overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 30.04.2014 р. по а/д с. Рівне - с. Красний Лиман сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) «ВАЗ», номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON]; 2) «JBW», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] На момент ДТП між відповідачем [PERSON] та позивачем - ПрАТ «Європейський Страховий Союз» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.03.2014 № АІ/0047797, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «ВАЗ» д.н. [NUMBER]. Потерпілий [PERSON] своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі Страхових актів №15/220-1 від 30.12.2015 року та № 15/12 від 27.01.2015 року з відповідними розрахунками страхового відшкодування,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду надійшла позовна заява Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до Головного управління Держпраці у Донецькій області, [PERSON] центральної міської лікарні, профспілки ПАТ «ШУ «Покровське», треті особи ПАТ «ШУ «Покровське», [PERSON], про скасування акту за формою П-4 та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що 03.07.2017 року [PERSON] звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Покровськ з заявою про надання направлення на МСЕК. Під час розгляду документів було встановлено ряд помилок в медичній документації і в акті за формою П-4. А саме у п. 14 невірно вказаний діагноз раніше отриманої травми [PERSON] та дата отримання виробничої травми, що підтверджується актом за формою Н-1 №32 від 16.06.2012 року та довідкою МСЕК №131369 від 12.10.2012 року. Акт складено з чотирма особливими думками членів комісії. Тому Відділення не має законних підстав для надання направлення на МСЕК [PERSON] [PERSON] особисто звертався з заявою до головного управління Держпраці у Донецькій області з проханням провести перерозслідування причин виникнення у нього професійного захворювання. У чому йому було відмовлено. Копію відповіді від 16.06.2017 року [PERSON] надав до відділення. 18.03.2016 року згідно до «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року №1232 клініка професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» направила повідомлення №160 від 18.03.2016 року про професійне захворювання [PERSON] з діагнозом: 1) хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення. Прикореневий та базальний пневмосклероз. ЛН І-ІІ ст. захворювання професійне змішаної етіології, встановлене вперше; 2) хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легкої (ІІ) ст. за класифікацією [PERSON] та [PERSON] захворювання професійне, встановлене вперше; 3) хронічна радикулопатіяL5, S1 ліворуч в ст. затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом захворювання професійне, встановлене вперше.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, а саме стосовно стягнення з позивача понесених нею судових витрат на оплату судово-економічної експертизи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити у справі додаткове рішення з наступних підстав. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено повністю. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 року у даній цивільній справі було призначено судово-економічну експертизу, за проведення якої відповідачем було сплачено 17332 грн (т.1 а.с.233, т.2а.с.136). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати з проведення експертизи у розмірі 17332 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна дитині спричиненням інвалідності за період з 2003-2014 роки, а саме стосовно вирішення питання про стягнення з відповідача сплачених судових витрат за проведення судово-медичної експертизи, проведеної Головним бюро судових експертиз України. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01\~квітня 2019\~рокупозовні\~вимоги [PERSON],\~яка діє\~в інтересах\~неповнолітньої [PERSON],\~до АКЦІОНЕРНОГО\~ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА\~ЗАЛІЗНИЦЯ» про\~відшкодування моральної\~шкоди,\~яка заподіяна\~дитині спричиненням\~інвалідності за\~період з\~2003-2014\~роки задоволено частково, а саме стягнуто з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» на користь [PERSON] моральну шкоду, яка заподіяна [PERSON] спричиненням інвалідності за період з 2003 по 2014 роки у розмірі 4807296 гривень та стягнуто з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1596 грн. 90 коп., а на користь позивача судові витрати у розмірі 12870 грн. На підставі ч. 4\~ст.\~270\~ЦПК України зазначене питання розглянуте за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити у справі додаткове рішення з наступних підстав. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішенням суду від 01 квітня 2019 року з відповідача на користь позивача стягнуто суму судових витрат у розмірі 12870 грн., що складається з суми витрат, повязаних з проведенням судово-психологічної експертизи. Однак під час розгляду справи за ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2016 року Державною установою «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» також було проведено судово-медичну експертизу, витрати, повязані з проведенням якої, були покладені на позивача та склали 2593,50 грн. (т.3 а.с.103,105-108). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2593,50 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

До Красноградського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до Красноградської міської ради про стягнення заборгованості за заробітною платою в сумі 33252,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 31 грудня 2009 року Красноградською міською радою та ним був укладений контракт, про прийняття на роботу начальником Красноградського шляхового підприємства. 31 грудня 2012 року термін дії контракту продовжений на час реорганізації підприємства. Відповідно до п.3 і п.9 контракту за виконання обов'язків начальника підприємства встановлено посадовий оклад у розмірі мінімальної заробітної плати, яка виплачується роботодавцем - Красноградською міською радою. Упродовж 2013-2015 років заробітна плата не нараховувалась та не виплачувалась, тому на час подання позову створилась заборгованість в розмірі 33252,00 грн. В судове засідання з'явились позивач, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі та представник відповідача, який просив відмовити у задоволенні позову, надав суду письмові заперечення. Згідно позиції міської ради Красноградське шляхове підприємство не веде господарської діяльності близько десяти років і фактично не існує, майно у підприємства відсутнє. Таким чином [PERSON] не виконує покладених на нього обов'язків, саме тому заробітна платня не виплачується. Суд вислухав сторони, дослідивши письмові докази дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що згідно постанови Харківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2012 року, яка набрала законної сили 16 листопада 2012 року, припинено юридичну особу Красноградське шляхове підприємство. У мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, що податкову звітність до Красноградської МДПІ Харківської області ДПС останній раз було надано 18 листопада 2004 року. Таким чином, щодо начальника Красноградського шляхового підприємства встановлено факт порушення трудової дисципліни за весь час перебування його на цій посаді - неподання податкової звітності. Крім цього позивач не надав до суду відомості із трудової книжки, хоча в нього була така можливість, суд кілька разів об'являв перерву за клопотанням [PERSON], надавав час для подання доказів. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Так робота, яка покладена на начальника Красноградського шляхового підприємства, не виконується за відсутністю самого підприємства. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

До Краснокутського районного суду 02 грудня 2014 року звернулася заявниця [PERSON] із заявою, згідно якої прохала суд визнати недієздатною [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що її донька [PERSON], являється інвалідом дитинства першої А групи (безстроково), що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії ААБ №708730. На даний час [PERSON] не може самостійно виконувати свої обов'язки, у всьому потребує сторонньої допомоги, доглядати за собою не взмозі, крім того вона перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Краснокутської ЦРЛ. У зв'язку з цим на думку заявниці [PERSON] не в повній мірі розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та керувати своїми діями, тому заявниця прохає визнати [PERSON] недієздатною та призначити її над нею опікуном. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи - Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Качалівка, Краснокутського району, Харківської області за висновком МСЕК визнана інвалідом дитинства першої А групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 708730, а також визнана непрацездатною та такою, що потребує постійного стороннього догляду. Також, відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи №305 від 02.04.2015 року про проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON], у неї виявлений стійкий хронічний психічний розлад у формі тяжкої розумової відсталості, тому вона в силу свого захворювання позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно клопотання Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області Качалівська сільська рада Краснокутського району Харківської області вважає за доцільне призначити опікуном над [PERSON] її матір - [PERSON]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

До Краснокутського районного суду 04 лютого 2015 року звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що з відповідачем [PERSON] знаходяться в шлюбі з 30 березня 2006 року, який зареєстрований Краснокутським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 18. Протягом шлюбу сімейні стосунки з чоловіком не склалися, часто виникають сварки, відсутнє порозуміння та довіра, подальше проживання разом не можливе, в зв'язку з чим просить розірвати шлюб. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у відкритому судовому засіданні позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 30 березня 2006 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 30.03.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 18. За час спільного проживання між позивачем та відповідачем часто виникали сварки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, сторони подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають. Згідно зі ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. В силу ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

До Краснокутського районного суду 05 березня 2015 року звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що з відповідачем [PERSON] знаходяться в шлюбі з 4 липня 1998 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 34. Від цього шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з чоловіком не склалися, часто виникають сварки, відсутнє порозуміння та довіра, в зв'язку з чим просить розірвати шлюб. У відкрите судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та про визнання позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 04 липня 1998 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 04.07.1998 року Краснокутським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 34. За час спільного проживання між позивачем та відповідачем часто виникали сварки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, сторони подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають. Згідно зі ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. В силу ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

До Краснокутського районного суду 06 квітня 2015 року звернулася заявниця [PERSON] із заявою, згідно якої прохала суд визнати недієздатним [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що її син [PERSON], являється інвалідом другої групи загального захворювання, що підтверджується довідкою Краснокутської ЦРЛ №355 від 19.03.2015 року. На даний час [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, крім того він перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Краснокутської ЦРЛ. У зв'язку з цим на думку заявниці [PERSON] не в повній мірі розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та керувати своїми діями, тому заявниця прохає визнати [PERSON] недієздатним та призначити її над ним опікуном. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на викладені в заяві обставини. Прохала суд заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - відділу опіки і піклування в особі Краснокутської селищної ради Харківської області не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець смт. Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області за висновком МСЕК визнаний інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 196303, а також визнаний непрацездатним. Окрім цього [PERSON] знаходиться на диспансерному нагляді у лікаря психіатра з діагнозом шизофренія, про що свідчить відповідь Краснокутської ЦРЛ від 19.03.2015 року №355. Допитана в судовому засіданні лікар - психіатр Краснокутської ЦРЛ [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знаходиться на диспансерному нагляді у лікаря психіатра з діагнозом шизофренія, оскільки він страждає психічним захворюванням, а тому обмежений в спілкуванні, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Також повідомила, що вказана хвороба є невиліковною та з часом все більше прогресує. Згідно ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки.

Outcome: approved