Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю, набуте подружжям за час шлюбу, в якій просить стягнути з відповідача на її користь ? вартості автомобіля BMW серії 520, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова №WBADT21090GZ01780 у розмірі 94000,00 гривень та визнати за нею право власності на ? частину квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згодом позовні вимоги були зменшені та позивачка просила стягнути з відповідача на її користь ? вартості автомобіля BMW серії 520, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова №WBADT21090GZ01780 у розмірі 84159,00 гривень та визнати за нею право власності на ? частину квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка позов обґрунтовує тим, що 20 січня 2006 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області по місту Мелітополю, актовий запис № 20. Під час перебування у шлюбі, за їх сумісні кошти було придбано майно, яке є спільним, а саме: в травні 2007 року, квартира [ADDRESS], яка зареєстрована на ім'я [PERSON]; 2008 року, автомобіль марки BMW серії 520, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова №WBADT21090GZ01780, який також зареєстрований на ім'я [PERSON] Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Вартість автомобіля позивачка оцінювала за даними Інтернет ресурсу «Авто Риа» (http://auto.ria.com), згідно якого аналогічний автомобіль марки BMW серії 520, 2001 року випуску коштує 188000 гривень. Ціну квартири позивачка оцінювала за даними Інтернет ресурсу «Дом Риа» (http://dom.ria.com), згідно якого вартість трьохкімнатної квартири по пр. [PERSON] в м. Мелітополь, Запорізької області складає 400000 гривень. Зменшуючи позовні вимоги, позивачка як доказ надала висновок про вартість майна, а саме автомобіль марки BMW серії 520, 2001 року випуску, та зазначає, що згідно цього висновку ціна вищевказаного автомобіля складає 168318,00 гривень. Враховуючи те, що автомобіль зареєстрований на ім'я відповідача та знаходиться у його користуванні та володінні, а його поділ є неможливим, [PERSON] бажає розділити майно набуте ними під час проживання у шлюбі, у звязку з чим вона була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] наполягав на задоволенні позову повністю. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позов, та просив суд відмовити у задоволення позову у повному обсязі. Свою позицію представник відповідача обґрунтував тим, що під час розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про визначення місця проживання їх неповнолітніх дітей, та розподілено майно, придбане під час шлюбу. За цим договором автомобіль BMW серії 520, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова №WBADT21090GZ01780 та квартира №20 по [PERSON],85 в м. Мелітополі, залишаються у власності [PERSON]. Спірний автомобіль був придбаний за кошти, запозичені ним особисто в інших осіб. Спірна квартира була придбана за кредитні кошти, отримані в банку, та ця квартира, в якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, передана в іпотеку, тому вона не може бути розподілена між ним та позивачкою без згоди іпотекодержателя. У судовому засіданні 01.09.2015 року представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду цивільної справи №320/1958/15 за позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом у судовому засіданні було відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки зазначена цивільна справа судом розглянута і 16 липня 2015 року ухвалено рішення. Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання на розгляд справи не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не заявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується поштовою кореспонденцією. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові документи, докази, заслухавши доводи сторін вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. 20 січня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міскрайонного управління юстиції Запорізької області по місту Мелітополю, актовий запис № 20, який був розірваний рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2012 року, що підтверджується копією рішення (а.с.8). Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 04 вересня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8) Право власності за [PERSON] на автомобіль BMW серії 520, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова №WBADT21090GZ01780 було зареєстровано 12.04.2008 року на підставі біржової угоди ТЗ 78/205 (а.с.117). Згідно з висновком субєкту оцінювальної діяльності [PERSON], вартість автомобіля BMW серії 520, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова №WBADT21090GZ01780 складає 168\~318,00 гривень (а.с.32). Згідно з договором купівлі-продажу [PERSON] продала, а [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно з пунктом 2 договору купівлі-продажу, продаж квартири здійснюється за 166\~650 гривень (а.с.64-65) 10 травня 2007 року [PERSON], своєю заявою, засвідченою приватним нотаріусом [PERSON], підтвердила, що [PERSON], 08 травня 2007 року здійснив повний розрахунок по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 08.05.2007 року та передав їй 166 650 гривень, за які продана зазначена квартира та будь-яких матеріальних претензій, які б стосувались розрахунків по цьому договору вона до [PERSON] не має (а.с.67). 08 травня 2007 року, між АКБ «Укрсоцбанк» як кредитором та [PERSON], як позичальником, було укладено договір кредиту №Ж325/58-К, за яким [PERSON] отримав від банку грошові кошти в сумі 28\~000 доларів США (п.1.1) на придбання квартири [ADDRESS] (п.1.2) з терміном погашення заборгованості до 07.05.2027 року (а.с.76-82). На забезпечення виконання кредитного договору №Ж325/58-К від 08.05.2007 року, того ж дня, 08.05.2007 року було укладено іпотечний договір №Ж325/58-1 за яким Іпотекодавець в особи [PERSON] передав в іпотеку іпотекодержателю в особі АКБ «Укрсоцбанк» (п.1.1) квартиру [ADDRESS] (а.с.68-74) Таким чином, зазначеними вище доказами, дослідженими судом, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбу в період часу з 20 січня 2006 року по 04 вересня 2012 року, що не заперечується сторонами по справі. Під час шлюбу подружжям було придбано за готівкові кошти автомобіль BMW серії 520, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова №WBADT21090GZ01780 та за кредитні кошти - квартира [ADDRESS]. Відповідно до частини другої ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає, що відповідно до частини другої ст.60 СК України автомобіль та квартира які є предметом спору, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.63 СК України, дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. До посилання представника відповідача про те, що автомобіль є його особистою приватною власністю, оскільки придбаний за позичені ним особисто кошти суд відноситься критично. Статтею 57 СК України наведено вичерпний перелік підстав виникнення особистої приватної власності чоловіка та дружини, до якого не віднесено як підставу виникнення такого права запозичення одним із подружжя коштів на придбання майна, тому спірній автомобіль BMW серії 520, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], суд вважає обєктом спільної сумісної власності подружжя. Факт продажу відповідачем цього автомобіля відповідачем не позбавляє права позивача на отримання компенсації 1/2 частини вартості цього автомобіля, оскільки судом встановлено, що позивач не надавала згоду на продаж цього автомобіля відповідачу і її не позбавляли права спільної сумісної власності на цей автомобіль. Відповідачем суду у якості наявності домовленості між дружиною і чоловіком про розподіл майна наданий договір, укладений між ними 28.08.2012 року, але суд вважає цей доказ неналежним, оскільки, відповідно до частини третьої ст.364 та частини третьої ст.370 ЦК України, угода про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини четвертої ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Недотримання форми, в тому числі нотаріальної, вчинення правочину, відповідно до частини першої ст.215 ЦК України, є підставою для його недійсності і, відповідно до частини другої цього ж договору, у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Договір між [PERSON] та [PERSON] укладений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, тому суд вважає цей договір недійсним, а сам договір як доказ, наданий відповідачем, недопустимим, оскільки він укладений з порушенням вимог ст.215 ЦК України. Щодо неможливості, на переконання відповідача, визнання за позивачем права власності на ? частини спірної квартири, яка є предметом іпотеки, суд вважає, що положення договору іпотеки про те, що іпотекодавець [PERSON] не має права розпоряджатися квартирою №20 будинку №85 по проспекту Б.Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області без згоди іпотекодержателя - АКБ «Укрсоцбанк» до закінчення терміну дії іпотеки, не означає, що в судовому порядку не можна поділити спільне майно подружжя шляхом визнання права власності на нього, оскільки право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням ним. Такої позиції дотримується Верховний Суд України та висловив її у своєму рішенні від 19 травня 2010 року по справі за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до ст.63 СК України, дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини першої ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу. Відповідно до частини першої ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Таким чином судом встановлено що спірне майно квартира та автомобіль, придбано подружжям [PERSON] під час шлюбу та, відповідно до ст.69 СК України, це майно підлягає поділу між подружжям. На підставі викладеного, ст..ст.203, 215, 364, 370 ЦК України, ст..ст.57, 60, 63, 68, 69 СК України,

Outcome: approved