Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на /3 частку квартири в порядку спадкування, який обґрунтовує тим, що 01.10.2009 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.05.2010 року, згідно до якого 1/3 частка зазначеної квартири належать [PERSON], інші 2/3 частки квартири належать [PERSON]. 08.09.2011 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області за [PERSON] було визнано право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 38860,00 грн. 07.10.2011 року [PERSON] продав вищезгадану квартиру [PERSON]. 17.05.2012 року Апеляційний суд Донецької області прийняв рішення, яким рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08.09.2011 року скасував та у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку квартири відмовив. Тобто [PERSON] уклав договір купівлі-продажу квартири із [PERSON] незаконно. Після цього [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування реєстрації права власності на майно, усунення перешкод в користуванні власністю. 12.10.2013 року [PERSON] померла, та [PERSON], як дочка та єдина спадкоємиця брала участь у судових засіданнях та у 6-місячний строк подала до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини. 18.08.2014 року Краматорсикй міський суд прийняв рішення, яким витребував з чужого незаконного володіння 1/3 частку спірної квартири, визнав недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 07.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON], та усунув перешкоди в користуванні майном. 15.11.2016 року Апеляційний суд Донецької області вищезазначене рішення Краматорського міського суду скасував. Відмовив в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та Витребував з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/3 частку спірної квартири. В іншій частині Рішення залишив без змін. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та пояснила, що за життя [PERSON] оформила право власності в порядку спадкування на 1/3 частку спірної квартири, а отже до позивачки [PERSON] як до спадкоємця перейшли права власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив повністю та пояснив, що [PERSON] за життя не зверталася до суду із позовом про визнання права власності на 1/3 частку квартири, на момент смерті не була власницею 1/3 частки спірної квартири, а отже до [PERSON] не переходить право власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Повно та всебічно зясував обставини справи, безпосередньо дослідивши надані суду письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] зареєструвала 10.06.2010 року право власності на 1/3 частку квартири, розташованої за адресом: м. Краматорськ, вул. 19-гоПартзїзду, 53-196, а інша 2/3 частки належала відповідачу [PERSON] (а.с. 8,9). На момент укладення договору купівлі-продажу квартири між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 07 жовтня 2011 року 1/3 частина спірної квартири вибула із володіння власника [PERSON] не з її волі, а на підставі заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 вересня 2011 року, яке в наступному було скасовано рішенням Апеляційного суду Донецької області від 17 травня 2012 року, як незаконне, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання за ним права власності було відмовлено (а.с.15,16). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 12.10.2013 року (а.с.7), тобто на момент своєї смерті була законною власницею 1/3 частки спірної квартири. Той факт, що за життя 1/3 частина квартири вибула із володіння [PERSON] поза її волею, відповідно до судового рішення, яке було в подальшому скасовано, не позбавляє її права власності на цю частку взагалі, бо це право є абсолютним та непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності (ст.321 ЦК України). Саме власник має право на захист своїх прав в порядку ст.387 ЦК України. Належність права власності на 1/3 частку квартири підтверджується також рішення апеляційного суду Донецької області від 15.11.2016 року у справі, яка розпочалася ще за життя померлої власниці [PERSON] та відповідно до цього рішення витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] (як правонаступника) 1/3 частку квартири [ADDRESS], а також [PERSON] у усунуті перешкоди в користуванні 1/3 частки спірної квартири. (а.с.50-56). Відповідно до копії заяви від 18.10.2013 року, поданої до Першої Краматорської держаної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], її дочка [PERSON] прийняла спадщину, що належала матері (а.с. 10,11). Таким чином, суд прийшов до переконання, що за життя спадкодавець [PERSON] правомірно була власницею 1/3 частки спірної квартири, а отже це право власності в порядку спадкування перейшло до її дочки [PERSON] Таким чином, вимоги про визнання права власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування, законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. З цих же підстав доводи представника відповідача про відсутність на момент смерті у [PERSON] права власності на 1/3 частку квартири помилкові. Враховуючи, що зміст права власності полягає у володінні, користуванні та розпорядженні майном (ст. 317 ЦК України), та у позивачки є обєктивні труднощі із здійсненням свого права користування спірною квартирою, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про вселення у спірну квартиру.

Outcome: approved