Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовував тим, що він є власником 2/3 частин квартири [ADDRESS], а 1/3 частини зазначеної квартири є власником відповідач [PERSON]. Згідно технічного паспорту на вищевказану квартиру, дана квартира є трикімнатною. Загальна площа 66,1 кв.м., житлова площа 39,9 кв.м., коридор «1» площею 6,5 кв.м., коридор «2» площею 4,1 кв.м., кімната «3» площею 13,7 кв.м. кімната «4» площею 16,8 кв.м., кімната «5» площею 9,4 кв.м., коридор «6» площею 2,5 кв.м., кухня «7» площею 7,1 кв.м., вбиральня «8» площею 0,9 кв.м., ванна кімната «9» площею 2,5 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м., балкон площею 1,8 кв.м.. У звязку з недосягненням домовленості між сторонами у користуванні квартирою, відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, тому позивач звернувся в суд за захистом своїх прав, як співвласник квартири. [PERSON] просить суд встановити порядок користування квартирою 11 в будинку 38 по вулиці Київській у м. Кременчуці, а саме: в його користування просить виділити кімнату «3» площею 13,7 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м., вихід на який здійснюється з кімнати «3», кімнату «5» площею 9,4 кв.м.; в користування [PERSON] виділити кімнату «4» площею 16,8 кв.м.; всі інші приміщення в одній квартирі просить залишити в спільному користуванні. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Частиною першою\~ст. 224 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Співвласниками квартир « 11 в будинку № 38 по вулиці Київській в м. Кременчуці є: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] на праві приватної власності належить 2/3 частини зазначеної квартири, а [PERSON] належить на праві приватної власності 1/3 частина даної квартири. Спірна квартира має житлову площу 39,9 кв.м., та складається з трьох жилих кімнат: площею 13,7 кв.м. 16,8 кв.м., 9,4 кв.м.. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України зазначеної в Постанові суду від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим. З урахуванням викладеного вище та вимог діючого законодавства, встановлених по справі обставин, досліджених доказів, суд приходить до висновку про можливість встановлення порядку користування жилим приміщенням, згідно визначеного у позові порядку, а саме [PERSON] виділити у користування кімнату «3» площею 13,7 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м., вихід на який здійснюється з кімнати «3», кімнату «5» площею 9,4 кв.м.; в користування [PERSON] виділити кімнату «4» площею 16,8 кв.м. та балкон площею 1,8 кв.м.; всі інші приміщення в даній квартирі залишити в спільному користуванні. Суд вважає, що такий порядок користування жилим приміщенням буде відповідати вимогам закону, інтересам сторін по справі, а також не буде порушувати їх права. Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати: у вигляді судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. та витрати понесені за складання висновку експертного оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження в розмірі 800 грн. 00 коп., всього позивачем понесено судових витрат на суму 1351 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved