Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

до суду 09 листопада 2016 року надійшла заява лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (Тернопільська ОККПЛ) [PERSON] про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку, з підстав того, що 09 листопада 2016 року вона була госпіталізована у вказаний психіатричний заклад; страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти основні життєві потреби; не спроможна надати усвідомлену згоду на лікування. До заяви додано висновок лікарів-психіатрів про необхідність такої госпіталізації [PERSON] У судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON], яка одночасно за дорученням представляла Тернопільську ОККПЛ, заяву підтримала, просила її задовольнити з мотивів, викладених у ній. Прокурор Галас Н.В. заяву про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] підтримав та вказав, що не заперечує проти її задоволення. Сестра [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримала думку лікаря психіатра та просила надати можливість лікувати сестру у примусовому порядку. Пояснила, що вона є опікуном останньої на підставі рішення суду. На даний момент психічний стан сестри погіршився, вона проявляє агресію, щипає саме себе, відмовляється від ліків. Крім цього, пояснила, що фактично сестра проживає з нею у селищі Вишнівець, вул. Почаївська, 45, Збаразького району. [PERSON] у судовому засіданні на запитання суду відповідала не по змісту та непослідовно. Відмовлялась від своїх родинних відносин з [PERSON], мовляв: «Це не моя сестра», вказувала, що вона лікар і госпіталізації не потребує. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: 09 листопада 2016 року о 09 год. 55 хв. в Тернопільську ОККПЛ поступила [PERSON], [INFO], жителька м. Тернополя, вул. 15 Квітня, 15/84. При особистому огляді останньої лікарями-психіатрами амбулаторного-поліклінічного відділення Тернопільської ОККПЛ було зроблено висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у звязку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для цього висновку є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від сестри [PERSON] Згода на госпіталізацію [PERSON] отримати неможливо у звязку з її тим, що вона є недієздатною. Вказане було підтверджено і висновком комісії у складі чотирьох лікарів-психіатрів Тернопільської ОККПЛ, де зазначено, що у [PERSON] хворіє душевним захворюванням з 1986 року, коли вперше змінилася в поведінці: не спала вночі, виказувала галюцинаторні переживання, стала відсторонена від оточуючих. З того часу лікується в психіатричному стаціонарі. Останній раз виписана 21 грудня 2015 року. Амбулаторно приймає пролонговані форми препарати. Поступлення 09 листопада 2016 року повязане з погіршенням психічного стану (не спить вночі, говорить сама до себе, насторожена, відмовляється від їжі). Психічний статус пацієнтки: мовному контакту доступна формально, відповіді не завжди по суті, однослівні, перш ніж відповісти задумується, на питання побутового змісту відповідає швидко, здебільшого не по суті, говорить слова не звязані між собою. Мислення прискорене, розірване, паралогічне. Виказує маячні ідеї відношення до неї рідних, сусідів. Відмічається галюцинаторна поведінка (оглядається, до чогось прислухається). Тривожна, внутрішньо напружена, заглиблена у свої переживання. Емоційно не врівноважена, легко збудлива. Інтелектуально-мнестичні функції знижені. Вольові процеси ослаблені. Критика до свого стану відсутня. Суїцидальні та соціально небезпечні думки не виказує. Виражений дефект особи по шизофренічному типу. Враховуючи анамнез хвороби, психічний стан (наявність активної психосимптоматики), дефект всіх сфер психічної діяльності, відсутність критики до свого психічного стану, комісія прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний дефект за змішаним типом. Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року про невідповідність Конституції України положення 3-го частини 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу». Від 22.02.2000 року №1489 Ш з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини ІІ цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною до психіатричного закладу на прохання, або за згодою її опікуна, за рішенням лікаря психіатра без судового контролю. Госпіталізацію недієздатної пацієнтки вирішується в судовому порядку. За вказаних обставин справи суд вважає, що заяву лікаря-психіатра ОККПЛ [PERSON] про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON] слід задовольнити, оскільки остання страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти основні життєві потреби, тому останню слід госпіталізувати в примусовому порядку для лікування в умовах стаціонару Тернопільської ОККПЛ. Окрім вказаного вище, суд вважає за необхідне зазначити наступне: частиною 4 ст. 234 ЦПК України передбачено, що справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку здійснюється судом за участі двох народних засідателів. Однак така юридична конструкція не передбачена Конституцією України, позаяк згідно ст. 127 Основного закону, правосуддя здійснюють судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних. Зважаючи на те, що норми Конституції України мають пряму дію і вищу юридичну силу перед ЦПК України, саме вони підлягають застосуванню судом. На підставі наведеного,

Outcome: approved