Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи померлою та визнання права власності у порядку спадкування. Позивачка у судове засідання не зявилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Квітнева, 72 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 29 вересня 2009 року; визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 45,2 кв.м., житлова площею 27,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 29 вересня 2009 року; визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 45,2 кв.м., житлова площею 27,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 09 квітня 2008 року; визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 45,2 кв.м., житлова площею 27,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 13 квітня 2008 року; оголосити [PERSON] померлою від нещасного випадку - 13 грудня 2004 року; визнати за позивачкою право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 45,2 кв.м., житлова площею 27,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 13 грудня 2004 року. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права(ст. 15-16 ЦК України). Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 ЦПК України). Однією з позовних вимог позивачки є визнання права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Квітнева, 72, а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. У судовому засіданні встановлено, що виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів міста [PERSON] від 14 жовтня 1988 року виданий ордер на житлове приміщення №1028 серії 88 на право зайняття житлового приміщення житловою площею 27,4 кв.м., яке складається із двокімнатної квартири, розташованої по вул. Братів Трофімових в місті Дніпропетровську. Дана спадкова квартира належала на праві спільної часткової власності з рівними частками (по 1/5 кожному): позивачці [PERSON], матері позивачки [PERSON], батькові позивачки [PERSON], дідові позивачки [PERSON] та бабусі позивачки [PERSON]. 23 серпня 1992 року у [PERSON] та [PERSON] народилася позивачка [PERSON]. Ввесь час вони проживали у спірній спадковій квартирі по вул. Братів Трофімових в місті Дніпропетровську. 09 квітня 2008 року помер батько позивачки [PERSON]. Разом з померлим на день його смерті в спірній квартирі по вул. Братів Трофімових в [PERSON] були прописані і проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 13 квітня 2008 року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть №269299, видана відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції. 29 вересня 2009 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 1/5 частини вказаної спадкової квартири. Заповіту за життя не залишив. Після смерті діда позивачки єдиною спадкоємницею, яка має обов'язкову частку у спадкуванні залишилися позивачка - [PERSON]. В нотаріальну контору про прийняття спадщини не зверталася, продовжуючи жити в квартирі, фактично прийняла спадщину та набула права власності на 4/5 частини квартири. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України). В такому випадку, позивачка [PERSON] згідно ч.3 ст. 1268 ЦК Укроїш є особою, яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала та була зареєстрована зі спадкодавцями за однією адресою на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу № 112684, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради між бабусею позивачки [PERSON] та дідом позивачки - [PERSON], 21 вересня 1998 року був розірваний шлюб. Деякий час позивачка підтримувала зв'язок з бабусею, але 13 грудня 2004 року вона зникла. Позивачкою були направлені всі сили для її пошуку, але встановити місцезнаходження [PERSON] не представлялося можливим. Таким чином у позивачки є підстави вважати, що [PERSON] 13 грудня 2004 року загинула від нещасного випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. На думку позивачки, днем смерті [PERSON] є 13 грудня 2004 року. Оголошення [PERSON] померлою необхідно для усунення невизначеності щодо тривалого часу відсутності останньої за місцем свого постійного проживання і місцеперебування, якої невідоме з метою оформлення спадщини. Також, в якості орендаря у спірній квартирі проживав [PERSON], [INFO], який претендує на право власності на оспорювану спадкову квартиру, тому саме до нього позивачка звертається з даним позовом. Право власності по 1/5 частці за кожним зі спадкодавців підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.12.1993р., виданого Виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № Л-1554 та записано в реєстраційну книгу 71п за реєстраційним №72. Крім того, 1/5 частка у спірній квартирі належить позивачці на праві власності, що підтверджується відповіддю БТІ за вих.№3927 від 15.04.2015 року. Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 21.02.2015р. загальна площа квартири складає 45,2 кв.м., житлова - 27,5 кв.м. За таких обставин позовні вимоги у частині визнання права власності на частини квартири [ADDRESS] та оголошення [PERSON] померлої знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачкою не надано доказів на підтвердження позовних вимог у частині визнання права власності домоволодіння, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Квітнева, 72, що є підставою для відмови позивачці у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у сумі 700 грн.

Outcome: approved