Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом (а.с.3-4) до [PERSON], [PERSON] в якому мотивуючи тим що, відповідачі незаконно чинять йому перешкоди у проживання та користуванні кв.[ADDRESS], просить суд: - зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди та надати ключі від вхідних дверей кв.[ADDRESS]; - встановити порядок користування кв.[ADDRESS], виділивши йому ізольовану кімнату 9,4 кв.м, залишивши у загальному користуванні кухню, коридор, вбиральню та ванну кімнату; - зобов'язати [PERSON], [PERSON] укласти на невизначений строк з [PERSON] договір найму на вказану частку кв.[ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір. До суду звернулись з зустрічним позовом (а.с.35-36, 66-67) [PERSON], [PERSON] в якому мотивуючи тим, що [PERSON] (син позивача) подарував 1/2 частку кв.[ADDRESS] своїй матері [PERSON], а тому перестали існувати підстави для проживання в спірній квартирі позивача [PERSON], так як між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірваний та склались неприязні стосунки просить суд: - визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кв.[ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, зустрічний позов не визнав. У судовому засіданні відповідачі заперечували проти задоволення позову [PERSON], просила задовольнити зустрічний позов. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, надав письмові пояснення (а.с.64), просив розглядати справу без його присутності. У письмових поясненнях зазначив, що проживає з [PERSON] в кв.[ADDRESS] з 2007 року, а тому вважає, що наданням ключів від зазначеної квартири колишньому чоловіку [PERSON] - [PERSON] порушить право [PERSON] на особисте життя. Третя особа Іллічівський МВ ГУ ДМС України в Одеській області надав заяву про розгляд справи без їх присутності (а.с.57). Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.42) - шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 14 грудня 1994 року. 14 листопада 2002 року за договором дарування [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] прийняли від [PERSON] у дар в рівних частках кв.[ADDRESS], що підтверджується договором (а.с.37). Згідно довідки ЖЕД від 18.10.13р (а.с.41), обставин встановлених Рішенням апеляційного суд Одеської області від 10 червня 2011 року (а.с.11-13) 11 грудня 2002 року зі згоди [PERSON] місце проживання [PERSON] було зареєстроване в кв.[ADDRESS], як члена сім'ї, так в період з 1995 року по листопад 2005 року вони проживали сім'єю. 27 січня 2014 року, згідно договору (а.с.68-69) [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частку кв.[ADDRESS] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно а.с.70). Ч.1 ст.57 СК України передбачає, що особистою приватною власністю дружини є:...2) майно набуте нею за час шлюбу, але на підставі договору дарування. Враховуючи, що [PERSON] кв.[ADDRESS] набута на підставі договорів дарування, то вона є її особистою приватною власністю. Ст.60 ЦПК України встановлено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. [PERSON] не надав суду доказів того, що [PERSON] яким би то не було чином перешкоджала йому користуватись кв.[ADDRESS], а тому його позов в частині вимоги зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди та надати ключі від вхідних дверей кв.[ADDRESS] задоволенню не підлягає. Ч.1 ст.626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 627 ЦК України передбачає, що сторони є вільними в укладені договору. Враховуючи, що [PERSON] є вільною в укладенні договору та вона не має бажання укладати договір із [PERSON], суд дійшов висновку, що вимоги зобов'язати [PERSON], [PERSON] укласти на невизначений строк з [PERSON] договір найму на вказану частку кв.[ADDRESS] та встановити порядок користування кв.[ADDRESS], виділивши йому ізольовану кімнату 9,4кв.м, залишивши у загальному користуванні кухню, коридор, вбиральню та ванну кімнату - не підлягають задоволенню. Згідно статті 42 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Згідно ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення, проживання членів сім'ї у житловому приміщені, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Враховуючи, що місце проживання [PERSON] було зареєстроване в кв.[ADDRESS], як члена сім'ї - із сином [PERSON] та членом сім'ї - [PERSON], так як на той час вони з [PERSON] проживали сім'єю, а на час розгляду справи власницею спірної квартири являється [PERSON], яка не проживає сім'єю з [PERSON] з листопада 2005 року, то суд дійшов висновку, що припинились обставини, які були підставою для встановлення сервітуту (квартира сину не належить, а з [PERSON] шлюбні стосунки відсутні), то позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved