Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-08 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Малиновської райадміністрації Одеської міської ради, за участю прокуратури Малиновського району м.Одеси про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Як вказувала позивачка, від колишнього шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з позивачкою і повністю перебуває на її утриманні. Дитина має хронічне захворювання шлунково-кишкового тракту та потребує регулярного обстеження та лікування в закладах охорони здоров'я. Позивачка зазначила, що відповідач не надає їй ніякої матеріальної допомоги і ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. З дитиною ніяких стосунків не підтримує. Позивачка також вказує, що відповідач не тільки не приймає участі у житті, вихованні та утриманні дитини, а також, під час одного з візитів погрожував життю та здоров'ю дитині, за що поніс відповідальність. Посилаючись на викладене позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1200 грн. на утримання дитини, а також просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Малиновської райадміністрації Одеської міської ради Чумаченко Н.Ю. не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи прокуратури Малиновського району м.Одеси Димерлій А.О. в судовому засіданні щодо стягнення аліментів з відповідача не заперечував, заперечував проти задоволення вимог позивачки щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки суду не надано жодного доказу у підтвердження того, що відповідач жорстоко поводився з дитиною. Відповідач в останнє судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином. У попередньому судовому засіданні він заперечував проти вимог щодо позбавлення його батьківських прав та не бажав щоб його позбавляли батьківських прав. Розглянувши матеріали справи, суд вважає можливим постановити рішення в судовому засіданні про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що від колишніх шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] згідно зі свідоцтвом про народження, виданого повторно 01.10.2009 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 676. Батьками дитини записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] З медичних довідок та виписок з медичних карток, що є в матеріалах справи вбачається, що дитина хворіє та потребує лікування. Відповідач надав письмову заяву, в якій він вказував, що він не відмовляється від своєї дитини, бажає з нею бачитися, турбуватися про неї, однак позивачка змінила свій номер телефону, дитину ховає та перешкоджає у спілкуванні з нею. Одночасно зазначав, що він працює будівельником та має нерегулярний дохід, тому не має можливості сплачувати аліменти в зазначеній сумі, крім того він має на утриманні дві неповнолітні дитини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. У відповідності до ст.164 п.2 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, він, вона ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007п №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психологічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниження люлдськоїх гідності дитини тощо. Висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.06.2014р. орган опіки та піклування районної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться. Однак вказані свідки не підтвердили застосування відповідачем насильства у відношенні дитини. В матеріалах справи є постанова суду від 10.08.2005р. про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ст.. 173-2 КоАП України. У постанові йдеться про те, що відповідач вчинив конфлікт з дружиною, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Однак у постанові не йдеться про те, що відповідач погрожував або вчиняв які-небудь насильницькі дії щодо дитини про які вказувала позивачка у судовому засіданні. Жодного доказу у підтвердження цього факту суду не надано. З психологічної характеристики на дитину, зробленої Одеським міським центром соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 20.03.2014р. вбачається, що дитина не згадує про батька, уникає конкретних відповідей стосовно цього, відповідає загальними фразами, коли в останнє спілкувався із ним пригадати не зміг. У психологічній характеристиці на дитину зазначено висновок, що у сприйнятті дитини фігура батька відсутня, а також у його повсякденному житті, яскраво виражених емоцій стосовно батька (як позитивних, так і негативних) не виявляє. Таким чином, в враховуючи вищевикладене, у суду немає достатніх підстав задовольнити позов в частині щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до положень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках застосування судами передбаченої у ст. 185 СК участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. Проте такі витрати позивачка повинна підтвердити допустимими та належними доказами згідно з положеннями ч.1 ст.60 ЦПК України. Суд, визначаючи розмір аліментів враховує положення ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявності на утриманні інших осіб, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 12.11.2013 р. Позивачкою не надано розрахунку суми аліментів, яку вона просить стягнути з відповідача доказів щодо стягнення аліментів у заявленій сумі 1200 грн., а її посилання на те, що дитина часто хворіє і потребує додаткової медичної допомоги не приймається до уваги, оскільки позивачка має право звернутися з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат. Враховуючи обставини справи та те, що відповідач має нестабільний заробіток та крім спільної з позивачкою дитини, має ще двох неповнолітніх дітей, суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача в сумі 440 гривень на дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. У задоволенні вимоги щодо позбавлення батьківських прав слід відмовити за відсутністю необхідних доказів.

Outcome: partial