Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту смерті [PERSON], яка народилася 20 серпня 1940 року у селі Ольшов, Хотимського району Могильовської області та померла 15 квітня 2017 року у місті Горлівка Донецької області. В заяві зазначено, що [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON]. Звернувшись до Дніпровський районного у м.Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для отримання українського свідоцтва про смерть [PERSON], співробітники Ленінського ВД РАЦС РС ЗМУЮ відмовили заявнику у видачі такого свідоцтва, посилаючись на той факт, що смерть [PERSON] відбулася на тимчасово окупованій території України, тому заявник має звернутися до суду з відповідною заявою. У судовому засіданні, заявник, наполягаючи на фактах, викладених у заяві, просив суд задовольнити його вимоги у повному обсязі, оскільки йому необхідно оформити спадщину у встановлений законом строк, а на теперішній час він не може отримати спадкове майно за відсутності необхідних документів, для подальшого отримання свідоцтва на право спадщини. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву про можливість слухання справи без участі представника Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Проти задоволення заяви судом не заперечують. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Зі змістуст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4ст.273 ЦПКі полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35ЦПК. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною матірю заявника [PERSON]. 15 квітня 2017 року вона померла у м.Горлівка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія 064129 від 22.04.2017 року виданим Горловським міським відділом записів актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Донецька Народна Республіка є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Заявник має намір оформити спадщину після смерті своєї матері, проте свідоцтво про смерть, яке було видане Горловським міським відділом записів актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки є документом, який виданий на тимчасово окупованій території України, яка контролюється Російською Федерацією, а тому, згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», не вважаються законними на території України. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідност.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Оскільки заявник [PERSON] є громадянином України, проживає в [INFO], ка.22, а його мати перебувала на тимчасово окупованій території України - в Донецькій Народній Республікі, де померла 15.04.2017 року, про що була видана довідка про причину смерті; видана органом державної влади Російської Федерації, свідоцтво про смерть згідно ч.3ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, а відтак вказана обставина унеможливлює отримання сином померлої свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. Тому, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] необхідно встановити факт смерті його матері [PERSON].

Outcome: approved