Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

До суду 13.05.2016 року звернувся [PERSON] із позовом про виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за [PERSON] права власності на 82/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS], здійсненого КП « ОМБТІ та РОН» внесеного на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2012 року по справі №1512/10182/2012; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: [NUMBER], від 23.10.2013 року видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] на імя [PERSON]; виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису за № 2838898 про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.10.2013 року житлового будинку за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., індексний номер 7412746; виключення запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] на обєкт нерухомого майна житловий будинок ( домоволодіння ), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], внесений на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., індексний номер 7412746. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2011 року по справі № 1512/10182/2012, яким було визнано за [PERSON] право власності на 82\\100 частин житлового будинку та на підставі якого за [PERSON] зареєстроване право власності на вказану частку майна було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.01.2013 року, а постанова Одеського окружного адміністративного суду від 04.07.2013 року по справі № 815/3449/13а, на підставі якого було оформлено та видано [PERSON] свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] як на окремий обєкт нерухомого майна було скасовано постановою Одеського апеляційного адміністративного суду 27.11.2013 року. Таким чином, на думку позивача, відсутні правові підстави як для реєстрації права власності на даний обєкт як на відокремлений обєкт нерухомості, так і для можливості відчуження даного обєкту, який є частиною спільної власності сторін. Декілька разів позивачем було уточнено позов, та остаточно позовні вимоги викладені у письмової заяві від 24.09.2018 року (т. 3 а/с 39 ) у наступної редакції : скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за [PERSON] права власності на 82/100 частин житлового будинку ( домоволодіння ) за адресою: [ADDRESS], здійсненого КП « ОМБТІ та РОН» на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2012 року по справі №1512/10182/2012; визнати недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: [NUMBER], від 23.10.2013 року видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] на імя [PERSON]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 2838898 про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок ( домоволодіння), розташований за адресою: [ADDRESS], в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 178830751101, здійсненого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції на підставі Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 04.07.2013 року по справі №815/3449/13-а; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.10.2013 року житлового будинку за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. реєстраційний номер 2108; скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] на обєкт нерухомого майна житловий будинок ( домоволодіння ), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], внесений на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., індексний номер 7412746. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення стосовно суті позову та перед останнім судовим засіданням надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач надала 12.03.2018 року письмовий відзив на позовні вимоги, в якому, заперечуючи проти задоволення позову, зазначила про законність її дій під час того, як рішення суду були діючими, обмежень на проведення відповідних реєстрацій та відчуження будинку не було, а тому підстав для скасування реєстрацій та визнання недійсним договору купівлі-продажу відсутні. Представник відповідача у судових засіданнях під час підготовчого судового засідання та при початку розгляду справи по суті підтримував відзив та заперечував проти задоволення позову, однак у подальшому без надання будь-яких заяв та клопотань перестав приходити до судових засідань незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, у відповідності до вимог ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України розглянув справи на підставі наданих сторонами заяв по суті справи та доказів. Судом встановлено, що [PERSON], на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 1990 року по справі №2-129/90 ( т.1 а/с 9) , є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] що складається з: приміщення під літ. «А»: 1-6 житлової кімнати площею 20,3 кв.м.; прибудови під літ. «а»: 1-І веранди площею 9,4 кв.м.; кухні 1-2 площею 7,6 кв.м.; ґанку; приямку; 47 % під літ. «Б» житлове; 50 % №2-6 огорожа; 50 % І-ІІІ мощіння. На підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. від 7 березня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 684 [PERSON] набула у власність іншу Ѕ частину домоволодіння по [ADDRESS], яке складається з : в літ. «А» - 1-3 житлова площею 11,2 кв.м., 1-4 житлова площею 10,4 кв.м., 1-5 житлова площею 9,8 кв.м., 53% літ. «Б» житлова, літ. «Г» вбиральня, 50% 2-6 огородження, 50% мостіння - І-ІІІ ( визначено у рішенні Апеляційного суду Одеської області від 16.01.2013 року, яке набрало законної сили, і не підлягає додатковому доказуванню). 18.11.2011 року Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано за № 00182111081082, надану [PERSON], декларацію про готовність реконструйованої частини домоволодіння до експлуатації «житлового будинку під літерою «А» з прибудовами під літерами «А2» та «аЗ» та прибудовою під літерою «б» до літньої кухні під літерою «Б», за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2012 року по справі № 1512/10182/2012 було визнано за [PERSON] право власності на 82/100 частин житлового будинку (загальною площею 79,7 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] На підставі зазначеного рішення 14.12.2012 року КП « ОМБТІ та РОН» було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON], на 82/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.01.2013 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2012 року по справі № 1512/10182/2012 скасовано, в позові [PERSON] відмовлено ( т.1 а/с 23). 04.07.2013 року Одеський окружній адміністративний суд виніс постанову по справі № 815/3449/13-а ( т.1 а/с 20), якою зобов'язав реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції оформити та видати [PERSON] свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 79,7 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., який складається з приміщень - А-І-2-1 житлова площа 12,4 кв.м., А-І-2-2 санвузол площею 7,9 кв.м., А-І-2-3 кухня площею 18,1 кв.м., А-І-2-5 коридор площею 4,7 кв.м., А-І-2-6 коридор площею 6,8 кв.м., А-І-2-7 житлова площа 17,5 кв.м., А-І-2-8 сходи площею 3,3 кв.м.; зобов'язати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції здійснити за [PERSON] державну реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 79,7 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., який складається з приміщень - А-І-2-1 житлова площа 12,4 кв.м., А-І-2-2 санвузол площею 7,9 кв.м., А-І-2-3 кухня площею 18,1 кв.м., А-І-2-5 коридор площею 4,7 кв.м., А-І-2-6 коридор площею 6,8 кв.м., А-І-2-7 житлова площа 17,5 кв.м., А-І-2-8 сходи площею 3,3 кв.м. В постанові суд встановив обставини здійснення [PERSON] реконструкції житлового будинку [ADDRESS] визначеного в технічній документації під. літ «А» та вказаному об'єкту нерухомості присвоїв окрему адресу [ADDRESS] Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 23.10.2013 року на імя [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно: житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] та внесено запис за № 2838898 про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок ( домоволодіння), розташований за адресою: [ADDRESS], в розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 178830751101. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013 року постанова Одеського окружного адміністративного суду від 04.07.2013 року була скасована та відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] ( т.1 а/с 23). 30.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В., індексний номер 7412746, що стало підставою для внесення запису про реєстрацію прав власності за [PERSON] на об'єкт нерухомого майна житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК). Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК). Правовідносини повязані із виникненням, припиненням та захистом права власності врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Як зазначено у ч.1 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню ( ч.1,3,4 ст. 364 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду ( ч.4 ст. 263 ЦПК України). Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 10.06.2015 у справі №6-449цс15 та від 24.06.2015 у справі №3-231гс15 якщо судовий акт ( рішення ) скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр речових прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію речових прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації таких прав. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування судового рішення про зобовязання зареєструвати право власності на житловий будинок, на підставі якого з Державного реєстру речових прав було внесені відомості про реєстрацію права власності на за № 2838898 про реєстрацію за [PERSON] права власності житловий будинок ( домоволодіння), розташований за адресою: [ADDRESS] , такий запис підлягає скасуванню, оскільки відпала підстава включення цього запису. Також підлягає скасуванню запис про реєстрацію за [PERSON] права власності на 82/100 частин житлового будинку ( домоволодіння ) за адресою: [ADDRESS], здійсненого КП « ОМБТІ та РОН» на підставі рішення, яке було скасовано, а тому не може бути правовою підставою для внесення відповідного запису. Скасування рішення суду по якому за [PERSON] було визнано право власності на 82/100 частин домоволодіння та скасування постанови якою було фактично було встановлено факт виділу частини житлового будинку належного [PERSON] в окремий обєкт нерухомого майна, є підставою вважати, що під час укладення договору купівлі-продажу 30.10.2013 року, не було такого обєкту нерухомості як житловий будинок під [ADDRESS], загальною площею 79,7 кв.м, житловою 38,9 кв.м розташований по вул. Планетної в м. Одесі, а фактично було здійснено продаж 1\\2 частини житлового будинку [ADDRESS], який в цілому знаходиться у спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у ч.1-6 ЦК України : Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу ( ч.1 ст. 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) ( ч.3 ст. 215 ЦК України). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування ( ч.1 ст. 216 ЦК України). Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України, визначених у Постанові пленуму №9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину ( п.7 Постанови). Судом також приймається до уваги, що під час укладення договору до предмета відчуження входили обєкти нерухомості прибудови які є спірними ( позивач заявляє що вони розташовані на земельної ділянки яка знаходиться у його власності, а крім того у договорі невірно зазначений кадастровий номер земельної ділянки, відносно визначення якого позивачем як заявником внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань ( копія витягу із ЄРДР т.3 а\\с 66). Таким чином договір купівлі-продажу який не відповідає вимогам Цивільного кодексу України в частині відсутності на момент його укладення предмету договору, внаслідок скасування судових актів, на підставі яких було встановлено право власності на новоутворене ( фактично реконструйоване ) майно та проведено виділ частки майна в окремий обєкт нерухомості визнається судом недійсним із застосуванням наслідків його недійсності скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності за [PERSON] Факт відчуження даним договором частини майна яке є у спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] є підставою для висновку про наявність у позивача права на звернення до суду із вимогами про визнання договору недійсним як « заінтересованої особи». На підставі викладеного та

Outcome: approved