Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

До Пологівського районного суду Запорізької області звернувся представник заявника [PERSON] [PERSON] із заявою, в якій зазначив, що [INFO] у віці 68 років помер [PERSON] , [INFO] , який приходиться рідним батьком [PERSON] , [INFO] . Факт смерті був констатований 03 жовтня 2019 року лікарем Докучаєвського Центру ПМСД - [PERSON] , про що складено такий документ: «Врачебное свидетельство о смерти» №116 (Ф.№106/у) від 03 жовтня 2019 року. В подальшому заявником отримано « [PERSON] о смерти» від 04 жовтня 2019 року [NUMBER] , видане в м.Докучаєвськ Донецької області, оскільки належного свідоцтва про смерть в м.Докучаєвську в даний час отримати неможливо. При видачі зазначеного «Свидетельства о смерти» було здано « [PERSON] свидетельство о смерти» №116 (Ф.№106/у) від 03 жовтня 2019 року. З метою належної реєстрації факту смерті свого батька [PERSON] звернувся до Центрального районного у м.Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Але в реєстрації факту смерті [PERSON] було відмовлено через те, що документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження і, відповідно, їх форма не відповідає вимогам законодавства України. Таким чином, існує необхідність в судовому порядку встановити факт смерті та час і місце смерті, з метою здійснення реєстрації актового стану у порядку та у спосіб, які встановлені законом. Крім того, отримання належного свідоцтва про смерть необхідно заявнику для реалізації спадкових справ. У зв`язку із зазначеним, представник заявника просить встановити факт смерті особи - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті: м.Докучаєвськ Донецької області, Україна. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи вони були повідомлені в установленому законом порядку, однак безпосередньо із заявою про встановлення смерті особи подали до суду заяву, в якій просили розгляд цивільної справи здійснити за відсутності заявника [PERSON] та його представника [PERSON] . Представник заінтересованої особи - Центрального районного у м.Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, із жодними заявами та клопотаннями до суду не звертався. У зв`язку з цим на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ, сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» було визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням КМУ від 07.11.2014 №1085-р., на території м.Докучаєвська Донецької області органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Під час розгляду справи судом було встановлено, що заявник [PERSON] , який народився [INFO] в м.Докучаєвську Донецької області, є сином [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 03 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області. [INFO] у віці 68 років у м.Докучаєвськ Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією довідки про причину смерті від 03 жовтня 2019 року, виданої лікарем Докучаєвського Центру ПМСД - [PERSON] , причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність. 04 жовтня 2019 року відділом РАЦС Докучаєвського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР був складений актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , та видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] . При зверненні представника заявника у Центральний районний у м.Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), йому 10 липня 2020 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки на підтвердження факту смерті ним був пред`явлений документ - свідоцтво про смерть, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, визначено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено і м.Докучаєвськ Донецької області, на території якого [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Тому згідно з п.1 постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», даний населений пункт відноситься до тих населених пунктів, які визнано тимчасово окупованими територіями. Відповідно до наказів Міністерства юстиції України від 25 листопада 2014 року №247/7 та від 17 червня 2014 року № 935/5 всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово окупованих територій у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись там. Тому всі акти та документи, видані органами, не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались, з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою, не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Із матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] у м.Докучаєвську Донецької області помер [PERSON] , [INFO] . Довідка про причину смерті від 03 жовтня 2019 року №116 та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04 жовтня 2019 року, видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, не створюють правових наслідків. Тобто, для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , існують об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть та здійснити його права, пов`язані із встановленням даного факту. На підставі викладеного,

Outcome: approved