Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] зпозовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 30.03.2015 року між ним [PERSON] та [PERSON] була укладена угода про продаж йому приміщення корівника, розташованого за адресою [ADDRESS], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до рішення третейського суду при ТОВ «Донецькагроконсалт» за справою № 297-1/18.04 від 11.06.2004 року. Згідно з домовленістю, того ж дня, позивачем були передані відповідачу кошти в розмірі 200000 гривень (двісті тисяч гривень), що і складає повну суму угоди, а відповідач в свою чергу написав розписку про отримання грошових коштів,в якій також зобов'язався у десятиденний строк вчинити дії щодо переоформлення на нього вищевказаного приміщення корівника. Здійснити юридичне оформлення угоди купівлі-продажу приміщення корівника відповідач доручив [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] про що свідчить довіреність, надана їй та посвідчена нотаріусом м.Павлоград Дніпропетровської області Нижник А.М. 21.04.2015 року [PERSON] звернулась до Державної реєстраційної служби України у м. Красноармійську із заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, про що свідчить копія заяви та квитанція про сплату збору за надання витягу з ДРРнМ. Того ж дня їй було усно відмовлено в державній реєстрації права на нерухоме майно та у видачі витягу з реєстру нерухомості без будь-якого юридичного обґрунтування, що унеможливлює подальше оформлення договору купівлі-продажу приміщення корівника та його нотаріальне посвідчення. Тому позивач змушений звернутись до суду з заявою про визнання угоди купівлі- продажу приміщення корівника від 30.03.2015 року дійсною та визнання за ним права власності на вищевказане приміщення корівника. Згідно Звіту про оцінку нежитлового приміщення від 22.04.2015 року, оціночна вартість будівлі комплекса корівника, загальною площею 2777,3 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] складає 198845 грн. Розписку відповідача про отримання коштів вважає саме таким письмовим документом, що передбачає ч. 1 статті 207 та ч. 3 статті 208 ЦК України. На час винесення рішення третейского суду при ТОВ «Донецькагроконсалт» за справою №297-1/18.04 від 11.06.2004 року діяли норми вищевказаного закону, які дозволяли третейським судам виносити рішення щодо визнання права власності на нерухоме майно. Рішення третейського суду при ТОВ «Донецькагроконсалт» за справою №297-1/18.04 від 11.06.2004 року винесене з дотриманням вимого статей 45 та 46 закону України № 1701-IV від 11.05.2004 року «Про третейські суди». Оскільки рішення третейського суду при ТОВ «Донецькагроконсалт» за справою №297-1/18.04 від 11.06.2004 року не було оскаржене згідно зі статтею 50 закону України «Про третейські суди» Сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду. Рішення третейского суду при ТОВ «Донецькагроконсалт» за справою №297-1/18.04 від 11.06.2004 року було зареєстровано у Красноармійському бюро технічної інвентаризації згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно , де пунктом 2 цього наказу регулюється порядок подання документів на реєстрацію прав, а Додатком 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно визначається перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Про реєстрацію права власності на нерухоме майно Красноармійським бюро технічної інвентаризації відповідачу було надано витяг № 6143257 від 06.01.2005 року. Тому враховуючи вищевказане, позивач просить суд визнати правочин купівлі- продажу приміщення корівника, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений 30 березня 2015 року між мною та [PERSON] дійсним. Визнати за ним [PERSON] [INFO] право власності на комплекс-корівник площею 2777.3 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на поверненні судового збору не наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], яка відповідно до доручення від 2.07.2013 року (а.с.13), уповноважена відповідачем представляти його інтереси з питань, пов'язаних з продажем будівлі комплекса-корівника, до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Будівля комплекса-корівника, розташованого за адресою [ADDRESS], належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності відповідно до рішення третейського суду при ТОВ «Донецькагроконсалт» за справою № 297-1/18.04 від 11.06.2004 року (а.с.7). Про реєстрацію права власності на нерухоме майно Красноармійським бюро технічної інвентаризації відповідачу було надано витяг № 6143257 від 06.01.2005 року(а.с. 8). 30 березня 2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок, що відповідно до його розписки є кошти в рахунок сплати за корівник, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до закону України № 1701-IV від 11.05.2004 року «Про третейські суди», вони створені для захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону. Згідно статті 6 вищевказаного закону, третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. На час винесення рішення третейського суду при ТОВ «Донецькагроконсалт» за справою №297-1/18.04 від 11.06.2004 року діяли норми вищевказаного закону, які дозволяли третейським судам виносити рішення щодо визнання права власності на нерухоме майно. Рішення третейського суду при ТОВ «Донецькагроконсалт» за справою №297-1/18.04 від 11.06.2004 року винесене з дотриманням вимого статей 45 та 46 закону України № 1701-IV від 11.05.2004 року «Про третейські суди». Оскільки рішення третейського суду при ТОВ «Донецькагроконсалт» за справою №297-1/18.04 від 11.06.2004 року не було оскаржене згідно зі статтею 50 закону України «Про третейські суди» Сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду. Рішення третейського суду при ТОВ «Донецькагроконсалт» за справою №297-1/18.04 від 11.06.2004 року було зареєстровано у Красноармійському бюро технічної інвентаризації згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно , де пунктом 2 цього наказу регулюється порядок подання документів на реєстрацію прав, а Додатком 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно визначається перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Частинами 4 та 5 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 статті 207 та частиною 3 статті 208 Цивільного кодексу України встановлюється, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони та правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу належить вчиняти у письмовій формі. Також частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України встановлюється, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2000,00 гривень. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але відповідно до поданої заяви позивач не наполягає на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved