових заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Датою складання цього судового рішення є\~17.11.2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.06.2018 року о 08:20 в м. Одесі, [PERSON] , керуючи автомобілем марки Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Балківська в м. Одесі, під час перестроювання з другої середньої смузи руху в першу крайню ліву смугу руху, не надав перевагу в русі автомобілю марки Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, в результаті ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Вина [PERSON] у вказаному ДТП підтверджується Постановою Приморського районного суду м.\~Одеси від 31.07.2018 року у справі №522/8755/18, яка вступила в законну силу 13.08.2018 року, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбачено ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Власником транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , є ТОВ «Сейп Автотранс», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , дата реєстрації 20.06.2012 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача на автомобіль, Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] не була застрахована, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ від 31.07.2018 року 18.06.2018 року власник транспортного засобу Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду та відповідною заявою. Відповідно до Звіту №0507/18 з оцінки вартості матеріальних збитків, завданого власнику автомобіля Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , розмір регламентної виплати, яка належить власнику вказаного транспортного засобу, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, без врахування податку на додану вартість складає 23\~228,45\~грн. МТСБ України здійснило відшкодування ТОВ «Сейп Автотранс», яке є власником автомобіля Renault Logan, д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 23\~228,45 грн., на підставі Довідки МТСБ України №1 від 13.02.2019 року та Наказу №2579 від 15.03.2019 року, що підтверджується копією платіжного доручення №936127 від 18.03.2019 року. 08.01.2020 року МТСБ України надіслало [PERSON] претензію про добровільну компенсацію виплат у порядку регрес у розмірі 23\~228,45 грн. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тобто із матеріалів справи вбачається, що МТСБУ виконало покладені на нього законом обов`язки по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Доказів підтвердження протилежного відповідач суду не надав. Частиною 1\~ст.\~1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов. Відповідно до положень п. 40.3 ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Враховуючи вищевикладене та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ до відповідача про відшкодування шкоди в розмірі 23\~228,45 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №9797206 від 16.04.2020 року. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, судовий збір у розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved