Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Житлово-будівельний кооператив «Дніпро» - про усунення перешкод в користуванні житлом (а. с. 4-5). Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він проживав разом зі своєю бабусею - [PERSON] в квартирі [ADDRESS], де позивач зареєстрований з 2006 року. В 2007 році без дозволу та реєстрації в дану квартиру заселилась відповідач, яка є рідною донькою [PERSON] Згодом відповідач виставила речі [PERSON] з однієї з кімнат, поміняла вхідний замок і перестала впускати позивача в квартиру, мотивуючи це тим, що в належній відповідачці квартири [ADDRESS], остання оселила велику кількість безпритульних котів. В результаті цього позивач неодноразово звертався до міліції та керівництва ЖБК «Дніпро», але спір з відповідачем не було врегульовано. У зв'язку з зазначеним, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON] та виселення [PERSON] Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Представник ДБК «Дніпро» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги позивача (а. с. 32). Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживав в квартирі [ADDRESS] разом зі своєю бабусею - [PERSON], яка є членом ЖБК «Дніпро» (а. с.6-7). Відповідач [PERSON] перешкоджає позивачеві в користуванні спірною квартирою, виставила речі позивача з однієї з кімнат, змінила вхідного замку, внаслідок чого позивач позбавлений можливості користуватися даним житловим приміщенням. Відповідно до листа начальника ЖБК «Дніпро» від 13 листопада 2014 року відповідач, маючи у власності квартиру в будинку [ADDRESS], перетворила її на притулок для котів, а сама мешкає в квартирі своєї матері - [PERSON], в якій зареєстрований позивач. Відповідач вигнала [PERSON] з квартири і сама зайняла це приміщення (а. с. 32). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сином, який проживав в спірній квартирі, але відповідач перешкоджає йому в користуванні квартирою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 08 жовтня 2014 року, пояснила, що позивач є онуком [PERSON], раніше мешкав у бабусі. Але на даний момент мешкає зі своєю матір'ю через дії [PERSON] Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Частиною 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з положеннями ст. 145 ЖК України члени сім'ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Положеннями ст. 116 ЖК України встановлено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 148 ЖК України членів сім'ї члена житлово-будівельного кооперативу та інших осіб, які проживають разом з ним, може бути виселено в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення також у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у ході судового розгляду в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт вчинення відповідачем дій у самовільно та безпідставно займаній нею квартирі [ADDRESS], які полягають в утриманні в даній квартирі великої кількості безпритульних звірів, внаслідок чого [PERSON] позбавлений можливості реалізовувати свої права власника даного житлового приміщення, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та усунути позивачу перешкоди в користуванні вказаною квартирою шляхом вселення позивача в квартиру та виселення з неї відповдіача. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved