Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про вселення та усунення перешкод в здійсненні користування та розпорядження майном. Позов мотивує тим, що згідно договору дарування, посвідченого 08.09.1990 року державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2662 та в Генічеському ДБТІ Херсонської області за р.н. 309, справа 9, являється власником 779/20000 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Генічеськ, вул. Суворова, буд. 14, на земельній ділянці 676 кв.м. Спірний будинок складається з 4 квартир, які мають окремі входи, веранди, ванни та вбиральні. Позивач вказує, що він та [PERSON] є співвласниками квартири № 2, що складається з житлової кімнати № 2-2, коридору № 2-1, коридору № ІІІ, ванни № ІV, житловою площею 12,9 кв.м., загальною площею 35,6 кв.м., відповідно до технічного паспорту, виготовленого 24.06.2011 року Генічеського ДБТІ Херсонської області. Вказує, що [PERSON] належить 779/20000 частин вказаного домоволодіння як спадкоємцю померлої тітки [PERSON] Починаючи з 2009 року, після смерті тітки [PERSON] він не може користуватися належним йому житлом, так як [PERSON] після похорон тітки змінив замки в квартирі. Позивач неодноразово приходив за спірною адресою та намагався знайти порозуміння з відповідачем, щоб він дав йому доступ до його частини будинку та не чинив перешкод проживання, але останній не йде на контакт і не хоче порозумітися. Крім того, в стіні між належним їм на праві власності коридором (прим. 2-1) та житловою кімнатою (прим. 2-3) належною [PERSON] безпідставно прорублені двері (вхід) з квартири 1 в квартиру 2, що є незаконним та таким, що порушує права володіння та користування позивачем належним йому на праві власності житлом. У звязку із вищевикладеним просить усунути перешкоду [PERSON] в користування 779/20000 частини домоволодіння № 14 по вул. Суворова, в м. Генічеськ Херсонської області, вселити його в домоволодіння (квартира № 2) за цією адресою, зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням (квартира № 2) за цією адресою, зобовязати відповідачів не чинити позивачу перешкод закласти дверний пройом з квартири № 2 прим. (2-1) належний йому на праві спільної часткової власності та житловим приміщенням (2-3) кв. № 3, яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з огляду на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову.На наступні судові засідання не з*являвся з невідомих причин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачі взагалі самовільно здійснили будівництво гаражу із прибудовою на території спільного двору та жодного законного відношення до будинку не мають. Захопили частини будинку, вселили туди квартирантів, вона судилась з Кулик , яка безпідставно позбавила її власності.Знає, що позивач має частку в майні, але не може туди вселитись, так як [PERSON] зайняв його квартиру. Згідно дублікату договору дарування, посвідченого 08.09.1990 року державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2662 та в Генічеському ДБТІ Херсонської області за р.н. 309, [PERSON], являється власником 779/20000 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Генічеськ, вул. Суворова, буд. 14, на земельній ділянці 676 кв.м. З акту обстеження будинку від 13.07.2011 року вбачається, що депутатами міської ради та [PERSON] в присутності мешканця міста, за заявою [PERSON] від 11.07.2011 року з проханням про вихід по адресі вул. Суворова, 14/2 та підтвердження проживання по даній адресі квартиронаймачів, складено акт про те, що визначити мешкання кого-небудь по цій адресі встановити не вдалось. Двері були зачинені зсередини. Також по даній адресі підійшов співвласник [PERSON]І та з його слів на даний момент в кімнаті 2 мешкають родичі, які приїхали відпочити на пять днів, без яких відчинити двері він не може. Як вбачається з наданих доказів, на підставі рішення Генічеського районного суду від 01.03.2013 року [PERSON] належить 3321/20000 частки, форма власності спільна часткова. Це вбачається із інформаційної довідки, виданої станом на 23.03.2016 року. Разом з тим, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2016 року, рішення Генічеського районного суду від 01.03.2013 року [PERSON] було скасовано. У позові [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності було відмовлено. Рішення набрало законної сили 13 липня 2016 року. Так судом встановлено, що з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 27.10.2016 року слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 211258765221 за адресою м. Генічеськ, вул. Суворова, 14, загальною площею 147,5 кв.м., житловою площею 68,6 кв.м. складається з житлового будинку «А», тамбури «а», «а2», сіни «а1», веранда «а3», вбиральня «Д», вбиральня-душова «Є», сарай «Г», гараж «Ж». З відомостей про право власності обєкту нерухомого майна вбачається, що [PERSON] належить 84/300 частки, форма власності приватна; [PERSON] належить 31/100 частки, форма власності приватна; [PERSON] належить 3321/20000 частки, форма власності приватна; [PERSON] належить 3321/20000 частки, форма власності приватна; [PERSON] належить 779/20000 частки, форма власності приватна спільна часткова; [PERSON] належить 779/20000 частки, форма власності приватна( вона померла). Відповідно до ч.3 ст.10, чч.1, 2\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. У порядку ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб /співвласників/ , належить їм на праві спільної власності /спільне майно/. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319 ЦК України), то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України. У відповідності до ч. 4\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмеженим у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що «відповідно до змісту положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.» При розгляді даної справи по суті сторонами фактично не заперечується наявність конфліктних відносин щодо проживання у спірному будинку, враховуючи факт звернення позивача до суду, суд приходить до висновку про наявність перешкод позивачу у користуванні саме належними йому на\~ праві приватної спільної часткової власності 779/20000 частками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Суворова № 14. Разом з цим, способами усунення порушення прав позивач визначив вселення та зобов'язання відповідачів не створювати йому перешкод у користуванні житловим приміщенням (квартирою № 2). Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст.\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України\~слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Суд вважає за необхідним зазначити, що в розумінні ст.ст.\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України, наявність поділу (виділу) обєкту нерухомого майна у квартири не підтверджується жодним із наданих доказів, також як і доказів яким саме чином спірний будинок поділений між співвласниками, натомість з технічної документації вбачається, що існує єдиний обєкт нерухомості у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що позбавляє суд можливості задовольнити позовні вимоги в частинах вселення та усунення перешкод у користуванні саме житловим приміщенням - квартирою № 2 по вул. Суворова № 14. У звязку із викладеним, суд вважає за необхідне задовольнити такі позовні вимоги частково та усунути перешкоду [PERSON] в користуванні належних йому на\~ праві приватної спільної часткової власності 779/20000 частками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою м. Генічеськ, Херсонської області, вул. Суворова № 14 шляхом вселення за зазначеною адресою, оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження порушення прав [PERSON] як співвласника. Суд вважає, що вказані способи не суперечать чинному законодавству, відповідають порушеному праву позивача та забезпечать усунення порушення таких прав. В свою чергу вимогу позивача зобовязати відповідачів не чинити йому перешкод закласти дверний пройом з квартири № 2 прим. (2-1) належний йому на праві спільної часткової власності та житловим приміщенням (2-3) кв. № 3, яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] суд вважає необґрунтованою та такою що не підтверджується жодним доказом в частині наявності технічної можливості здійснення таких дій та з огляду на відсутність виділених квартир за № 2 та 3, що позбавляє можливості досліджувати доцільність закладення дверних пройомів у таких приміщеннях. Будь-яких експертиз з цього приводу не проводилось, позивачем не заявлялось, тому суд позбавлений можливості визначити чи проводились такі роботи. Таким чином у задоволенні такої вимоги слід відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial