Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 11.02.16 року звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогами про стягнення з [PERSON] Вахтангієвича заборгованості за кредитним договором без номеру від 02.02.2007 року в загальному розмірі 1527,66 дол. США, що по курсу НБУ станом на 31.12.15 року становить 36664,77 гривень, з яких 445,37 дол. США - заборгованість за кредитом, 669,30 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 320,40 дол. США-заборгованість за пенею та комісією, штрафи 20,83 дол. США ( фіксована частина), 71,75 дол. США (процентна складова), а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, в позовних вимогах також зазначив про можливість розгляду справу за відсутністю представника ПАТ КБ «Приватбанк», однак Київським районним судом м.Одеси неодноразово визнавалась обовязкова участь представника позивача в судовому засіданні з розгляду вказаної справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. \~\~\~\~Одночасно з тим, судом приймається до уваги, що на протязі всього часу знаходження справи на розгляді у суді від з врахуванням того, що від позивача заяв про залишення позову без розгляду, відмов від позову не надходило, що свідчить про його бажання \~отримання рішення по суті виниклого спору, тому залишення позивних вимог на підставі ч.3 ст. 169, п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, у звязку із неявкою позивача, буде порушувати права та законні інтереси позивача. Чергове відкладення розгляду справи, провадження по якої триває понад розумних строків, також порушує права позивача на своєчасний розгляд і вирішення \~цивільних справ, що є основоположними завданнями цивільного судочинству, і передбачені у ст. 1 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд, проаналізувавши матеріали цивільної справи та надані докази, вважає позивні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлене, що між позивачем та [PERSON] Вахтангієвичем, 02.02.07 року було укладено кредитний договір без номеру відповідно до якого позичальник отримав від банку кредит у розмірі 2000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з відповідним порядком погашенням заборгованості, а саме щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Зазначений договір складається з заяви позичальника та умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою (а.с. 11-17). Банк виконав умови зазначеного договору , надавши позичальнику кредитні кошти сумою 2000 гривень. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість за вищевказаним кредитним договором, що стало причиною для звернення банку з позовом до суду. Підписанням заяви на отримання кредиту відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з умовами договору, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, встановленими банком. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однак предметом даного позову є вимога банку про стягнення із відповідача кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 1527,66 дол. США, що по курсу НБУ станом на 31.12.15 року становить 36664,77 гривень, з яких 445,37 дол. США - заборгованість за кредитом, 669,30 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 320,40 дол. США-заборгованість за пенею та комісією, штрафи 20,83 дол. США ( фіксована частина), 71,75 дол. США (процентна складова). Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Водночас, заявивши даний позов, позивач не виконав, передбаченого статтею 60 ЦПК України, процесуального обов'язку із доказування належними і допустимими доказами факту надання кредиту відповідачу, розміру і періоду виникнення боргу за кредитом, відсотками і неустойкою. В матеріалах справи міститься заява позичальника від 02.02.07 та умови і правила надання банківських послуг, з яких вбачається, що позичальник підписував угоду на отримання кредитних коштів у національній валюті- гривні. Судом неодноразово визнавалась обовязковою участь представника ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні з розгляду вказаної справи та надання додаткових пояснень щодо стягнення з позичальника кредитної заборгованості в іноземній валюті- долларах США ( ухвала суду від 19.05.16 року а.с. 41, від 30.06.16 року а.с.49), однак представник ПАТ КБ «Приватбанк» в засідання не зявлявся та від банку ніяких пояснень та інших доказів не надходило. В ході розгляду даної справи позивачем не було надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт надання відповідачу кредиту і обґрунтованості заявленого позивачем розрахунку складових кредитної заборгованості. Наведене свідчить про необґрунтованість вимог даного позову, що зумовлює відсутність правових підстав для їх задоволення. Так, у підтвердження позовних вимог позивачем було надано лише довільно складений розрахунок боргу та не надано суду кредитного договору на отримання позичальником [PERSON] кредиту в іноземній валюті. Зі змісту наданого розрахунку заборгованості не можна встановити, за який період його було складено і які періоди із якими складовими у нього були включені. Разом з цим належним доказом наявності кредитної заборгованості є відповідні платіжні документи, або виписка про рух коштів на особовому рахунку позичальника, відповідні докази отримання кредиту позичальником, як то заява на отримання готівки, заява на переказ коштів на особовий рахунок та ін. Наведене свідчить про необґрунтованість складеного банком усього розрахунку заборгованості позичальника, який давав згоду на отримання кредиту, про що свідчить його власний підпис в національній валюті- гривні розміром 2000 гривень ( а.с. 11), а наданий розрахунок кредитної заборгованості наданий суду містить дані щодо наявності кредитної заборгованості в іноземній валюті та відповідні розрахунки заборгованості, виходячи з ставки НБУ станом на 31.12.15 року. Відтак, необґрунтованість і недоведеність належними і допустимими засобами доказування заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» позовних вимог зумовлює відсутність правових підстав для задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed