Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення сплачених грошових коштів. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 26 травня 2008 року його братом [PERSON] укладений кредитний договір № 490072303 з Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» на придбання легкового автомобіля «ВАЗ-21099». На прохання брата 26 травня 2008 року він уклав договір поруки з ПАТ «Альфа-Банк», згідно з яким поручився перед банком за виконання братом [PERSON] обовязку за даним кредитним договором. За кредитні кошти [PERSON] придбав автомобіль «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрував на себе та постійно ним користувався. Цей транспортний засіб перебував у заставі в ПАТ «Альфа-Банк» в якості забезпечення виконання відповідачем вищевказаного кредитного договору. Через неспроможність відповідача вчасно виконувати зобовязання за кредитним договором, забезпеченого заставою, на автомобіль [NUMBER] в 2012 році був накладений арешт. На прохання брата, з метою уникнення негативних наслідків у вигляді реалізації належного йому автомобіля, він сплатив свої власні кошти до ПАТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення його заборгованості за даним кредитним договором. Відразу після виконання ним зобовязання, забезпеченого порукою, він звернувся до [PERSON] з проханням повернути йому сплачену суму за договором поруки по кредитному договору, але він відмовився повернути ці грошові кошти. Посилаючись на ст.ст. 11, 16, п. 3 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513, ч. 1 ст. 516, ч. 3 ст. 528, ч. 2 ст. 556, ч. 2 ст. 557 ЦК України просить суд стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 112 274 грн., які сплачені ним за договором поруки від 26.05.2008 року на забезпечення виконання кредитного договору № 490072303 від 26.05.2008 року, укладеного [PERSON] із Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк». В судові засідання позивач зявлявся, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позовну заяву. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення сплачених грошових коштів підлягає задоволенню з наступних підстав. 26 травня 2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладений кредитний договір № 490072303 на придбання легкового автомобіля. В забезпечення виконання [PERSON]обов'язків за договором кредиту № 490072303, 26.05.2008 року було укладено договір поруки № 490072303-П між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON]. Відповідно до квитанцій № 13088 від 27.12.2012 року, № 53563 від 05.11.2014 року, № 86758 від 06.11.2014 року позивач сплатив заборгованість за кредитним договором № 490072303 від 26.05.2008 року у сумі 6\~060 доларів США, що дорівнює на день звернення до суду 97\~869 грн., та відповідно до квитанції № 53782 від 05.11.2014 року 14\~405 грн. Згідно довідки № 103866 від 14.11.2014 року, яка видана ПАТ «Альфа-банк», позичальник [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 490072303 від 26.05.2008 року, отриманим в ПАТ «Альфа-банк» не має. Згідно з ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У відповідності із ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. На підставі ч. 2 ст. 557 ЦК України поручитель, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, у звязку з ненаправленням йому боржником повідомлення про виконання ним свого обовязку, має право стягнути з кредитора безпідставно одержане або предявити зворотну вимогу до боржника. Відповідно до п. 4.1. договору поруки № 490072303-П від 26.05.2008 року у випадку виконання поручителем на умовах, визначених цим договором, зобовязання, забезпеченого порукою, до нього у повному обсязі переходять відповідні права банку. Таким чином, оскільки відповідач не повертає сплачені грошові кошти в рахунок виконання зобовязання за кредитним договором, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved