Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. З позовної заяви вбачається, що у 2007 році між сторонами укладено шлюб, проте фактично спільно сторони не проживають. У шлюбі народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги щомісяця не надає. У зв`язку з викладеним позивач просить: 1. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімум для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. 2. Допустити негайне виконання рішення суду, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 3. Стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява, у якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Разом із цим повідомляє, що її інтереси у суді буде представляти адвокат Милаш Галина Анатоліївна, що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 25 від 16.03.2021. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений у судове засідання не з`явився. Проте, відповідно до договору про надання правової допомоги № 1, його інтереси у судовому засіданні представляла адвокат Білінкіна Тетяна Вікторівна. У судовому засіданні представник відповідача вказала, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів відповідач визнає. Проте просить відмовити в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Зазначає, що відповідач також поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., докази чого були надані суду представником відповідача. У ході розгляду справи судом встановлено наступне. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: - сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 25.06.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області; - сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 20.03.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.03.2021 № 1/1630, виданої Корсунь-Шевченківською міською радою, та довідок про реєстрацію місця проживання особи від 12.03.2021 № 676 та № 677, позивач та її двоє неповнолітніх дітей зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідач у добровільному порядку кожного місяця матеріальної допомоги на утримання не дає, незважаючи на те, що обидва сини відвідують школу та секцію дзюдо Корсунь-Шевченківської дитячої юнацької спортивної школи. У лютому відповідач дав одну тис. грн. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, постійної матеріальної допомоги відповідач на утримання дітей не надає, та позивачу самотужки необхідно вирішувати всі матеріальні питання щодо утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України (далі -СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.\~182\~СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши зібрані\~у справі\~докази в\~їх сукупності,\~урахувавши,\~що відповідач\~визнає позові\~вимоги в\~частині стягнення\~з нього\~аліментів на\~утримання дітей,\~суд дійшов\~висновку,\~що з\~відповідача підлягають\~стягненню аліменти\~на утримання\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~1/3\~(однієї\~третини)\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного віку та\~не більше\~десяти прожиткових\~мінімумів на\~кожну дитину\~відповідного віку,\~щомісячно, починаючи стягувати з 24.03.2021 до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надала договір № 25 про надання правової допомоги від 16.03.2021, додаткову угоду № 1 до вказаного договору від 16.03.2021, розрахунок витрат на правничу допомогу від 24.03.2021 та документ про отримання адвокатом плати за надання правничих послуг за договором у сумі 2000,00 грн. З наданих документів вбачається, що адвокат Милаш Г.А. надавала позивачу 16.03.2021 та 24.03.2021 консультації та роз`яснювала норми сімейного та цивільного процесуального законодавства, здійснювала виготовлення копій документів, підготувала позовну заяву. Крім того, адвокат представляла інтереси позивача у судовому засіданні 11.05.2021. Загальна вартість наданої правничої допомоги склала 2000,00 грн., які позивач сплатила. Заперечуючи проти стягнення витрат на правничу допомогу сторона відповідача посилалася на те, що відповідач так само поніс витрати на правничу допомогу, а саме сплатив своєму представнику адвокату Білінкіній Т.В. суму, яка дорівнює 2000,00 грн. З огляду на це суд звертає увагу, що відповідач міг надати суду заяву про визнання позовних вимог та не нести витрат на залучення адвоката до участі у справі. Більше того, якби відповідач належним чином здійснював свої батьківські обов`язки, то позивач взагалі б не зверталася до суду з позовом про сплату аліментів на утримання дітей. Крім того, відповідач сплатив залученому ним адвокату за правничу допомогу гонорар у розмірі 2000,00 грн. З огляду на це суд дійшов висновку, що відповідач погодився, що участь адвоката у цій справі коштує саме таку суму і є співмірною обсягу наданих адвокатом послуг. З огляду на викладене суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у вказаному до стягнення розмірі в повній мірі відповідають принципу їх співмірності зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та розумності їхнього розміру, у зв`язку з чим витрати підлягають стягненню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved