Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.02.2018 просить суд: -Визнати недостовірними і такими, що не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача відомості, що були поширені відповідачем у листівці під назвою «[INFO]» № 7 інформаційний листок для вільних людей Трете чудо Богуславця» (тираж 150 примірників), а саме: 1.1«І що цікаво, керує всім цим «процесом» [PERSON] - який визнаний нашою школою як трете чудо Богуславця. Бо перше - липа [PERSON] , друге - церква, а трете - він самий, адвокат, суддя і кат в одній особі.»; 1.2«І хоч сільська рада вже виділила на цю справу 500 тисяч гривень, то цього замало, він вже зробив кошторис більше ніж на п`ять мільйонів гривень, і буде будувати «Нью-Васюки»; 1.3«це він виселив пошту, і відкрив там свій магазин»; 1.4«Сільський голова [PERSON] з допомогою [PERSON] відбудували дитячий садок, який не працював багато років, а [PERSON] - огорожу зробив, сфотографувався, і ось - все [PERSON] зробив»; 1.5«Про дороги мова взагалі не йде - все [PERSON] зробив, а за чиї гроші, то не важливо.». -Зобов`язати відповідача спростувати відомості поширені ним про позивача у листівці під назвою « [INFO] » № 7 інформаційний листок для вільних людей Трете чудо Богуславця» (тираж 150 примірників) у такий же спосіб, у який вони були поширені, шляхом вибачення відповідача перед позивачем та заяви, що поширена відповідачем інформація у листівці під назвою « [INFO] » № 7 інформаційний листок для вільних людей Трете чудо Богуславця» (тираж 150 примірників) є недостовірною, не відповідає дійсності, витрати, пов`язані зі спростуванням відомостей поширених відповідачем покласти на відповідача. -Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 100 000 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що поширена відповідачем у листівці під назвою « [INFO] » № 7 інформаційний листок для вільних людей Трете чудо Богуславця» (тираж 150 примірників) відомості не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. Після розповсюдження оспорюваної інформації щодо позивача, у останнього погіршилось емоційне самопочуття, він став нервовим, погіршився сон, стан здоров`я, позивач почав зриватися на своїх рідних та працівниках, погіршились ділові стосунки. Ухвалою суду від 14.08.2017 відкрито провадження у справі за даним позовом. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач 29.09.2017 та 08.11.2017 надав до суду відповідні заяви, в яких вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки позивач є публічною особою, депутатом сільської ради, а оспорювані позивачем вислови є критичною оцінкою загальновідомих фактів та їх актуалізацією за допомогою мовно-стилістичних засобів, властивих для фейлетонного жанру. Також відповідач вказує, що предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати. Як зазначає відповідач, позовна заява та матеріали до неї не містять будь-яких доказів, що особисті немайнові права позивача були порушені внаслідок публікації фейлетону. Уся наявна у статті фактична інформація одержана відповідачем з офіційних джерел: безпосередньо на сесіях Богуславецької сільської ради та від офіційно особи - сільського голови Головка Віктора Петровича. Відтак, на думку відповідача, така інформація не потребувала перевірки на достовірність і не підлягає спростуванню, у разі її поширення. Ухвалою суду від 10.01.2018 постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 25 січня 2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, зміст якого є тотожним обставинам, викладеним відповідачем у заявах від 29.09.2017 та 08.11.2017. 02 лютого 2018 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якому позивач стверджує, що оспорювана інформація є недостовірною, є образою та наклепом, фактичним твердженням, а тому права позивача, порушені у зв`язку з розповсюдженням недостовірної інформації підлягають судовому захисту. Ухвалою суду від 07.05.2018 у даній справі призначено судову лінгвістичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання: 1) Чи є наведена у листівці [INFO] №7 інформація, а саме: ...За дивним збігом обставин тільки бюджет школи складає більше мільйона гривень на рік, а субвенція всього 350 тисяч гривень. І що цікаво, керує всім цим процесом [PERSON] , який визнаний нашою школою як третє чудо Богуславця. Бо перше - липа [PERSON] , друге - церква, третє - він самий, адвокат, суддя і кат в одній особі. ...І хоч сільська рада вже виділила на цю справу 500 тисяч гривень, то цього замало, він вже зробив кошторис більше ніж на 5 мільйонів гривень, і буде будувати « Нью Васюки ». ...це він виселив пошту, і відкрив там свій магазин. ...Сільський голова [PERSON] з допомогою [PERSON] відбудували дитячий садок, який не працював багато років, а [PERSON] - огорожу зробив, сфотографувався, і ось все [PERSON] зробив. ...про дороги мова взагалі не йде все [PERSON] зробив, а за чиї гроші, то не важливо; негативно характеризуючою для особи, щодо якої надана інформація? Чи встановлюються співвідношення, що містяться у вищезазначених висловлюваннях з конкретною фізичною особою? 2) Зазначені висловлювання є фактичними твердженнями чи оціночними судженнями? 3) Чи є лінгвістичні підстави стверджувати, що наведені висловлювання мають образливий характер? Також ухвалою суду від 07.05.2018 зупинено провадження у даній справі до отримання висновку експерта. Ухвалою суду від 01.11.2018 поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням 31.10.2018 до суду висновку експертів № 9973/9974/18-39 від 19.10.2018 за результатами проведення судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи. Ухвалою суду від 25.01.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання з розгляду справи, призначене на 13 год 30 хв 26.11.2021, прибув представник позивача, який позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях від 26.03.2020. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на обставини зазначені у заявах від 29.09.2017, 08.11.2017 та відзиві на позов від 25.01.2018. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, та визнається сторонами, що відповідачем було підготовлено та поширено листівку під назвою «[INFO]» № 7 інформаційний листок для вільних людей Трете чудо Богуславця» (тираж 150 примірників), в якій, зокрема зазначено наступне: «І що цікаво, керує всім цим «процесом» [PERSON] - який визнаний нашою школою як трете чудо Богуславця. Бо перше - липа [PERSON] , друге - церква, а трете - він самий, адвокат, суддя і кат в одній особі.»; «І хоч сільська рада вже виділила на цю справу 500 тисяч гривень, то цього замало, він вже зробив кошторис більше ніж на п`ять мільйонів гривень, і буде будувати «Нью-Васюки»; «це він виселив пошту, і відкрив там свій магазин»; «Сільський голова [PERSON] з допомогою [PERSON] відбудували дитячий садок, який не працював багато років, а [PERSON] - огорожу зробив, сфотографувався, і ось - все [PERSON] зробив»; «Про дороги мова взагалі не йде - все [PERSON] зробив, а за чиї гроші, то не важливо.». Вважаючи, що наведена інформація є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, завдала йому моральної шкоди, позивач звернувся до суду з даним позовом. У висновку експертів № 9973/9974/18-39 від 19.10.2018 за результатами проведення судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи зазначено, що у текстовому матеріалі висловлювань: «За дивним збігом обставин тільки бюджет школи складає більше мільйона гривень на рік, а субвенція всього 350 тисяч гривень. І що цікаво, керує всім цим «процесом» [PERSON] , який визнаний нашою школою як третє чудо Богуславця. Бо перше - липа [PERSON] , друге - церква, третє - він самий, адвокат, суддя і кат в одній особі.»; «І хоч сільська рада вже виділила на цю справу 500 тисяч гривень, то цього замало, він вже зробив кошторис більше ніж на 5 мільйонів гривень, і буде будувати Нью Васюки »; «А що тут дивного, [PERSON] - людина мудра і далекоглядна. Адже це він скупив майнові сертифікати за 10% вартості, мотивуючи тим, «що як захоче, то й цього не дасть», це він виселив пошту, і відкрив там свій магазин.»; «Сільський голова [PERSON] з допомогою [PERSON] відбудували дитячий садок, який не працював багато років, а [PERSON] - огорожу зробив, сфотографувався, і ось - все [PERSON] зробив.»; «Про дороги мова взагалі не йде - все [PERSON] зробив, а за чиї гроші, то не важливо», що містяться в тексті під заголовком «Третє чудо Богуславця!» в інформаційному листку «[INFO] № 7» наявні висловлювання, наведені в пункті 1 (1, 3) дослідницької частини Висновку, в яких йдеться про таких осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Висловлювання, в яких йдеться про [PERSON] та які наведені у вказаному вище пункті містять інформацію негативного характеру щодо нього та його діяльності, яка, за умови невідповідності її дійсності, є принизливою (образливою) стосовно його особи та зумовлює її негативну соціальну оцінку. Також у висновку № 9973/9974/18-39 від 19.10.2018 зазначено, що інформація негативного характеру щодо особи [PERSON] та його діяльності у висловлюваннях, що містяться в тексті під заголовком «Третє чудо Богуславця!» в інформаційному листку «[INFO] № 7» та наведені у пункті 1 (1, 3) дослідницької частини Висновку, викладена: -у висловлюваннях: «І що цікаво, керує всім цим «процесом» [PERSON] , який визнаний нашою школою як третє чудо Богуславця. Бо перше - липа [PERSON] , друге - церква, третє - він самий, адвокат, суддя і кат в одній особі.», «Сільський голова [PERSON] з допомогою [PERSON] відбудували дитячий садок, який не працював багато років, а [PERSON] - огорожу зробив, сфотографувався, і ось - все [PERSON] зробив.», «Про дороги мова взагалі не йде - все [PERSON] зробив, а за чиї гроші, то не важливо» у формі оціночних суджень; -у висловлюванні «І хоч сільська рада вже виділила на цю справу 500 тисяч гривень, то цього замало, він вже зробив кошторис більше ніж на 5 мільйонів гривень, і буде будувати Нью Васюки » у формі фактичного твердження; -у висловлюванні «А що тут дивного, [PERSON] - людина мудра і далекоглядна. Адже це він скупив майнові сертифікати за 10% вартості, мотивуючи тим, «що як захоче, то й цього не дасть», це він виселив пошту, і відкрив там свій магазин.» у формі оціночного судження та фактичного твердження. Доказів на підтвердження достовірності вказаних фактичних тверджень згідно з висновком № 9973/9974/18-39 від 19.10.2018 матеріали справи не містять. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статтях 3 та 28 Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України). Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46). Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Як зазначено у висновку № 9973/9974/18-39 від 19.10.2018 інформація негативного характеру щодо особи [PERSON] та його діяльності у висловлюваннях, що містяться в тексті під заголовком «Третє чудо Богуславця!» в інформаційному листку «[INFO] № 7» та наведені у пункті 1 (1, 3) дослідницької частини Висновку, викладена: - у висловлюванні «І хоч сільська рада вже виділила на цю справу 500 тисяч гривень, то цього замало, він вже зробив кошторис більше ніж на 5 мільйонів гривень, і буде будувати Нью Васюки » у формі фактичного твердження; - у висловлюванні «А що тут дивного, [PERSON] - людина мудра і далекоглядна. Адже це він скупив майнові сертифікати за 10% вартості, мотивуючи тим, «що як захоче, то й цього не дасть», це він виселив пошту, і відкрив там свій магазин.» у формі оціночного судження та фактичного твердження. При цьому доказів на підтвердження достовірності вказаних фактичних тверджень згідно з висновком № 9973/9974/18-39 від 19.10.2018 матеріали справи не містять. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що належить задовольнити в частині визнання такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, що була поширена відповідачем у листівці під назвою « [INFO] » № 7 інформаційний листок для вільних людей Трете чудо Богуславця» (тираж 150 примірників), а саме: «І хоч сільська рада вже виділила на цю справу 500 тисяч гривень, то цього замало, він вже зробив кошторис більше ніж на п`ять мільйонів гривень, і буде будувати « Нью-Васюки »; «А що тут дивного, [PERSON] - людина мудра і далекоглядна. Адже це він скупив майнові сертифікати за 10% вартості, мотивуючи тим, «що як захоче, то й цього не дасть», це він виселив пошту, і відкрив там свій магазин.» та зобов`язанні відповідача спростувати вказану інформацію. Щодо позовної вимоги стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 100 000 гривень, суд зазначає про таке. Пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено як один із способів захисту цивільних прав та інтересів. У відповідності до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі справа № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення. Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача позивачеві спричинена моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд бере до уваги обставини справи, характер правопорушення, глибину душевних страждань, враховує вимоги розумності і справедливості та встановив такий розмір у сумі 1 000 гривень. Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). На підставі зазначеного та

Outcome: partial