Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24.05.2012 р. за ним визнано право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Вказує, що відповідачці належить інші 1/2 частин вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.1998 р., виданого після смерті матері, та 1/4 частина даного будинковолодіння на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24.05.2012 р. На сьогоднішній день, відповідачка займає весь будинок і перешкоджає позивачу вселенню. Зважаючи на технічну можливість переобладнати будинок на дві ізольовані квартири у відповідності до розміру часток співвласників, позивач бажає виділити в натурі свою 1/4 частину у праві спільної часткової власності на будинок та надвірні будівлі. Земельна ділянка площею 1024 кв.м., на якій розташоване спірне будинковолодіння, не приватизована. Позивач вказує, що оскільки він успадкував 1/4 частину спірного будинку саме після смерті батька [PERSON], якому рішенням Ірпінського народного суду Київської області від 21.07.1980 р. виділено у вказаному будинку приміщення: №1-7 площею 11,7 кв.м., №1-6 площею 8,0 кв.м., №1-5 площею 8,4 кв.м., погріб під №1-1, частину приміщення №1-1 площею 8,7 кв.м., найбільш доцільніше виділити йому в натурі частину кімнат, якими користувався батька, а саме кімнати позначені в технічному паспорті під №2-3 площею 11,7 кв.м. та під №1-6 площею 8,7 кв.м. У зв'язку із вищенаведеним позивач звернувся до суду з проханням поділити будинковолодіння [ADDRESS] в натурі між його співвласниками [PERSON] та [PERSON], виділивши кожному співвласнику у власність в натурі частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у відповідності розмірів їх часток у праві спільної часткової власності на будинковолодіння, тобто 1/4 частину будинковолодіння виділити позивачу та 3/4 частин відповідачу; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 1024 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] між співвласниками у відповідності до розміру частки кожного співвласника у праві спільної часткової власності на будинковолодіння, стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання з'явився, підтвердив обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання з'явилися, заперечували щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши доводи і заперечення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24.05.2012 р. за [PERSON] визнано право власності на на 1/4 частину будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] та визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] (а.с.5-9). Право приватної спільної часткової власності [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с.10). Також встановлено, що рішенням Ірпінського народного суду Київської області від 21.07.1980 р. за [PERSON] визнано право приватної власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] приміщеннями №1-7 площею 11,7 кв.м., №1-6 площею 8,0 кв.м., №1-5 площею 8,4 кв.м., погріб під №1-1, частину приміщення №1-1 площею 8,7 кв.м., 1/2 частину сараю, 1/2 частину огородження, туалет «В». Даним рішенням також визначено порядок користування земельною ділянкою та виділено [PERSON] 544 кв.м., прилеглі до його частини будинку (а.с.20-22). Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені норми Закону, оскільки позивачем не було надано доказів можливих варіантів поділу в натурі будинковолодіння [ADDRESS], тому суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги щодо розподілу даного житлового будинку з надвірними будівлями й спорудами між співвласниками. Згідно із ч. 1 та ч. 4 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Частиною 4 статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а у ч. 2 даної статті Кодексу зазначається, що право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Всупереч ст. 60 ЦПК України, позивач не надав суду беззаперечних доказів того, що за будинковолодінням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], закріплено земельну ділянку із конкретними розмірами в установленому законом порядку. Також суд зауважує, що позивачем не надано доказів з приводу державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку на якій розташоване будинковолодіння, тому суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги щодо визначення порядку користування спірною земельною ділянкою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed