Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся позивач [PERSON] із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та зняття з реєстраційного обліку, зазначаючи, що йому належить частка у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] В 2001 році відповідачі переїхали на постійне місце проживання у Сполучені Штати Америки. Позивач вказує, що у зв'язку із реєстрацією місця проживання відповідачів в його квартирі, він несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. [PERSON] зазначає, що [PERSON] уповноважила його зняти з реєстрації її місце проживання в [ADDRESS], але при зверненні в Малиновський РВ ДМСУ м. Одеси йому було відмовлено у здійсненні даних дій, тому він звернувся до суду та просить зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі більше року, [PERSON] просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], у м. Одесі, та зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що надав суду відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.06.1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про те, що 518/1000 частин квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS], які складають 50,1 кв.м., належать на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] - в рівних частках. Позивач [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] набув право приватної власності на 518/3000 частин квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 26.05.2010 року П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-618, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» №26636782 від 07.07.2010 року. З цього вбачається співвласниками іншої частини квартири [ADDRESS], залишаються [PERSON] та відповідач [PERSON] З довідки виписки з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію КП ЖКС «Хмельницький» №1999 від 09.10.2014 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON] та відповідачів [PERSON] та [PERSON] Актом, складеним комісією у складі начальника дільниці №4 КП «ЖКС «Хмельницький» Кравчук Г.А., майстра [PERSON], [PERSON] та мешканців будинку [ADDRESS] у м. Одесі, затвердженим штампом КП ЖКС «Хмельницький», підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] з 2001 року в квартирі [ADDRESS], не проживають. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] своїми поясненнями підтвердили суду, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в [ADDRESS] Позивач зазначає, що його дочка - відповідач [PERSON] та її син - [PERSON] в 2001 році переїхали до США, де проживають і по теперішній час. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримала посвідку на постійне проживання в штаті Каліфорнія з 04.02.2009 року, що підтверджується копією та перекладом цієї посвідки з англійської на українську мову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] орендують квартиру за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією договору оренди квартири та перекладом з англійської на українську мову. Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або за законом. Суд може визнати особу, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що вимоги про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], у м. Одесі, підлягають задоволенню у зв'язку із відсутністю цієї особи понад встановлені законом строки. Суд вважає можливим встановити порядок виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»N 1382-IV, 11.12.2003 року, за ст. 7 якого зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Тому, рішення суду є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] за спірною адресою. Досліджуючи позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON], за спірною адресою, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], набула права користування житловим приміщенням та зареєструвала своє місце проживання в установленому законом порядку. Реєстрація місця проживання [PERSON] є похідним правом від її права Власності та користування житлом, тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом з визначених законом підстав. Враховуючи, що право власності є абсолютним правом, яке включає володіння, користування, розпорядження, та якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків передбачених законом, то власник не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що [PERSON] надала йому довіреність, посвідчену 24.03.2014 року віце-консулом Генерального консульства України в м. Сан-Франциско, США, згідно якої уповноважила [PERSON] бути її представником щодо реєстрації та зняття з реєстраційного обліку її місця проживання, але відділ ДМС України відмовив у знятті [PERSON] з реєстраційного обліку на підставі вказаної довіреності, оскільки ці обставини не є підставою для зняття з реєстраційного обліку місця проживання [PERSON] в межах предмету та підстав пред'явленого позову. У зв'язку із цим суд відмовляє в задоволенні вимог [PERSON] в частині зняття з реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS].

Outcome: partial