Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.09.2005 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який 17.03.2009 року був розірваний. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2008 року стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання сина, проте сума цих аліментів на сьогоднішній день є недостатньою для утримання сина. З часу ухвалення рішення розмір витрат на утримання сина значно зросли, син навчається в 6 класі, відвідує басейн, шкільні гуртки, часто хворіє. Тому просить збільшити розмір аліментів, стягнення яких визначено рішенням Ірпінського міського суду від 10.10.2008 року, на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач \~[PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, подав відзив на позовну заяву в якій зазначив, що вже є ідентичне рішення по справі щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, не менше 50% прожиткового мінімуму і так передбачено СК України. У 2018 році 50 % прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років становив від 930 грн. до 1013 грн., проте надходження від нього були більшими, всього за рік 28672,77 грн. Щодо недостатності коштів на лікування сина зазначив, що в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи зазначених обставин, в разі необхідності готовий придбати медичний поліс для сина [PERSON]. Також вказує, що доходу від підприємницької діяльності не має, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, у 2018 році поніс великі фінансові витрати на лікування та реабілітацію у звязку із хворобою, а тому просив відмовити у задоволенні позову або встановити розмір аліментів у твердому вираженні 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 01.04.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія 1-КГ № 038916 [PERSON] народився 26 грудня 2006 року, його батьки: [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-ОК № 053998 17.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, після реєстрації розірвання шлюбу прізвище [PERSON] [PERSON]. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2008 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02.09.2008 року до досягнення повноліття дитини, але не менше встановленого мінімуму доходів громадян. Згідно довідки про доходи [PERSON], загальна сума доходу за період з січня 2018 року по грудень 2018 року за винятком аліментів становить 37924,83 грн., за даний період сплачено аліментів на суму 7603,84 грн. Згідно довідки від 08.02.2019 року №27.1/22-26 Кіровоградського інституту розвитку людини, за 2017 рік нараховано аліментів на суму 4656,91 грн., за 2018 рік 7603,84 грн., за січень-березень 2019 року 2372,36 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, яка діє на час розгляду справи, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів який визначається судом визначається у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, що передбачено ч. 1 ст. 183 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину що може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлюється законодавством. Як зазначено в ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз зазначених норм права дає суду підстави прийти до висновку, що саме суду віддані дискреційні повноваження при визначенні конкретного розміру аліментів. При цьому, закон визначив що саме суд повинен брати до уваги і враховувати при визначенні розміру аліментів. Такими обставинами можуть бути: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів або якісь інші обставини, які можуть мати важливе значення для визначення розміру аліментів. Визначення мінімального розміру визначається законом. Це той мінімум, який батьки зобовязані витрачати на дитину, не залежно від доходів, можливостей, бажання, інших дітей, незалежно від всіх цих обставин. Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. В даному випадку, у рішенні суду при визначенні розміру аліментів є посилання на їх мінімальну межу, але це не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. У разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», тобто, з 8 липня 2017 року та винесення відповідної постанови державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отже, враховуючи зазначені обставини справи, співставляючи їх з нормами права суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому в задоволені позову необхідно відмовити. Згідно ст. 141 ч. 7 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позов не підлягає задоволенню, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed