Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, [PERSON], із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те що, між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований\~ відділом реєстрації актів. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину. Подружні стосунки між сторонами були припинені через втрату взаєморозуміння. На примирення не згодна. Спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю не має. У зв'язку з викладеним, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази у справі суд встановив: З свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 240334, виданого 24 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганської області, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 січня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис №27, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії І-ЕД №366135 виданого 02 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганської області, що сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2019 року, спільне господарство сторони не ведуть. Відповідно до ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ст.\~111\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, у поданих до суду письмових заявах не зазначали про надання подружжю строку для примирення. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Неповнолітня дитина залишається проживати разом із позивачем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved