Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, за яким просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач у цій справі вихованням та утримання доньки не займався, не цікавився її успіхами, не виявляв бажання бачитися з донькою, уникав з нею зустрічі. За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Третя особа - орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. З 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було 19 квітня 2018 року розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси. Від цього шлюбу народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з матір`ю, [PERSON] , знаходячись на її повному утриманні та вихованні. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (справа 523/680/17 від 12 липня 2017 року) з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до перерозрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 06 травня 2019 року, заборгованість по аліментам складає 35645,0 гривень. Відповідач по справі не проживав з родиною, ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не приймав, матеріальної допомоги не надав, що також підтверджується письмовими свідченнями сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , навчається в КЗ «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів». Відповідно до характеристики наданої КЗ «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів» ученицею 7-А класу якої, є неповнолітня [PERSON] , [INFO] , дівчинка характеризується позитивно. Мати приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки, підтримує зв`язок з класним керівником. Неповнолітня [PERSON] , 2004 року народження, власноручно написала, що батька бачила давно, а коли батьки проживали разом, пам`ятає як вони дуже часто сварилися. Батько їй не телефонує, не допомагає, не дарує подарунки, не цікавиться її життям. Тому вона за те, щоб батька позбавили батьківських прав. Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , за наявною інформацією зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси [PERSON] , 1980 року народження, визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. ст. 125 ч.2, 115 ч. 1 КК України, та визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років. За інформацією Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, [PERSON] , [INFO] , відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)». Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , власноручно написав заяву, у присутності в. о. начальника ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)», в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, [PERSON] , 2004 року народження. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи те, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, має бути позбавлений батьківських прав щодо дитини. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 11 вересня 2019 року за №01-05-3/335 вх. існує доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . З огляду на обставини справи, суд вважає, що позов про позбавлення батьківських прав відповідача правомірний, обґрунтований, відповідає нормам ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, заявлений в інтересах дитини і має бути задоволений. Відповідно до ст. 164 п. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Такими обов`язками є відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язання забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Дії відповідача щодо оцінки його фактичного усунення від виховання дитини є неправозгідними відповідно до частини 3 статті 155 Сімейного кодексу України. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. За ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved