Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , яка діяла в інтересах малолітнього [PERSON] , до Київської міської ради, Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування після [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . Вимоги позиву обґрунтовані тим, що [PERSON] з 2006 року до 15 червня 2019 року проживала з [PERSON] у цивільному шлюбу, від якого [INFO] народився син [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 11 вересня 2019 року [PERSON] від імені малолітнього [PERSON] звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] , однак 16 грудня 2019 року державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру. Також в позові зазначено, що інші спадкоємці не заявляли своє право на отримання спадщини. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 08 січня 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження - до підготовчого засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 22 січня 2020 року витребувано з Десятої київської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи №936/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 20 липня 2020 року замінено законного представник [PERSON] - [PERSON] на [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 20 серпня 2020 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 30 січня 2020 року до суду від представника відповідача Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації - Максимишиної О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у зв`язку з припиненням діяльності Дніпровської районної у м.Києві ради шляхом ліквідації з 31 жовтня 2010 року, єдиним представницьким органом міста Києва є Київська міська рада, яка представляє інтереси територіальної громади міста Києва. Також представник просив розглянути дану справу без участі представника вказаного відповідача (а.с.39-40). 03 лютого 2020 року до суду від представника відповідача Київської міської ради - Хрущ А.П. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відповідача (а.с.46-47). На виконання ухвали суду Десятою київською державною нотаріальною конторою на адресу суду надіслана належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , в судове засіданні не з`явилась, представник позивача - адвокат Гришко В.М. подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі та задовольнити позовну заяву в повному обсязі, також подав клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи заяву позивача [PERSON] , в якій остання просила не стягувати з відповідача сплачений по даній справі судовий збір (а.с.142-144). Представники відповідачів Київської міської ради та Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с.61). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . Так, відповідно до інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2019 №35721 від 16.09.2019, згідно з даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 березня 2002 року Дніпровською райдержадміністрацією м.Києва (розпорядження №57-213), та зареєстрованого в Бюро 10 квітня 2002 року за реєстровим №5087 (а.с.74). Згідно довідки про показники об`єкта нерухомого майна КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2019 №35720 від 17.09.2019, вищевказана квартира має таки показники: загальна площа - 30,5 кв.м., житлова площа - 16,9 кв.м. (а.с.75) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , відомості відсутні (а.с.125). Таким чином, судом встановлено, що право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON] відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такого права. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 11 вересня 2019 року [PERSON] , яка діяла в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.65) та згідно положень ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги,звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від імені малолітнього сина, після смерті [PERSON] (а.с.60). Як убачається з матеріалів спадкової справи №936/2019, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , копія якої долучена до матеріалів справи, дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, відсутні. На дату смерті спадкодавця [PERSON] - [INFO] , місце проживання останнього було зареєстроване в квартирі [ADDRESS] , відомості про інших зареєстрованих в даному житлі осіб відсутні (а.с.64). 16 грудня 2019 року [PERSON] , яка діяла в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] (а.с.71). Постановою державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В. від 16 грудня 2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , з підстав відсутності правовстановлюючого документу на вказану квартиру - свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 березня 2002 року Дніпровською райдержадміністрацією м.Києва (розпорядження №57-213), та зареєстрованого в Бюро 10 квітня 2002 року за реєстровим №5087 (а.с.78). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, статті 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Позивач - це особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин. Відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність. Позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України) Виходячи з наведеного, належний суб`єктний склад сторін спору є тоді, коли у сторін спору існує зв`язок із предметом позову, тобто, щодо предмету позову у сторін виникають суб`єктивні права. Від належного суб`єктного складу сторін залежить питання про задоволення позовних вимог з підстав їх законності. Проте, якщо буде встановлено, що відповідач є неналежним, у нього не виникає суб`єктивних прав щодо предмету позову, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні не залежно від їх відповідності вимогам закону. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в розрізі даного спору позивачем безпідставно залучено до участі у справі в якості співвідповідача Дніпровську районну в м.Києві державну адміністрацію. Разом з тим, з урахуванням встановленої судом обставини про відсутність інших, крім [PERSON] , спадкоємців які у встановлені законом строки прийняли спадщину, належним відповідачем в даній справі є Київська міська рада. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] правомірно набув право власності на квартиру [ADDRESS] - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 березня 2002 року Дніпровською райдержадміністрацією м.Києва (розпорядження №57-213), та зареєстрованого в Бюро 10 квітня 2002 року за реєстровим №5087, а отже згідно вищезазначених норм закону став власником даної квартири, однак вказаний правовстановлюючий документ втрачено та не може бути подано спадкоємцем до нотаріальної контори. В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець [PERSON] набув або володів вищевказаним нерухомим майном неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки матеріалами справи підтверджується, що оригінал свідоцтва про право власності на квартиру втрачений, на час смерті [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за даним спадкодавцем відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності, позивач позбавлений можливості отримати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру, згідно матеріалів спадкової справи 11 вересня 2019 року [PERSON] , яка діяла в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інші особи з такими заявами не звертались, відсутність оригінала свідоцтва про право власності на житло заважає позивачу одержати свідоцтво про право на спадщину - володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а пред`явлений позов не суперечить вимогам ст. 392 ЦК України. Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі, яким є Київська міська рада, права позивача порушені, не визнані чи оспорені не були, позивач просить з відповідача судовий збір не стягувати, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved