Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

До Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 11451 грн. 33 коп. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [PERSON] 04.09.2015 року був прийнятий на посаду бармена товариства з обмеженою відповідальністю «Місто С», наказ № 31 від 04.09.2015 року. У трудових відносинах з Відповідачем, [PERSON] перебував до 15.06.2020 року, коли на підставі наказу № 53 від 15.06.2020 року був звільнений за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. За час роботи неодноразово /постійно/ залучався до роботи у нічний час, за яку коштів не отримував у одного разу. Графік змінності роботи [PERSON] передбачав 5 календарних (робочих) днів через 5 вихідних. Режим роботи становив з 10 години до 23 години, а саме з 04.09.2015р. по лютий 2020 року. Починаючи з 2015 року ТОВ «Місто С» почав затримувати виплату заробітної плати за роботу у нічний час (з 22 години до 23 години вечора) та за роботу у святкові дні, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість з виплати заробітної плати, що станом на день звільнення становить 11 451 грн. 33 коп. ( 2921,08 грн. за весь період роботи в нічний час + 5440 грн. - заборгованість по заробітній платі за період квітень - травень 2018 року + 3090,25 грн. - заборгованість по заробітній платі за лютий 2020 року). [PERSON] стверджує, що за весь період його роботи, а саме за нічний час та святкові дні він не отримав заробітну плату - за відпрацьовані 818 годин. Окрім того за [PERSON] бухгалтерією ТОВ «Місто С» не сплачені податки починаючи з листопада 2019 року по березень 2020 року. Коли Позивач прийшов до центру зайнятості, то інспектор наголосила, що не сплачені податки (внески) за певний період, що призведе до негативних наслідків, а саме не зарахування до страхового стажу на підтвердження пенсії, та буде мінімальна виплата по безробіттю, а тому позивач просить позов задовольнити. Відповідач своїм право не скористався та відзив на позов до суду не подав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позовні вимоги задовольнити. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до ст. 247 ЦПК України. Рух справи. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2020 року відкрито провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення заробітної плати, розгляд її вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, повідомлено учасників справи про час та дати судових засідань, роз`яснено їм право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно до них правовідносини. Відповідно до наказу від 04.09.2015 року [PERSON] був прийнятий на посаду бармена товариства з обмеженою відповідальністю «Місто С», наказ № 31 від 04.09.2015 року. [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ«Місто С» перебував до 15.06.2020 року, коли на підставі наказу № 53 від 15.06.2020 року був звільнений за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Графік змінності роботи [PERSON] передбачав 5 календарних (робочих) днів через 5 вихідних. Режим роботи становив з 10 години до 23 години, а саме з 04.09.2015р. по лютий 2020 року. З графіком роботи під підпис [PERSON] не ознайомлений. Актами інспекційного відвідування (невиїздної інспекції) юридичноїособи/фізичної особи, яка використовує найману працю № СМ 152/1827/АВ від 21.02.2020 року та № СМ 10924/184/АВ від 16.07.2020 року засвідчено, що згідно відомостей нарахування та виплати заробітної плати відсутні нарахування за роботу у нічний час. Окрім того, [PERSON] надав суду постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за сч.1, 2 ст. 41 КУпАП від 28.12.2016, 005.02.2020, 02.03.2020, 30.07.2020, де директор ТОВ «Місто С» вину у порушенні ст. 29,102-1,108 КЗпП визнав. Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77, 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотив, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є питання проведення повного розрахунку при звільненні, зокрема виплати понаднормових годин праці та за роботу у нічний час. Мотиви суду. У справі судом установлено, графік змінності роботи [PERSON] передбачав 5 календарних (робочих) днів через 5 вихідних. Режим роботи становив з 10 години до 23 години. За правилом статті 61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51 КЗпП України). Пунктом 12 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 квітня 2006 року № 138 (далі Методичні рекомендації), визначено, що підсумований облік робочого часу кожного працівника здійснюється за табелем виходів на роботу та затвердженим графіком роботи (змінності) за обліковий період. Облік робочого часу по кожному працівнику має провадитись наростаючим підсумком з початку встановленого облікового періоду. Норма робочого часу за обліковий період визначається за календарем з розрахунку шестиденного робочого тижня, семигодинного робочого дня (чи відповідного скороченого робочого дня) з урахуванням скороченого робочого часу напередодні вихідних днів до 5 годин і напередодні святкових і неробочих днів - на 1 годину. Статтею 106 КЗпП України визначено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається. До матеріалів справи стороною відповідача не додано жодних документів спростовуючих доводи позивача. Пунктом 10 Методичних рекомендацій визначено, що при підсумованому обліку робочого часу час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період, вважається надурочним і оплачується згідно зі статтею 106 КЗпП України. Оплата за всі години надурочної роботи провадиться в кінці облікового періоду. Робота понад норму робочого часу, передбаченого графіком в окремі дні, тижні, місяці облікового періоду, при збереженні норми робочого часу за обліковий період, не є надурочною роботою. Переробіток норми робочого часу, що виникає в окремі дні при підсумованому обліку, може компенсуватися додатковими днями відпочинку або відповідним зменшенням тривалості роботи в інші дні облікового періоду. Відповідно до ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Позивачем до матеріалів справи долучені власні розрахунки за період з 04.09.2015 по лютий 2020, з яких не вбачається, що позивачу компенсувалося за роботу понад норму робочого часу, передбаченого графіками, у порядку, передбаченому ст. 106 КЗпП України,а також відповідачем не представлено наказів про компенсацію позивачу шляхом надання вихідних днів в інші робочі дні. Частиною другою статті 30 Закону України «Про оплату праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника (частина друга статті 65 КЗпП України). У справі, яка є предметом розгляду, за приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України саме відповідач зобов`язаний був довести перед судом, що він, визначаючи підсумований облік робочого часу для позивача, виконував вимог ст. 106 КЗпП України під час роботи позивача та відповідно при звільненні у порядку, передбаченому ст. 47 КЗпП України виплатив належні йому суми. У відповідності до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Позивачем наведений свій розрахунок невиплачених коштів за роботу надурочно, який відповідачем у порядку, передбаченому ст. ст. 12, 81 ЦПК України не спростований, тому суд,

Outcome: partial