Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 05 серпня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення відсотків, інфляційних збитків (а. с. 3-6, 23-26). У судовому засіданні від 18 вересня 2014 року до участі у розгляді даної цивільної справи в якості третьої особи був залучений відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (а. с. 29) Позивачі у позовній заяві з урахуванням уточнень та їхній представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2011 року стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 223 440,00 грн. суми основного боргу, три відсотки річних у розмірі 66 925,68 грн., судовий збір у сумі 1 414,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн., на підставі якого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська були видані виконавчі листи, на підставі яких жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ були відкриті відповідні виконавчі провадження. Оскільки боржник [PERSON] ухиляється від виконання вказаного судового рішення, позивачі звернулись до суду з даним позовом, якому просили суд, з урахуванням уточнень, стягнути на свою користь зі [PERSON] інфляційні збитки у сумі 37 655 (тридцять сім тисяч шістсот п'ятдесят п'ять) грн.. 06 коп., три відсотки річних у сумі 24 663 (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят три) грн.. 52 коп. за період з 22 листопада 2011 року по 15 вересня 2014 року, а всього - 62 318,58 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 591,02 грн. (а. с. 3-6, 23-26). Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Представник третьої особи - відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, у судовому засіданні пояснив суду, що вказані виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] дійсно існують, заборгованість не погашена. При вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо можливості задоволення даних позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 21 грудня 2011 року були видані виконавчі листи щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 223 440,00 грн. суми основного боргу, три відсотки річних у розмірі 66 925,68 грн., судовий збір у сумі 1 414,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. (а. с. 7-8, 9, 10). Також судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням [PERSON] зазначеного судового рішення постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2013 року останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 188-13 КУпАП та накладено на нього стягнення в дохід держави у сумі 340,00 грн. (а. с. 11-12). Положеннями статті 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума 3-х % річних за період прострочення сплати боргу [PERSON], тобто за період з 22 листопада 2011 року по 15 вересня 2014 року (1028 днів) становить 24 663,52 грн. З урахуванням індексу інфляції: за грудень 2011 року на рівні 100.2, за 2012 рік - 99.8, за 2013 рік - 100.5, за січень-серпень 2014 року - 112.9, інфляційні витрати за весь час прострочення становлять 37655,06 грн. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних витрат, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання [PERSON] рішення суду від 21 листопада 2011 року, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог позивачів та вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивачів 62 318,58 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів у рахунок повернення витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду 591,02 грн. (а. с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved