Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] надмірно сплачені кошти страхової виплати в сумі 1675 грн. 62 коп.. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що [PERSON] перебував на обліку у Фонді соціального страхування України від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, як такий, що має зареєстрований страховий випадок - трудове каліцтво. Згідно постанови Золотоніського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 03.03.2018 р. за №2303/640/640/110152 [PERSON] було призначено, безстроково, щомісячну страхову виплату у розмірі 4569.88 грн. Оскільки страхові виплати потерпілому були призначені довічно то щомісячні перерахування проводились автоматично на особовий рахунок потерпілого. Однак [INFO] [PERSON] помер, а оскільки Фонд про смерть потерплого ніхто не повідомив то 26.11.2018 р. в автоматичному режимі була перерахована щомісячна страхова виплата. В зв`язку із цим склалася переплата по вказаній страховій виплаті у розмірі 1675.62 грн. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та в ході телефонної розмови із останньою вона не заперечувала факт отримання вказаних коштів, однак добровільно їх повернути відмовляється. Позивач наполягає, що вказані страхові виплати не відносяться до складу спадщини , оскільки призначені безпосередньо потерплому, а оскільки відповідач є спадкоємцем майна [PERSON] , не заперечувала факт отримання таких коштів, а сума у розмірі 1675.62 грн. страхової виплати була нарахована безпідставно, то остання підлягає стягненню із відповідача в примусовому порядку. За таких обставин позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 26.12.2019 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Однак за ухвалою від 19.02.2020 р., за клопотанням представника позивача, розгляд вказаної справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань чи заяв до суду не направила, відзив на позовну заяву не надала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у порядку визначеному чинним законодавством. Представник позивача надав до суду заяву у якій позовні вимоги ствердив та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи - заочно на підставі ухвали суду від 02.06.2021 року. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] перебував на обліку у Фонді соціального страхування України від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, як такий, що має зареєстрований страховий випадок - трудове каліцтво, що стверджується постановою Золотоніського відділення УВД ФСС України у Черкаській області від 03.03.2018 р. за №2303/640/640/1101, відповідно до якої останньому призначено щомісячні страхові виплати в розмірі 4569.88 грн. Позивач наполягає, що 26.11.2018 р. на рахунок [PERSON] було перераховано 456988 грн. щомісячної страхової виплати. Вказана обставина стверджується платіжним дорученням №2767 від 26.11.2018 р., а також доданим до нього відповідним реєстром на перерахування виплат на особові рахунки отримувачів виплати. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 22.11.2018 р.) [PERSON] помер [INFO] , про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зроблено відповідний актовий запис за №3087. Таким чином судом встановлено, що на час перерахування вказаної страхової виплати [PERSON] помер. Як вбачається із копії спадкової справи за №28/2019 після смерті [PERSON] , яка заведена приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченком С.В. за заявою дружини [PERSON] , [PERSON] , спадкоємицею після смерті [PERSON] , є його дружина [PERSON] . При цьому суд дослідивши матеріали вказаної спадкової справи встановив, що інші спадкоємці [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1218 та 1219 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Таким чином відповідач по справі набувши відповідних прав спадкоємця не може отримувати кошти страхової виплати, що були надані [PERSON] та перераховані останньому в надмірному розмірі. Відповідача було повідомлено про необхідність повернення зазначеної суми коштів, що стверджується відповідним листом позивача від 17.01.2019 р. за №01-14-53, однак остання кошти не повернула та ухиляється від їх повернення. Частиною 1 ст. 4 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закону) визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Пунктом 5 ч. 2 ст. 10 Закону визначено, що Фонд має право стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку. При цьому відповідно до п. 1.8 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, що затверджено постановою правління Фонду соціального страхування України за №11 від 19.07.2018 р. (далі - Порядку), повернення зайво виплачених сум проводиться на підставі постанови управління (відділення) Фонду. Пунктом 1.11 вказаного Порядку передбачено, що страхова виплата припиняється у випадках, передбачених статтею 46 Закону, у разі смерті отримувача страхових виплат та у випадку неподання потерпілим Фонду щороку в грудні свідоцтва, яким засвідчується факт перебування його в живих, відповідно до Порядку здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали за межі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 № 998. Отже судом встановлено, що [PERSON] отримавши надмірну суму щомісячної страхової виплати мала б повернути її, чого не зробила, а тому позивач як орган, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом має право звернутись до суду із вказаним позовом для примусового стягнення зазначених коштів. При цьому суд зазначає, що зазначені вище обставини відповідачем не спростовано та не надано суду будь-яких доказів, які б спростували обставини вказані позивачем. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача надміру виплачених страхових виплат у розмірі 1675.62 грн. законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору, сплата яких стверджується платіжним дорученням №2983 від 29.10.2019 року у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved