Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

До суду 20 листопада 2014 року надійшла позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 333 404,23 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.09.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8_7112/40/06-N, за умовами якого банк відкрив позичальнику не відновлювану кредитну лінію у національній валюті України або в іноземних валютах в межах загальної суми у розмірі 32 032,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату надання кожного кредиту з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом, на строк з 19.09.2006 р. до повного виконання зобов'язання перед кредитором. Відповідно до п.4.1.1. договору, позичальник зобов'язується починаючи з жовтня 2006 року щомісяця відповідно до п.2.1.1. кредитного договору забезпечити погашення отриманого кредиту до 10 числа (включно) у розмірі 93,33 доларів США, шляхом внесення готівкою чи перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту зі свого поточного/карткового рахунку на рахунок банку. Відповідно до п.4.3. кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також в день коли спливає термін кредитного договору, а також в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівкою чи перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту зі свого поточного/карткового рахунку на рахунок банку. 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, тобто ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 8_7112/40/06-N від 19.09.2006 р. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, в зв'язку з чим, станом на 26.08.2014 року наявна заборгованість у сумі 333 404 грн. 23 коп., з яких: тіло кредиту - 275 264 грн. 19 коп.; відсотки - 58 140 грн. 04 коп. До початку судового розгляду відповідач [PERSON] подала суду письмові заперечення проти позову, в яких просила застосувати строки позовної давності та зменшити розмір неустойки, посилаючись на те, що за кредитним договором на руки вона отримала не 32032,00 доларів США, а тільки 28000,00 доларів США, до листопада 2012 року всі платежі здійснювались нею регулярно відповідно до курсу долара США на той час, позивачем не надано розрахунку заборгованості, та оскільки останній платіж з погашення кредиту було нею здійснено 29.10.2012 року, з 29.11.2012 року розпочався строк позовної давності банку для звернення до суду, але банк звернувся до суду лише 31.10.2014 року (а.с.59-63). Представник позивача Мотора Є.О. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та розглядати справу за її відсутністю, про що виклала у письмовій заяві (а.с.42). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог, зазначивши, що з 2012 року зобов'язання за кредитним договором вона не виконує. Представники відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, та адвокат Гібкіна З.В., яка діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги (а.с.77,78), в суді позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити через безпідставність позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 7112/40/06-N, за умовами якого, та відповідно до додаткової угоди № 1 від 06.04.2009 р., банк відкрив позичальнику не відновлювану кредитну лінію у національній валюті України або в іноземних валютах в межах загальної суми у розмірі 32 032,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату надання кожного кредиту з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом, на строк з 19.09.2006 р. з кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 10.09.2031 р. За умовами кредитного договору кредитні кошти були надані на купівлю однокімнатної квартири в сумі 28 000,00 доларів США, та на страхування предмета іпотеки в сумі еквівалентній 4032,00 доларів США (п.2.1.1., 2.1.2.). Відповідно до п.4.1.1. договору, позичальник зобов'язується починаючи з жовтня 2006 року щомісяця відповідно до п.2.1.1. кредитного договору забезпечити погашення отриманого кредиту до 10 числа (включно) у розмірі 93,33 доларів США, шляхом внесення готівкою чи перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту зі свого поточного/карткового рахунку на рахунок банку. Відповідно до п.4.3. кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також в день коли спливає термін кредитного договору, а також в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівкою чи перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту зі свого поточного/карткового рахунку на рахунок банку (а.с.5-12). Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства та правил. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст. ст. 3, 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Умовами кредитного договору № 7112/40/06-N від 19.09.2006 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], визначений строк виконання зобов'язання - не пізніше 10.09.2031 р. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача та її представників про пропущення позивачем строку позовної давності, через те, що позивачу достовірно було відомо, що з 29.11.2012 р. відповідач не сплачує грошові кошти, як щомісячні платежі повернення кредиту та процентів, є безпідставні, оскільки строк пред'явлення кредитором вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі, і таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Положення ч.2 ст. 258 ЦК України стосуються позовної давності в один рік щодо вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Проте, вимога про стягнення неустойки позивачем не ставиться, позивач просить стягнути з відповідача тіло кредиту та відсотки за користування кредитними коштами, отже положення ч.2 ст. 258 ЦК України на ці правовідносини не розповсюджується. Отже, вимоги відповідача та її представників про застосування строку позовної давності та зменшення розміру неустойки є безпідставними. Обов'язок позичальника повернути позикодавцеві суму позики передбачений ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника). 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, у тому числі і право вимоги за кредитним договором № 7112/40/06-N, укладений 19.09.2006 р. з [PERSON] (а.с.20-26). Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлявся шляхом направлення йому письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору (а.с.17-19). Однак заборгованість за кредитним договором погашена не була. Внаслідок невиконання зобов'язань за кредитним договором, станом на 26.08.2014 року наявна заборгованість у сумі 333 404 грн. 23 коп., з яких: тіло кредиту - 275 264 грн. 19 коп.; відсотки - 58 140 грн. 04 коп. (а.с.13). До теперішнього часу сума заборгованості за кредитним договором не погашена, умови кредитного договору продовжують порушуватися. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3334,04 грн. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3334,04 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved