Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Черкаської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування, яка мотивована тим, що [INFO] помер його дядько [PERSON] , якому на праві приватної власності належав сертифікат на земельну частку (пай) [NUMBER] на земельні ділянки площею 8 умовно-кадастрових гектари. 04.02.2002 року [PERSON] склав заповіт на ім`я позивача, якому заповів вказані земельні ділянки. Згодом дядько позивача взамін вказаного сертифікату отримав державний акт на 11,4687 га. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, що належала його дядькові [PERSON] . Постановою нотаріуса від 19.07.2013 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю вказаного у заповіті правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай) на ім`я померлого.. Просить суд визнати за собою право власності в порядку спадкування на земельні ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2726 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0817; площею 9,2207 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0246; площею 1,9752 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0543, розташовані на землях Черкаської селищної ради. В судове засідання позивач [PERSON] , та його представник, [PERSON] , не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали суду заяви, відповідно до яких просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач, Черкаська селищна рада, відповідно до наданої заяви просила розглянути справу без участі свого представника, рішення ухвалити на розсуд суду, заперечень щодо позову не надала. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.11.2009 року (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2726 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0817; площею 9,2207 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0246; площею 1,9752 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0543, розташовані на землях Черкаської селищної ради. За життя [PERSON] складено заповіт, посвідчений 04.02.2002 року секретарем виконкому Прелесненської ради народних депутатів Слов`янського району Донецької області, за яким [PERSON] заповів [PERSON] належну йому земельну частку паю розміром 8 га, яка йому належала на підставі сертифікату серії [NUMBER] виданого ТОВ «Колос» с. Прелесне Слов`янського району (а.с.6). 15.12.2005 року [PERSON] було отримано державний акт серії ДН №189724 на право власності на земельну ділянку площею 11,4687 га, розташовану в с. Прелесне Прелесненської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з трьох земельних ділянок площею 0,2726 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0817; площею 9,2207 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0246; площею 1,9752 га, кадастровий номер 1424285700:04:000:0543 (а.с.7). Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 09.02.2021 року, Другою Слов`янською державною нотаріальною конторою після померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу за №190/2013, спадщину за заповітом після [PERSON] прийняв [PERSON] . Згідно з довідкою Черкаської селищної ради від 15.07.2021 року за №1484/02.1-0711, за даними погосподарської книги 2006-2010 р.р. Прелесненської сільської ради станом на 09.11.2009 рік за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований громадянин [PERSON] , [INFO] , один. Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] було відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.07.2013 року. Дана відмова нотаріуса обґрунтована тим, що позивачем не надано вказаного у заповіті правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай) на ім`я померлого. Згідно з п. 4.15 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (зі змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи питання про можливість визнання права власності на вищевказане майно за позивачем, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, Верховний Суд у постанові № 396/1683/18-ц від 17.03.2020 року нагадав, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. П.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. За нормами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, спадкодавець за життя отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, при цьому оригінал сертифіката був вилучений, оскільки замість нього виданий державний акт, тобто формально змінився об`єкт спадщини, хоча фактично земельна частка, яку заповів спадкодавець, була виділена в натурі (на місцевості). В зв`язку з викладеним, позивач у справі не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved