Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивачка посилалась на наступні обставини. Позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . В будинку зареєстрований її син - [PERSON] . Відповідач не проживає в зазначеному житловому будинку з 2015 року. Оскільки за місцем реєстрації відповідач не проживає, у позивачки виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надають, але нараховуються на нього. Просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно вимог статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзиву на позов до суду не надав. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності на житло від 14.11.1993 року. Разом з позивачкою у зазначеній квартирі, зареєстрований [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 26747 про склад сім`ї року, виданою Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради. Відповідно до ч.1 ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР від 30.06.1983 члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. У ч. 3 ст.156 Житлового Кодексу Української РСР від 30.06.1983 зазначено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Факт непроживання [PERSON] з 2015 року у вказаному житловому приміщенні підтверджується актом про не проживання представників комітету мікрорайону № 1 від 08.06.2021 року за № 01-26-47, складеним за підписом сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В ст. 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] понад рік без поважних причин у вказаному житловому приміщенні не проживає, участі в утриманні будинку не приймає, особисті речі за місцем реєстрації не зберігає. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, а [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . На підставі статей 391,405ЦК України та

Outcome: approved