Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , у тому числі як законного представника свого неповнолітнього сина - [PERSON] , третя особа - Магдалинівська селищна рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку по [ADDRESS] , відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, від 08.06.2005 року, виданого Магдалинівським районним бюро технічної інвентаризації № 7457617. (а.с.6). Наразі за зазначеною адресою зареєстровані, крім членів сім`ї позивача, громадянка [PERSON] , [INFO] , - яка є колишньою невісткою позивача, а також [PERSON] , [INFO] , - який є сином невістки позивача. (а.с.7). Вже більше року, тобто, починаючи з 17 липня 2018 року, відповідач разом із своїм сином не проживають у зазначеному будинку, не сплачують комунальних послуг та не беруть участі в утриманні житлового будинку. При цьому відповідач не бажає в добровільному порядку зняти з реєстрації а ні себе, а ні неповнолітнього сина. Через реєстрацію в будинку відповідачів створюються перешкоди вільного користування та розпорядження нерухомим майном, в тому числі, позивач не має змоги оформити житлову субсидію, що порушує його права як власника. На підставі наведеного, позивач прохає усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, шляхом визнання громадянки [PERSON] , [INFO] , та її сина - [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації. 04 листопада 2019 року судом була винесена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, копії якої направлено рекомендованими листами з повідомленням сторонам по справі. Відповідно до поштового повідомлення, копія ухвали були отримана позивачем 09 листопада 2019 року. Рекомендований лист, направлений відповідачеві, повернувся на адресу суду 14.11.2019 року з причини закінчення встановленого строку зберігання. Відповідач з відзивом на позовну заяву до Магдалинівського районного суду не звертався, хоча про відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування в тому числі таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок і господарські споруди, які знаходяться по [ADDRESS] , є приватною власністю [PERSON] . (а. с. 5,6). В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Магдалинівської селищної ради від 13 округу [PERSON] від 06 серпня 2019 року значиться, що [PERSON] - колишня невістка позивача, [INFO] , та її син - [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] фактично не проживають з 17 липня 2018 року. (а.с. 7). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що в житловому будинку позивача зареєстрований неповнолітній, якого позивач просить визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком. Однак, висновку органу опіки та піклування чи служби у справах дітей з даного приводу щодо доцільності визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивачем до суду не надано. Частинами 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Реєстрація неповнолітнього була вчинена за згодою всіх членів сім`ї, зокрема позивача як власника житлового будинку, і це надає можливість батькам неповнолітньої дитини реалізовувати права на виховання, навчання та лікування своїх дітей за місцем реєстрації - у дитячих садочках, школах, лікарнях, тощо. Позивачем не доведено, що неповнолітня дитина чи його мати, які зареєстровані в його будинку, мають своє житло та можуть відповідно і забезпечити реєстрацію дитини на теперішній час, а тому, в разі зняття неповнолітньої дитини з реєстраційного обліку в будинку, тягне позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дитини, що суперечить інтересам дитини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги про визнання громадянки [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовані, виходячи з факту відсутності протягом тривалого часу вказаної особи за зареєстрованим місцем проживання. Позовні вимоги про визнання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за даних обставин, суперечать інтересам неповнолітньої дитини, а тому, суд не може визнати їх обґрунтованими в цій частині. Згідно із статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Крім того, у відповідності до ст. 29 ЦК України, ст. 177 СК України, ст. ст. 5, 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», постанови КМ України від 24.09.2008 року N 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», орган опіки та піклування здійснює захист майнових та житлових прав дітей, а дозволи на відчуження майна співвласниками чи користувачами якого є діти, надає лише за заявою батьків дітей або осіб, що їх замінюють на підставі закону та за заявою відповідних документів. За таких обставин суд вважає, що позові вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial