overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до Івано-Франківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові вказано, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить в рівних долях позивачу та його матері [PERSON]. [INFO] року померла мати позивача, після смерті якої відкрилась спадщина. 17.03.2015 року позивач подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк для подання такої заяви. Вважає, що вказаний строк пропущено з поважних причин, оскільки позивач є громадянином Російської Федерації та проживає в м. Калінінград, що вимагає додаткового часу для подання такої заяви. Просив суд визначити додатковий строк протягом трьох місяців з дати набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON]. Представник позивача просив провести розгляд справи без участі позивача, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO] року [PERSON] померла [INFO] року в м. Івано-Франківську. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 01.08.1990 року матір'ю позивача є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності від 12.07.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.10.2007 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та позивачу в рівних долях. Згідно відповіді приватного нотаріуса Данилів Т.Д. від 02.04.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, враховуючи, що період часу між датою посвідчення заяви про прийняття спадщини - 17.03.2015 року та датою смерті [PERSON] перевищує шестимісячний строк. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.1272 ЦК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові вказано, що [INFO] в шлюбі сторін народилась донька [PERSON]. Відповідач ухиляється від виконання обов`язків щодо матеріального забезпечення дитини, а тому позивачка просила присудити стягнення з відповідача аліментів в сумі 700 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила задовольнити його з підстав, вказаних в позові. В судовому засіданні відповідач заперечив позов та надав суду пояснення про те, що він надав позивачці 200 євро, через місяць після цього вона звернулась з позовом до суду. Однак, відповідно до його розрахунку повинна була зробити це тільки після спливу 6 місяців. Тому відповідач заперечив позов та просив відмовити в його задоволенні. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] позивачка та відповідач зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] батьками [PERSON] записано сторін спору. Податковий номер позивачки [NUMBER]. Податковий номер відповідача [NUMBER]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом враховано усі обставини, про які сторони повідомили суд для їх врахування при ухваленні цього судового рішення. Таким чином суд дійшов висновку про те, що потреби в матеріальному забезпеченні інтересів дитини, необхідні для її належного розвитку і життя буде забезпечено при присудженні до стягнення аліментів в сумі 600 гривень, які відповідач зможе сплачувати. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду звернулась [PERSON] до Територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові вказано, що позивач є спадкоємцем майна своєї бабусі, спадщина якої відкрилась [INFO] р. 01/04/2009 р. спадкодавець склала заповіт на позивачку. Інших спадкоємців не було. У зв`язку з навчанням в університеті і волонтерством не подала заяву про прийняття спадщини. У зв`язку із зазначеним позивач вважає, що вона пропустила строк з поважної причини, а тому просила суд задовольнити позов. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть № [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] р. 01/04/2009 р. [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] щодо всього свого майна. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Відповідно до зазначеного та на підставі ст. 1272 ЦК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] Ненада про позбавлення батьківських прав. В позові вказано, що відповідач не цікавиться інтересами дитини з моменту її народження, не бере участі в її вихованні і забезпеченні. Тому позивачка просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила задовольнити його, а також надала суду пояснення про те, що відповідач не сплачує аліменти на дитину та не допомагає в її утриманні в будь-який інший спосіб. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування підтримав позов. В судовому засіданні прокурор підтримав позов. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження № 166112 батьками [PERSON] зареєстровано сторін спору. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04/04/2006 р. присуджено стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки та додаткові витрати. Відповідно до посвідчення №083206 донька позивачки є інвалідом. Відповідно до довідки №02-02/1441 позивачка проживає із дитиною сторін спору. Відповідно до п. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 23/12/2014 р. просив суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки [PERSON] 27/10/[INFO]. В ст. 164 СК України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, однією із яких є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином судом встановлено, що позов обґрунтовано правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позовів вказано, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 08/08/2013 р. присуджено стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки в сумі 1000 гривень на утримання двох дітей. Позивачка вказує, що аліментів не вистачає на утримання дітей. Тому просила суд присудити збільшення аліментів по 1000 гривень на кожну дитину. Судом встановлено наступні обставини. 08/08/2013 р. видано виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача за рішенням Івано-Франківського міського суду. 05/11/2013 р. відділом ДВС Надвірнянського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з відповідача. Відповідно до довідки про доходи позивачки її дохід за період з 01/03/2014 р. по 31/08/2014 р. становив 19776,12 гривень. Відповідно до довідки №02-02/1955 з позивачкою проживають двоє дітей. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 08/08/2013 р. на користь позивачки присуджено стягнення аліментів з відповідача в сумі 1000 гривень щомісячно. Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надав доказів на спростування позову. Таким чином, інформація позивачки про те, що присуджених на її користь аліментів не вистачає для забезпечення нормального розвитку дітей і належного рівня їх проживання вказує на наявність правової підстави для задоволення позову. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказано, що 26.07.2005 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Відповідач зловживає спиртними напитками і в нетверезому стані влаштовує сварки, під час яких ображає позивачку. Без її відома відповідач оформив банківські кредити, які не сплачує. Вважає, що фактично шлюб розпався і існує тільки формально. Просить суд вказаний шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з мотивів викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов не визнав та дав пояснення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії І-НМ №140227 від 16.12.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції 26.07.2005 року, актовий запис №1033. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає задоволенню. Відповідно до зазначеного та на

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В позові вказано, що 29/09/2010 р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким відповідач отримав грошові кошти в сумі 27429 гривень. В наступному рішенням Івано-Франківського міського суду договір було визнано недійсним. Тому позивач просив повернути сторони у попередній стан, який існував до недійсності договору. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов з підстав, що в ньому зазначені. В судовому засіданні представник відповідача заперечив позов з тієї підстави, що спірний договір визнано недійсним, а тому його умови недійсні. Судом встановлено наступні обставини. 29/09/2010 р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 2 договору покупець оплатив, а продавець отримав грошові кошти в сумі 27429 гривень до підписання договору; претензій щодо оплати вказаних грошових коштів у сторін немає. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09/04/2014 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Аналогічний висновок вказаний в постанові Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Таким чином позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає задоволенню. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду звернулось державне підприємство «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про стягнення відшкодування. В позові вказано, що 27/08/2013 р. державною фінансової інспекцією в Івано-Франківській області складено акт перевірки за результатами ревізії, відповідно до якого працівникам Прикарпатського військового лісгоспу відпущено дров твердої породи на 165,99 куб.м. більше паливної норми за ціною франко-лісосіка, що потягло недоотримання доходу на суму 16493,53 гривень. Тому позивач просив суд стягнути вказані грошові кошти з відповідача, який на момент виникнення спору обіймав посаду начальника лісгоспу. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до акту перевірки за результатами ревізії працівникам Прикарпатського військового лісгоспу відпущено дров твердої породи на 165,99 куб.м. більше паливної норми за ціною франко-лісосіка, що потягло недоотримання доходу на суму 16493,53 гривень. Відповідач надіслав до суду письмове пояснення, відповідно до якого не визнав позов, оскільки продавав дрова населенню згідно встановлених цін. Наказом позивача №266-в встановлено ціну продажу дров для працівників ліспромкомбінату з 01/12/2011 р. Обставину продажу дров в об`ємі, що вказаний в акті перевірки сторони не оспорювали. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 4.13 Положення начальник лісгоспу забезпечує збереження майна. Відповідно до п. 8.1. колективного договору ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» адміністрація продає працівникам по 10 куб. м. дров по ціні франко-лісосіка. Відповідно до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до п. 4.2 Положення про Прикарпатський військовий лісгосп ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» начальник лісгоспу несе повну відповідальність за законність та ефективність діяльності лісгоспу. Таким чином позов обґрунтовано належними правовими підставами. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення позики. В позові вказано, що 17/05/2014 р. відповідач отримав від позивача позику в сумі 15000 доларів США, про що видав розписку. З 31/01/2015 р. позивач вимагав від відповідача повернення позики, однак відповідач не повернув її. Тому позивач просив стягнути з відповідача 374340 гривень. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання. Судом встановлено наступні обставини. 17/05/2014 р. відповідач отримав від позивача позику до 31/01/2015 р. в сумі 15000 доларів США, про що видав розписку. Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В п. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В п. 1 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В п. 1 ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В п. 1 ст. 612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач не надав суду жодного доказу чи розрахунку на спростування позову. Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з позики. Отже, позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Доказів і арґументів на спростування висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні сторони суду не надали. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказано, що 15.07.1989 року сторони зареєстрували шлюб, в якому народилося двоє дітей, які вже повнолітні. Відповідач зловживає алкоголем, вчиняє скандали, створює неможливі умови для життя. Вважає, що шлюб існує лише формально і примирення неможливе. Просить суд вказаний шлюб розірвати та змінити її прізвище на дошлюбне. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з мотивів викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Термін для примирення просила не надавати, оскільки примирення неможливе і поведінка відповідача негативно впливає на її здоров'я. В судовому засіданні відповідач позов не визнав та дав пояснення. Просив надати термін для примирення, вважає, що шлюб можливо зберегти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Сивки Войнилівської сільської ради 15.07.1989 року, актовий запис № 12. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає задоволенню. Відповідно до зазначеного та на

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказано, що 19/08/2005 р. сторони зареєстрували шлюб, в якому народилась дитина. Однак у зв`язку з психологічною несумісністю та припиненням спільного проживання позивачка просить суд вказаний шлюб розірвати. Відповідача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позов. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб в виконкомі Ліснотарновицької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 19/08/2005 р., актовий запис № 10. Відповідно до свідоцтва про народження № 019751 10/09/2005 р. у сторін народився син. Відповідно до п. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає задоволенню. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 105, 110, 112 суд,-

Outcome: approved