Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

До суду 16 січня 2017 року з позовною заявою звернулась [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в період часу з серпня 2011 року по серпень 2014 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2014 року шлюб між ними було розірвано. В шлюбі в них народилась дочка [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу відповідач перестав цікавитися дитиною, її здоров'ям, розвитком, навчанням, тощо. Ніякої участі у вихованні дитини відповідач не приймає. На теперішній час дитина проживає разом з нею та її чоловіком [PERSON], повністю перебуває на її утриманні і вихованні. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Третя особа - орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просила провести розгляд справи без участі представника Управління служб, позовні вимоги підтримала, рішення по справі просила прийняти в інтересах дитини, про що виклала у письмовій заяві. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 серпня 2011 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] Рішенням Московського районного суду м. Харкова № 643/6663/14-ц від 19.08.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується копією судового рішення (а.с.10). В шлюбі у сторін [INFO] року народилась дочка [PERSON] (а.с.12). 21 жовтня 2016 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб (а.с.4). Згідно інформації про склад сім'ї та зареєстрованих осіб, дитина [PERSON], [INFO] зареєстрована разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки ДЗ «Дошкільний навчальний заклад (дитячий садок) № 69 ГУМВС України в Харківській області, [PERSON], [INFO] відвідує вищезазначений державний заклад - дитячий садок з 10.03.2015 року. Документи щодо прийому дитини до дитячого садка подавала її мати. Вихованням дитини, здійсненням нагляду за дитиною та вирішенням усіх фінансових питань займається її мати. Стосовно [PERSON] керівництво дошкільного закладу інформацією не володіє (а.с.7). Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як зазначено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.03.2017 року № 215 визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] участі у вихованні своєї дитини [PERSON], [INFO], не приймає, не піклується про неї, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані, доведені та такі, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved