Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «Нисанс» про стягнення боргу за договором позики (а. с. 3-5). Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 19 травня 2013 року між ним та [PERSON] у простій письмовій формі у вигляді розписки був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 79\~000,00 грн., які останній зобовязався повернути до 19 червня 2013 року. За належне виконання позичальником [PERSON] зобовязань за вказаним договором позики у розмірі 100,00 грн. поручилось ТОВ «Нисанс» відповідно до договору поруки №30/04-15, укладеного 03 квітня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Нисанс». Оскільки позика так і не була повернута позикодавцю [PERSON], він звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 19 травня 2013 року у розмірі 78 000,00 грн., суму 3-х% річних від простроченої суми виконання грошових зобовязань, що становить 6\~207,45 грн., інфляційні втрати у розмірі 62\~805,00 грн., витрати на правову допомогу та судовий збір у розмірі 1\~480,14 грн.; з ТОВ «Нисанс» - просив стягнути на користь позивача суму боргу за договором позики від 19 травня 2013 року у розмірі 1\~000,00 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує (а. с. 43). Відповідачі у судове засідання не зявились, представників своїх інтересів для участі в розгляді даної цивільної справи не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином про причини не явки суду не повідомили, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог [PERSON] 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Судом, дослідивши матеріали даної цивільної справи, були встановлені наступні факти. 19 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі у вигляді розписки був укладений договір позики, за умовами якого позивач надав, а [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 79\~000,00 грн., які зобовязався повернути до 19 червня 2013 року (а. с. 6). Факт передачі грошових коштів позикодавцем позичальнику підтверджується відповідними, зазначеними в розписці. За належне виконання позичальником [PERSON] зобовязань за вказаним договором позики у розмірі 100,00 грн. поручилось ТОВ «Нисанс», що вбачається з договору поруки №30/04-15, укладеного 03 квітня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Нисанс» (а. с. 11-12). Також судом було встановлено, що 11 січня 2016 року [PERSON] звернувся на адресу ТОВ «Нисанс» з письмовою вимогою про повернення у дводенний строк від дня предявлення цієї вимоги 1\~000,00 грн. відповідно до договору поруки №30/04-15, укладеного 03 квітня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Нисанс» (а. с. 13). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України). Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.3 ст. 554 цього кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідачів стосовно стягнення суми боргу за договором позики від 19 травня 2013 року в загальному розмірі 79\~000,00 грн., приймаючи до уваги, що в ході розгляду даного спору знайшов підтвердження факт невиконання зобовязань позичальника за вказаним договором, суд вважає за можливе стягнути на користь [PERSON]: з [PERSON] суму боргу за договором позики від 19 травня 2013 року у розмірі 78\~000,00 грн., з ТОВ «Нисанс» - 1\~000,00 грн. Крім того, у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України також підлягають задоволенню й позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми 3-х% річних від простроченої суми виконання грошових зобовязань, що становить 6207,45 грн., а також інфляційних втрат у розмірі 62 805,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги спеціаліст, а також відсутній документ на підтвердження сплати [PERSON] та отримання адвокатом [PERSON] грошової винагороди за надання юридичних послуг. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 1\~480,12 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial