Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 65813,74 грн. за кредитним договором №\~б/н від 22.10.2015 р., яка складається з наступного: 16225,27 грн. заборгованість за кредитом; 5344,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11410,20 грн. заборгованість за пенею та комісією; 32833,85 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 22.10.2015 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 16559,04 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 17.08.2017 р. має заборгованість 65813,74 грн. У подальшому, 31.07.2018 р. до суду надійшла уточнена позовна заява, яка судом до розгляду прийнята не була, оскільки подана з порушенням строків, встановлених п. 2 ч.\~2 ст. 49 ЦПК України. Відповідачем подані заперечення на позов, які за своєю суттю є відзивом у розумінні ст. 178 ЦПК України. Відповідач не погоджується із нарахуванням відсотків, комісії, пені, штрафу. Свої заперечення відповідач мотивує тим, що вимоги про стягнення комісії, пені, штрафу заявлені поза межами строку позовної давності. Розмір неустойки значно перевищує суму заборгованості за кредитом. Крім того, на думку відповідача відсотки за кредитом нараховані не вірно. З урахуванням вищевикладеного, відповідач не заперечує проти стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 16225,27 грн., заборгованості за відсотками у розмірі, який буде доведено позивачем, заборгованості за пенею та комісією та штрафом у розмірі 3634,54 грн. В іншій частині позову заперечує. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав частково, просив стягнути з відповідача: 16225,27 грн. заборгованість за кредитом; 5344,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11410,20 грн. заборгованість за пенею; 1774,42 грн. штраф. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, а саме: 16225,27 грн. тіло кредиту; 5328,53 грн. відсотки. Нарахований штраф вважає подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення. Пеню у розмірі 7317,13 грн., яка нарахована в межах строку позовної давності, просила зменшити відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України. Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 22.10.2015\~р. (надалі Генеральна угода) ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за кредитним договором № SAMDN50000019207841 від 14.01.2008 р., а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, уклали Генеральну угоду, відповідно до умов якої сторони погодили, що банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 16559,04 грн. на строк 36 місяців, з 22.10.2015 р. по 31.10.2018 р., шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у зазначені в заяві та Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 600 грн. 76 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності до Умов та правил (п. 2.1 Генеральної угоди). Згідно приписів п. 2.2 Генеральної угоди заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1774 грн. 42 коп. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.8 Генеральної угоди передбачено стягнення з позичальника пені. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 17.08.2017 р. банком нараховано заборгованість у розмірі 65813,74 грн., яка складається з наступного: 16225,27 грн. заборгованість за кредитом; 5344,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11410,20 грн. заборгованість за пенею та комісією; 32833,85 грн. штраф. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оскільки [PERSON] не сплатила заборгованість по тілу кредиту, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Перевіривши арифметичний розрахунок позивача відсотків за користування кредитом, суд вважає його арифметично неточним. Вірним є наступним розрахунок: ПеріодСума боргуДнів простроченняВідсоткова ставкаРезультат 22.10.2015-22.11.201516559,043218261,32 23.11.2015-15.12.201516425,2723186,30 16225,276114888,92 Разом 5336,54 Таким чином, стягненню підлягають відсотки у розмірі 5336,54 грн. Щодо заявлених до стягнення пені, комісії, штрафу, суд виходить з наступного. Пунктом 2.8 Генеральної угоди визначено, що при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Сплата комісії Генеральною угодою не передбачена. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав, або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.\~61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, суд відмовляє у вимозі про стягнення штрафу, як різновиду неустойки у звязку з його необґрунтованістю та невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України (подвійна відповідальність за одне й те саме порушення). При цьому, у контексті практичної реалізації принципу диспозитивності, суд відмовляє у стягненні саме штрафу як подвійної відповідальності за одне й те саме порушення, оскільки саме на цьому наполягав представник відповідача. Щодо стягнення пені, суд виходить з наступного. Як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня нарахована наростаючим підсумком до серпня 2017 року, загальна сума пені склала 11410,20 грн. До суду з позовом про стягнення пені банк звернувся у серпні 2017 року. З загальної суми нарахованої банком пені, суму у розмірі 7139,11 грн. обчислено в межах строку скороченої позовної давності. Будь-яких причин, які свідчать про поважність пропуску позивачем строку позовної давності, передбаченого ст. 258 ЦК України стосовно інших вимог про стягнення пені, позивач не навів. Відмова у вимогах у звязку з пропуском позовної давності є самостійною підставою, яка може бути застосована лише в частині обґрунтованих вимог. У разі, якщо заявлені вимоги безпідставні по суті, то суд має відмовляти у задоволенні таких вимог у звязку з їх необґрунтованістю. Оскільки до вимог щодо стягнення пені застосовується річний строк позовної давності, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню в межах річного строку позовної давності, тобто в розмірі 7139,11 грн. Під час судового розгляду представник відповідача просила зменшити розмір неустойки, оскільки неустойка є визначеному позивачем розмір є несправедливою, непропорційно великою. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Наразі з огляду на розмір заборгованості за кредитом, а також розмір пені, яка підлягає стягненню, підстав для зменшення неустойки (пені) суд не вбачає. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial