Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

До Краматорського міського суду Донецької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення, обґрунтовуючи його тим, що він є власником жилого будинку [ADDRESS], в якому зареєстровані, але ніколи не проживали його колишня дружина [PERSON] та їх малолітній син [PERSON], [INFO]. Речей в будинку відповідачів не має, комунальні послуги не сплачувала, будинком не цікавиться, що підтверджується актом про не проживання від 07.04.2014 року. Вважає, що це порушує його права власності та є всі підстави про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим будинком [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] звернулася до позивача [PERSON] із зустрічним позовом про вселення її та їх малолітнього сина [PERSON] у вказаний будинок, обґрунтовуючи його тим, що будинок було придбано під час шлюбу на спільні кошти подружжя, де вони були зареєстровані та мешкали. Після розірвання шлюбу позивач почав чинити їй перепони в користуванні будинком, зловживав алкогольними напоями, вчиняв скандали, та вона із сином були вимушені терміново залишити будинок, щоб захистити себе та зберегти здоров'я дитини. В будинку залишилися її особисті речі, позивач змінив замки та не впускає її та дитину додому. У зв'язку з тим, що позивач [PERSON] чинить перепони у користуванні спільним майном подружжя, вона та їх син вимушені проживати в будинку її матері. Просить суд вселити її та сина [PERSON] у жилий будинок [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про слухання справи без його участі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення підтримав повністю, просив його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечив повністю та додатково пояснив, що в будинку проживає онкохвора мити позивача [PERSON], 1936 року народження, та житлова площа будинку 26,4 кв.м не дозволяє вселити, ще відповідачку та її сина. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] про визнання її та сина такими, що втратили право користування заперечила повністю. Зустрічний позов про вселення в спірний будинок підтримала повністю та просила його задовольнити додатково пояснив, що у період шлюбу на спільні кошти вона та позивач [PERSON] купили спірний будинок, який було зареєстровано на позивача. Відразу після народження сина вони переїхали в будинок [ADDRESS] та спільно там проживали, вели спільне господарство. Але позивач став зловживати спиртними напоями, вчиняв скандали, їх відносини погіршилися. Влітку 2012 року через постійні скандали та п'янство позивача вона була вимушена із дитиною терміново залишити будинок. Вважає, що вона є співвласником будинку, та іншого житла у власності ні вона, ні син [PERSON] не мають. Позивач порушує її право власності. Представник відповідача [PERSON]. в судовому засіданні проти позову [PERSON] про визнання її та сина такими, що втратили право користування заперечила повністю. Зустрічний позов про вселення в спірний будинок підтримала повністю та просила його задовольнити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради Берегова І.В. проти позовних вимог [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщення заперечила, надавши суду письмовий висновок та заяву про слухання справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, повно та всебічно з'ясував обставини справи, допитавши свідків, безпосередньо дослідивши наявні у справі письмові докази, вважає, що позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням не підлягає задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] про вселення її та дитини у спірний будинок необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що у 2005 року після народження дитини сторони придбали будинок та переїхали в нього жити. Через зловживання алкогольними напоями позивача та постійні скандали [PERSON] із сином у 2012 році була вимушена переїхати до іншого житла. Судом встановлено: 25 лютого 2005 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.37). Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.39). 18.06.2005 року був куплений будинок [ADDRESS], загальною площею 38,5 км.м та жилою площею 26,4 кв.м, договір купівлі-продажу укладений на ім'я позивача [PERSON] (а.с.9) У спірному будинку зареєстровані постійно: з 05.10.2005 року [PERSON], 1936 року народження, з 01.03.2006 року [PERSON], 1959 року народження, [PERSON], 1971 року народження, [PERSON], [INFO] (а.с.10-11, 40-43) Відповідно до рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17.08.2012 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 38). Відповідно до акту про не проживання від 07.04.2014 року, зі слів сусідів встановлено, що в будинку [ADDRESS] фактично проживає тільки [PERSON]; [PERSON] та [PERSON] з 2006 року фактично й по теперішній час в будинку не проживали (а.с.8) Як вбачається з наданих суду фотознімків, сторони та дитина мешкали разом у спірному будинку (а.с.78-85). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутні відомості про права власності на нерухоме майно щодо фізичних осіб [PERSON] та [PERSON] (а.с.98-101). Відповідно до медичних довідок, у травні 2012 році [PERSON] поставлено діагноз рак. (а.с.70-73) Відповідно до висновку, орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання [PERSON] та малолітнього [PERSON] втратившими право користування жилим приміщення, не підлягає задоволенню, оскільки порушуються права малолітньої дитини [PERSON] на користування житловим приміщенням, в якому він зареєстрований (а.с.56) Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст.176 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачка [PERSON] із сином [PERSON], дійсно мешкали у спірному будинку та були вимушені покинути свій дім, та причини їх відсутності є поважними, а отже їх права на житло підлягає захисту та відновленню, а позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні жилим приміщення є необґрунтованими та не підлягають задоволенню повністю. Суд не приймає до уваги пояснення позивача, щодо порушення санітарної площі на людину, бо відповідні норми житлової площі встановлюються для надання в користування жилих приміщень державного та громадського житлового фонду. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, з позивача [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved