Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира 30 липня 2021 року звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, що зареєстровано між нею та [PERSON] , оскільки вони мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалась остаточно і примирення є неможливим. Крім того, позивач просить ухвалити рішення щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця так, як батько не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. Ухвалою судді від 13 серпня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.22). В судове засідання сторони не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. 03 листопада 2021 року позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити і не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.31). Відповідач відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і згідно ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що 10 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис №2368. Згідно копії свідоцтва про народження, під час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст.56 СК України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає вимогу щодо розірвання шлюбу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї суперечило б інтересам позивача, яка бажає їх припинення. Крім того, згідно ст.180, 181 СК України, суд також вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , оскільки батьки рівною мірою зобов`язані його утримувати до досягнення ним повноліття. Згідно ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання обох батьків утримувати дитину, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможний її надавати своїй малолітній дитині. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача в дохід держави судовий збір і на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved