Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В позовній заяві позивачка зазначає, що 18.12.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 02.05.2004 року був розірваний. Від даного шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина є повнолітньою і навчається на першому курсі освітнього ступеня «Магістр» денної форми навчання навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана». Донька не працевлаштована, в гуртожитку не проживає та знаходиться на повному її утриманні. Вона працює в АТ «Київоблгаз» в м. Ірпені та отримує дохід у розмірі мінімальної заробітної плати. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що офіційно працевлаштований у АТ «Ощадбанк». Просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до закінчення дитиною навчання. Від відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заявлені позові вимоги не визнає, позов вважає безпідставним. Жодних доказів того, що донька проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні позивачем не надано. Зі слів доньки, відомо, що вона працює помічником адвоката, тому має власний дохід. Наявність потреби в утриманні доньки через навчання позивачкою не доведена. З 11.09.2020 року він звільнений з роботи та на даний час не працевлаштований, тому можливості сплачувати аліменти не має. Твердження позивача про те, що не приймав участі в утриманні доньки не відповідає дійсності Справно сплачував аліменти, допомагав доньці придбати ноутбук, мобільний телефон. Просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала заяву в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, оскільки він ніде не працює на даний час, тому відсутня можливість у сплаті аліментів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Позивач після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] . Згідно довідки №495/19 від 29.08.2019 року [PERSON] є студенткою 1 курсу освітнього ступеня «магістр» денної форми навчання Навчально-наукового інституту «Юридичний інститут Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана». Згідно даних листа відділу кадрового адміністрування «Ощадбанк» від 14.09.2020 № 100.24-12 [PERSON] звільнений з посади 11 вересня 2020 року за власним бажанням. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, слід керуватися нормами ст. 199 СК України, відповідно до якої обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину настає за умов: 1) продовження навчання; 2) у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги; 3) вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка чи син. У випадку, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно ч.1. ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте відповідачем не надано жодного доказу на обґрунтування своїх забезпечень, а саме що донька не проживає з позивачкою та працює, а тому вони не заслуговують на увагу. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, виходячи із принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, стану здоров`я відповідача та можливості його працювати, суд вважає за необхідне стягнути аліменти із відповідача на користь позивача на утримання доньки яка продовжує навчання в частці від доходу відповідача в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 15.11.2019 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Крім того, суд зауважує, що розмір аліментів, на якому наполягала позивачка є необґрунтовано завищеним, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial