Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

До Малиновського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення часток співвласників у спільній сумісній власності та просить суд встановити, що за Договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., 03.07.2006р., за № 6150, у 14/100 частинах домоволодіння з надвірними та господарчими спорудами та будівлями за [ADDRESS] частки співвласників є наступними: [PERSON] - 7/100 частин, [PERSON] - 7/100 частин. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого 03.07.2006р. за №6150 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., [PERSON] та [PERSON] є власниками 14/100 частин домоволодіння з надвірними та господарчими спорудами та будівлями за [ADDRESS] , яке складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 315,2 кв.м., та надвірних споруд: №1,2 - огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 791 кв.м. Право власності\~було зареєстровано\~в КП\~«БТІ» ОМР\~10.08.2006р.,\~номер запису:\~40688\~в книзі:\~279-67.\~ [PERSON] помер\~ [INFO] .\~Після смерті\~чоловіка,\~відкрилася спадщина\~на частину\~вказаного домоволодіння.\~Оскільки вони\~придбали 14/ [NUMBER] \~частин домоволодіння\~у період\~шлюбу,\~спадковим майном\~є 7/100\~його частин.\~Вона та\~їхні діти\~ [PERSON] та\~ [PERSON] є\~спадкоємцями першої\~черги за\~законом.\~Спадщину вона\~прийняла,\~оскільки проживала\~з чоловіком\~та була\~зареєстрована за\~однією адресою\~на момент\~відкриття спадщини,\~від спадщини\~не відмовлялась.\~За оформленням\~спадщини вона\~звернулась до\~Сьомої одеської\~державної нотаріальної\~контори,\~було заведено\~спадкову справу\~№801/2019.\~Постановою від\~24.02.2020р.\~нотаріусом їй\~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом та\~роз`яснено\~про необхідність,\~у судовому\~порядку встановити\~частки співвласників\~спільної сумісної\~власності нерухомого\~майна,\~вказаного у\~Договорі купівлі-продажу.\~Нотаріус роз`яснив,\~що виділ\~частки із\~майна,\~що є\~у спільній\~власності у\~позасудовому порядку,\~є можливим\~лише шляхом\~укладення письмового\~нотаріально посвідченого\~договору -\~що зробити\~не має\~можливості,\~що й\~стало причиною\~звернення з\~даним позовом\~до суду. Встановлення часток\~співвласника необхідне\~їй для\~подальшого звернення\~до нотконтори\~за отриманням\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом після\~смерті чоловіка. Зазначені обставини слугували підставою звернення до суду із відповідним позовом. Позивач в призначене судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачі в призначене судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову\~виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.07.1986 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого наявна в матеріалах справи. (а.с. 10) У відповідності до Договору купівлі-продажу, посвідченого 03.07.2006р. за №6150 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою 1.1., [PERSON] та [PERSON] є власниками 14/100 частин домоволодіння з надвірними та господарчими спорудами та будівлями за [ADDRESS] , яке складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 315,2 кв.м., та надвірних споруд: №1,2 - огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 791 кв.м. (а.с. 7) Право власності було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності в КП «ОМТІ та РОН» 10.08.2006р., номер запису: 40688, в книзі: 279-67, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 8) [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9) Постановою державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори Ставнійчук А.О. від 24.02.2020р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено про необхідність у судовому порядку встановлення часток співвласників спільної сумісної власності, вказаних у Договорі купівлі-продажу. (а.с. 6) Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Пунктом 3.3 вказаної Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Провести розрахунок часток у спільній власності, а саме: домоволодіння з надвірними та господарчими спорудами та будівлями за [ADDRESS] в позасудовому порядку неможливо, так як один із співвласників [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді. Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, що співвласник спірного домоволодіння помер, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 7/100 часток. При цьому не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників спірного домоволодіння. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх обґрунтованими та доведеними.

Outcome: approved