Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

До суду 06.02.2019 р. звернувся ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на таке. 25 червня 2008 року між АБ «Укргазбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 2233/5/60, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачені наступні умови кредитування: сума кредиту - 33 000,00 доларів США (п. 1.1 Кредитного договору); процентна ставка за користування кредитом - 14,3% річних (п. 1.1 Кредитного договору); процентна ставка, що нараховується на залишок простроченої заборгованості - процентна ставка, визначена у п. 1.1 Кредитного договору, збільшена на 1%, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 3.1.10 Кредитного договору); строк повернення кредитних коштів - до 24 червня 2038 року (п. 1.1 Кредитного договору). Банк свої договірні зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, починаючи з січня 2015 року не сплачує проценти за користування кредитними коштами, та не повертає кредитні кошти згідно графіку, передбаченого кредитним договором. Станом на 26 грудня 2018 року відповідачем не сплачено: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року - 823,73 доларів США; заборгованість за кредитом - 17519,50 доларів США. Загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 26 грудня 2018 року становить 18343,23 доларів США. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 18343,23 долари США. В судове засідання представник банку не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, був сповіщений належним чином, надіслав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав в повному обсязі. Посилається на таке. Відповідно до п. 3.1.1.2 кредитного договору №2233/5/60 від 25.06.2008 р. банк зобов`язується видати позичальнику кредит в сумі, зазначеній у п. 1.1. цього договору з позичкового рахунку шляхом видачі готівки через касу банку. Згідно з п. 4 глави 3 Інструкції про касові операції в банках України видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки - юридичним особам, а також підприємцям з їх поточних рахунків; фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо. Отже, доказами, які підтверджують суму виданого кредиту, а відповідно й розмір заборгованості є заява про видачу готівки, яка в матеріалах справи відсутня. Надана позивачем виписка по рахунку підтверджує лише факт зарахування коштів на позичковий рахунок. Кредит вважається виданим з моменту отримання відповідачем готівкових коштів з позичкового рахунку (п.3.1.1.2 кредитного договору). Доказів такої видачі матеріали справи не містять. Вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку. Також вказує на п. 5.8 кредитного договору, яким встановлено домовленість між сторонами про строк позовної давності у 3 роки. З матеріалів справи вбачається, що відповідач припинив виконання своїх зобов`язань за кредитним договором починаючи з січня 2015 р. При цьому позивачем були нараховані проценти за користування кредитом за період з 01.01.2015 р. по 30.04.2015 р. З 01.05.2015 р. нарахування процентів за користування кредитом було припинено. Відповідно до п. 3.1.8 кредитного договору банк зобов`язується здійснювати нарахування процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування в останній банківський день місяця, за який сплачуються проценти та комісія, а також в день закінчення строку, на який надано кредит (у відповідності з п.1.1 цього договору), в день погашення суми кредиту, в день дострокового розірвання цього договору. За таких обставин перебіг строку давності розпочався з 01.05.2015 року. Позивач звернувся з позовом лише 30.01.2019 року, тобто за спливом 4 років від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Представник відповідача - адвокат Трібусян О.В. в судовому засіданні позов не визнав, послався на те, що банк змінив строк виконання зобов`язання, коли 01.05.2015 року припинив нараховувати відсотки. Вважає, що банк це зробив відповідно до п. 3.1.8 кредитного договору №2233/5/60 від 25.06.2008 р. банк зобов`язується здійснювати нарахування процентів за користування кредитом та комісії в останній банківський день, а також в день дострокового розірвання цього договору. За таких обставин строк позовної давності пропущений. Дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що 25 червня 2008 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2233/5/60, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачені наступні умови кредитування: сума кредиту - 33 000,00 доларів США (п. 1.1 Кредитного договору); процентна ставка за користування кредитом - 14,3% річних (п. 1.1 Кредитного договору); процентна ставка, що нараховується на залишок простроченої заборгованості - процентна ставка, визначена у п. 1.1 Кредитного договору, збільшена на 1%, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 3.1.10 Кредитного договору); строк повернення кредитних коштів - до 24 червня 2038 року (п. 1.1 Кредитного договору). Банк свої договірні зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, починаючи з січня 2015 року не сплачує проценти за користування кредитними коштами, та не повертає кредитні кошти згідно графіку, передбаченого кредитним договором. Станом на 26 грудня 2018 року відповідачем не сплачено: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року - 823,73 доларів США; заборгованість за кредитом - 17519,50 доларів США. Загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 26 грудня 2018 року становить 18343,23 доларів США. Розмір заборгованості підтверджується витягом із особового рахунку позичальника, в якому відображені всі банківські операції за кредитом. Надані банком розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані. Пунктом 5.8 кредитного договору встановлена домовленість між сторонами про строк позовної давності у 3 роки. Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. ст. 266, 267 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З виписки по рахунку, наданому позивачем вбачається, що останні операції по кредиту, а саме: погашення кредиту та відсотків по кредиту проводилось 09.01.2015 р. (а.с.10 зворот). Відповідно до п.3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, в розмірі не менше 1/360 від суми отриманого кредиту, що становить 91,67 доларів США 47 центів, а останній платіж сплачується в сумі 91,47 долар США 47 центів не пізніше 24.06.2038 року. Отже, за період з 10.01.2015 року по 06.02.2016 року відповідач повинний був заплатити 1097,64 долари США (91,47*12), саме на цю суму необхідно зменшити стягнення, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду за період з 10.01.2015 року по 06.02.2016 року. Відповідно до п. 7.4 цього договору строк дії договору з моменту набрання ним юридичної сили по 24.06.2039 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними з будь-яких причин. Отже, у цій справі сторони строк договору окремо визначили, погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів, комісії є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З розрахунку вбачається, що позивачем нараховані несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2015 р. по 30.04.2015 р. в сумі 823,73 долари США. Оскільки позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду за стягненням процентів за цей період, у задоволені позову в цій частині слід відмовити. Представник відповідача посилається на те, що строк позовної давності позивачем взагалі пропущений, оскільки змінений строк виконання зобов`язання і строк звернення до суду розпочався з 09.01.2015 року. Суд не погоджується із такими доводами представника відповідача, вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду за період з 10.01.2015 року по 06.02.2016 року. Оскільки, дійсно останній платіж по кредиту відповідачем вчинено 09.01.2015 року, а до суду позивач звернувся 06.02.2019 року. Але внаслідок пропущеного строку за період з 10.01.2015 року по 06.02.2016 року сума заборгованості може бути зменшена на суму, яку повинний був сплатити відповідача за цей період. Але не може бути підставою для відмови в позові в цілому, оскільки договором передбачений термін та розмір щомісячного виконання зобов`язання і встановлений строк останнього платежу - 24.06.2038 р. Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Кредитний договір № 2233/5/60 встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, отже право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Термін виконання щомісячних зобов`язань з дня розгляду справи до 24.06.2038 р. ще не настав, отже не може бути пропущений і підстав розраховувати строк звернення до суду з січня 2015 року - не має. В судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи представника відповідача, що позивач з січня 2015 року змінив строки виконання основного зобов`язання, доказів того, що банком направлялась відповідачу досудова вимога не надано. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №2233/5/60 від 25.06.2008 р. в сумі 16421 долар США 86 центів США, яка є заборгованістю за кредитом, що виникла з лютого 2016 року. У задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитом за період з січня 2015 року по січень 2016 року в сумі 1097,64 долари США та за відсотками за користування кредитом за період з 01.01.2015 р. по 30.04.2015 р. в сумі 823,73 долари - слід відмовити. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 7547,32 грн, оскільки позов задоволений частково, судовий збір з відповідача на користь позивача підлягає пропорційному стягненню у сумі 5756,36 грн.

Outcome: partial