Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Покровської міської ради, [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначили, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] не працює, ухиляється від виконання батьківських обов'язків у відношенні малолітніх дітей, зловживає алкогольними напоями, перебуває на обліку в КЛПУ Міський наркологічний диспансер м. Покровськ». Батько дітей, [PERSON], мешкає окремо, самоусунувся від утримання та виховання дітей. Малолітня [PERSON] проживає окремо від батьків, разом із бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Бабуся та дідусь самостійно піклуються про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідачі долею дитини не цікавляться, жодної участі у вихованні га утриманні не беруть, не переймаються станом її здоров'я, дитину не відвідують. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Обстеження матеріально-побутових умов проживання показало, що відповідачкою не створено умов для проживання дітей. Діти часто залишаються без належного догляду та контролю. Крім того, за адресою проживання родини Рахман постійно збираються сторонні люди, які зловживають алкогольними напоями, вчиняють сварки. Поганий життєвий приклад відповідачів стає на перешкоді прав їх малолітніх дітей на належне батьківське виховання. Службою у справах дітей спільно з іншими зацікавленими службами міста проводилась профілактична робота із відповідачами: сім'я відвідувалась за місцем проживання, проводились бесіди про відповідальність батьків за ухилення від виховання дітей. Спеціалістами служби ініціювалось питання притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП. Але [PERSON] та [PERSON] позитивних висновків не зробили. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., у відношенні малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] Стягнути аліменти та передати дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, по невідомій суду причині, про час та день судового засідання повідомлялися належним чином. Представник третьої особи Служба у справах дітей Покровської міської ради, до судового засідання не з'явився, третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO], у графі батьки зазначено: мати- [PERSON], батько- [PERSON] (а.с.2, 3,4). Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25.05.2017р.,06.01.2017р.,17.10.2016р. комісією встановлено, що відповідачами не створено умов для проживання дітей. Крім того, за адресою проживання матері постійно збираються сторонні люди, які зловживають алкогольними напоями. Поганий життєвий приклад відповідачки стає на перешкоді прав її малолітніх дітей на належне батьківське виховання (а.с.7,8,9). Висновком Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., у відношенні малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] (а.с.20). Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 10.03.2016 року [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 КК України. Постановою суду від 14.04.2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї). [PERSON] перебуває на «Д» обліку у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Покровськ» з 15.06.2016р. з приводу синдрому залежності від алкоголю. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про свідоме нехтування відповідачами своїми обов'язками по вихованню дітей, вони не піклуються про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не виявляють інтересу до дітей, не спілкуються з ними, не виявляють щодо них батьківського піклування. Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачами своїх обов'язків по вихованню дітей, оскільки протягом тривалого часу відповідачі не проявляють відносно своїх дітей належної турботи та уваги, не приймають участі у їх вихованні та утриманні, не піклуються про стан їх здоров'я та розвитку, не забезпечили дітям належні умови проживання, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, хоча зобов'язані це робити та мають таку можливість. Враховуючи викладене, думку прокурора, яка підтримала позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню, оскільки це є в інтересах дітей. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст.182 СК України виходить з того, що відповідачі є працездатними особами, а отже мають можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу дітям до досягнення ними повноліття щомісяця. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення аліментів, заявлені з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітних дитей, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 5 статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved