Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

До Краматорського міського суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], який під час судового засідання було уточнено (т.2 а.с.79), про визнання сумісним майном подружжя житловий будинок, який розташовано за адресою: [ADDRESS] та визнання права власності на ? частки будинку за нею та на ? частку будинку за відповідачем. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 25.02.2005р. по 17.08.2012р. вона знаходилася у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу за спільні кошти вони придбали житловий будинок [ADDRESS]. Право власності на даний будинок було оформлено на відповідача. В добровільному порядку відповідач не бажає поділити спільне майно. Із зустрічним позовом звернувся [PERSON] до [PERSON], який під час розгляду справи було уточнено (т.2 а.с. 86), про поділ сумісного майна подружжя, просив суд визнати за ним право власності на ? частину будинку за адресою: [ADDRESS], а також визнати за ним право власності на автомобіль Nехіа - ns 19, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтував тим, що спірний будинок придбано під час шлюбу та є спільним майном подружжя, але автомобіль Nехіа - ns 19, 2006 року, було придбано за особисті його грошові кошти та з метою створення робочого місця, спірний автомобіль використовувався їм для роботи у службі «Таксі», усі кредитні забов»язнання по придбанню автомобіля він виконував самостійно, та до теперішнього часу кредит повністю не сплачено. У судовому засіданні позивачка по первісному позову [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та послалася на обставини, які викладені в заяві. Зустрічний позов про визнання права особистої власності на автомобіль за [PERSON] визнала повністю та не заперечувала, що автомобіль було придбано в кредит, за який досі розраховується відповідач та працює на ньому. Представник позивачки [PERSON], у судовому засіданні, повністю підтримала заяву позивачки та не заперечувала проти задоволення зустрічного позову [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача по первісному позову, [PERSON], під час розгляду справи повністю підтримав зустрічну заяву [PERSON] та не заперечував проти уточнених позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечень проти первісного та зустрічного позовів не мала та поклалася на розсуд суду. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення первісного позову та задоволення зустрічного позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 25 лютого 2005 року по 28 серпня 2012 року, що підтверджується рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17 серпня 2012 року. (т.1 а.с.10). Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.06.2005 року, [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS]. (т.1 а.с.7). Відповідно до нотаріально завіреної заяви, [PERSON] надала згоду своєму чоловіку [PERSON] купити на його ім'я за ціну та на умовах за його розсудом на їх спільні кошти житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] Згідно до повідомлення Центру НППВАЗ з обслуговування м. Краматорська та Дружківка при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 16.01.2015р., автомобіль марки DАЕWОО NЕХІА СПГ, номерний знак [NUMBER], 2006 року виробництва, зареєстрований 31.10.2006 року за [PERSON], [INFO]. (т.1 а.с.69). З квитанцій про сплату кредитних зобов'язань вбачається, що сплачував по кредитним зобов'язанням за придбання спірного автомобіля саме [PERSON] (т.1 а.с.205-208), що також не спростовано під час розгляду справи відповідачкою по зустрічному позову [PERSON], після розірвання шлюбу та стосунків відповідач продовжував самостійно сплачувати кредит на придбання автомобіля. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.68 ч.1 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст.69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що житловий будинок [ADDRESS] є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та підлягає поділу між сторонами на рівні частки. Як встановлено у судовому засіданні спірний автомобіль марки Nехіа - ns 19, 2006 року випуску придбаний за кошти відповідача по первинному позову та позивача по зустрічному - [PERSON], та цей факт не заперечувала у судовому засіданні позивачка по первинному позову [PERSON] На теперішній час зобов'язання по кредитному договору виконує [PERSON], що підтверджується копіями квитанцій, які долучені до матеріалів справи та були предметом дослідження під час розгляду справи. Відповідно до вимог ст.57 ч.1 п.3 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю [PERSON] Крім того, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по первісному позову, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 1180,80 грн. Витрати на проведення товарознавчої експертизи по оцінки вартості автомобіля у сумі 478 грн. не підлягають задоволенню у зв'язку із залишенням позивачкою [PERSON] позовних вимог щодо поділу автомобіля без розгляду, та розподіл судових витрат це не є предметом спору, та є обов'язком суду незалежно від того чи пред'явлені вимоги про стягнення судових витрат, вирішити це питання в порядку ст.88 ЦПК України. Також, враховуючи задоволення зустрічних позовних вимог, з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON], відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved