Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшла вказаний позов (а.с.1-6). В позовній заяві зазначається, що 03.02.2007 року між Позивачем, було зареєстровано шлюб. Від шлюбу є спільна дитина [PERSON], [INFO]. У зв'язку зі вказаним позивач, прохає стягнути з Відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення повноліття. Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі прохала задовольнити (а.с. 18). Відповідач, позовні вимоги визнав, надав заяву вказав, що працює директором приватного підприємства, не інвалід, на утриманні нікого не має (а.с. 19). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: [INFO] народилась [PERSON], батьком у свідоцтві про народження дитини значиться [PERSON]. Дитина зареєстрована і за адресою: [ADDRESS], проте проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS], про, що свідчить Акт про місце проживання дитини, складений та підписаний [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Судом установлено, що відповідач працює директором приватного підприємства, стягнень із заробітної плати немає. Інших доходів не має. На обліку лікарняних закладах не перебуває. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1 і 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею 183 СК України передбачено що частина заробітку(доходу) батька,яка буде стягуватися як аліменти визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «…Дитина, якщо не можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В частині 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її згоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402 визначено: «…Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного із них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Вихованням в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». При вирішенні питання про розмір аліментів на дитину суд ураховує те, що ст. 128 Кодексу законів про працю України та ст. 26 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 p. № 108/95-ВР визначено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20 %, а у випадках, передбаченим законодавством - 50 % заробітної плати, що належить до виплати працівникам, при цьому необхідно мати на увазі, що стягнення аліментів відбувається після здійснення утримання суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податку на доходи фізичних осіб; що Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки Сімейним кодексом покладено обов'язок утримання дітей на обох батьків, це значить, що обов'язок по утриманню покладено як на матір так і на батька, враховуючи, що відповідно до п. 17 Постанови пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з Відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved