Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовом про зміну способу та розміру стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Свої вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року, яке набрало законної сили 10 серпня 2020 року, з відповідача стягнуті аліменти на його користь у твердій грошовій формі у розмірі 1800,00 гривень щомісячно, починаючи з 19 лютого 2020 року\~\~і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. 17 серпня 2020 року Межівським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист про примусове стягнення аліментів на навчання у зазначеному вище розмірі. Заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має. Однак наразі йому стало відомо, що [PERSON] офіційно працевлаштований на посаді начальника відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспектором з паркування у інспекції з контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, та його офіційна заробітна плата на зазначеній посаді становить 18000 гривень в місяць. Тому наразі він вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на його навчання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно. Позивач просить суд змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються із платника аліментів [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , та стягувати у 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. 08 квітня 2021 року до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позивачем не доведено факту перебування ним на навчанні у Вищому навчальному приватному закладі «Дніпровський гуманітарний університет», у зв`язку з чим неможливо встановити чи є потреба в отриманні матеріальної допомоги на таке навчання. Окрім цього в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про вартість такого навчання. Тому вважає, що за таких обставин позовні вимоги [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, до задоволення не підлягають. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали заяви, про розгляд справи за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, також не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку добутим доказам в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим (повторно) 20 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 230-с від 27 серпня 2019 року був поновлений на другий курс денної форми навчання факультету права та психології Вищого навчального приватного закладу «Дніпровський гуманітарний університет» з третього семестру для здобуття освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю 081 «Право» і станом на 25 лютого 2021 року [PERSON] дійсно навчається на третьому курсі денної форми здобуття освіти (наказ про переведення [PERSON] на третій курс від 26.08.2020 року №83-с) Навчається за контрактом. Стипендії не отримує. Запланований термін закінчення навчання 01.07.2022 року, що підтверджується довідкою № 1584/08-13 від 25 лютого 2021 року. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року, яке набрало законної сили 10 серпня 2020 року, з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] у твердій грошовій формі у розмірі 1800,00 гривень щомісячно, починаючи з 19 лютого 2020 року\~\~і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. 17 серпня 2020 року Межівським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист про примусове стягнення аліментів на навчання у зазначеному вище розмірі. Згідно довідки №26 від 02.02.2021 року виданої Межівським РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 19.02.2020 року по 02.02.2021 року заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має. Відповідно до ч.3 ст.\~199\~СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Згідно до п.20 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Відповідно до ст.\~201\~СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Разом з тим, зміна розміру аліментів є не обов`язком, а правом суду, і при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Згідно довідки №3/3-196 від 23.03.2021 року виданої Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, вбачається що відповідач після постановлення рішення суду про стягнення аліментів офіційно працевлаштований на посаді начальника відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспектором з паркування у інспекції з контролю за паркуванням Дніпровської міської ради. Відповідно до довідки №15 про середньомісячну заробітну плату від 22 березня 2021 року, вбачається що середньомісячна нарахована заробітна плата [PERSON] становить 22253,20 гривень. Зазначене свідчить про зміну матеріального стану відповідача і, в силу положень ст.192 СК України, є підставою для зміни способу та розміру стягнення аліментів. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, виконавчий лист, виданий по справі № 181/148/20 в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] підлягає відкликанню, після набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141\~ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908 грн. в дохід держави.

Outcome: approved