Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], просила зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу в праві користування та розпорядженням майном, а також визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 60,0 кв. м., житловою площею 37,1 кв. м. та надвірні споруди: сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж літ. «В» за адресою: [ADDRESS], посилаючись на такі обставини. Вищезазначений житловий будинок було побудовано у 1960 році членами родини позивачки, в якому вона проживає зі своєю сім'єю. Окрім будинку було зведено також надвірні споруди: сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж літ. «В». Згідно домової книги постійним жителем будинку по [ADDRESS] була мати чоловіка [PERSON] - [PERSON]. Згідно рішення Народного суду Іллічівського району м. Одеси від 04 серпня 1966 року у справі №2-2390 між [PERSON] та [PERSON] було визначено порядок користування житловими приміщеннями у житловому будинку по [ADDRESS]. Позивачка несе тягар по утриманню спірного будинку, проводить ремонтні роботи, сплачує комунальні платежі. Іншого місця проживання у її сім'ї немає. На даний період часу позивач мала намір оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок, однак не може реалізувати дане право, оскільки відповідач [PERSON] створює їй перешкоди. На прибудинковій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] [PERSON] було збудовано погріб. Дозволу на зведення зазначеної будівлі на належній їй ділянці позивачка не давала, що є порушенням права користування майном. Внаслідок зведення зазначеної будівлі [PERSON] було грубо порушено будівельні норми і правила. Будівництво суперечить санітарним нормам, а також негативно впливає на можливість утримання нею прибудинкової території домоволодіння. Позивачем [PERSON] були уточнені позовні вимоги, в яких вона просила зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди позивачу в праві користування та розпорядженням майном, а також визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 60,0 кв. м., житловою площею 37,1 кв. м. та дворові споруди: сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж літ. «В» за адресою: [ADDRESS], зазначивши, що на даний період часу [PERSON] надав заповіт, який складено було його бабусею, [PERSON], у 1996 році. Посилаючись на даний заповіт, відповідач заперечує її право на оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок по [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у праві користування та розпорядження майном, а саме: житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] права власності на житловий будинок загальною площею 60,0 кв. м., житловою площею 37,1 кв. м, та дворові споруди: сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж літ. «В» за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], посилаючись на таке. [PERSON] проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], власником якого була його бабуся [PERSON], мати його батька - [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] - [INFO]. 14 серпня 1996 року [PERSON] оформила заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, заповіла [PERSON]. З 1984 року і по теперішній час [PERSON] проживає та зареєстрований за вказаною адресою, тобто [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті бабусі. Не дивлячись на те, що позивач має законне право на спадок після смерті заповідача, оформити свідоцтво про право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не зміг, оскільки документи на житловий будинок по вул. Новікова,17 не збереглися, а тому вимушений звернутися до суду за захистом свого права. Ухвалою Малиновського районного суду від 26 червня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в праві користування та розпорядження майном, визнання права власності залишено без розгляду та продовжено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в праві користування та розпорядження майном, визнання права власності в порядку спадкування. [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю в заочному порядку, на позовних вимогах наполягав в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених ними письмових доказів. Судом встановлено, що з 1985 року по 1989 року [PERSON] з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить витяг з рішення від 30 липня 2002 року, свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30 травня 1989 року, запис № 308. Від цього шлюбу народився [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 березня 1985 року запис № 318, де батьками зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Відповідно до будинкової книги від 23 січня 1970 року у будинку по [ADDRESS] постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] (основний), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), а також проживав [PERSON] (онук). Згідно рішення Народного суду Іллічівського району м. Одеси від 04 серпня 1966 року у справі № 2-2390 між [PERSON] та [PERSON] було визначено порядок користування житловими приміщеннями у житловому будинку по [ADDRESS]. 14 серпня 1996 року [PERSON] заповіла [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, про що свідчить заповіт від 14 серпня 1996 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під номером № 5652. [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла [PERSON], у зв'язку із чим відкрилась спадщина на житловий будинок, який було побудовано у 1960 році родиною [PERSON] та було зведено дворові споруди: сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж літ. «В», що на теперішній час складається з житлового будинку загальною площею 60,0 кв. м., житловою площею 37,1 кв. м. та дворові споруди: сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж літ. «В» за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння від 26.12.2013 року у зв'язку з тим, що житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а»; прибудова літ. «а1», сарай літ. «Б», сарай літ. «Г», гараж літ. «В» самочинно збудовані до 05.08.1992 р. відповідно до пункту 3.2 інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 р., за № 127 від 24.06.2001 р. зареєстрованим в Мінюсті України 10.07.2001 р. за № 582/5773 (із змінами та доповненнями ) - не є самочинними. Рік побудови вказано - 1960 р. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, (в редакції від 18.06.1963 р., яка діяла до 04.02.1994 р.). Відповідно до п. 1 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р., Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно п. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, у зв'язку зі смертю [PERSON], померлої [INFO], відкрилась спадщина, враховуючи, що [PERSON] проживав спірному будинку, то за ст. ЦК України (1963 року) він вважається таким, що прийняв спадщину, суд вважає доведеним, що позивач вступив у спадщину, набувши на неї право. Позивач прийняв цю спадщину, інші особи, які вправі претендувати на спадкове майно, а саме [PERSON] із відповідною заявою до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звернулась, та у зв'язку із залишенням її позову без розгляду, суд вважає за необхідне визнати право позивача таким, що підлягає захисту, визнавши за ним право власності в порядку спадкування за заповітом. На сьогоднішній момент позивач позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Оскільки в спірному майні також проживає [PERSON], мати [PERSON], яка чинить перешкоди в користуванні майном, яке заповіла йому бабуся [PERSON], померла [INFO], тому суд вважає за доцільне задовольнити вимогу про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у праві користування та розпорядження майном, а саме: житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном (від порушень, не пов'язаних з позбавленням володіння). Тому такими діями відповідача порушені права та законні інтереси позивача у справі. Відповідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За викладених обставин, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав всіх суб'єктів права власності. При цьому згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved