Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до розписки від 11.02.2008 року відповідач позичив у нього в борг 435000,00 доларів США терміном на 10 років. Згідно вказаної розписки, борг в сумі 435000,00 доларів США відповідач зобов`язався повернути та розрахуватись не пізніше 11.02.2018 року. Таким чином, між ним та відповідачем письмово був укладений договір позики, що підтверджується розпискою від 11.02.2008 року. Однак відповідач не повернув суму заборгованості в розмірі 435000,00 доларів США. Прострочка боржника по виконанню грошового зобов`язання складає майже три роки. Станом на момент звернення до суду з даним позовом НБУ встановлено курс долара США до гривні, який складає 27,8 грн за 1 долар США, таким чином 435000 доларів США *27,8 грн=12093000 грн. Крім того, останню суму платежу боржник повинен був повернути не пізніше 11.02.2018 року, проте цього не зробив, отже він повинен сплатити 3% річних з простроченої суми боргу, які складають 17945,00 доларів США за курсом НБУ *на 27,8 грн за 1 долар США=498871 грн. Станом на момент звернення до суду 12093000 грн+498871,00 грн=12591871 грн що і складає суму боргу. Просить стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 12591871 грн та судові витрати. В підготовчому засіданні представник позивача підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В підготовчому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 11.02.2008 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 435000 доларів США строком на 10 років і зобов`язався повернути зазначену суму до 11.02.2018 року. Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, факт неналежного виконання відповідачем умов договору позики знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою відповідно до змісту договору та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 10510,00 грн.

Outcome: approved