Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 17.07.2018 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення режиму спілкування з неповнолітнім сином. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням суду від 15.04.2013 року розірвано. В період шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Після розлучення неповнолітній син залишився проживати з матір`ю. Як вказує позивач, на теперішній час [PERSON] мешкає з нею за адресою: [ADDRESS] . Після одруження [PERSON] із теперішнім чоловіком [PERSON] у неї почали виникати конфлікти з відповідачем із приводу виховання їх спільного сина, які супроводжувались різноманітними скаргами до правоохоронних органів та соціальних служб. Внаслідок чого сторони фактично перестали спілкуватися і відповідач без згоди матері став самостійно забирати неповнолітнього [PERSON] , утримуючи його за місцем свого проживання, що стало підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.07.2018 року матеріали цивільної справи були передані на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси, оскільки відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2018 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 27.09.2018 року позивач усунув недоліки позову, надавши його в новій редакції. З 24.09.2018 року по 05.10.2018 року суддя перебувала у відпустці. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні. 12.11.2018р. розгляд справи був відкладений на 03.12.2018 року у зв`язку з неявкою сторін. У підготовчому засіданні 03.12.2018 року були присутні відповідач та його представник - авд. Слободяник Олексій Ігорович (за ордером серії ОД № 183426 від 03.12.2018 року), просили прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] , пред`явлену до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини (т.1, а.с.47-305). Обґрунтовуючи зустрічний позов, [PERSON] посилається на те, що з 2009 року по 2013 рік сторони перебували у шлюбі. Син [PERSON] народився [INFO] . З 2012 року сторони разом не проживають. З 2016 року син проживає з батьком, бабусею та дідусем в квартирі [ADDRESS] . Дитина має ізольовану зручну кімнату, повністю обладнану під свої потреби. Посилання позивачки на те, що дитина в теперішній час проживає з нею не відповідає дійсності. На думку [PERSON] , [PERSON] не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, забезпечити відновлення її здоровЧя, не виконує належним чином свої батьківські обов`язки. [PERSON] наголошує, що матір неодноразово залишала [PERSON] в квартирі одного чи взагалі у чужих та малознайомих сину людей, без належного нагляду і піклування. У сина є певні проблеми із здоров`ям, у нього пігментний віллонодулярнийсиновіт лівого колінного суглоба, дифузна форма, хондромаляція 3 ступеня суглобової поверхні латерального виростка стегнової кістки, хондромаляція 2 ступеня суглобової поверхні медіального виростка стегнової кістки, хондромаляція 1 ступеня суглобових поверхонь плато великогомілкової кістки лівого колінного суглоба. Хлопчик страждає нічним енурезом. [PERSON] стверджує, що лікуванням дитини завжди займався він. Стан здоровЧя дитини вимагає постійної уваги, спостереження і реабілітації. Мати до цих питань ставиться недостатньо відповідально, що іноді погіршує стан дитини. Більше того, як зазначає відповідач, мати ображає [PERSON] , застосовує до нього фізичну силу: б?є по обличчю, губах, сідницях за невеличкі провини. В присутності сина матір дозволяла собі палити в квартирі, вживала алкогольні напої. Відповідач вказує, що одяг, взуття, іграшки, книги, шкільне приладдя для сина купує він, також оплачував дитячий садок та бере участь у всіх шкільних витратах, сплачує лікування та харчування, відпочинок сина під час канікул. Відповідач сплачує [PERSON] аліменти на дитину у розмірі 1/3 частини заробітку. Весь вільний від роботи час батько проводить із сином. Відводить до школи та забирає сина батько, допомагає робити домашні завдання, бере участь у всіх батьківських зборах. На думку відповідача, матір не здатна створити дитині належні умови для виховання та розвитку, забезпечити відновлення її здоров?я, тому місце проживання сина слід визначити з ним. [PERSON] вважає позови взаємопов`язаними та їх спільний розгляд доцільним. Ухвалою суду від 03.12.2018 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Розгляд справи відкладено на 28.01.2019 року. У підготовче засідання 28.01.2019 року з`явився представник позивача [PERSON] , просив суд прийняти зміни до предмету позову. У заяві про зміну предмету позову позивач просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що зустрічний позов відповідача містить інформацію, яка не відповідає дійсності. Так, з 2012 року [PERSON] винаймала квартиру за адресою: [ADDRESS] , де проживала з дитиною. З травня 2017 року позивач почала проживати однією сім`ю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з яким 08.02.2018 року офіційно уклала шлюб. В цій квартирі [PERSON] має відокремлену кімнату для проживання, яка обладнана всім необхідним для дитини відповідного віку. Тільки з 05.10.2018 року син почав проживати із батьком, коли [PERSON] прийшов із рейсу. Після чого відповідач почав утримувати дитину у себе. Спочатку [PERSON] проводила з ним бесіду, а після того як він не повернув дитину, вона вимушена була звернутися із відповідними письмовими заявами до правоохоронних органів. У відповідь їй було роз`яснено про необхідність вирішити питання щодо проживання дитини у судовому порядку. Позивачка також посилається на те, що з копії паспорту [PERSON] вбачається, що останній з 03.09.2015 року по 31.10.2018 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що додатково підтверджується інформацією, яка викладена в декларації [PERSON] та роздрукована із сайту НАЗК. Із декларації за 2016 рік видно, що [PERSON] у 2016 року працював дільничним інспектором поліції у Білгород-Дністровському ВП ГУНП в Одеській області. Власними транспортними засобами не користувався. Позивач вважає, що оскільки відстань від м. Білгород-Дністровський до м. Одеси найменше складає 85 км, а робочий день закінчується о 18.00, то відповідач не міг забирати сина із дому. Те, що дитина проживала з матір`ю з 2016 по 2018 рік підтверджується копією матеріалів, зареєстрованих в ЖЕО № 2100 від 09.02.2017 року, поясненнями [PERSON] від 21.02.2018 року, поясненнями [PERSON] А 08.02.2018 року [PERSON] залишила сина не на чужих людей, а на батьків свого чоловіка [PERSON] . Позивачка наголошує, що ніколи не ображала дитину та не била, не має ніяких шкідливих звичок, не давала дивитись сину негативні телепередачі, натомість син любить читати книжки та займатись математичними розрахунками. [PERSON] забезпечує сина всім необхідним, сплачує його навчання у приватній школі, що підтверджується відповідними матеріалами. У підготовче засідання з`явилися відповідач [PERSON] та його представник Слободяник О.І. , проти прийняття змін до предмету позову не заперечували. Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, на місце ухвалив: задовольнити клопотання представника позивача та прийняти заяву про зміну до предмету позову щодо визначення місця проживання дитини згідно ч.2 ст.49 ЦПК України, та вважати правильним прізвище позивачки [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 18.03.2019 року. Відповідно до наданого відзиву на заяву [PERSON] про зміну предмету позову, відповідач заперечує щодо наведеного [PERSON] тлумачення обставин справи та категорично з ним не погоджується. Відповідач зазначає, що обґрунтованість його звернення до соціальних служб та поліції на підставі ч. 2 ст. 154 СК підтверджується листом ОМЦСССДМ від 21.04.2018 року № 01-Р-162 та висновком Таїровского ВП Київського ВП ГУНП в Одеській області від 09.02.2018 року, в якому зазначено, що в діях [PERSON] вбачається не виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина. [PERSON] стверджує, що до його звернення до органу опіки та подання зустрічного позову позивачка не мала претензій з приводу знаходження сина із батьком, з приводу виховання дитини. Скарг щодо нібито утримання батьком сина до компетентних органів вона не подавала. Навпаки, на думку відповідача, [PERSON] сама не проявляла бажання бачити дитину, в зв`язку з чим [PERSON] переважно знаходився за місцем свого проживання із батьком. Крім того, протягом 2018 року [PERSON] двічі оформлювала засвічені нотаріусом заяви про згоду на виїзд сина за кордон разом із батьком. Подані [PERSON] 21.11.2018 року та 22.11.2018 року заяви щодо утримання [PERSON] дитини до Таїровського відділу поліції були розглянуті компетентним органом. Порушень законодавства та прав дитини з боку [PERSON] встановлено не було, проте було виявлено порушення права на освіту малолітнього [PERSON] з боку самої [PERSON] , яка не забезпечила відвідування школи сином без поважної причини, згідно з висновком про результати розгляду матеріалів ЖЄО № 22149 від 21.11.2018 року, листом ПЗ «Одеська приватна спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Гармонія» № 03221392 від 07.12.2018. Звернення [PERSON] 28.11.2018 року до Гарячої лінії Національної поліції України з приводу не надання [PERSON] можливості бачити сина також не знайшло свого підтвердження. [PERSON] пояснює, що 06.03.2017 року його було призначено на посаду дільничного інспектора поліції сектору превенції Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, проте службові обов`язки у м. Білгород-Дністровському він фактично не виконував. Стосовно наданих позивачкою роздруківок його декларацій за 2016 та 2017 роки вказує, що вони виконані не з офіційного сайту НАЗК, а з приватного сайту [INFO] , що належить приватному підприємству « [INFO] ». Інформація щодо місця проживання відповідача та сина в цих деклараціях не відображається публічно. [PERSON] вважає, що довідки закладів шкільної та позашкільної освіти підтверджують те, що у шкільному житті сина більше приймає батько. Просить у задоволенні первісного позову [PERSON] - відмовити, а зустрічний позов [PERSON] - задовольнити. 18.03.2019 року судом від Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради витребовувався висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , який наданий суду 23.04.2019 року. 24.04.2019р. суддя перебувала на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 10.06.2019р.. У підготовче судове засідання 10.06.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 10.06.2019 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 16.09.2019року. Задоволено клопотання відповідача, викликано в якості свідків по справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судове засідання 16.09.2019 року не з`явилися позивачка та її представник, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, та представник органу опіки та піклування, надавши заяву про проведення даного судового засідання без його участі. Судове засідання було відкладено через неявку свідків. У судове засідання 27.11.2019 року заявилися відповідач [PERSON] та його представник Слободяник О.І .. Позивачка та її представник, будучи належно сповіщеними, до суду не з`явились. Позивачка подала суду заяву про відкладення розгляду справи. Суд, заслухавши думку учасників процесу, на місці ухвалив відмовити у задоволенні даної заяви через відсутність належних доказів в її обґрунтування, тривалий час розгляду справи, повторну неявку позивачки та наявність її заяви про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи надав заяву про проведення судового засідання у його відсутність. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення [PERSON] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були присутні в судовому засіданні, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 24.07.2009 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 603. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис про народження № 153 від 26.01.2010 року, сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7, 56 том 1). Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2013 року по справі № 1512/15933/2012 шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8-9 том 1). Згідно з довідкою № 2283 від 05.11.2018 року [PERSON] , [INFO], проживає без реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до акту № 16 від 23.10.2018 року гр. [PERSON] , [INFO] , та його неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] . Акт складено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідчено Пшеничною О.В. (а.с.58, 59 том 1). Водночас, відповідно до характеристики від 08.12.2018 року, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Акт складено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підписи яких не посвідчено (а.с.18 том 2). Враховуючи викладене, між сторонами існує спір з приводу місця проживання дитини. Як на підставу позовних вимог обидві сторони посилаються на положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що дитина сторін [PERSON] , [INFO] , на момент прийняття рішення не досягла десяти років, тому на підставі положень ст. 160 СК України її місце проживання має визначатися за згодою батьків. За правилом ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні 27.11.2019 року відповідач та його представник пояснили, що після розірвання між сторонами шлюбу, з 2013 по 2016 роки, дитина почергово мешкала і з матір`ю, і з батьком, з 2016 дитина переважно, а з 2017 постійно проживає з батьком в п`ятикімнатній квартирі [ADDRESS] . Має власну кімнату, облаштовану всім необхідним. Згідно з результатами психологічних досліджень син більше прихильний до батька. [PERSON] зауважив, що у питанні визначення місця проживання дитини перш за все враховує думку та бажання самого [PERSON] . Відповідач заперечує проти проживання сина з позивачкою, оскільки вона неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо [PERSON] , з грудня 2018 по жовтень 2019 року сина взагалі не бачила, в минулому мали місце випадки домашнього насильства з її боку по відношенню до сина, що негативно вплинуло на нього. Наразі з дитиною працює психолог. [PERSON] не створює перешкод матері у спілкуванні з сином, втім остання не виявляє ініціативи для такого спілкування. Інших подружніх відносин та інших дітей відповідач не має. У догляді за сином йому допомагають члени родини - матір, батько, рідний брат. Крім того пояснив що йому відомо що позивачка за первісним позовом має іншу сім`ю, він весь свій вільний час приділяє увагу та турботу за своїм сином, якого він любить, вони їздять разом на відпочинок, дитина , з дитиною спілкувався психолог, за 2019р. лише син намагався зустрітися з матір`ю, а не навпаки, та керується саме проханням сина залишитися з ним. Відповідач та представник просять при вирішенні спору врахувати висновок органу опіки від 17.04.2019 року, яким встановлена доцільність проживання [PERSON] з батьком. На підтвердження первісних позовних вимог позивачкою [PERSON] надані та судом досліджені письмові докази, а саме: довідка про реєстрацію місця проживання [PERSON] , з якої вбачається, що позивачка зареєстрована в [ADDRESS] з 24.04.2018 року по даний час (а.с.11 том 2); копія договору дарування від 29.03.2001 року квартири [ADDRESS] , що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 68,1 кв.м, з якого вбачається, що квартира є особистою приватною власністю [PERSON] (а.с.12-13 том 2); характеристика, складена сусідами позивачки, від 08.12.2018 року про проживання [PERSON] з матір`ю; копія договору від 02.09.2017 року на ім`я [PERSON] , укладеного з Приватним закладом «Одеська приватна спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Гармонія» з метою врегулювання взаємовідносин між школою та батьками [PERSON] , строком на один навчальний рік; довідка Приватного закладу «Одеська приватна спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Гармонія» № 03221394 від 11.12.2018 року, з якої видно, що [PERSON] навчається у цьому закладі з 01.09.2016 року по теперішній час, за вищевказаний період було надано послуг по вихованню та освіти дитини на загальну суму 148100 грн., матір`ю дитини [PERSON] з них було сплачено 73500 грн.; документи про роботу та доходи [PERSON] в якості моряка; довідки про відвідування дитиною спортивних занять та занять із гри на гітарі; довідка про доходи фізичної особи - платника єдиного податку на ім`я [PERSON] про те, що вона перебуває на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності в ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, загальна сума доходу за 11 місяців 2018 року складає 64340 грн.; документи (роздруківки з веб-сторінок) про замовлення одягу; роздруківки з веб-сторінок декларацій [PERSON] ; документи про заборгованість зі сплати аліментів; відповідь Управління превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області від 14.12.2018 року № 3/А-1358/гл. на ім`я [PERSON] . В якості заперечень проти первісного позову та на підтвердження зустрічних позовних вимог відповідачем [PERSON] надані та судом досліджені наступні письмові докази: довідка № 2283 від 05.12.2018 року з місця проживання на ім`я [PERSON] , з якої видно, що відповідач зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 31.10.2018 року, а [PERSON] , [INFO], проживає без реєстрації (а.с.58 том 1); акт № 16 про фактичне місце проживання від 23.10.2018 року, з якого вбачається, що [PERSON] та його неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.59 том 1); копія договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та заповіт на ім`я [PERSON] (а.с.61-63 том 1); характеристика з місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.60 том 1); психолого-педагогічна характеристика від 24.10.2018 року за № 95 Комунального закладу «Одеська обласна психологічно-медико-педагогічна консультація», за висновками якої рівень інтелектуального розвитку дитини [PERSON] відповідає віковій нормі, емоційний стан задоволений, авторитет обох батьків присутній, переважно віддається батьку (а.с.64-65 том 1); характеристика від 16.02.2018 року № 25 Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 15 комбінованого типу Одеської міської ради Одеської області, в якому [PERSON] виховувався з 2012 по 2016 рік, батько хлопчика [PERSON] брав активну участь в заходах, здійснював оплату харчування (а.с.66 том 1); характеристика учня 2-го класу [PERSON] від 16.02.2018 року (а.с.67-68 том 1); довідка Приватного закладу «Одеська приватна спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Гармонія» № 03221368 від 13.11.2018 року, з якої видно, що батьком дитини [PERSON] згідно платіжних відомостей було сплачено суму 126100 грн. (а.с.69 том 1); довідка та характеристики з місця роботи [PERSON] (а.с.70-79 том 1); довідки про доходи [PERSON] (а.с.80-86 том 1); документи про сплату аліментів на утримання [PERSON] (а.с.85-92 том 1); чеки про придбання лікарських засобів та про сплату медичних послуг (а.с.94-96, 99-107 том 1); чеки про купівлю одягу, іграшок, продуктів, відвідування розважальних заходів (а.с.108-127 том 1); медичні документі про стан здоров`я та проходження лікування малолітнім [PERSON] (а.с.137-196 том 1); висновок від 16.05.2018 року Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області за заявою [PERSON] про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків (а.с.198 том 1); висновок від 07.03.2018 року Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області за повідомленням оператора «102» та за заявою [PERSON] про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків, з якого вбачається, що в діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей (а.с.207-210 том 1); висновок за результатом розгляду заяви [PERSON] від 03.04.2018 року (а.с.247-250 том 1); відповідь на адвокатський запит від 01.03.2019 року № 03221435 (а.с.80 том 2); відповідь Департаменту освіти та науки від 05.03.2019 року № 5/09/52-05 (а.с.81 том 2); довідка фітнес-центру «Форма» від 16.11.2018 року (а.с.82 том 2); висновок від 27.12.2018 року Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області про результати розгляду заяви [PERSON] , з якого вбачається, що [PERSON] порушила вимоги п. 2 ст. 12 Закону України «Про освіту», її попереджено про наслідки невиконання батьківських обов`язків (а.с.83-85 том 2); висновок від 17.12.2018 року Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області про результати заяви гр. [PERSON] , з якого видно, що ознак порушення чинного законодавства з боку [PERSON] у відношенні свого малолітнього сина [PERSON] або гр. [PERSON] не встановлено (а.с.87-92 том 2); численні фотографії різних періодів, на яких відповідач зображений разом із сином, іншими родичами та друзями (а.с.256-301 том 1). Допитаний у судовому засіданні 27.11.2019 року свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з [PERSON] з 2008 року, мають дружні відносини, працювали разом в органах міліції з 2009 року по 2012 рік, їх діти спілкуються між собою. З позивачкою свідок також знайомий. Зазначає, що останнім часом [PERSON] проживає із батьком, який повністю забезпечує дитину, купує необхідні речі. В квартирі, де проживає [PERSON] разом із сином у [PERSON] своя окрема кімната, облаштована всім необхідним. Дні народження [PERSON] , на яких був присутній [PERSON] , організовував батько. [PERSON] неодноразово помічав, що хлопчик [PERSON] не бажає їхати до матері. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , вказує, що безпосередньо зі слів дитини [PERSON] знає, що останньому більш комфортно жити з батьком, ніж з матір`ю. З 2017 року хлопчик проживає із батьком, це було бажання самої дитини. [PERSON] гідно виховує свого сина, водить до школи, на додаткові заняття, гуляє та проводить вихідні дні. Іноді [PERSON] забирає онука зі школи та робить з ним уроки. З [PERSON] [PERSON] знайома. В період, коли [PERSON] проживав з мамою, [PERSON] часто забирав сина до себе і той просив не відводити його назад до матері. [PERSON] відмічає, що після того як дитина стала проживати з батьком, [PERSON] став більш врівноваженим та спокійним. Свідок [PERSON] знайома з [PERSON] з 2011 року, є його сусідкою. [PERSON] пояснює, що бачила, як хлопчик [PERSON] гуляє разом із [PERSON] та [PERSON] . З матір`ю [PERSON] не знайома. З 2015 року син [PERSON] почав дружити з Даніілом та часто буває у нього дома. Характеризує [PERSON] як гарного батька, який піклується про дитину, вкладає душу та постійно знаходиться з ним. З 2017 року [PERSON] проживає з батьком та почувається щасливим. У ході розгляду справи позивачка [PERSON] клопотань про допит свідків не заявляла. За правилами ч.ч.4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.04.2019 року №175/01-11 «Про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] », Київська районна адміністрація Одеської міської ради вважає доцільним визначити місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із батьком гр. [PERSON] , [INFO] . Як зазначено у мотивувальній частині висновку, враховуючи вимоги законодавства, [PERSON] , [INFO] , було запрошено на засідання ради опіки та піклування Київської районної адміністрації, яке відбулося 31.01.2019 року, на якому хлопчик розповів, що з батьком він проживає приблизно рік. Малолітній розповів, що бажає і надалі проживати разом з батьком. З матір`ю проживати не хоче, так як вона його ображала та била. Суд наголошує, що існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сімЧї,сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в сімейне життя, крім випадків встановлених Конституцією України. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сімЧї (ч. 6 ст. 7 СК України). Згідно ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27.09.1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.9 Конвенції про права дитини держава повинна забезпечувати, щоб дитина не розлучалась з батьками проти її бажанню. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Таким чином, законодавством визначена рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини та, відповідно, рівність прав та обов`язків дитини щодо батьків; те, що визначальну роль при вирішенні питань про місце проживання дітей з одним з батьків повинні відігравати найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімЧї та родини. Вони зобовЧязані піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіті, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються фізичні покарання дитини батьками. Згідно із ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08.07.2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009 року).У п. 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006 року) суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden від 27.11.1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Проаналізувавши встановлені обставини справи, врахувавши наявність між дитиною та батьком тісного емоційного зв`язку, небажання сина [PERSON] проживати з матір`ю, що підтверджується і висновком органу опіки та піклування, створення сприятливих умов для проживання і розвитку дитини у якому є окрема об лаштована кімната, суд вважає, що розірвання тісного зв`язку з батьком може призвести до негативного впливу на розвиток дитини, а тому малолітній [PERSON] , [INFO], має проживати з батьком [PERSON] . При вирішенні спору суд, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, бере до уваги правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.10.2018 року по справі № 402/428/16-ц. З наведеного вище, суд вважає первісний позов недоведеним, а зустрічний позов - законним, обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини і підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи, та фактичним обставинам по справі, а також підтверджують зібраними по справі доказами. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає, що первісні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved