Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27.05.2020 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що він 21.03.65 уклав шлюб з [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] . Знаходячись у шлюбі [PERSON] отримала свідоцтво від 21.08.80 про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5533 Першою Дніпропетровською державною конторою, після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Згі\-дно вказаного свідоцтва вона успадкувала в рівних частках разом з [PERSON] , та [PERSON] Ѕ частину жилого будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] отримала рішення № 449 Жовтневої районної ради народних депутатів від 18.04.86, згідно якого її частка, [PERSON] та [PERSON] в праві власності на нерухоме майно в буд. [ADDRESS] становить 22/100 від всього домоволодіння. [PERSON] 21.01.97 отримала свідоцтва від 21.01.97 про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] , видане Жовтневим відділом комунального господарства м. Дніпропетровська, згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів №449 від 18.04.86. Згідно вказаного свідоцтва [PERSON] набула в праві особистої власності частку в розмірі 22/300 вищевказаного домоволодіння. Частка в праві власності [PERSON] в домоволодінні зареєстрована в КП «ДМБТІ» ДОР в реєстровій книзі № 599 за реєстровим №64 [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва пре смерть [NUMBER] від 12.03.2018. Позивач, після смерті дружини, звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори прийняв спадщину, де заведено спадкову справу №764/2018. Відповідач відмовився від прийняття спадщини. 14.02.2019 позивач звернувся до Третьої особи з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 22/300 житлового будинку [ADDRESS] , що залишилося після смерті його дружини, [PERSON] , померлої [INFO] . При собі позивач мав тільки ксерокопії правовстановлюючих документів, оригінали яких були втрачені. Третьою особою, згідно з вимогами п.п.4.15 п.4 Глави 10 Розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2013, ст. 49 Закоу України «Про нотаріат» відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину законом на спадкове майно. Тому [PERSON] просив суд визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 22/300 частини будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Представник позивача надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач також надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 21.03.65 уклав шлюб з [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 21.03.65 (а.с. № 5). Знаходячись у шлюбі [PERSON] отримала свідоцтво від 21.08.80 про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5533 Першою Дніпропетровською державною конторою, після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Згі\-дно вказаного свідоцтва вона успадкувала в рівних частках разом з [PERSON] , та [PERSON] Ѕ частину жилого будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] отримала рішення № 449 Жовтневої районної ради народних депутатів від 18.04.86, згідно якого її частка, [PERSON] та [PERSON] в праві власності на нерухоме майно в буд. [ADDRESS] становить 22/100 від всього домоволодіння. [PERSON] 21.01.97 отримала свідоцтва від 21.01.97 про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] , видане Жовтневим відділом комунального господарства м. Дніпропетровська, згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів №449 від 18.04.86. Згідно вказаного свідоцтва [PERSON] набула в праві особистої власності частку в розмірі 22/300 вищевказаного домоволодіння. Частка в праві власності [PERSON] в домоволодінні зареєстрована в КП «ДМБТІ» ДОР в реєстровій книзі № 599 за реєстровим №64, що підтверджується довідкою № 3173 від 11.03.2020 та реєстраційне повідомлення від 21.01.97 (а.с. № 10-11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва пре смерть [NUMBER] від 12.03.2018 (а.с. № 12). Позивач, після смерті дружини, звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори прийняв спадщину, де заведено спадкову справу №764/2018. Відповідач відмовився від прийняття спадщини. 14.02.2019 позивач звернувся до третьої особи з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 22/300 житлового будинку [ADDRESS] , що залишилося після смерті його дружини, [PERSON] , померлої [INFO] . При собі позивач мав тільки ксерокопії правовстановлюючих документів, оригінали яких були втрачені. Третьою особою, згідно з вимогами п.п.4.15 п.4 Глави 10 Розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2013, ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину законом на спадкове майно (а.с. № 13-14). Викладене також підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , наданими Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою (а.с. 71-102). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі , якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 854,35 грн.

Outcome: approved