Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 03.09.2015 року звернулась [PERSON], яка згідно вимог, зазначених у заяві від 10.09.2015 року (а/с 9), просить розтлумачити розписку від 15.01.2015 року, написану нею, як правочин укладений між [PERSON] та [PERSON], щодо організації укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Гамалія,7. У судове засідання позивач, та її представник,діюча на підставі ордеру [PERSON], не зявились, надавши заяву від представника, про розгляд справи за її відсутністю. Представник відповідача, діючий на підставі довіреності [PERSON], у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, та вважав, що намір вказаного позову є уникнення позивачем відповідальності за кримінальний злочин досудове слідство по якому ( кримінальне провадження № 12015160480002258) закінчилось. На думку представника відповідача розписка, яка дійсно була написана [PERSON], лише приховувала її намір на заволодіння грошима [PERSON], що встановлена при проведені досудового слідства, по вищевказаному кримінальному провадженню, по якому [PERSON] повідомлена про підозру. Суд проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника відповідача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ч. 2,3,4 ст. 213 Цивільного Кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У частині першої статті 205 ЦК України зазначено, що правочин може вчинятися усно або у письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Вимоги ч.1 ст. 212 ЦК України передбачають, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якою невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним, що зазначено у ч.1 ст. 204 ЦК України. Предметом тлумачення є розписка, яка написана 15.01.2015 року [PERSON] ( проти факту її написання позивачем не заперечує і відповідач тому відповідно до вимог ч.1 ст. 61ЦПК України вказаний факт не підлягає доказуванню). Розписка містить наступний зміст (написана російською мовою): «Я, [PERSON], отримала у борг у [PERSON] чотири з половиною тисячі доларів США (4500$ США) на оформлення земельно-правових документів на ділянку за адресою: вул. Гамалія,7. У випадку, якщо до 07.02.2015 року угода не буде укладена, через агентство нерухомості «Атланта», на купівлю ділянки за адресою:вул. Гамалія 7, сума угоди котрої складає 30000$ США ( тридцять тисяч доларів США) за ділянку, розміром в 9 соток землі з [PERSON],зобовязуюсь повернути 15.02.2015 року кошти, які отримані у борг у [PERSON] в розмірі чотири з половиною тисячі доларів США Розписка написана власноруч, к розписці додається копія мого паспорту. 15.01.2015 року. Підпис.» Таким чином, на думку суду, розписка є правочином укладеним у письмової формі та підписаним однією стороною правочину, зміст якої дозволяє розтлумачити вказаний правочин зазначивши, що із змісту розписки вбачається про існування між сторонами цивільно-правових відносин, стосовно яких одна сторона [PERSON] 15.01.2015 року передав кошти у розмірі 4500 доларів США, а інша сторона [PERSON] зобовязалась до 15.02.2015 року оформити угоду по земельної ділянки, яка розташована по вул. Гамалія,7, а у іншому випадку, повернути кошти у розмірі 4500 доларів США, яки взяти у борг . У розписки не міститься відомостей стосовно того, чи повинна була [PERSON] займатися якимось іншими діями по організації укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, окрім визначеного оформлення земельно-правових документів на ділянку, та наявні відкладальна обставина, яка обумовлені не укладенням угоди повернення отриманих коштів як боргових зобовязань. На підставі викладеного й

Outcome: partial