Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулось АТ КБ «Приватбанк», в якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.06.2007 року в загальному розмірі 37911,52 грн., яка включає заборгованість за кредитом - 2907,91 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 27775,10 грн., заборгованість за пенею та комісією - 5185,10 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 1793,41 грн., а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 13.06.2007 р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті та були запропоновані АТ КБ «Приватбанк». Відповідач отримав кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте кредитні зобов'язання відповідач не виконує, у зв'язку з чим станом на 28.02.2018 р. утворилась вказана заборгованість. Крім того, позивач надав письмові пояснення, в яких вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.06.2007 року відповідач отримав платіжну картку строком дії - червень 2011 року. Позивач також надав розрахунок сум, що стягується, зокрема, процентів. Так, нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість здійснювалось до 04.2014 року за формулою: - нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N - поточне тіло кредиту, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; - нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N - поточне тіло кредиту, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; З 04.2014 року нарахування процентів здійснюється за формулою: - нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*(2 або 1)*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці), M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 або 1 - коефіцієнт процентної ставки (1 - застосовується у разі належного виконання зобов'язань, 2 - підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості), Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; - нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*2*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ч. 4, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, причини неявки не повідомив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 28.09.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13.06.2007 р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання заяви про надання кредитної картки, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії, сума кредитного ліміту 2500,00 грн. з базовою процентною ставкою - 3 % в місяць, штраф при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, в зв'язку з чим банк вимушений звертатися до суду, складає 250 грн. + 5 % від суми позову. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. замінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. З 21 травня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк»). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою в межах встановленого банку кредитного ліміту та здійснював платежі на погашення заборгованості, останній платіж здійснено 03 жовтня 2008 року. Проте в порушення умов кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за договором в повному обсязі не виконав, у зв'язку з чим станом на 28.02.2018 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 37911,52 грн., яка складається з: - 2907,91 грн. - заборгованість за кредитом, - 27775,10 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, - 5185,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов і Правил надання банківських послуг: - 250 грн. - фіксована частина, - 1793,41 грн. - процентна складова. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано отримання ним кредитних коштів та наявності заборгованості за тілом кредиту в сумі 2907,91 грн. Проте суд дійшов висновку про те, що позивачем залишився не обґрунтованим розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки судом встановлено, що кредитна картка, на підставі якої відповідач користувалась кредитним лімітом, мала строк дії по червень 2011 року включно, що відповідає строку кредитування, іншого строку дії договору та інших умов виконання зобов'язань сторони не передбачили, суд дійшов висновку про те, що нарахування процентів за кредитним договором після спливу вказаного строку припиняється, що відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за процентами, що виникла з 01 липня 2011 року по 28 лютого 2018 року в сумі 25871,61 грн. задоволенню не підлягають. Станом на 30.06.2011 року розмір процентів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 1903 грн. 49 коп. В заяві про надання кредитної картки передбачено нарахування штрафу в розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, в зв'язку з чим банк вимушений звернутися до суду. Проте, задовольняючи позов частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту в сумі 2907,91 грн. та процентів за користування кредиту станом на 30.06.2011 року в сумі 1903,49 грн., а всього 4811,40 грн., суд вважає правомірним нарахуванням штрафу з розрахунку: 250 грн. + 4811,40 грн. х 5%, що складає 490,57 грн. В частині стягнення штрафу в сумі 1552,84 грн. слід відмовити. Позовні вимоги щодо наявності заборгованості за комісією та пенею суд вважає необґрунтованими з наступних підстав. В своїх розрахунках позивач не відокремлює суми заборгованості за пенею та комісією, ототожнюючи їх з неустойкою (пенею). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). В заяві про надання кредитної картки відсутнє визначення та розмір комісії та пені. При цьому суд не бере до уваги умови кредитного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», оскільки вони не підписані відповідачем, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року, відповідно до якої Умови надання банківських послуг застосовуються при наявності підпису позичальника, який відсутній на «Умовах та Правилах надання банківських послуг», наданих позивачем як частину кредитного договору, укладеного з відповідачем. Оскільки умовами кредитного договору розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості передбачений не був, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені є необґрунтованими. А отже, в частині позовних вимог щодо стягнення пені та комісії в сумі 5185,10 грн. слід відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] станом на 28.02.2018 р. має заборгованість за кредитним договором в розмірі 4811 грн. 40 коп.: - 2907 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом, - 1903 грн. 49 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом. - 490 грн. 57 коп. - штраф. В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.06.2007 року, яка включає: 25871 грн. 61 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01.07.2011 р. по 28.02.2018 р., 5185 грн. 10 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 1552 грн. 84 коп. - заборгованість за штрафами, а всього 32609 гривень 55 копійок, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 246,42 грн.

Outcome: partial