Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач перебував з відповідачем у шлюбі з грудня 2003 року до жовтня 2007 року, в якому у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . На утримання спільної дитини, за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 27 серпня 2008 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 лютого 2008 року, до повноліття дитини. За заявою [PERSON] відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження з примусового виконання наведеного судового рішення. До вересня 2019 року позивач був офіційно працевлаштований і аліменти а утримання неповнолітнього сина відраховувались з його заробітку, проте після невдалої спроби у серпні-вересні 2019 року змінити рід занять позивач залишився без роботи. Однак, не маючи систематичного догоду у вигляді заробітної плати, позивач намагався належним чином виконувати свої зобов`язання з надання утримання своєму синові. Так, сума аліментів на рівні гарантованого державою мінімуму для дитини, у віці від 6 до 18 років, за період з вересня 2019 року до травня 2021 року складає 23920,00 гривень, а фактична сума добровільно сплачених позивачем аліменти за той самий період становить 23700,00 гривень. Крім того, у серпні-листопаді 2020 року суттєво змінився сімейний стан позивача, а саме у позивача народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини, дружина позивача з 04 листопада 2020 року до 22 серпня 2023 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і не має власних джерел доходу. Тому, просить суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів з 1/4 частини з усіх видів його доходів, до розміру у 50 % відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання до суду позовної заяви, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій заявлені ним позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні 26 жовтня 2021 року заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, 24 листопада 2021 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій останнім зазначено про наступне. Так, відповідач, як на підставу для відмови у задоволенні позову посилається на: не непоганий майновий стан позивача, оскільки він одноразовим платежем, проведеним у липні 2021 року спромігся погасити заборгованість по аліментах у сумі 24875,00 гривень; винайшов кошти для оплати правової допомоги; має квартиру, автомобіль і вже тривалий час підробляє у таксі. Проте, таке твердження відповідача ґрунтується на припущеннях. Позивач дійсно одним платежем погасив заборгованість по аліментах у вказаній сумі - яка являла собою різницю між заборгованістю, визначеною державним виконавцем, виходячи з розміру середнього заробітку по м. Костянтинівці та сумою регулярно сплачуваних позивачем аліментів на рівні мінімального розміру. Для того, щоб працевлаштуватись водієм, позивачу требу було позбутися наявного в нього на той час тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобами. Гроші для цього він запозичив у матері своєї дружини, [PERSON] . Що ж стосується наявності у позивача коштів на оплату правової допомоги, позивач мав оплатити послуги до 01 листопада 2021 року, проте станом на 24 листопада позивач не здійснив їх оплату, зважаючи на скрутне матеріальне становище та на те, що надання передбачених договором послуг ще триває, їх оплату за домовленістю, він зобов`язався здійснити після ухвалення судом рішення у даній справі. Позивач дійсно має у власності квартиру, у якій він проживає з дружиною і донькою, зважаючи на що він не сплачує оренду житла, оптимізує його видатки. Проте, дана квартира не є для нього джерелом додаткового доходу, адже він не має можливості надавати її в оренду чи у якийсь інший спосіб використовувати її для заробітку. Після звільнення з роботи на Станції ШМД м. Костянтинівка, маючи власний автомобіль, позивач дійсно підробляв у таксі. Натомість, сам по собі цей факт не свідчить про добрий матеріальний стан позивача. Костянтинівка є невеликим містом, у порівнянні з великими містами, чисельність його мешканців, середній рівень їх заробітку є значно меншими у порівнянні з великими містами. За таких обставин, робота у таксі не забезпечує великих заробітків, і не дає можливості для досягнення доброго матеріального стану. Тим більш, позивачу, який має на утриманні трьох осіб. За умовами трудового договору, заробітна плата позивача складає 6200,00 гривень. З огляду на викладене, позивач підшукує варіанти свого працевлаштування за межами України. Щодо твердження відповідача про те, що [PERSON] добровільно вже дуже багато років не надає матеріальної допомоги своєму синові, то воно спростовується наявними в матеріалах справи розпорядженнями на перерахування відповідачу сум аліментів, які позивач після звільнення зі Станції ШМД м. Костянтинівки, саме добровільно вносив на рахунок Костянтинівського відділу ДВС, а також розрахунком державного виконавця, відповідно до якого, станом на 01 жовтня 2021 року в позивача відсутній борг по аліментах за виконавчим листом № 2/83 від 17 березня 2008 року. Тому, просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Відповідач судовому засіданні заперечила проти позовних вимог [PERSON] , просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Так, 24 листопада 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] не визнала в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за наступних підстав. [PERSON] 05 липня 2021 року через ДВС виплачена заборгованість по аліментам одноразово у розмірі 24875,00 гривень, що не вказує на скрутне матеріальне становище колишнього чоловіка. Також до справи останнім залучено адвоката, послуги якого коштують 4000,00 гривень, що вказує на те, що [PERSON] має непогане матеріальне становище. Стан здоров`я [PERSON] є задовільним, що дозволяє йому знайти роботу та сплачувати аліменти на утримання сина і забезпечувати свою другу дитину та дружину, яка знаходиться у декретній відпустці. Добровільно [PERSON] вже протягом тривалого часу не надає жодної матеріальної допомоги своєму синові [PERSON] та не приймає ніякої участі в його вихованні. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2008 року у цивільній справі № 2-83 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дитини, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до дня досягнення дитиною повноліття. Стягнення розпочати з 26 лютого 2008 року. Згідно з копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 листопада 2020 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), позивач [PERSON] уклав новий шлюб з [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як видно з копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2020 року Костянтинівським міським державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), до реєстрації наведеного вище шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . За копіями Наказу головного лікаря Станції швидкої медичної допомоги м. Костянтинівка ВСП КЛПУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» «Про звільнення» № 157-к від 01 серпня 2019 року та трудової книжки на ім`я [PERSON] , останній до серпня 2019 року працював у вказаній установі на посаді фельдшера з медицини невідкладних станів. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 409 від 27 травня 2021 року, позивач у період з 4 кварталу 2019 року до 1 кварталу 2021 року доходу не мав. За відсутності у [PERSON] будь-яких доходів, в останнього утворилась заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим постановами державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), від 08 квітня 2021 року, встановлено тимчасові обмеження відносно позивача у праві керування транспортними засобами та у праві виїзду за межі України. При цьому, у період з 01 вересня 2019 року до 31 травня 2020 року, [PERSON] нараховані аліменти на загальну суму 23920,00 гривень, а позивачем за той самий період сплачено 23700,00 гривень, сума що залишилась до сплати становить - 220,00 гривень, що підтверджується Відомостями покриття мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину добровільними виплатами [PERSON] за період з 01 вересня 2019 року до 31 травня 2021 року. Згідно з копією розписки від 01 липня 2021 року, позивач одержав у власність грошові кошти у розмірі 25000,00 гривень від [PERSON] , які зобов`язався повернути до 30 червня 2022 року. Вказану суму грошових коштів, знято з карткового рахунку [PERSON] , а згодом аналогічну суму [PERSON] зараховано на рахунок Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Такі дії позивача покликані насамперед для зняття з нього тимчасових обмежень, застосованих державним виконавцем у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів, через бажання працевлаштуватись водієм. Згодом, за Трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 08 вересня 2021 року, [PERSON] працевлаштувався водієм автотранспортних засобів у ФОП [PERSON] . За розрахунком боргу по аліментам [PERSON] за виконавчим листом № 2/833 від 17 березня 2008 року, борг станом на 01 жовтня 2021 року - відсутність, а сума аліментів сплачена позивачем за 2021 рік становить 36400,00 гривень. Аналізуючи аргументи сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту прав позивача за позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька, його сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Стаття 12 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 76 ЦПК України). Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести, що у нього на стільки змінився матеріальний стан, що він впливає на його неможливість сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на теперішній він має на утриманні трьох осіб, у зв`язку з чим його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти розмірі, визначеному судом. Зазначені позивачем докази свідчать про погіршення його матеріального стану, оскільки він офіційно працевлаштований, має невеликий заробіток, жодної соціальної допомоги від держави не отримує, розмір стягуваних з нього на користь відповідача аліментів становить 1/4 частину від усіх видів його доходів. Таким чином, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що позивачем доведений факт погіршення його матеріального становища до такого ступеня, що може бути беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів, мінімальний розмір аліментів на дитину, визначений судом не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, необхідно дійти висновку, що визначений раніше розмір аліментів на дитину є надмірним, а отже наявні підстави для його зменшення. Суд вважає за належне частково задовольнити позовні вимоги, зменшивши розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з 1/4 частини від заробітку платника аліментів до 1/7 частини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial