Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 16.12. 2014 року, звернулась [PERSON] із вимогами до [PERSON], про припинення шляхом розірвання договору довічного утримання, якій укладений 05.10.2010 року, та повернення у приватну спільну часткову власність 3/5 частини домоволодіння [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач, та її представник [PERSON], наполягали на задоволенні позовних вимог, стверджуючи, що відповідач майже взагалі не виконує свої обов'язку, передбачені укладеним договором - не надає грошового утримання, побутових послуг та будинок в якому мешкає позивач, не ремонтується та знаходиться у аварійному стані, а крім того, між позивачем та родиною відповідачки склались погані стосунки, у зв'язку із тим, що [PERSON] вважає, що чоловік відповідачки вкрав документи на будинок, та інші речі. Відповідач, та її представник [PERSON], позовні вимоги не визнали, і у судовому засіданні поясняли, що всі передбачені у договорі послуги позивачки надавались самою відповідачкою та членами її сім'ї, стосунки біли добрими, поки у кінці 2014 року позивачка не почала спілкуватись з [PERSON], якій фактично перешкоджає нормальному спілкуванню та підбурює [PERSON] к розірванню договору. Суд, проаналізувавши надані сторонами докази, та вислухавши пояснення учасників процесу і свідків, вважає позовні вимоги [PERSON], такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, п'ятого грудня дві тисячі десятого року між [PERSON] ( відчужував) та [PERSON] ( набувач) укладений договір довічного утримання ( надалі - Договір) ( а/с 16). Згідно умов п. 2.1 Договору [PERSON] зобов'язалась довічно утримувати [PERSON], забезпечувати її харчування,одягом, доглядом, необхідною медичною допомогою, а також зберігати в її безкоштовному довічному користуванні, вказану у договорі частину домобудівні. Матеріальне забезпечення з утримання та догляду, яке щомісячно має надаватись набувачем відчужувачу, у п. 2.2. Договору, оцінено сторонами в сумі трьох заробітних плат. У п. 2.3 Договору зазначене, що утримання догляд визначається у вигляді: - надання побутових послуг; - забезпечення належними лікувальними засобами; - забезпечення необхідним харчуванням та одягом. Правовідносини, яки виникли між сторонами, стосовно укладення та виконання договору довічного утримання, врегульоване Цивільним кодексом України ( надалі ЦК). Відповідно до вимог ч.1 ст. 744 ЦК за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У частині першою статті 740 ЦК зазначено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці, відповідно до вимог ч.1 ст. 751 ЦК. Частиною першою статті 752 ЦК передбачене, що у разі неможливості подальшого виконання фізичною особою обов'язків набувача за договором довічного утримання (догляду) з підстав, що мають істотне значення, обов'язки набувача можуть бути передані за згодою відчужувача члену сім'ї набувача або іншій особі за їхньою згодою. Згідно ч.1,2 ст. 755 ЦК Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Таким чином згідно умов Договору, укладеному між [PERSON] та [PERSON], остання зобов'язана виконувати договір шляхом забезпечення харчуванням , одягом, доглядом у вигляді надання побутових послуг та необхідною медичною допомогою у вигляді забезпечення належними лікувальними засобами. У Договорі відсутні зобов'язання стосовно ремонту частини будинку або двору, та необхідність надання матеріальної грошової допомоги. Визначена у п.2.2 Договору оцінка стосується розміру самого забезпечення зазначеному у матеріальному еквіваленті. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] - сусіди [PERSON], у судовому засіданні пояснили, що самі бачили надання на протязі майже десяти років з боку [PERSON], її чоловіка та матері [PERSON] послуг, пов'язаних із утриманням [PERSON], та відсутності з боку останній якихось незадоволень. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - у зв'язку з їх явною зацікавленістю у розгляді справи. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які свідчили про недбале відношення родини [PERSON] до утримання [PERSON], судом приймається до уваги. Та оцінюється з урахуваннях всіх інших доказів по справі. Надані з боку позивачки докази того, що вона самостійно з кінця 2014 року купувала лікарські засоби та продукти харчування, розцінюється судом с урахуванням пояснень самої позивачки, та свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON], як намір [PERSON] з кінця 2014 року фактично розірвати Договір в одностороннім порядку, що не передбачено, а ні умовами Договору а ні вимогами Цивільного кодексу України. Крім того, з боку позивачки не доведено, які самі лікарські засобі, забезпечення якими є необхідним, не надавались відповідачкою. Надання доказів аварійного стану будинку в якому мешкає позивачка, як підстав для розірвання договору, не приймається судом, у зв'язку із відсутністю у Договорі таких зобов'язань набувача як ремонтні роботи у будинку, та і наявністю протиріч у наданих фотографіях сторін та пояснень свідків. Також судом не приймається до уваги в якості підстав для розірвання договору факт надання послуг по утриманню не тільки самою відповідачкою а і членами її родини, у зв'язку із тим, що всі допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що надання послуг членами родини набувача проводилось зі згодою самою позивачки, тобто відповідно до вимог ЦК. Ствердження представника позивача, про наявність підстав, що унеможливлює подальше виконання Договору , як на підставу для розірвання договору, також не може у даному випадку визнаватись судом, у зв'язку із тим, що така підстава є окремою підставою звернення до суду з іншим порядком та правовими наслідками припинення договору довічного утримання. На підставі викладеного й

Outcome: dismissed