Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 19 травня 2021 року надійшов указаний позов, в якому позивач просить стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - УПФУ у м. Маріуполь) на його користь грошові кошти у розмірі 106 783 грн. 32 коп. - недоотриманої пенсії, що належала пенсіонерові - спадкодавцю [PERSON] і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, які набуті позивачем у поряду спадкування. На обґрунтування вимог [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Марченко С.Д., посилається на те, що [INFO] у м. Макіївка Донецької області помер батько позивача - [PERSON] , який був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа у м. Маріуполь та отримував за життя пенсію за віком. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області із заявою про прийняття спадщини. 18 листопада 2020 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину, до якої увійшла недоотримана пенсія померлого батька позивача, загальний обсяг якої склав 375 287 грн. 08 коп. Зазначений розмір заборгованості з невиплаченої пенсії визначений нотаріусом на підставі довідки, виданої УПФУ у м. Маріуполь від 28 грудня 2019 року № 31739/31-1/11. На підставі доручення позивачу 22 березня 2021 року виплачено лише частково суму від зазначеної у свідоцтві про право на спадщину, а саме - 314 309 грн. 70 коп., тобто сума 60 977 грн. 38 коп. залишилася не сплаченою. Також адвокатом здійснено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06 квітня 2020 року та витребувано інформацію з якого періоду у 2015 році утворилася заборгованість Пенсійного фонду України перед спадкодавцем - [PERSON] та надання довідки з визначенням помісячного розрахунку такої заборгованості з 2015 року станом на момент смерті спадкодавця - [INFO] . УПФУ у м. Маріуполь 15 квітня 2021 року направлено відповідь № 0580-02-9/15146, відповідно до змісту якої виявилося: у довідці, виданої УПФУ у м. Маріуполь від 28 грудня 2019 року № 31739/34-1/11, яка направлена на адресу нотаріуса, включена заборгованість лише за період з 26 грудня 2016 року по 31 жовтня 2019 року; загалом в УПФУ утворилася заборгованість перед [PERSON] станом на момент його смерті ще з 01 березня 2016 року та заборгованість за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року складала 421 093 грн. 02 коп., з яких до довідки для нотаріуса внесено лише 375 287 грн. 08 коп. Отже відповідач не включив до відомостей про заборгованість з невиплаченої пенсії 45 805 гр. 94 коп., які крім суми, зазначеної у свідоцтві, входять до складу спадкової маси, на яку має право позивач. Таким чином до складу спадщини увійшла заборгованість з недоотриманих пенсійних платежів, які своєчасно не були сплачені відповідачем на користь спадкодавця. Проте, із загального розміру заборгованості, яка утворилася у відповідача перед спадкодавцем, за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року у загальному розмірі 421 093 грн. 02 коп. станом на момент подачі позову виплачена лише частина, а саме - 314 309 грн. 70 коп. Отже, не виплаченою є сума у розмірі 106 783 грн. 32 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач Маріупольське об`єднане УПФУ Донецької області своїм право не скористалося та відзив на позов до суду не подало. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам у справі їх право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 липня 2021 року у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про заміну відповідача у справі відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 липня 2021 року відмовлено у прийнятті відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позов [PERSON] до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів, набутих у порядку спадкування за законом, повернуто його Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 липня 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Марченко С.Д. до судового засідання не з`явилися, попередньо від адвоката надійшла заява, в якій вона вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, однак до судового засідання свого представника не направив, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів, при заочному розгляді. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 листопада 2019 року, [PERSON] помер [INFO] , про що вчинений актовий запис № 1126. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 листопада 2020 року, виданим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В., спадкоємцем до зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його син - [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається, зокрема з: недоотриманої пенсії у розмірі 375 287 грн. 08 коп., що належала спадкодавцю, що підтверджується листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28 грудня 2019 року № 31739/34-1/11. Відповідно до платіжного доручення від 22 березня 2021 року [PERSON] виплачено 314 309 грн. 70 коп. пенсії його батька за віком за період з 01 листопада 2017 року по 31 жовтня 2019 року. Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15 квітня 2021 року № 0580-02-9/15146 повідомлено адвокату Марченко С., яка діє в інтересах [PERSON] , про те, що загальна сума невиплаченої пенсії [PERSON] за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року склала 421 093 грн. 02 коп. На запит нотаріуса від 27 листопада 2019 року № 780/02-14 УПФУ у м. Маріуполь надана відповідь, що недоотримана пенсія [PERSON] у відповідності до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» станом на 27 грудня 2019 року складає 375 287 грн. 08 коп. (за період з 26 грудня 2016 року по 31 жовтня 2019 року). У відповіді було зазначено, що розмір недотриманої пенсії [PERSON] може бути зменшений, оскільки виплата недоотриманої пенсії відбувається відповідно до ст. 46 наведеного Закону. 20 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до Управління із заявою № 10742 на виплату недоотриманої пенсії померлого [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 листопада 2020 року. Нарахування суми померлого [PERSON] здійснювалося Маріупольським ОУ ПФУ у відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, тобто за період з 19 листопада 2017 року по 31 жовтня 2019 року. Отже за заявою від 20 листопада 2020 року сума недоотриманої пенсії [PERSON] обчислена Маріупольським ОУ ПФУ у відповідності до чинного законодавства згідно ст. 46 наведеного Закону за період з 19 листопада 2017 року по 31 жовтня 2019 року та сума становила 314 309 грн. 70 коп. 22 березня 2021 року за разом дорученням № 55 [PERSON] виплачена недоотримана пенсія [PERSON] у розмірі 314 309 грн. 70 коп. Оцінка доказів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. При цьому, обставини нарахування суми пенсії у розмірі 421 093 грн. 02 коп. за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року не заперечувалися жодною із сторін, тому вони відповідно до ст. 81 ЦПК України окремому доказуванню не підлягають. Предметом спору (зміст позовних вимог) між сторонами є стягнення нарахованої, однак не виплаченої у повному обсязі пенсії, частина якої входить до спадкової маси у розмірі 60 977 грн. 38 коп. та частина у розмірі 45 805 грн. 94 коп., яке не увійшла до спадкової маси, оскільки відноситься до не виплаченої пенсії поза трирічним строком, ці обставини стороною відповідача не спростовані. Мотиви суду. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми. Позивач наводить аргумент, що відповідачем сплачено недоотриману пенсію спадкодавця у розмірі 314 309 грн. 70 коп., на його звернення відповідач повідомив, що ним виплачено недоотриману пенсію за минулий час за три роки до дня звернення за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до положень статті 46 Закону № України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується до вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 листопада 2020 року не оспорене та є чинним, а тому відмова Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю у повному обсязі є безпідставною. Зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] , а саме - недотриманої пенсії за період з 26 грудня 2016 року по 31 жовтня 2019 року у розмірі 375 287 грн. 08 коп., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 листопада 2019 року, суд вважає, що набута позивачем в порядку спадкування грошова сума у зазначеному вище розмірі повинна бути виплачена позивачу в повному обсязі, тому, враховуючи виплату відповідачем 314 309 грн. 70 коп., до стягнення підлягає 60 977 грн. 38 коп. З огляду на викладене, суд вважає обмеження виплати недоотриманої пенсії строком три роки необґрунтованими та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наведеними вище нормами матеріального права, згідно яких сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім`ї у повному обсязі, тому позовні вимоги на суму 60 977 грн. 38 коп. ґрунтуються на нормах ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягають задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому обставини щодо недоплати указаної суми відповідачем не спростовані. Щодо іншої частини невиплаченої пенсії у розмірі 45 805 грн. 94 коп., то суд виходить з того, що спірні правовідносини, як і зазначено самим позивачем у позовній заяві, стосуються захисту його спадкових прав на отримання належного йому спадкового майна. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців та є для спадкоємців основним правовстановлюючим документом. Наявне в матеріалах справи свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 листопада 2020 року на недоплачену пенсію в сумі 375 287 грн. 08 коп., підтверджує право позивача саме на вказану суму, а тому право на її отримання не може бути обмежено будь-якими строками. Враховуючи те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 листопада 2020 року є неоспореним, докази визнання його недійсним в цілому чи певних його частин у матеріалах справи відсутні, посилання позивача на лист Маріупольського ОУ ПФУ від 15 квітня 2021 року щодо іншого розміру невиплаченої пенсії та як підстави віднесення її до спадкової маси, судом відхиляється, оскільки, як зазначено вище, судом вирішується спадковий спір та до спадкової маси сума у розмірі 45 805 грн. 94 коп. не входить, тому відсутні правові підстави для її стягнення на підставі ст. 1227 ЦК України. З огляду на викладене, вимоги підлягають частковому задоволенню, з підстав, які зазначені у позові. При ухваленні рішення судом, у відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, застосований висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловлений у постанові від 06 липня 2020 року у справі № 750/8819/19 (провадження №61-4348св20). Щодо судових витрат. За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1 067 грн. 83 коп., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 60 977 грн. 38 коп. х 100 % : 106 783 грн. 32 коп. ціни позову = 57,10 %), тобто 57,10 % від ціни позову (57,10 % х 1 067 грн. 83 коп.: 100% = 609 грн. 73 коп.), що складає 609 грн. 73 коп. Інша частина судового збору покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial