Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном шляхом зобов'язання [PERSON] повернути йому технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] та оригінал договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 28.03.1997 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «Катеринославська». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за договором купівлі - продажу 28.07.1997 року в період знаходження у шлюбі з [PERSON] ним була придбана квартира, право власності на яку в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської ради було зареєстровано на його ім'я. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] залишилась проживати в квартирі, при цьому документи на квартиру, а саме технічний паспорт та договір купівлі-продажу квартири залишились у відповідача [PERSON], яка відмовляється повертати ці документи. В судове засідання з'являвся позивач та його представник, підтримали викладені в позовній заяві обставини та вимоги та просили суд їх задовольнити, зазначаючи, що спір виник тільки з приводу документів, які знаходяться у відповідача, наголошуючи на те, що вони повинні знаходитись безпосередньо у позивача та на даний час він не має намір вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири. Пояснював, що інші права як власника квартири відповідачем не порушувались та порушення його права відбувається в тому, що він як власник не має документів, що посвідчують його право та навіть йому не відомо, які документи підтверджують це право. Відповідач визнала позов частково, зазначаючи, що вона не перешкоджає позивачу в користуванні майном - квартирою [ADDRESS], та у випадку бажання відповідача здійснювати будь-яким іншим чином своє право на володіння або розпорядження зазначеним майном, вона не буде йому перешкоджати, наголошуючи також на своє право та необхідність надання нею згоди на вчинення будь-яких правочинів щодо спільного майна. Підтвердила, що дійсно документи - оригінал технічного паспорту та договір купівлі - продажу знаходяться безпосередньо в квартирі, однак передати оригінали документів позивачу відмовляється, наголошуючи про її права як власника майна та побоювання, що позивач може здійснити відчуження квартири без її згоди, як і був розірваний їх шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану, без надання нею згоди. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем 03 березня 1990 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER]. В період шлюбу сторонами була придбана квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу, укладеним 28 березня 1997 року між [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 23 лютого 2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] в даний час зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] - донька позивача та відповідача. Розділ VII «Прикінцеві положення» СК України передбачає, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 31.01.2004 року. Відносини між подружжям, що виникли до 1 січня 2004 року, регулюються Кодексом про шлюб та сім'ю України. До відносин подружжя, що виникли після 01 січня 2004 року, застосовується СК України. Згідно зі ст. 22 КпШС України (чинному на час придбання квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на ст. 391 ЦК України, зазначаючи про своє право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своїм майном та посилається на ст. 383 ЦК України, тобто на право витребувати своє майно від особи, яка незаконно заволоділа ним. Однак, судом не встановлено обставин того, що відповідач [PERSON] будь-яким чином перешкоджає позивачу [PERSON] користуватися або розпоряджатись квартирою [ADDRESS] та незаконно заволоділа чужим майном. Суд не вбачає порушення будь-яких прав позивача [PERSON] у зв'язку із знаходженням оригіналу договору купівлі-продажу від 28.03.1997 року та оригіналу технічного паспорту на квартиру у відповідача. Доводи позивача про те, що йому навіть невідомо які правовстановлюючі документи існують на квартиру, власником якої він є, спростовуються наданою [PERSON] довідкою Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 14.03.2014 року, в якій зазначені відомості щодо власника квартири [ADDRESS] - [PERSON], підстави набуття ним права власності на зазначене майно, та повідомлено про те, що у 2008 року [PERSON] було отримано відповідний витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed