Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного Акціонерного Товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про захист прав споживач та відновлення становища, яке існувало до порушення. Свої вимоги мотивує тим, що вона є споживачем послуг з газопостачання Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» за особовим рахунком №17-73418 за адресою: [ADDRESS]. Влітку 2016 року Авдіївською дільницею Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» позивачу було усно повідомлено про донарахування їй заборгованості за послуги з газопостачання за 2015 рік. 27.10.2016 р. до Авдіївської дільниці Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ Донецькоблгаз» позивачем було подано інформаційний запит щодо надання їй інформації у письмовій формі про суми її заборгованості за послуги з газопостачання із зазначенням тарифів та відповідних розрахунків такої нарахованої заборгованості, а також щодо надання їй копії відповідного розпорядження/наказу або іншого документа, на підставі якого [PERSON] було здійснено перерахунок заборгованості за послуги з газопостачання за 2015 рік. Відповідно до листа Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» № 168 від 23.12.2016 р. за період з 06.05.2015 р. до 31.01.2016 р. включно за особовими рахунками споживачів здійснено перерахунок оплати вартості спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу: 6, 9 та 18 куб.м., тобто відповідно до норм споживання, які були встановлено постановою Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996 р. у редакції до набрання чинності 06.05.2015 р. постанови Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015 р. При цьому копії або реквізитів відповідного розпорядження/наказу або іншого документа, на підставі якого споживачу було здійснено перерахунок заборгованості за послуги з газопостачання за 2015 рік, позивачу надано не було. Вважає, що перерахунок оплати вартості спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу: 6, 9 та 18 куб.м., за період з 06.05.2015 р. до 04.11.2015 р. здійснено безпідставно та протиправно з огляду на наступне. Станом на 29.04.2015 р. відносини між газопостачальними організаціями, газотранспортними організаціями та громадянами - споживачами газу на час виникнення спірних правовідносин - прийняття спірного наказу, регламентувалися Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 р. зі змінами та доповненнями. Пунктом 11 вказаних Правил визначено, що у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Постановою Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996 р. «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» було затверджено норми споживання природного газу населенням у разу відсутності газових лічильників: 6, 9 та 18 куб.м. Постановою Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015 р. «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», яка набула чинності з 06.05.2015 р., було внесено зміни до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996 р. вдвічі зменшено норми споживання природного газу (з 6, 9 та 18 куб м до 3 4 5 та 9 куб.м.). Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 в адміністративній справі №826/16447/15 (яка у наступному була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11 2015 ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 р.) визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №237. Так, Окружний адміністративний суд м. Києва окремим пунктом резолютивної частини свого рішення від 21.09.2015 р. у справі №826/16447/15, яким було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №237, зобов'язав Кабінет Міністрів України відповідно до положень ч. 11 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому такий акт було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Отже, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 р. в адміністративній справі №826/16447/15 застосовано саме порядок визнання нечинним рішення Кабінету Міністрів України, а не скасування його. Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 р. в адміністративній справі №826/16447/15 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №237, що означає втрату чинності такої постанови КМУ з моменту набрання законної сили судовим рішенням, тобто з 04.11.2015 р. з огляду на положення ч.ч. 1, 3, 5 ст. 254 КАС України, коли проголошено ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 р. Також необхідно зазначити, що питання щодо моменту, з якого постанова КМУ №237 є нечинною, розглядалося у судовому порядку окремо та не є спірним. Так, особами, які брали участь у справі №826/16447/15, було подано заяви про роз'яснення постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 р. у справі №826/16447/15 у звязку з незрозумілістю для позивачів зазначеної постанови суду в частині моменту у часі, з якого оскаржений нормативно-правовий акт, тобто постанова КМУ №237, є нечинним та незаконним. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2015 р. у справі №826/16447/15 було розяснено постанову суду від 21.09.2015 р., а саме розяснено, що постанова КМУ №237 є незаконною та нечинною з моменту її прийняття. Однак зазначена ухвала суду від 27.11.2015 р. була скасована за результатом апеляційного оскарження. Так ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016 р. (яка набрала законної сили 24.03.2016 р. та станом на теперішній час є чинною) у справі №826/16447/15 було скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2015 р. про розяснення постанови суду від 21.09.2015 р. та було відмовлено у задоволенні заяв про розяснення такої постанови. У мотивувальній частині ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016 р. зазначено наступне обґрунтування: «Підстави та порядок роз'яснення судових рішень в адміністративному судочинстві визначені в статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, відповідно до частин першої та другої вказаної статті, якщо судове рішення є зрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. Згідно резолютивної частини цієї постанови, суд визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» № 237 від 29.04.2015. Згідно п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20.05.2013 р., із змісту статті 162 КАС 5 країни випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень. Отже, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 є зрозумілою, її резолютивна частина викладена чітко та не припускає кілька варіантів тлумачення.» Таким чином, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 р., якою було визнано нечинною постанову КМУ №237, не припускає кілька варіантів тлумачення, а момент, з якого постанова КМУ №237 є нечинною, є чітко визначеним - з моменту набрання законної сили судовим рішенням, тобто з 04.11.2015 р., коли за результатом апеляційного оскарження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 р. проголошено ухвалу Київського Апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 р. Отже, в період з 06.05.2015 р. до 04.11.2015 р. оплата за спожитий природний газ, у відсутності газових лічильників, має розраховуватись за нормами відповідно до постанови КМУ №237. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства ро захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином. При цьому згідно з п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Перерахунок оплати вартості спожитого природного газу із застосуванням норм споживання природного газу: 6, 9 та 18 куб.м., за період з 06.05.2015 р. до 04.11.2015 р., грубо порушує її права як споживача, оскільки ціну за послуги з газопостачання (яка розраховується з встановлених норм споживання та цін на газ) за вказаний період їй як споживачу розраховано неналежним чином, в порушення п. 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 р. та постанови Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015 р. «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», яка набула чинності з 06.05.2015 р. та була чинною до дати набрання законної сили рішенням суду, яким було нечинною такою постанову КМУ, тобто до 04.11.2015 р. Відновлення становища, яке існувало до порушення, в даному випадку можливе та доцільне саме шляхом скасування перерахунку оплати вартості спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу: 6, 9 та 18 куб.м., за період з 06.05.2015 р. до 04.11.2015 р. та зобовязання відповідача при визначенні їй за період з 506.05.2015 р. до 04.11.2015 р. ціни за послуги з газопостачання керуватися нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників відповідно до постанови КМУ №237: 3, 4,5 та 9 куб.м. Таким чином, вважає, що відповідач безпідставно провів їй перерахунок, що не відповідає діючим на той час період тарифам затверджених Кабінетом Міністрів України. Просить здійснити захист прав споживача та відновити становище, яке існувало до порушення прав співпозивача, шляхом зобовязання відповідача скасувати перерахунок оплати вартості спожитого природного газу за її особовим рахунком із застосуванням норм споживання природного газу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996 р. «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» у редакції до набрання чинності 06.05.2015 р. постанови Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015 р. «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» та зобовязання відповідача при визначенні позивачу ціни за послуги з газопостачання у періоді з 06.05.2015 р. до 04.11.2015 р. керуватися нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, встановленими постановою Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015 р. «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, проте, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, проте, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» є юридичною особою, до складу якого входять 19 відокремлених підрозділів юридичної особи (філії), підприємство здійснює діяльність на підставі Статуту та Ліцензій. Зазначає, що згідно з вимогами ч.1\~ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~до моменту встановлення лічильників газу його облік здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р №2246\~із змінами станом на 02.03.2015 у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ.\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 №237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», яка набула чинності з 06.05.2015 було внесено зміни до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 №619, якою було вдвічі зменшено норми споживання природного газу. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 визнано незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 №237. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 К/800/49436/15 постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.20150 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 залишені без змін. Суть спору та адміністративного позову міського голови [PERSON] до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» полягає у тому, що в резолютивній частині Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 №826/16447/15 вказано: «Визнати незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29.04.2015 №237». У звязку з чим постає питання, з якого моменту оскаржувана\~Постанова КМУ від 29.04.2015 №237\~втратила чинність. Чи з моменту прийняття\~Постанови КМУ від 29.04.2015 №237, або з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням, тобто з 04.11.2015 (з дати прийняття ухвали Київським апеляційним адміністративним судом). Відповідач вважає, що\~Постанова КМУ від 29.04.2015 №237\~була визнана незаконною та не чинною з моменту її прийняття із таких підстав. Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 К/800/49436/15 (розгляд касаційної скарги на Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 №826/16447/15), встановлено: «З огляду на те, що проект регуляторного акту не був у жодний спосіб оприлюднений, за умови відсутності аналізу регуляторного впливу акту та погодження з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, а також зважаючи на порушення відповідачем принципу передбачуваності, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов законного та обґрунтованого висновку, що наведені порушення, допущені Кабінетом Міністрів України під час прийняття спірної постанови, у сукупності є достатньою підставою для визнання її незаконною, не чинною з моменту прийняття, що означає, що така постанова не породжує правових наслідків з моменту її прийняття». Вважає, що дії ПАТ «Донецькоблгаз» перебувають в правовому полі законодавства України. Облік по особовому рахунку №17-73418 здійснюється Філією Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації (Авдіївська дільниця), усі первинні документи з приводу нарахування за спожитий природній газ населенням м. Авдіївка знаходяться у вище наведеній філії. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Дослідивши письмові заперечення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них такі правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що постачання природного газу на території міста Авдіївка здійснює ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» - філією Костянтинівським управлінням по газопостачанню та газифікації. Так, позивач [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS]. Згідно з відповіді Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації від 14.12.2016\~ за №39 було повідомлено, що перерахунок газу за період з 06 травня 2015 року до 31 січня 2016 року у разі відсутності лічильника газу Костянтинівським УГГ здійснено відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності лічильників, визначених чинним законодавством України. (а.с. 8-9). Згідно з вимогами частини 1\~статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~до моменту встановлення лічильників газу його облік здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. У відповідності до п.11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. №2246\~у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 за №619\~затверджено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, відповідно до яких при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання - 6 куб.м.; при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 9куб.м.; при використанні газової плити та водонагрівача - 18куб.м. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 №237\~до вказаних норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників внесено зміни, згідно з якими вдвічі зменшено наведені норми споживання природного газу населенню. Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016, визнано незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29.04.2015 № 237. В постанові Верховного суду України від 08.12.2009 №21-1573во09 висловлена правова позиція, що у разі визнання незаконним, протиправним, скасування індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий акт, якщо інше не встановлено законом або не визначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням. Таким чином, оскільки оспорювана постанова КМ України є не чинною з моменту її прийняття, про що зазначено адміністративним судом в ухвалі від 28.01.2016, тому за спірний період з 06 травня 2015 року по 31 січня 2017 року мали діяти норми споживання газу для населення у разі відсутності лічильника, які були визначені\~Постановою КМ України №619 від 08 червня 1996 року\~в редакції станом на 01 жовтня 2014 року. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги доводи позивача, щодо порушення її прав з боку відповідача, заперечення представника відповідача,

Outcome: dismissed