Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася [PERSON] , в якій просила визнати її сина [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що відповідач систематично руйнував та псував жиле приміщення, використовував його не за призначенням, систематично порушував правила співжиття, що робило неможливим для неї проживання з ним в одному будинку. Заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, відповідач вчинював щодо неї домашнє насилля. Відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні з лютого 2019 року, оскільки відбуває покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років на підставі вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2019 року у справі № 233/1994/19. З наведених підстав відповідач втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце його проведення, а також про можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 19.03.2020 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 30 липня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Сівяковою Г.П., реєстр. № 1-302, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 175646009 від 30.07.2019 р. За вказаною адресою позивач має зареєстроване місце проживання, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту громадянина України. Відповідач [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями, наданими відділом реєстрації Костянтинівської міської ради за №4452/09 від 24.10.2019 року, відомостями домової книги, довідкою про склад сім`ї, виданої КП «СЄЗ Костянтинівської міської ради» від 01 серпня 2019 року, актом, складеним Костянтинівським відділенням поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області від 02.07.2019 р. Відповідно до довідки Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2019 року у справі № 233/1994/19 [PERSON] було затримано, обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та наразі він відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку взяття під варту або засудження до позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07.02.2012 року у справі №527/1267/12 [PERSON] піддано адміністративному стягненню у вигляді громадських робіт строком на тридцять годин. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] 31 січня 2012 року приблизно о 17 год. 00 хв. за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері [PERSON] ображав, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.11.2013 року у справі №233/8366/13-п [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 85 гривень грн. 00 коп. Вказаною постановою встановлено, що 12 листопада 2013 року приблизно о 10 годині 00 хвилин [PERSON] , якого протягом року постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/3023/13-п від 29.04.2013 р. було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КпАП України, за місцем свого мешкання [ADDRESS] влаштував словесну сварку зі своєю матір`ю [PERSON] , в ході якої образив її нецензурною лайкою, тобто вчинив психологічне насильство в родині повторно. Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07.08.2015 року у справі №233/4524/15-п визнано [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] 25 липня 2015 року о 21 годині 50 хвилин за місцем свого проживання в [ADDRESS] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, влаштував сварку із своєю матір`ю [PERSON] , під час якої висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, чим скоїв насильство в сім`ї психологічного характеру. Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.10.2015 року у справі №233/5787/15-п [PERSON] визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 60 годин. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] , якого постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2015 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, повторно 28 вересня 2015 року о 14.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля будівлі по пр. Ломоносова 157, м. Костянтинівка, вчинив насильство у сім`ї психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] , а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24.11.2015 року у справі № 233/5550/15 [PERSON] визнано винним в скоєні злочину передбаченому ст.309 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі. Вказаним вироком суду встановлено, що обвинувачений [PERSON] в серпні 2015 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на ділянці місцевості, яка розташована на перетині вул. Червоногвардійській та вул. Цинкова м. Костянтинівка Донецької області , побачив один дикоростучий кущ рослини роду коноплі. В цей час у нього виник злочинний намір, спрямований на придбання наркотичного засобу канабісу. Реалізуючи свій злочинний намір, [PERSON] , в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року, умисно, незаконно зірвав листя з рослини роду коноплі, тим самим здійснив незаконне, умисне, повторне придбання наркотичного засобу без мети збуту. Після чого придбане ним при вищевикладених обставинах листя з рослини роду коноплі подрібнив механічними рухами обох рук, тим самим здійснив незаконне, умисне, повторне виготовлення наркотичного засобу без мети збуту. Потім помістив наркотичний засіб до паперового згортку, який поклав до правої кишені брюк, тим самим почав незаконно, умисно, повторно зберігати наркотичний засіб при собі, без мети збуту. Вказаний наркотичний засіб останній переніс за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS], де розділивши на дві частини, одну частину залишив у паперовому згортку та помістив до поліетиленового пакету, другу частину помістив до іншого поліетиленового пакету. Після чого обидва пакети поклав у приміщенні спальні біля ліжка, тим самим продовжив незаконно, умисно, повторно зберігати наркотичний засіб без мети збуту. В період часу з 13 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин 08.08.2015 року співробітниками міліції в ході проведення в установленому законом порядку огляду території домоволодіння, розташованою за адресою: [ADDRESS] , за місцем мешкання [PERSON] , [INFO] , в будинку в приміщенні спальні, було виявлено та вилучено два поліетиленових пакети з речовиною рослинного походження масами 6,96г та 0,46г, яка згідно з висновком експерта № 856 від 18.08.2015 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Маса канабіса (в перерахунку на суху речовину) становить 6,17г та 0,41г. Особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс [PERSON] в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року, діючи умисно незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту. Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2019 року у справі № 233/1994/19 [PERSON] визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років. Вказаним вироком суду встановлено, що [INFO] в період часу з 12.30 год. до 13.30 год. обвинувачений [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов додому за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , де знаходилась його знайома [PERSON] , яка тимчасово проживала разом із останнім за вказаною адресою. У вказаний день та час [PERSON] , побачивши, що [PERSON] перебуває у стані алкогольного сп`яніння, став звинувачувати останню в крадіжці його майна, через що в кухонній кімнаті зазначеного будинку між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин почалась сварка. Під час сварки [PERSON] став відчувати неприязнь до [PERSON] , в результаті чого у нього виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останній. [INFO] в період часу з 12.30 год. до 13.30 год., [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин до [PERSON] , з метою протиправного заподіяння смерті останній, знаходячись в кухонній кімнаті будинку за місцем проживання, наблизившись до [PERSON] , яка сиділа на стільці за кухонним столом, наніс їй не менше 3 ударів кулаком правої руки та не менше 3 ударів кулаком лівої руки в область голови. Після чого, продовжуючи виконувати дії, направлені на реалізації свого злочинного умислу, пришукав у приміщенні зазначеної кухонної кімнати дерев`яну кухонну дошку, підвів [PERSON] зі стільця та провів її у приміщення коридору цього ж будинку, де усадивши на лавку під стіною, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин до [PERSON] , з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс останній не менше 9 ударів дерев`яною кухонною дошкою в життєво - важливий орган тіла - голову та обличчя, а також не менше 10 ударів лівою та правою ногою, які були обуті в чоботи (кросівки) чорного кольору, по руках, ногах та тулубу [PERSON] . Своїми умисними вищевказаними діями [PERSON] заподіяв [PERSON] тупу травму голови: забійні рани: лобної області справа (1), центру лобної області (3), зовнішнього краю лівої надбрівної дуги (1), лівої виличної області (1), області перенісся (1), червоної облямівки нижньої губи в центрі (2), а також множинні масивні синці обличчя, вушних раковин, тільної поверхні обох кистей з переходом на нижню третину передпліччя, лівої грудної залози, передньої поверхні обох стегон, зовнішньої поверхні обох гомілок на рівні верхньої та середньої третини, крововилив в білкову оболонку лівого ока, множинні садна обличчя, кистей, садна передньої та зовнішньої поверхні лівої гомілки, поверхневі забійні рани нижнього повіка лівого ока, тильної поверхні лівої кісті, перелом кісток носа, крововиливи під м`які мозкові оболонки на конвекситальній поверхні лівої скроневої долі, лобно-тім`яної області лівої півкулі головного мозку, від яких остання померла на місці. Смерть [PERSON] наступила [INFO] приблизно о 14.00 год. в результаті загального недокрів`я внутрішніх органів, обумовленого тупою травмою голови у вигляді вищевказаних поширених забійних ран. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні надали показання про те, що вони є сусідами позивача. Відповідач [PERSON] є сином позивача. З лютого 2019 року він в спірному житловому приміщенні не проживає, оскільки його заарештувала за вбивство, яке він вчинив за місцем проживання. До цього в 2018 році він вийшов з тюрми, постійно приводив додому різних друзів, з якими розпивав спиртні напої, гучно лаяв матір. Двічі вибивав вдома двері, пошкоджував сантехніку, замки у дверях, які вони допомагали позивачці ремонтувати. Бачили, як він лежав п`яний під воротами сусідів. Позивачка розповідала їм, що син наливав у їжу мийні засоби, бив посуд, викидав їжу позивачки. На підтвердження вказаних обставин позивач надала світлини пошкоджених дверей в спірному будинку, а також медичну карту позивача, відповідно до якої, що вона у серпні - вересня 2015 року зверталася до лікаря з приводу тілесних ушкоджень, та зі слів хворої вони були нанесені її сином. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї (ч.2). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із ч. 1 ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] , будучи членом сім`ї власника житлового приміщення, за адресою свого місця проживання вчинював адміністративні та кримінальні правопорушення, пошкоджував майно в будинку, а отже систематично руйнував, псував жиле приміщення, використовував його не за призначенням, систематично порушував правила співжиття, що робило неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, суд дійшов висновку про наявність підстав для виселення відповідача зі спірного житлового приміщення. Разом з тим, відповідач наразі в житловому приміщенні не проживає через те, що відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, а отже, примусове виселення з житлового приміщення не є необхідним заходом для відновлення прав позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено, що відповідач систематично руйнував, псував жиле приміщення, використовував його не за призначенням, систематично порушував правила співжиття, що робило неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, суд дійшов висновку про наявність обставин, які мають істотне значення, за існуванням яких на вимогу власника майна за рішенням суду сервітут, а саме: право користування житловим приміщенням, може бути припинений. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивача ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2019 року було звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved