Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 28.07.2020 року звернулась позивач, та уточнивши позовні вимоги шляхом зміни предмету позову, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману суму пенсії, яка увійшла до складу спадщини після померлої [PERSON] за період з 01.07.2014 року по 31.01.2017 року з урахуванням виплачених сум та стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.08.2019 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] , відповідно до якого за період з 13.09.2015 р. по 31.01.2017р. оцінка спадкового майна склала 36 153,96 грн. Після отримання свідоцтва про право на спадщину, в серпні 2019 р. позивачем було подано пакет документів для призначення виплати недоодержаної пенсії в порядку спадкування до структурного підрозділу відповідача - Приморського відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду в Одеській області. 21.08.2019р. за вих. № 1097/04-18 відділ з питань виплати пенсії №16 Головного управління пенсійного фонду в Одеській області надав відповідь про відмову у виплаті спадщини. Позивач оскаржила дану відмову через вищий орган суб`єкта владних повноважень та отримав бажаний результат, в результаті чого в жовтні 2019 р. спадщину позивачеві було виплачено відповідачем, але, не в повному обсязі. 25.03.2020 р. адвокат спадкоємця звернулася до Головного управління пенсійного фонду в Одеській області з метою отримати інформацію, яка є суттєвою для вірного розв`язання спору, однак Головне управління пенсійного фонду в Одеській області листом 1500-0401-8/14601 від 03.04.2020 р. відмовило в наданні запитуваної інформації. Позивач вважає, що своїми діями відповідач фактично відмовив у виплаті решти недоотриманої суми, що позивач вважає незаконним. Ухвалами суду від 31.07.2020 року та 26.08.2020 року позов залишався без руху. А позивачеві надавався строк на усунення недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою суду від 20.10.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.11.2020 року. 10.11.2020 року у підготовче засідання сторони не з`явилися, засідання відкладене на 18.01.2021 року. 16.11.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що відмова у наданні витребуваної інформації обумовлена не відповідністю даних про адвоката. Який подав запит, до вимог законодавства; також, оскарженню підлягає лише рішення органів ПФУ, чого в даному випадку не має. 18.01.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання відкладене на 11.03.2021 року. 11.03.2021 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 28.04.2021 року. 13.04.2021 року позивачем подано заяву про зміну позову, в якій з метою обрання найбільш ефективного способу захисту, [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману суму пенсії, яка увійшла до складу спадщини після померлої [PERSON] за період з 01.07.2014 року по 31.01.2017 року з урахуванням виплачених сум та стягнути судові витрати. 28.04.2021 року судом отримано відзив на заяву про зміну предмета позову, в якій відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на обставини, які викладені у раніше поданому відзиві. 28.04.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 21.05.2021 року. У судове засідання 21.05.2021 року сторони не з`явилися, сповіщені належним чином, від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності, позов підтримано. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 24.05.2018 року зроблено відповідний актовий запис №22, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . 06.08.2019 року [PERSON] , як донька померлої отримала свідоцтво про право на спадщину за законом №2-714, відповідно до якого за період з 13.09.2015 року по 31.01.2017 року оцінка спадкового майна склала 36153,96 грн. 29.11.2019 року [PERSON] отримала у відділенні ПАТ «Укрпошта» 12646,16 грн. пенсії. Відповідно довідки від 09.10.2018 № 0000630685 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] . З листа заступника начальника Центрального об`єднаного управління ПФУ України в м. Одесі від 20.09.2018 вбачається, що сума неоотриманої пенсії [PERSON] за період з 13.09.2015 року по 31.01.2017 року становить 36153,96 грн. Також зазначено, що розмір виплат може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. 08.08.2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про отримання недоодержаної пенсії [PERSON] , однак відповіддю 24.08.2019 року відповідачем позивачу рекомендовано звернутись до територіального органу ПФУ за місцем фактичного проживання/перебування спадкоємця згідно довідки № 0000630685. Статтями 1217, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058-ІV). Згідно зі статтею першою Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. У відповідності до частин першої, другої статті 52 Закону №1058-ІV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналогічна норма зазначена у статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі Порядок) (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. При цьому, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованою та такою, що не відповідає положенням чинного законодавства, відмову відповідача у виплаті позивачу недоотриманої суми пенсії, посилаючись на необхідність звернення до територіального органу ПФУ за місцем фактичного проживання спадкоємця. Вирішуючи питання щодо розміру виплати, суд зазначає, що позивачем заявлено вимогу щодо стягнення недоодержаної пенсії [PERSON] за період з 01.07.2014 року по 31.001.2017 року з урахуванням виплачених сум. Відтак, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для поновлення порушеного права позивача та стягує з відповідача на користь позивача суму недоотриманої пенсії за вказаний період з урахуванням виплачених сум. При цьому, вирішуючи питання щодо стягнення вказаних сум саме з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» від 22 серпня 2018 року № 628 вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Згідно додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №628, Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, Арцизьке об`єднане управління Пенсійного фонду України, Балтське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Березівське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Білгород-Дністровське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Великомихайлівське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Любашівське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Роздільнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Саратське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Чорноморське об`єднане управління Пенсійного фонду України реорганізовані шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Пунктом 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, визначено, що права та обов`язки органів виконавчої влади у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади переходять до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області є правонаступником всіх прав та обов`язків припиненого Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, згідно якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що згідно квитанції від 21.08.2020 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840, 80 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Згідно ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що 13.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання юридичної допомоги. Згідно кошторису витрат та акту виконаних робіт, вартість робіт складає 5000,00 грн., які згідно квитанцій від 05.06.2020 року №206949 було сплачено на користь [PERSON] . Враховуючи повне задоволення позовних вимог, витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved