Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2092 від 18.03.1994 року квартири [ADDRESS], укладеного на Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON].. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18.03.1994 р. [PERSON], яка являлася її матірю, придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], на підставі договору № 2092 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на Одеській товарній біржі, право власності було зареєстровано у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації 06.06.1994р. Сторони виконали усі умови договору. На момент укладення вищезазначеного договору в нотаріальному порядку його не було зареєстровано, оскільки на той час така умова була необовязкова. 03.02.2018р. померла її матір - [PERSON], позивач звернувшись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та їй було видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.02.2018р. за № 50889056, спадкова справа № 61996919, та розяснено, що вона має право звернутися до суду із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним, тому як даний договір підлягає нотаріальному посвідченню. За даних обставин позивач змушена звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялися заздалегідь належним чином. Враховуючи, що представник позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, що 18 березня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна № 2092, відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат, загальною площею 47,3 кв. м. та жилою 31,2 кв. м., яка належала відповідачу на підставі Свідоцтва про право приватної власності на майно № 3-3570 від 10.01.1994 року. Даний договір був укладений на Одеській товарній біржі. (а.с. 14,15) Договір купівлі-продажу за № 2092 від 18.03.1994 року на квартиру [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] в Одеському міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 85 пр - стр. 8 - р. № 226, від 06.06.1994 року, де засвідчується її право приватної власності на квартиру, відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 1319-11/476 від 14.02.2018 року. (а.с. 14) Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується його копією, яка наявна в матеріалах справи. (а.с. 12) 03 лютого 2018 року, померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, яке видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серія І-ЖД № 519574 від 05 лютого 2018 року. (а.с. 10) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкова маса якої складає квартира по вулиці Академіка Філатова № 4 у будинку № 57 у місті [PERSON]. [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом [PERSON], надано [PERSON], Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12 лютого 2018 року за № 50889056, спадкова справа № 61996919,\~та розяснено,\~що вона\~має право\~звернутися до\~суду із\~позовною заявою\~про визнання\~договору купівлі-продажу\~нерухомого майна\~дійсним,\~тому як\~даний договір\~підлягає нотаріальному\~посвідченню (а.с. 11) За даних обставин позивач звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.\~8,\~9,\~15 Закону України «Про товарну біржу»\~членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, за вказаним договором матір позивача набула право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2\~ст. 47 ЦК України\~ЦК УРСР\~(в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі\~продажу № 2092 від 18.03.1994 року ніким не спростовані та свідчать про те, що матір позивача [PERSON]\~\~є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до\~ст.334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли матір позивача [PERSON] передала гроші за куплену квартиру, а відповідач передав їй у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст.\~ст. 224-225 ЦК УРСР\~(в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1\~ст. 3 ЦК України\~та ч.1\~ст. 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та Законом. Згідно ч.1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: approved