Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Межов Андрій В`ячеславович, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кузьміна Ольга Володимирівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан Валерія Валеріївна, про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу, витребування майна з незаконного чужого володіння. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] , яка належала моїй матері [PERSON] на праві власності. Позивачка є рідною донькою померлої [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом. Крім неї, спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] є мій зведений брат [PERSON] . Інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом після померлої [PERSON] не має. 25.04.2014 року позивач як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кріль О.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері [PERSON] . Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кріль О.М. заведено спадкову справу. Однак, при проведенні перевірки приватним нотаріусом Кріль О.М. позивачці було повідомлено, що [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] . Так, 15.10.2012 року [PERSON] видала [PERSON] довіреність, якою останнього уповноважила, зокрема, представляти її інтереси у будь-яких установах, органах (в тому числі органах нотаріату), організаціях та підприємствах, незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, з питань, які стосуються управління, розпорядження (продажу та/або міни) та експлуатації від її імені та в її інтересах належної їй на праві власності нерухомості; мати вільний доступ до зазначеної нерухомості (майна), а також відповідно з цим укладати всі дозволені законом правочини, а саме: купувати, продавати, приймати у дар, обмінювати, здавати та приймати в оренду, закладати і приймати у заставу споруди, земельні ділянки і інше майно, приватизувати на її ім`я будь-яку земельну ділянку, визначати у всіх випадках суми, терміни та інші умови за своїм розсудом, проводити розрахунки по укладеним угодам і т. ін. Вказана довіреність 15.10.2012 року посвідчена приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Межовим Андрієм Вячеславовичем, зареєстрована в реєстрі за № 2164. Згодом, 26.04.2013 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , на підставі довіреності від 15.10.2012 року продав належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] своєму сину [PERSON] за 182 060 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу запорізької області Кузьміною Ольгою Володимирівною, зареєстрованого в реєстрі за № 406. 26.04.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.04.2013 реєстраційний номер 2984110, сформованим приватним нотаріусом Кузьміною О.В. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2162, [PERSON] продав спірну квартиру [ADDRESS] [PERSON] за 149 500 гривень. [PERSON] за станом свого здоров`я ні за яких умов не могла вчиняти правочинів, навіть односторонніх, у тому числі і давати довіреності на ім`я [PERSON] , оскільки за життя страждала на тяжку невиліковну хворобу «Шизофренія». В період з 1975 року по 1984 рік [PERSON] перебувала на обліку в Комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької міської ради з діагнозом: Шизофренія. Станом на 2014 рік [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебувала. [PERSON] була знята цим лікувальним закладом з обліку в лікаря-психіатра, оскільки тривалий час не проходила лікування у цій лікарні. За життя [PERSON] навідріз відмовлялася добровільно проходити лікування в психіатричній лікарні і члени родини не могли змусити її це робити, оскільки вона була впевнена, що лікарі-психіатри переслідують її та усіляко знущаються. І взагалі вона не вважала себе психічно хворою людиною. В дійсності, до самої смерті [PERSON] тяжко хворіла на психічне захворювання. Поводила себе неадекватно, іноді була дезорієнтована, не завжди впізнавала членів родини, часто проявляла до оточуючих агресію, в неї часто бували зорові та слухові галюцинації, вона бачила різних богів, чортів, чула якісь голоси та розмовляла з ними. Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Межов Андрій В`ячеславович при посвідчені довіреності від 15.12.2012, виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] , в порушення вимог частини 3 статті 47 Закону України «Про нотаріат» для посвідчення особи [PERSON] прийняв від неї паспорт громадянина України, якій, по-перше, містив дописки, а, по-друге, зміст цих дописок свідчив про психічне нездоров`я [PERSON] , що безумовно було перепоною у посвідченні правочину. Але ця обставина не зупинила приватного нотаріуса від вчинення нотаріальної дії. Скориставшись тяжким психічним захворюванням [PERSON] , неможливістю розуміти значення своїх дії, передбачати їх наслідки, [PERSON] шахрайських шляхом отримав від [PERSON] довіреність та розпорядився належним матері нерухомим майном на власний розсуд, продавши спірну квартиру своєму сину [PERSON] , та звернувши дохід від продажу цієї квартири на свою користь. [PERSON] на час підписання спірної довіреності від 15.10.2012 року перебувала у такому стані і мала такі психічні вади, через які не розуміла значення підписання довіреності, наслідків відчуження майна і не керувала своїми діями. А відтак, такий правочин є нікчемним з моменту його вчинення і будь-якої юридичної сили не має. Таким чином, усі подальші правочини, а саме: договір купівлі продажу квартири від 26.04.201З року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та договір купівлі-продажу квартири від 22.11.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , укладання яких було на підставі першочергового правочину - вказаної спірної довіреності від 15.10.2012, є недійсними. Ці правочини були вчинені фактично поза волею власника з метою незаконного заволодіння майном, яке належало покійній [PERSON] . Позивач просить визнати недійсною довіреність від 15.10.2012 року, видану [PERSON] , [INFO] , на ім`я [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ), посвідчену приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Межовим Андрієм Вячеславовичем, зареєстровану в реєстрі за № 2164, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 26.04.2013 року, посвідчений приватним Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кузьміною Ольгою Володимирівною, зареєстрованого в реєстрі за № 406, укладений між громадянами [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на підставі довіреності від 15.10.2012 року від імені [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ), витребувати нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] з незаконного чужого володіння у [PERSON] ( [ADDRESS] . ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] . ідентифікаційний номер [NUMBER] ), стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. В судовому засідання представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] підтримали позовні вимоги. Надала пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував можливість задоволення позовних вимог. Відповідачем надано письмову заяву заперечення по суті позову. Позивачем обрано неналежний спосіб захисту. [PERSON] є добросовісним набувачем майна. Позивачем не надано доказів, що підтверджують належність останній витребуваного майна. Не надано доказів вибуття майна з володіння позивача поза його волею. Висновок щодо тимчасової недієздатності необхідно робити з урахуванням всіх доказів. Твердження позивача про психічний стан померлої [PERSON] базуються лише на довідках без врахування контексту. Остання була за життя грамотною особою та завжди розуміла значення своїх дій. Відповідач [PERSON] також заперечував щодо можливості задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] заперечив щодо можливості задоволення позову. Пояснив, що позивачка не є власником майна квартири і не є єдиним спадкоємцем. Отже майно не може бути витребувано лишена користь позивачки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо можливості задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив можливість задоволення позову. Вказав, що [PERSON] є добросовісним набувачем майна. Третя особа приватний нотаріус Кузьміна О.В. в судове засідання не з`явилася. Надала заяву про слухання справи за її відсутності. Пояснень чи заперечень щодо позовних вимог не надала. Третя особа приватний нотаріус Салтан В.В. в судове засідання не з`явилася. Надала заяву про слухання справи за її відсутності. Пояснень чи заперечень щодо позовних вимог не надала. Третя особа приватний нотаріус Межова А.В. в судове засідання не з`явився. Надав заяву до суду, в якій не погодився із позовними вимогами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно із витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу [PERSON] після розірвання шлюбу [INFO] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 11.03.2013 року на нерухоме майно [PERSON] була власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довіреності від 15.10.2012 року [PERSON] уповноважила [PERSON] , зокрема, представляти її інтереси у будь-яких установах, органах (в тому числі органах нотаріату), організаціях та підприємствах, незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, з питань, які стосуються управління, розпорядження (продажу та/або міни) та експлуатації від її імені та в її інтересах належної їй на праві власності нерухомості; мати вільний доступ до зазначеної нерухомості (майна), а також відповідно з цим укладати всі дозволені законом правочини, а саме: купувати, продавати, приймати у дар, обмінювати, здавати та приймати в оренду, закладати і приймати у заставу споруди, земельні ділянки і інше майно, приватизувати на її ім`я будь-яку земельну ділянку, визначати у всіх випадках суми, терміни та інші умови за своїм розсудом, проводити розрахунки по укладеним угодам і т.ін. Вказана довіреність 15.10.2012 року посвідчена приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Межовим Андрієм В`ячеславовичем, зареєстрована в реєстрі за № 2164. 26.04.2013 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , на підставі довіреності від 15.10.2012 року продав належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] за 182 060 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу запорізької області Кузьміною Ольгою Володимирівною, зареєстрованого в реєстрі за № 406. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2162, [PERSON] продав спірну квартиру [ADDRESS] [PERSON] за 149 500 гривень. Згідно з листом №05/01-27/0756 від 19.04.2018 року районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району [PERSON] на обліку як недієздатна або обмежена у дієздатності особа, не перебувала. (Інформація надана за період з 2003 року). 25.04.2014 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що настала [INFO] . Відповідно до заповіту від 4.09.1990 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала своє майно (квартиру [ADDRESS] ). Приватний нотаріус Кріль О.М. листом від 9.10.2014 року №203/02-14 повідомила [PERSON] про відкриття спадщини після померлої [PERSON] 30.11.2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що настала [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №20 від 18.10.2018 року [PERSON] на момент видачі довіреності від 15.10.2012 року виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі шизофренії параноїчної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом на той період часу [PERSON] не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до висновку повторної посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи №494 від 16.08.2019 року [PERSON] на момент видачі довіреності від 15.10.2012 року виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі шизофренії параноїчної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом на той період часу [PERSON] не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Висновки експертизи обґрунтовуються тим, що [PERSON] згідно з медичною документацією з 1975 року спостерігалася психіатром, коли в клінічній картині відзначалася параноїдна симптоматика у вигляді маячних ідей особливої значимості, відносини, впливу, окремі елементи синдром [PERSON] - [PERSON] , символізм, емоційна неадекватність. Будь-якої ремісії або стабілізація психічного стану під час спостереження відмічено не було. У 1985 році [PERSON] була знята з психіатричного обліку, однак, починаючи з 1987 року неодноразово зверталася до психіатра, яким описувалися активна продуктивна психотична симптоматика, агресивна поведінка, порушення мислення (персеверації). З 211 року [PERSON] під час лікування в стаціонарах загального (непсихіатричного) профілю, виявляла неадекватні висловлювання та поведінку, відсутність критики. Неодноразово призначалися консультації психіатра, яким діагностувалося ендогенне захворювання (шизофренія), перебіг якого розцінювався як безперервний. Пунктом 2 частини другої\~статті 16 ЦК України\~визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до частини першої та абзацу 1 і 2 частини третьої\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Статтею 244 ЦК України\~встановлено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі\~статтею 245 ЦК України\~форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Відповідно до частини першої\~статті 215 Цивільного кодексу України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 ЦК України. Згідно із частиною першою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому\~Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У частині третій\~статті 215 ЦК України\~визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша\~статті 216 ЦК України). За вимогами частини першої\~статті 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до пункту 16 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2011 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила\~статті 225 ЦК України\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи могла в конкретний момент вчинення правочину особа розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановивши та оцінивши обставини справи та надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням,\~яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов до висновку, що\~померла [PERSON] на момент видачі довіреності від 15.10.2012 року за своїм психічним станом на той період часу не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, а отже не мала волевиявлення на видачу довіреності\~тому\~наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання довіреності недійсною. При цьому суд враховує як висновки відповідних експертиз, так і пояснення свідків, допитаних в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] , які вказували на наявність хворобливого стану померлої [PERSON] , неадекватність поведінки останньої. Таким чином, усі подальші правочини, а саме: договір купівлі продажу квартири від 26.04.201З року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та договір купівлі-продажу квартири від 22.11.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , укладання яких було на підставі першочергового правочину - вказаної спірної довіреності від 15.10.2012, є недійсними. Ці правочини були вчинені фактично поза волею [PERSON] . Щодо позовних вимог про витребування квартири з незаконного володіння, то суд вважає можливим частково їх задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною, так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За приписами\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.\~Стаття 328 ЦК України\~передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до закріпленого в\~статті 387 ЦК України\~загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої\~статті 388 ЦК України\~залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом\~статті 388 ЦК України\~випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Згідно зі\~статтею 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі частини 5\~статті 1268 ЦК України\~спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини відповідно до частини другої\~статті 1220 ЦК України\~є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Свідоцтво про право на спадщину не створює ніяких нових прав у спадкоємця на майно, а тільки підтверджує вже існуюче право на нього, оскільки право на спадкове майно виникає у спадкоємця з моменту відкриття спадщини, тому з огляду на наведені положення закону, а також взявши до уваги те, що позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , до якої у тому числі входить спірна квартира, суди дійшов висновку про те, що з часу прийняття спадщини позивачкою їй належать речові права на спірну квартиру, тобто право володіння та користування квартирою, тому вона мала право на звернення до суду з відповідними позовними вимогами. В той же час, відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] , що звернулися із заявами про прийняття спадщини, в зв`язку із чим відповідно до рівності часток кожен з них має право на Ѕ частку спадщини. Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Узявши до уваги те, що [PERSON] не відмовлялася від спадщини, відчуження квартири відбулося на підставі недійсної довіреності, виданої від [PERSON] , суд дійшов висновку про можливість витребування Ѕ частку квартири від відповідача [PERSON] на користь позивачки, вважаючи це належним способом захисту та поновлення її прав. За вказаних обставин спірна квартира вибула з володіння власника (померлої [PERSON] ) поза її волею. А тому наявні підстави для витребування спірного майна від добросовісного набувача, що передбачено пунктом 3 частини першої\~статті 388 ЦК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки. В іншій частині вимог слід відмовити.

Outcome: partial