Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся позивач із вищезазначеним позовом, зазначаючи, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], якому батько - [PERSON] заповів квартиру [ADDRESS]. Після смерті батька, [PERSON] успадкував 7/16 частин вказаної квартири, проте відповідач по справі перешкоджає в проживанні неповнолітнього по зазначеній адресі. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просив визначити місце проживання малолітньої дитини за адресою [ADDRESS]. Зобов'язати не перешкоджати [PERSON], [PERSON] користуватися вказаною квартирою. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав подану позовну заяву в повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнала. У судове засідання призначене на 03.04.2017 року відповідач не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась рекомендованою кореспонденцією. Представник третьої особи органу опіки та піклування до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом РАГС виконкому Одеської міської ради, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.10.1999 року, актовий запис № 1009, після чого, [PERSON], змінила прізвище на «[PERSON]». Судом, згідно свідоцтва про народження, виданого Першим відділом РАГС Приморського РУЮ м. Одеси встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], [PERSON], актовий запис № 337. Згідно заповіту від 27.05.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, судом встановлено, що [PERSON] заповів належне йому майно [PERSON], за реєстром № 8-631. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно Відділом ДРАЦС у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції , актовий запис № 408. Згідно листа Другої одеської державної нотаріальної контори від 25.07.2016 року № 1050/02-14, судом встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся [PERSON], однак у зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів на квартиру [ADDRESS], свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину у вигляді спірної квартири, а відтак має право користування вказаним приміщенням. Крім того, згідно ст. 28 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Враховуючи вищезазначене положення закону, суд вважає, що [PERSON] має право користування частиною спірної квартири, як матір [PERSON], якому, як спадкоємцю першої черги за законом належить частина спірної нерухомості. Судом встановлено, що між сторонами виникають сварки та скандали з приводу реалізації права на користування вказаної квартирою, що підтверджується листом Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП України в Одеській області № 36/2 -6196 від 20.04.2016 року. Вказані обставини підтверджується також й поясненнями відповідача. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1269 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, в незалежності від факту оформлення спадкових прав, позивач має право на користування майном, що входить до спадкової маси. Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном Враховуючи те, що відповідач заперечував проти задоволення позову, а також беручи до уваги наявність в матеріалах справи доказів конфлікту між сторонами, суд, з метою недопущення порушення прав неповнолітнього, вважає за доцільне задовольнити позовну заяву в частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою. Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовної вимоги в частині визначення місця проживання дитини, суд зазначає, що обраний засіб захисту порушеного права передбачений Сімейним кодексом України та застосовується виключно в разі спору щодо визначення місця проживання дитини, що виник між батьками. Оскільки природа виниклих правовідносин у вказаній справі має інший характер, підстави для задоволення позову в цієї частині відсутні.

Outcome: partial