Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

До Коростишівського районного суду звернулась [PERSON] з даним позовом, в якому просить встановити порядок користування житловим будинком з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул.Гелевея,188 у м.Коростишеві, зокрема, виділити їй у користування житлову кімнату площею 7,8 кв.м та сарай літ. «В», залишивши інше нерухоме майно у спільному користуванні. В обґрунтування позову зазначила, що у цілому житловий будинок №188 по вул.Гелевея у м.Коростишеві загальною площею 119,2 кв.м., у тому числі житловою площею 64,0 кв.м, а також надвірні будівлі належать на праві спільної часткової власності їй та відповідачам по справі. Вона являється власником 1/8 частки від 6/10 часток зазначеного вище нерухомого майна; розмір належної їй частки становить 3/40, що орієнтовно становить 8 кв.м. Зауважила, що на теперішній час не має іншого нерухомого майна у власності, іншого місця проживання також не має, а тому намагалась вирішити з відповідачами питання щодо порядку користування зазначеним нерухомим майном в поза судовому порядку, проте, до згоди сторони не дійшли, а тому вона була змушена звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що її довірителька [PERSON] має намір користуватись належною їй часткою спірного нерухомого майна для проживання, просить винести рішення яким задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги визнали, не заперечили проти їх задоволення. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила проти їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Суд, з огляду на положення ч.1 ст.38, ст.74 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників процесу, що не зявились. Заслухавши сторін, їх представників, дослідивши надані по справі докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно технічної документації (техпаспорт на житловий будинок вигот.14.02.2012) спірне нерухоме майно складається з: житлового будинку загальною площею 119,2 кв.м, зокрема 64 кв.м житлової площі, сараю літ. «Б», «В», гаражу літ. «Г», сараю з погребом літ. «Д», вбиральні літ. «У», колодязю літ. «К» та огорожі №1. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2017, зареєстровано у реєстрі за №74, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46806927 від 17.02.2017 [PERSON] на праві власності належить 1/8 частина від 6/10 часток житлового будинку з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул.Гелевея,188 м.Коростишів. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80647895 від 17.02.2017 [PERSON] на праві приватної власності (вид: спільна часткова) належить житловий будинок №188 по вул.Гелевея у м.Коростишеві у розмірі 3/40 частки. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. \~\~\~\~\~\~ Принципи здійснення права власності закріплені у ст.319 ЦК, де, зокрема, зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, дотримуючись при цьому моральних засад суспільства, а держава не втручається у здійснення власником своїх правомочностей щодо належного йому майна і забезпечує власникам рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до положень ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб, із визначенням часток кожного з них у праві власності, є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно правового висновку ВСУ у цивільній справі №6-12цс13, зазначена правова норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved