Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Словянської міської ради, третя особа Перша Словянська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання, визнання права власності, яка обґрунтована тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], позивачу, його матері та вітчиму [PERSON], належить житло в рівних долях. Мати позивача [PERSON] померла 13 липня 2011 року та після її смерті позивач прийняв спадщину. 16 червня 2016 року помер вітчим [PERSON] На момент смерті вітчима позивач проживав з ним однією сімєю більше ніж 5 років та був зареєстрований з ним за однією адресою. Постановою державного нотаріуса Першої Словянської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що увійшла у спадщину після смерті [PERSON] Посилаючись на вимоги ст. 1264 ЦК України, яка встановлює, що у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, просить суд встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем не менш ніж пяти років та визнати право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник позивача, адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позовної заяви. Відповідач Словянська міська рада Донецької області, свого представника для участі в судовому засіданні не направив, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Рішення просять ухвалити на розсуд суду. Третя особа Перша Словянська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Донецькій області, свого представника для участі в судовому засіданні не направила, надала заяву про розгляд справи без участі їх представника. Рішення просять ухвалити за наявними у справі доказами. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала показання та зазначила, що позивач є товаришем ї чоловіка, вона з ним знайома з 2005 року. Їй відомо, що [PERSON] проживав з матірю та вітчимом, він доглядав вітчима після смерті матері та займався його похованням. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання та зазначив, що знайомий з позивачем [PERSON] з 1984 року, він є його кумом. Також він знав його мати та вітчима, часто приходив в гості. Йому достовірно відомо, що позивач проживав разом з ними однією сімєю в квартирі, потім вони з матірю переїхали в будинок. Вислухавши пояснення представника позивача та показання свідків, проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 544364 від 17 червня 2016 року, виданого виконавчим комітетом Студенокської сільської ради Ізюмського району Харківської області, [PERSON] помер 16 червня 2016 року в с. Студенок Ізюмського району Харківської області. Після смерті [PERSON] в Першій Словянській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа до його майна за заявою [PERSON] від 26 січня 2017 року. При цьому, в своїй заяві позивач зазначив про наявність спадкоємців першої черги за законом, дітей спадкодавця [PERSON] та [PERSON], однак відомостей про те, що спадкодавці першої черги за законом звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, спадкова справа не містить. Цивільним Кодексом України врегульовано, що спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяці, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). Частиною 1 статті 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом стоку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою ТОВ «Арагорн» № 267 від 10.04.2018 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] з 24.04.1985 року по день своєї смерті 16.06.2016 року. Разом з ним за даною адресою був зареєстрований [PERSON] з 01.07.1992 року та зареєстрований по теперішній час. Відомостей щодо реєстрації за цією адресою інших осіб довідка не містить. Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, що спадкоємці першої черги за законом, вказані в заяві [PERSON] про прийняття спадщини, не були зареєстровані та не проживали разом із спадкодавцем, у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не звернулися, виходячи з вищенаведених вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України, суд доходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] слід вважати такими, що не прийняли спадщину. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є вітчимом позивача, позивач постійно проживав із спадкодавцем, доглядав за ним після смерті матері, що підтверджується показаннями свідків. Факт спільного проживання позивача із спадкодавцем підтверджується також і дослідженим в судовому засіданні актом комітету мікрорайону «Центр-1 м. Словянська» від 20.04.2018 року, яким встановлено, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] з 01.07.1992 року по день смерті [PERSON] 16.06.2016 року. Крім того, як вже було встановлено в судовому засіданні, відповідно до довідки ТОВ «Арагорн» № 267 від 10.04.2018 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] з 24.04.1985 року по день своєї смерті 16.06.2016 року. Разом з ним за даною адресою був зареєстрований [PERSON] з 01.07.1992 року та зареєстрований по теперішній час. Аналогічні відомості містить й довідка ТОВ «Арагорн» б/н, що знаходиться в дослідженої в судовому засіданні спадковій справі, заведеної в Першій Словянській державній нотаріальній конторі до майна померлого [PERSON] Таким чином, оскільки спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину, відомостей щодо наявності інших спадкоємців першої третьої черги в порядку спадкування за законом спадкова справа до майна спадкодавця [PERSON] не містить, суд доходить до висновку, що єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], як спадкоємець четвертої черги за законом, що врегульовано нормами ст. 1264 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, видане ВАТ «Керамічний комбінат» 19.04.1991 року. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано в КП «БТІ м. Словянська», що підтверджується відповідною довідкою КП «БТІ м. Словянська» № 3016-2/0.81/01 від 04.10.2018 року. Відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 1998 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 3 Сімейного Кодексу України встановлено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 1998 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, проаналізувавши норми діючого законодавства, приймаючи до уваги встановлені по справі обставини, що спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON], не прийняли спадщину, спадкодавець [PERSON] є вітчимом позивача, позивач постійно проживав із спадкодавцем не менш ніж пять років до часу відкриття спадщини, до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яку позивач фактично прийняв, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. При цьому, суд зазначає, що в своїх позовних вимогах позивач просить визнати право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири, однак, як було встановлено в судовому засіданні до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла 1/3 частина квартири. На підставі викладеного,

Outcome: partial