Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», яка в подальшому була замінена на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час невиконання посадових обов»язків у зв»язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в якому просив визнати незаконним звільнення його з роботи на підставі п.4 ст.40, ст.ст.147, 149 КЗпП України, поновити його на посаді інженера 1 категорії відділу землевпорядних, землеоціночних, топографічно-геодезичних та картографічних робіт ОРФ ДП «ЦДЗК», стягнути середній заробіток за час невиконання посадових обов»язків у зв»язку з фактичною затримкою виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 26.07.2016р. у справі за позовом [PERSON] до Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про визнання незаконним наказу про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, оскільки до роботи він не був допущений з розрахунку 20грн.09коп. за годину роботи згідно штатного розпису за період з 27.07.2016р. по 23.08.2016р., що складає 3214 грн.. 40коп.; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок його незаконного звільнення з 24.08.2016р. до дня його фактичного поновлення на роботі з розрахунку 20грн.09коп. за годину роботи згідно штатного розпису, що складає 160грн.72коп. за робочий день; покласти обов»язок покрити шкоду, заподіяну відповідачу у зв»язку з оплатою часу вимушеного прогулу з 29.04.2016р. по 26.07.2016р. у розмірі 9579,52грн. та з 27.07.2016р. до дня поновлення позивача на роботі з розрахунку 20грн.09коп. за годину роботи згідно штатного розпису, що складає 160грн.72коп. за робочий день на директора [PERSON] В подальшому позивач збільшив розмір моральної шкоди та просив стягнути з відповідача на його користь 10020грн. (3 посадових оклади) а також просив стягнути з відповідача кошти у розмірі 1% від суми позову, яка буде визначена за рішенням суду по іншим вимогам, оскільки відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій заборонено проводити виплати депозитних сум стягувачу у готівковій формі, а виплати проводяться тільки у безготівковій формі за рахунок фізичної особи і обслуговування такої операції здійснюється за рахунок отримувача у розмірі 1% від суми нарахування. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26.07.2016р. його було поновлено на роботі на посаді інженера 1 категорії відділу землевпорядних, землеоціночних, топографічно-геодезичних та картографічних робіт ОРФ ДП «ЦДЗК, однак поновлений на роботі він був лише 29.07.2016р. Крім того, зазначав, що керівництво ОРФ ДП «ЦДЗК» всіляко перешкоджало йому розпочати працювати, не забезпечило його всім необхідним, погрожувало йому, а 23.08.2016р. наказом №65-к йому оголосили догану за відсутність на робочому місці з 01.08.2016р. по 19.08.2016р. Того ж дня наказом №66-к він був звільнений за прогул а саме - за відсутність на робочому місці 19.08.2016р. більш ніж три години. Таким чином, як стверджував позивач, до нього одноразово було допущено два стягнення - догана та звільнення, що є порушенням ст.149 КЗпП. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача заявлені вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивача було звільнено за прогул оскільки 18.08.2016р. його не було на його робочому місці більш ніж три години. Крім того, надав суду копію наказу №65/1-к від 23.08.2016р. про скасування наказу №65-к від 23.08.2016р., яким позивачу оголошено догану. Вважаючи звільнення позивача по п.4 ст.40 КЗпП України правомірним, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] відповідно до наказу № 34-К від 18.05.2011 року був прийнятий на посаду інженера за сумісництвом до Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру». Згідно з наказом № 52-к від 26.07.2011 року позивач був звільнений за власним бажанням та відповідно до наказу № 53-к від 01.08.2011 року прийнятий на посаду інженера відділу землевпорядних робіт. Наказом № 70-к від 12.04.2012 [PERSON] переведений на посаду інженера 1 категорії відділу землеоціночних робіт, наказом № 70-К від 01.11.2013 року на посаду інженера 1 категорії відділу землевпорядних робіт. Наказом № 37-К від 29.04.2016 року [PERSON], інженера 1 категорії відділу землевпорядних робіт управління землевпорядних, землеоціночних, топографо-геодезичних та картографічних робіт було звільнено з роботи 29 квітня 2016 року за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п.3 ст.40, п.2 ст.147 КЗпП України. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26.07.2016р. позивача поновлено на посаді інженера 1 категорії відділу землевпорядних робіт управління землевпорядних, земле-оціночних, топографо-геодезичних та картографічних робіт Державного підприємства Одеська регіональна філія «Центр державного земельного кадастру» та стягнуто з Державного підприємства Одеська регіональна філія «Центр державного земельного кадастру» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9 579 гривень 52 копійки, 2000 гривень - в рахунок відшкодування моральної шкоди. В резолютивній частині зазначеного рішення суду вказано, що в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місячного платежу допустити негайне виконання судового рішення. У зв»язку з невиконанням цього рішення суду позивач був змушений звернутися з виконавчим листом до виконавчої служби, було відкрито виконавче провадження і лише 29.07.2016р. наказом ОРФ ДП»ЦДЗК» №61-к позивача поновлено на посаді інженера 1 категорії відділу землевпорядних робіт управління землевпорядних, землеоціночних, топографо-геодезичних та картографічних робіт з 29.04.2016р. Цим же наказом визначено робоче місце [PERSON], яке знаходиться в приміщенні за адресою: м.Одеса, вул.Космонавтів,32 (перший поверх, приміщення відгороджене металопластиковими перегородками). З наказом про поновлення на роботі позивач ознайомлений 29.07.2016р.. про що свідчить його підпис на цьому наказі, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Як вказував позивач, що не заперечувалося представником відповідача, на робочому місці позивачу обладнали стіл та дали стілець, комп»ютера не дали, однак у інших працівників він був у користуванні. З приводу незабезпечення належним чином свого робочого місця позивач неодноразово повідомляв директора ОРФ ДП «ЦДЗК», що підтверджується копіями його заяв з відмітками відповідача про їх отримання. Також матеріали справи містять численні звернення позивача про забезпечення його роботою, прохання укласти письмовий трудовий договір, надати для ознайомлення колективний договір та правила внутрішнього трудового розпорядку, на які письмової відповіді позивач не отримав. Не надано їх відповідачем і в судовому засіданні. Як вказував представник відповідача, позивач повинен був реєструвати звернення громадян до журналу та вивчати земельне законодавство. Згідно п.п.2.3, 2.10 посадової інструкції інженера 1 категорії відділу землевпорядних робіт, затвердженої начальником Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 01.12.2011р., з якою позивач ознайомлений 29.07.2016р., інженер першої категорії вивчає і аналізує документацію, надану замовником для її використання в процесі проведення землевпорядних робіт; забезпечує дотримання трудової дисципліни, норм виробітку та правил внутрішнього трудового розпорядку. Згідно ст.ст.26,27 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором. Замовники документації із землеустрою мають право: а) доручати розробникам виконання робіт із землеустрою; б) встановлювати наукові, технічні, економічні та інші вимоги до документації із землеустрою; в) визначати строк виконання робіт і порядок розгляду документації із землеустрою; г) визначати за погодженням із розробником документації із землеустрою вартість робіт із землеустрою і порядок їх оплати; ґ) виступати власником документації із землеустрою; д) проводити індексацію вартості виконаних робіт із землеустрою в порядку, встановленому законом; е) здійснювати контроль за виконанням робіт із землеустрою в порядку, встановленому законом. Замовники документації із землеустрою за рахунок власних коштів мають право на вибір розробника та укладення з ним договору, якщо інше не передбачено законодавством України. Замовники документації із землеустрою зобов'язані: а) виконувати всі умови договору, а в разі невиконання або неналежного виконання нести відповідальність, передбачену договором і законом; б) надавати вихідну документацію, необхідну для виконання робіт із землеустрою; в) проводити відповідно до закону на конкурсній основі відбір розробників документації із землеустрою, що розробляється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; г) прийняти виконані роботи та оплатити їх. Як стверджував позивач після його звільнення та поновлення судом на посаді його ніхто не знайомив ні з колективним договором, ні з правилами внутрішнього трудового розпорядку. Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача про те, що позивач ознайомлений з Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Центр державного земельного кадастру», які не змінювалися на час поновлення позивача на роботі так як стороною відповідача суду надано копію журналу обліку прийнятих працівників та ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, який містить підпис позивача про ознайомлення з ними 24.05.2011р., який було розпочато 14.01.2010р. та закінчено 29.12.2012р., тобто до того часу як позивача було поновлено на роботі. Разом з тим, стороною відповідача суду надано копію наказу ДП «Центр державного земельного кадастру» №325 від 12.11.2015р. «Про режим роботи та норму тривалості робочого часу у 2016 році», яким встановлено для працівників Центру ДЗК на 2016 рік такий режим роботи: початок робочого дня - 9год.00хв; закінчення робочого дня (окрім п»ятниці) - 18год. 00хв; у п»ятницю - 16год.45хв.; обідня перерва: початок - 13год.00хв., закінчення - 13год.45хв. На вказаному наказі підпис позивача про ознайомлення з ним відсутній. З копії листа Головного управління держпраці в Одеській області від 02.09.2016р.. адресованого на ім»я директора ОРФ «ЦДЗК» [PERSON], вбачається, що 18.07.2016р. [PERSON] звернувся до управління держпраці із заявою про порушення відповідачем відносно нього законодавства про працю. 18.08.2016р. [PERSON] особисто прибув об 11.30 до управління Держпраці за адресою: м.Одеса, пр.Шевченка,2 для отримання відповіді управління держпраці від 16.08.2016р. та отримав її під особистий підпис. В матеріалах справи є копія листа ПАТ «Проектно- пошуковий інститут «Південмедбіосинтез» від 22.08.2016р. на ім»я директора ОРФ «ЦДЗК» [PERSON], в якому зазначено, що в період з 01 серпня по 19 серпня 2016 року в приміщенні, що розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Космонавтів, 32 (перший поверх, приміщення відгороджене металопластиковими перегородками) та орендується відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №2016-06-13, укладеного 31.05.2016р. між філією та ПАТ «Проектно - пошуковий інститут «Південмедбіосинтез» [PERSON] не перебував, ключ від приміщення у охоронця не витребувався. Згідно пояснення [PERSON] від 23.08.2016р. у період з 01 по 19 серпня 2016 року він не брав ключ від будки на вул.Космонавтв,32 і не сидів на тому робочому місці зв»язку з тим, що нібито «робоче місце» не забезпечене умовами для виконання посадових інструкцій інженера 1-ї категорії та він не міг почати роботу, про що неодноразово повідомлявся директор та кожний день просив начальника відділу надати роботу і створити належні умови праці. Наказом Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» №65-к від 23 серпня 2016 року [PERSON], інженеру 1 категорії відділу землевпорядних робіт управління землевпорядних, землеоціночних, топографо-геодезичних та картографічних робіт, оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що проявилося у неправомірній відсутності працівника на робочому місці за адресою: м.Одеса, вул.Космонавтів, 32 (перший поверх, приміщення відгороджене металопластиковими перегородками), визначеному наказом від 29.07.2016р. №61-к, в період з 01.08.2016р. по 19.08.2016р. Із вказаним наказом позивач був ознайомлений під розпис 23.08.2016р. 23.08.2016р. наказом Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» №66-к позивача було звільнено з роботи 23.08.2016р. у зв»язку з прогулом без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. Підставою такого звільнення стала відсутність [PERSON], інженера 1 категорії відділу землевпорядних робіт управління землевпорядних, землеоціночних, топографо-геодезичних та картографічних робіт ОРФ ДП «ЦДЗК» 18.08.2016р. протягом 3-х год.15хв. (з 9-ї год. 30 хв. до 12-ї год.45хв.) в Одеській регіональній філії ДП «ЦДЗК», а саме [PERSON] був відсутній і на своєму робочому місці, яке, відповідно до наказу №61-к від 29.07.2016р., знаходиться в приміщенні філії за адресою: м.Одеса, вул.Космонавтів,32 (перший поверх, приміщення відгороджене металопластиковими перегородками), так і в іншому приміщенні філії за адресою: м.Одеса, вул.Гайдара,13 дев»ятий поверх, про що було складено акт від 18.08.2016р. за підписом заступника начальника управління землевпорядних, землеоціночних, топографо-геодезичних та картографічних робіт [PERSON], провідного інженера [PERSON] та провідного інженера [PERSON] Вказане підтвердила і допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка підписала акт від 18.08.2016р. про відсутність позивача на своєму робочому місці 18.08.2016р. Суд зазначає, що у вказаному акті відсутній підпис позивача про ознайомлення із вказаним документом та отримання другого екземпляру зазначеного акту. Разом з тим, свідок [PERSON] підтвердила, що позивач 18.08.2016р. біля 11 год. ранку знаходився в її кабінеті в офісі по вул.Гайдара, 13 та сканував якісь документи. Крім того, зазначений свідок підтвердила, що директор філії [PERSON] казав їй та іншим співробітникам, щоб позивач звільнився. Відповідно до вимог ст. 147 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного керівника. В контексті даної правової норми право застосування дисциплінарного стягнення надається тому органу, який здійснює прийняття на роботу даного працівника. Згідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо з дня виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника з роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. За правилами статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Згідно п.4 ст.40 Кодексу законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Представником відповідача в судове засідання надано копію наказу ОРФ ДП «ЦДЗК» №65/1-к від 23 серпня 2016р., яким скасовано наказ №65-к від 23.08.2016р. про оголошення [PERSON] догани, оскільки наказ №65-к від 23.08.2016р. прийнятий з порушенням процедури накладення дисциплінарних стягнень, передбачених нормами трудового законодавства. Сторонами не заперечується, що із вказаним наказом позивача не було ознайомлено. Судом оглянуто оригінал та до матеріалів справи додано копію журналу обліку наказів з кадрових питань з особового складу Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», розпочатий 04.01.2016р. Позивачем зазначалося, що про цей наказ йому стало відомо у грудні 2016 року, коли справа вже була в суді, раніше цей наказ представником відповідача не надавався. У позивача також викликає сумнів дробове число зазначеного наказу і взагалі він має припущення, що цей наказ з»явився вже після його звільнення у листопаді-грудні 2016 року, оскільки відповідач зрозумів свою помилку щодо порушення ст.147 КЗпП України а отже він є неналежним доказом у справі. Суд критично ставиться до наказу №65/1-к від 23 серпня 2016р., яким скасовано наказ №65-к від 23.08.2016р. про оголошення [PERSON] догани, оскільки оглянувши оригінал журналу обліку наказів з кадрових питань з особового складу Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», розпочатий 04.01.2016р. судом встановлено та не заперечувалося представником відповідача, що вказаний журнал з 04.01.2016р. заповнений рукою начальника відділу кадрів [PERSON], яка, згідно наказу №24-к була прийнята на роботу лише 05.04.2016р., тобто не мала права заповнювати вказаний журнал з 04.01.2016р. Вказане свідчить, що наказ №65/1-к від 23 серпня 2016р., яким скасовано наказ №65-к від 23.08.2016р. про оголошення [PERSON] догани, судом не може братися до уваги як належний та допустимий доказ. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3, 4, 7, 8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147 (1), 148, 149 КЗпП правила та порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. Проаналізувавши вищенаведену норму закону, суд прийшов до висновку, що при звільненні [PERSON] не враховувалося ступінь тяжкості вчиненого проступку і чи має місце взагалі заподіяна позивачем шкода, не враховані і попередня робота позивача на протязі чотирьох років. Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України незаконне звільнення являється для суду підставою для ухвалення рішення про поновлення на роботі і стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Судом встановлено, що звільнення [PERSON] було незаконним, тому задовольняє позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно наданого суду штатного розпису у розмірі погодинної тарифної ставки за умов 40 годинного робочого тижня, середньомісячна заробітна плата [PERSON], становить - ( 20,09 гривень за годину Х 40 х 4 тижні) 3214,40 гривні на місяць, час вимушеного прогулу складає 7 місяців та 5 робочих днів (з 24.08.2016 року по 31.03.2017 року), тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заробітна плата за час вимушеного прогулу у загальному розмірі - 23304,40 грн., з розрахунку за 7 місяців (3214,40 х7=22500,80) + 5 робочих днів (160,72 х 5= 803,60 гривень). Судом встановлено, що в порушення охоронюваних законом прав [PERSON], адміністрацією був прийнятий незаконний наказ про його звільнення, однак суд приймаючи рішення про поновлення на роботі [PERSON] відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання звільнення його з роботи на підставі п.4 ст.40, п.2 ст.147 КЗпП незаконним, тому що ці позовні вимоги є зайвозаявленими. В судовому засіданні встановлено, що протиправною поведінкою відповідача, яка виразилася в необґрунтованому звільненні позивача, останньому завдана моральна шкода. Після незаконного звільнення позивач нервував, переживав, звертався за консультаціями до юристів, вимушений звернутися з позовом до суду. Всі ці обставини, свідчать про нехтування керівниками підприємства відповідача, трудовими правами працівника, що як наслідок завдало переживань, нервових потрясінь, ставило у скрутне становище його сім'ю, негативно вплинуло на її добробут. Така протиправна поведінка відповідача призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагала від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. З цих підстав можна зробити висновок, що [PERSON] завдана моральна шкода, розмір якої суд визначає у сумі 2000 гривень, яка відповідно до вимог статі 237-1 КЗпП України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Оскільки судом встановлено, що виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі було затримано на 2 дні (рішення суду постановлено 26.07.2016р., а наказ про поновлення на роботі був виданий 29.07.2016р.), позивача фактично не було допущено до виконання роботи згідно з його посадовою інструкцією та не забезпечено його відповідними умовами праці з урахуванням виплаченої позивачу заробітної плати за серпень 2016р. в сумі 364,19грн. суд стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за період з 27.07.2016р. по 23.08.2016р. в сумі 2850,21грн. (160,72грн. за 1 день х 20 днів = 3214,40грн. - 364,19грн. = 2850,21грн.) Згідно ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. З цих підстав суд приходить до висновку, що за вказаними позовними вимогами [PERSON] не є належним позивачем, що є безумовною підставою для відмови позову в цієї частині. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача коштів у розмірі 1% від суми позову, яка буде визначена за рішенням суду по іншим вимогам, оскільки відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій заборонено проводити виплати депозитних сум стягувачу у готівковій формі, а виплати проводяться тільки у безготівковій формі за рахунок фізичної особи і обслуговування такої операції здійснюється за рахунок отримувача у розмірі 1% від суми нарахування суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки такі вимоги заявлені передчасно.

Outcome: partial