Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

До Приморського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] ( Одеська область, Ананьївський район, с. Гандрабури, вул. Івана Мороза, буд. 19) до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського,6), Другого Приморського ВДВС міста Одеси ( м. Одеса, вул. Пастера, 58) про звільнення майна з-під арешту та скасування запису про накладення арешту в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, в якій позивач просила скасувати арешт квартири, що на праві приватної власності належала померлому [PERSON] та знаходиться за адресою : [ADDRESS], який було накладено на підставі Постанови Другого ВДВС Приморського районного управління юстиції від 22.12.2003 року, який зареєстровано 14.11.2008 року за № 8189958 реєстратором : Перша Одеська державна нотаріальна контора , а також скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна про накладення арешту на квартиру [ADDRESS], зареєстрований номер обтяження 8189958. Представник позивача та представник Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради до судового засідання зявились. Надали до суду заяви про проведення судового засідання без фіксації судового процесу. Інші сторони до судового засідання не зявились, про дату час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Судом встановлено, позивачка є спадкоємцем її чоловіка, [PERSON], який помер 23 березня 2018 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 27.03.2018 р. серії I-ЖД № 528216. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та Другою Одеською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу у спадковому реєстрі № 62463594, номер у нотаріуса 169/2018. Позивачка звернулась 23.05.2018 р. до Другої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про вступ у спадщину на підставі закону. [PERSON] був власником квартири, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], на підставі Договору дарування квартири, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 23.04.1993 р. за № 10-1659. З відомостей , які були отримані з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, стало відомо , що на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт на підставі Постанови Другого ВДВС Приморського районного управління юстиції від 22.12.2003 р., який зареєстровано 14.11.2008 року за № 8189958 реєстратором Перша Одеська державна нотаріальна контора. Арешт був накладений з підстав виконання виконавчого листа 3-121, виданого 20.07.1999 року Одеським обласним судом у справі про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] для утримання дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження № В-5/194 від 24.01.2006 року , виконавче провадження завершено, у звязку з закінченням, передбаченого законом, строку для даного виду стягнення , а виконавчий лист було повернуто до Суду. Позивачка звернулась до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області заявою , але отримала відповідь на заяву, в якій було зазначено що підстави для зняття арешту вищезазначеного нерухомого майна відсутні. На даний час арешт майна, накладений близько 15 років тому, є безпідставним, оскільки вже сам власник , [PERSON]- помер, та до нього відсутні будь-які майнові претензії з боку його колишньої дружини, а їх спільна донька є вже дорослою. Тому позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів. Слід зазначити наступне, арешт накладений 14.11.08 р. за № 8189958 реєстратором Перша Одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська область, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26. Однак, згідно з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , Першу Одеську державну нотаріальну контору було закрито. Після закриття Першої Одеської державної нотаріальної контори послуги з державної реєстрації нерухомого майна та їх обтяжень надаються Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту ОМР, що знаходиться за адресою : 65009, м. Одеса, вул. Черняховського , 6. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз'яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз'яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2\~ст. 321 ЦК України\~регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечатьКонституції\~Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. За правилами\~ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного майна. У розглядуваному випадку, на думку суду, накладений арешт втратив свою актуальність, оскільки вже сам власник , [PERSON]- помер, та до нього відсутні будь-які майнові претензії з боку його колишньої дружини, а їх спільна донька є вже дорослою. Суд також враховує, що позивач у справі має законний інтерес щодо зняття арешту з майна, оскільки вона є спадкоємцем померлого [PERSON] Відповідно до ч. 1\~ст. 16 Цивільного Кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 11 Цивільного Процесуального Кодексу України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Положеннями\~ст. 15 ЦК України\~передбачено право особи звернутися до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом своїх прав. Виходячи з наведених мотивів та підстав, суд дійшов висновку, що є всі наявні підстави для зняття арешту, тобто для задоволення позову. На підставі\~ст.ст.\~1,\~3,15,16,179,181,\~316,\~317,\~319,\~321,\~325,\~328,\~386,391 Цивільного кодексу України, ст.ст.40,\~59 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 2, 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»,

Outcome: approved