Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ТОВ «Стіл Агро» про визнання договору оренди землі недійсним. У ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги. Представник ТОВ «Стіл Агро» позовні вимоги підтримала та просила суд визнати недійсним з моменту укладання договір оренди земельної ділянки (паю) від 21.10.2015 року, укладений між [PERSON] та TOB «АЛЕКС»; скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки (паю) від 21.10.2015 року, укладеного між [PERSON]та TOB «АЛЕКС» шляхом вилучення запису про його державну реєстрацію; стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стіл Агро» витрати по сплаті судового збору у розмірі 406,00 грн. з кожного. Представник [PERSON] надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд визнати недійсним з моменту укладання договір оренди земельної ділянки (паю) від 21.10.2015 року, укладений між [PERSON]та TOB «АЛЕКС»; скасувати державну реєстрацію вказаного договору оренди земельної ділянки шляхом вилучення запису про його державну реєстрацію. Представник ТОВ «АЛЕКС» у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, але раніше надала до суду письмові заперечення на позовну заяву в яких вказала, що позовні вимоги ТОВ «Стіл Агро» вважає незаконними та необґрунтованими, оскільки посилання ТОВ «Стіл-Агро» на наявність у нього договірних відносин із [PERSON] не є підставою для визнання правочину недійсним. Представники Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Згідно з ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час не може знайти свого вирішення. Деякі учасники процесу ігнорують виклики до суду, в судове засідання не з'являються, про причини неявки суд не повідомляють та заяв про можливість розгляду справи у їх відсутність до суду не направили. Систематична неявка сторін у судові засідання без належного обґрунтування поважності їх причин свідчить про неналежне виконання ними процесуальних обов'язків,\~ що є порушенням ч.3 ст.27 ЦПК України. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст.157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що повторна неявка сторін без поважних причин, згідно\~ст. 169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши у судовому засіданні думку сторін, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов наступного. У судовому засіданні встановлено, що згідно із Державним актом на право власності на землю серії ІІ-ДП №063433 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 3.880 га, яка розташована на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Між TOB «Стіл-Aгpo» та [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки від 18.02.2008 №482, який зареєстрований у Дніпропетровському районному відділі ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель 13.10.2008 вчинено запис №040812001192. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передав, а ТОВ «Стіл-Агро» набув права на оренду земельної ділянки загальною площею 3.880 га, яка розташована на території Волоської сільської ради Дніпропетровського р-ну Дніпропетровської області. Договір було укладено на 5 років. Додатковою угодою від 01.03.2011 №1/11 термін дії Договору оренди від 18.02.2008 року продовжено до 31.12.2018. Вказане зареєстроване відділом Держкомзему Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок 31.12.2012 вчинено запис №12214000402648. Однак, зареєструвати Договір - оренди №482 від 18.02.2008 року не має можливості, оскільки там вже зареєстровано договір оренди земельної ділянки (паю), укладений між [PERSON] та TOB «АЛЕКС». Предметом даного договору є земельна ділянка, що знаходиться в орендному користуванні ТОВ «Стіл-Агро» відповідно до умов Договору оренди №482 від 18.02.2008 року. З моменту укладання Договору оренди №482 від 18.02.2008 року і по теперішній час земельна ділянка не вибувала з орендного користування ТОВ «Стіл-Агро». На теперішній час вона засіяна та використовується ТОВ «Стіл-Агро» за призначенням, що підтверджується фотографіями земельної ділянки, засвідченими Головою Волоської сільської ради, доданими до позовної заяви. Акт прийому-передачі земельної ділянки, укладений у відповідності до Договору оренди від 21.10.2015 року, є таким, що не відповідає ані фактичним обставинам, ані вимогам закону, оскільки фактично земельна ділянка ТОВ «Алекс» не передавалась, а залишалась в користуванні у ТОВ «Стіл-Агро». Відповідно до розділу 4 Договору оренди №482 від 18.02.2008 року підставами для його припинення є: закінчення строку, на який його було укладено; викуп земельної ділянки для суспільних потреб та примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерть фізичної особи - орендаря, засудження її до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 Закону України «Про оренду землі», від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; взаємна згода сторін; випадкове знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, яке перешкоджає передбаченому у п. 2.1 договору її використанню; вимога орендаря у випадку невиконання орендодавцем обов'язків за договором; добровільна відмова орендаря від оренди земельної ділянки або припинення діяльності орендаря. Також розділом 4 вказаного договору передбачено, що дострокове розірвання договору з ініціативи орендодавця не допускається; дострокове розірвання договору за ініціативи орендаря здійснюється з письмовим попередженням іншої сторони не менш як за 30 календарних днів; передача прав та обов'язків орендодавцем третім особам не допускається без письмової згоди орендаря; будь-які зміни або доповнення до договору здійснюються у письмовій формі та підписуються уповноваженими представниками сторін. Однак, жодної з вищеперерахованих підстав для припинення або дострокового розірвання Договору №482 від 18.02.2008 року не виникало, жодних письмових змін або доповнень щодо припинення користування земельною ділянкою ТОВ «Стіл-Агро» та [PERSON] не підписувалось. Жодних претензій або інших повідомлень від [PERSON] щодо повернення їй земельної ділянки не надходило. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 93 Земельного кодексу України та статтею 1 Закону встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 4 Закону орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, та уповноважені ними особи. Статтею 6 Закону передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 14 Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Статтею 17 Закону передбачено, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Відповідно до ст. 15 Закону (у редакції, діючій на дату укладання Договору-1) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, що передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкту оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17 та 19 Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору, а також для визнання його недійсним відповідно до закону. За правилами ст.ст. 125-126 Земельного кодексу України (у редакції, діючій на дату укладання Договору №104 від 22.02.2007 року) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації. Згідно зі ст. 18 Закону (у редакції, діючій на дату укладання Договору №482 від 18.02.2008 року) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ст. 20 Закону). Договір №482 від 18.02.2008 року, укладений між ТОВ «Стіл-Агро» та [PERSON], зареєстрований у Дніпропетровському районному відділі ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» та у відділі Держкомзему Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Зазначене підтверджується записами в тексті договору та додаткової угоди до нього, посвідченими підписами відповідних посадових осіб та печатками. Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір №482 є правомірним, діючим, нерозірваним сторонами у встановленому порядку, земельна ділянка використовується ТОВ «Стіл-Агро», з орендного користування ТОВ «Стіл-Агро» не вибувала. Статтею 27 Закону передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Статтею 13 Цивільного кодексу України визначено межі здійснення цивільних прав. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства. До закінчення строку дії Договору №482 від 18.02.2008 року, укладеного між ТОВ «Стіл-Агро» та [PERSON], ТОВ «АЛЕКС» та [PERSON], уклали Договір оренди від 21.10.2015 року на ту ж саму земельну ділянку. Договір оренди від 21.10.2015 року зареєстрований у Реєстраційній службі Дніпропетровського районного управління юстиції. Укладення договору оренди землі [PERSON] та ТОВ «АЛЕКС» щодо земельної ділянки, яка перебуває в орендному користуванні ТОВ «Стіл-Агро», є порушенням права орендаря самостійно господарювати на землі, передбаченого статтею 25 Закону та ст. 410 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити даному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) в момент його вчинення вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. На момент укладання [PERSON] та ТОВ «АЛЕКС» Договору оренди від 21.10.2015 року сторонами не додержано вимог ч.ч. 1 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, тому цей договір суперечить вимогами статей 15 та 25 Закону, статті 13, частинам 2 та 5 ст. 319, частині 3 ст. 409 та частині 1 ст. 410 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 2 та 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Договір оренди від 21.10.2015 року не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки земельна ділянка не вибувала з орендного користування ТОВ «Стіл-Агро», Договір оренди №482 від 18.02.2008 року не припинений в установленому порядку та є чинним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.11.2009 №6 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета та підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим законам України. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Відповідна правова позиція щодо визнання договорів земельних ділянок недійсними викладена у постановах Верховного Суду України від 06.02.2012 у справі № 6-104ц 11 та від 14.03.2012 у справі № 6-7цс12 за позовами власників земельних ділянок до TOB «Яромир-Aгpo», які були мотивовані тим, що частиною 1 ст. 15 Закону визначені істотні умови договору оренди землі, а відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є відповідно до частини 2 ст. 15 Закону підставою для визнання договору недійсним. Вказані постанови Верховного Суду України відповідно до ст. 3607 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із цим рішенням Верховного Суду України. Таким чином, спірний договір оренди землі від 21.10.2015 року, укладений [PERSON] та ТОВ «Стіл-Агро», не містить всіх істотних умов, передбачених статтею 15 Закону, зокрема порушено частину 2 даної статті, оскільки акти про прийом-передачу земельної ділянки підписані вказаними особами з порушеннями, тому що фактично земельна ділянка ТОВ «АЛЕКС» не передавалась, а залишалась в орендному користуванні ТОВ «Стіл-Агро». Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку, що Договір оренди від 21.10.2015 року укладений з порушенням вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» у зв'язку з чим він має бути визнаний недійсним, а його державну реєстрацію - скасовано. Суд, приймає до уваги письмові заперечення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], але вважає їх не доведеними у повній мірі та такими, що не підтверджуються належними доказами. Крім того, суд приймає письмові пояснення представника ТОВ «Стіл Агро» та вважає їх обґрунтованими та такими, що підтверджуються належними доказами, які присутні в матеріалах даної цивільної справи.\~ Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд прийшов до висновку, що уточнена позовна заява представника ТОВ «Стіл Агро» підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 406,00 грн. з кожного, які сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved