Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась [PERSON] із позовом до Гостомельської селищної ради Київської області, третя особа: Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та грошових вкладів. Після смерті [PERSON] звернулась до Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено на тій підставі, що вона не являється спадкоємицею за законом, а факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю повинен встановити суд. [PERSON] заповіту після своєї смерті не залишила, як їй відомо близьких родичів у покійної немає, про існування інших спадкоємців невідомо. Вказує, що сімейні стосунки між нею і спадкодавцем виникли приблизно з 2010 року, з покійною [PERSON] познайомилися в смт. Гостомель, де вони фактично проживали. Покійна проживала сама, її чоловік помер, дітей та інших родичів не було, фактично з 2010 року опікувалася нею, допомагала по господарству, купувала необхідні речі та їжу. На обґрунтування позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який доводився покійній [PERSON] свекром, тобто батьком її чоловіка. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.06.1974 року, реєстраційний номер 229, зареєстроване органами БТІ 05.07.1974 року, спадщину після його смерті ніхто не оформив. Фактично з 1993 року покійна [PERSON] та її чоловік постійно проживали у житловому будинку за [ADDRESS] та безперервно опікувалися будинком, обробляли земельну ділянку, сплачували комунальні послуги, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на приватний будинок за [ADDRESS] , спадщину після його смерті ніхто не оформляв. Державним нотаріусом А.М. Журавель 27.05.2011 року заведена спадкова справа №245/2011 після смерті [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за законом в межах спадкової справи не видавалися. [INFO] померла [PERSON] , заведена спадкова справа після її смерті, її донька [PERSON] подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. Вказує, що також подала заяву про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років, а також відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок. Просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] з 2010 року по день її смерті, а саме по [INFO] , визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явились, її представник подала до суду заяву про слухання справи їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Гостомельської селищної ради Київської області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності. Завідувач Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавель А.М. надіслала заяву про слухання справи за відсутності представника нотаріальної контори. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії спадкової справи №155/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної Ірпінською міською державною нотаріальною конторою Київської області, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у смт. Гостомель Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що [PERSON] видано довідку для отримання допомоги на поховання №12 від 16.01.2018 року після смерті померлої [INFO] [PERSON] . [PERSON] 08.05.2018 року поштовим зв`язком звернулась до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , до своєї заяви додала копію власного паспорту, копію ідентифікаційного номеру, копія свідоцтва про народження, з якого вбачається, що [PERSON] є її матір`ю, копія свідоцтва про смерть [PERSON] , копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] 22.05.2018 року поштовим зв`язком до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Русин Марія Василівна направила нотаріально посвідчену заяву у якій зазначила, що вона позичила [PERSON] 130 тисяч гривень, що підтверджується розпискою від 16.12.2016 року, виданою [PERSON] . Їй стало відомо про те, що [INFO] [PERSON] померла. Просила прийняти до уваги її вимоги як кредитора [PERSON] 01.06.2018 року [PERSON] особисто звернулась до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] 13.06.2018 року [PERSON] особисто звернулась до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про відкликання її заяв про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] її матері [PERSON] . Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд враховує правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, виходячи з наданих матеріалів справи, слід зазначити, що доказів проживання однією сім`єю, спрямованих на довготривалі відносини в період з 2010 року по день смерті померлої [PERSON] , крім пояснень, які зазначені у позовній заяві, позивач не надала. Оскільки судом не встановлено факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] , наявність взаємних прав і обов`язків, спільного побуту, у задоволенні позовних вимог про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю необхідно відмовити. Крім того суд зауважує, що обставини, зазначені позивачем у позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки вона не зверталася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] та не отримувала відмову нотаріуса у прийнятті спадщини, що підтверджується копією спадкової справи. Натомість, направила заяву до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області у якій вказала про те, що їй стало відомо про смерть [PERSON] і що останній вона позичила кошти у сумі 130 тисяч гривень, копію розписки не надала. Також, у позовній заяві позивач неодноразово вказує про відсутність дітей та інших близьких родичів померлої [PERSON] , однак довідку для отримання допомоги на поховання отримав [PERSON] , а дочка - [PERSON] зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Суд, провівши системний аналіз наданих сторонами доказів та зазначених правових норм у своєї сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають залишенню за позивачем, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю.

Outcome: dismissed