Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із заявою про встановлення юридичного факту звернувся заявник [PERSON] Свої вимоги щодо встановлення факту постійного проживання разом із [PERSON], яка померла [INFO] року, мотивував необхідністю подання приватному нотаріусу Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. рішення суду для отримання спадщини [PERSON] В судовому засіданні заявник свою вимогу підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області [PERSON] просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради та вказав, що вважає заявлені вимоги обґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши надані заявником документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 03 вересня 2014 року серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, [INFO] року померла [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис під № 53. Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. (ст. 1222-1223 Цивільного кодексу України). Відповідно до копії заповіту, посвідченого 06 квітня 2005 року секретарем Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області та зареєстрованим в реєстрі під номером 36, спадкодавець [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося своєму онуку [PERSON] Таким чином, заявник є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Згідно з ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заявник звернувся до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] Листом приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. заявнику було повідомлено про факт пропуску строку для прийняття спадщини та роз'яснено можливість звернення до суду із заявою про встановлення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини або для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем до дня її смерті. Вказані обставини підтверджуються листом приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. № 201/01-16 від 09 березня 2016 року. Таким чином, без отримання рішення суду про встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем до дня її смерті, заявник позбавлений можливості прийняти спадщину. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Законодавством України не визначено іншого порядку встановлення факту проживання зі спадкодавцем до дня його смерті, ніж в порядку передбаченому главою 6 Цивільного процесуального кодексу України. Від встановлення факту проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] до дня її смерті залежить виникнення у заявника права на спадщину згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів. Відповідно до довідки виконавчого комітету Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, спадкодавець [PERSON] з 2011 року по [INFO] року проживала за адресою: [ADDRESS] Актом від 15 лютого 2016 року, складеним [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], депутатом сільської ради Загороднім А.О., підтверджено факт проживання заявника разом із спадкодавцем в будинку [ADDRESS] з 2002 року. Згідно з показами свідків [PERSON], [PERSON], які є сусідами заявника, та свідка [PERSON], яка є донькою спадкодавця, [PERSON] постійно до її смерті проживала в [ADDRESS] однією сім'єю із заявником. Підтвердженням факту постійного проживання заявника із спадкодавцем до дня її смерті є лист Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області від 05 квітня 2016 року № 02-31-251, у якому остання визнанням вимоги заявника фактично підтвердила цей факт. Таким чином суд вважає, що заява [PERSON] є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1217, 1220, 1222-1223, 1266, 1268, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved