Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, відшкодування матеріальних збитків. Свої вимоги мотивують тим, що згідно договору про спільне користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 29 березня 2011 року, зареєстрованого Броварківською сільською радою Золотоніського району Черкаської області, про що в Книзі реєстрації Договорів на спільне володіння майном зроблено запис за № 1 створено спілку співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра», до якої увійшли [PERSON], який був обраний головою спілки, та [PERSON]. Спільна частка спілки співвласників від загальної вартості майна майнового комплексу колишнього КСП «Іскра» становить 42694 грн., або 1,248 %. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2013 року позов [PERSON] про виділяння частки майна із майна пайового комплексу колишнього КСП «Іскра» в натурі відповідно до структури та зобов'язання передати майно задоволено та ухвалено виділити [PERSON], як голові спілки співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра», частку майна відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) відповідно до структури єдиним майновим комплексом за наступним переліком: автомашину ГАЗ-5312, комбайн СК-5 «Нива», причеп 2 ПТС-4,45, критий тік, сіносховище, основне стадо, молодняк тварин, пальне, добрива, ядохімікати, посівний матеріал, корми, запасні частини, матеріали і інше, товарне зерно, незавершене будівництво. Також, зобов'язано ДП «Агрофірма «Іскра», як користувача майна пайового фонду колишнього КСП «Іскра», передати [PERSON], як голові спілки співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра», майно згідно переліку, визначеного судом. Вищевказане рішення суду набрало законної сили та на його підставі було отримано виконавчий лист, відповідно до якого постановою заступника начальника ВДВС Золотоніського МРУЮ Макаренка С.С. від 15.07.2013 року було відкрито виконавче провадження № 3885062 та надано боржнику ДП «Агрофірма «Іскра» строк на добровільне виконання рішення суду до 23.06.2013 року. 04.03.2014 року державним виконавцем було складено Акт про те, що ДП «Агрофірма «Іскра» рішення суду не виконано, державному виконавцю не надано підтвердження передачі (виділення) [PERSON] майна згідно переліку, визначеного рішенням суду. Позивачі зазначають, що ДП «Агрофірма «Іскра» не виконує рішення суду в зв'язку з тим, що майно, яке виділене рішенням Золотоніського міськрайонного суду [PERSON], як голові спілки співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра», і яке має перебувати у використанні та на зберіганні ДП «Агрофірма «Іскра», підприємством не збережене і фактично відсутнє. Так, із переліку майна, що було виділене згідно рішення суду, збереглися лише критий тік та сіносховище, все інше майно за час оренди та фактичного використання приведено в непридатний (розукомплектований) стан, або ж іншим шляхом не збереглося, що унеможливлює його фактичну передачу. Тому, до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з даним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON] з метою захисту та забезпечення прав на майно, виділене за рішенням суду. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні просив позов задоволити, визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на об'єкт нерухомості - критий тік та сіносховище, що розташовані в адміністративних межах Броварківської сільської ради, Золотоніського району Черкаської області, та належав до пайового фонду колишнього КСП «Іскра», з визначенням частки у праві спільної часткової власності за [PERSON] 1/10 частки, за [PERSON] 9/10 частки, зобов'язати ДП «Агрофірма «Іскра» не чинити перешкод [PERSON] та [PERSON] у здійсненні ними прав володіння, користування та розпорядження майном та стягнути з ДП «Агрофірма «Іскра» на користь [PERSON] та [PERSON] матеріальні збитки в сумі 80928 (вісімдесят тисяч дев'ятсот двадцять вісім) грн. 28 коп. і судовий збір сплачений позивачами при зверненні до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд задоволити їх в повному розмірі. Представник відповідача Радченко В.А, в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що позивачу неодноразово пропонувалося вирішити питання мирним шляхом, підприємство може доукомплектувати автомобіль та виплатити 20% вартості решти майна. Суд, заслухавши пояснення та доводи сторін, всебічно, повно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними доказами в справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ст. 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2013 року позов [PERSON] до ДП «Агрофірма «Іскра», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про видалення частки майна із майна пайового комплексу колишнього КСП «Іскра» с. Броварки, Золотоніського району, Черкаської області в натурі відповідно до структури та зобов'язання передати майно - задоволено та виділено [PERSON], як голові спілки співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра» частку майна відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) відповідно до структури єдиним майновим комплексом за наступним переліком: автомашину ГАЗ-5312 вартістю 545 грн., комбайн СК-5 «Нива» вартістю 4625,2 грн., прицеп 2 ПТС-4,45 вартістю 758,22 грн., критий тік вартістю 24096 грн., сіносховище вартістю 516,05 грн., основне стадо вартістю 516 грн. (виходячи з вартості 98 грн. за 1 тонну), молодняк тварин вартістю 4490,93 грн. (виходячи з вартості 272 грн. за 1 тонну), пальне вартістю 153,54 грн., добрива, ядохімікати вартістю 106,62 грн. (виходячи з вартості 470 грн. за 1 тонну), посівний матеріал вартістю 818,86 грн., корми вартістю 1676,11 грн. (виходячи з вартості 310 грн. за 1 тонну), Запасні частини вартістю 345,46 грн., матеріали і інше вартістю 614,15 грн., товарне зерно вартістю 417,96 грн. (виходячи з вартості 910 грн. за 1 тонну), незавершене будівництво вартістю 1599,34 грн. Також, вищезазначеним рішенням зобовязано ДП «Агрофірма «Іскра», як користувача майна пайового фонду колишнього КСП «Іскра», передати [PERSON], як голові спілки співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра», майно згідно переліку, визначеного судом. У відповідності до Указу Президента України від 29.01.2001 року № 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» групи осіб (або окремі особи), які є власниками паїв, мають право на виділення індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств. Згідно Наказу Міністерства агропромислової політики України № 62 від 14.03.2001року було затверджено «Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», наказ було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4.04.2001року за № 305/5496. У відповідності до пункту 8 вищезазначеного Порядку: «Кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: отримати свій майнових пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд». Таким чином, враховуючи положення Указу Президента України від 29.01.2001 року № 62 та Наказу Міністерства агропромислової політики України № 62 від 14.03.2001року, а також рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2013 року [PERSON] та [PERSON], як членам спілки співвласників майнових паїв та членам сім'ї було виділено майно в натурі і вони мають право використовувати його на свій власний розсуд , як свою власність. Отже, майно, виділене згідно рішення суду [PERSON] та [PERSON] як членам спілки співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра», є їх власністю, а тому порушення права власності підлягає захисту відповідно до закону. Як вбачається з постанови заступника начальника ВДВС Золотоніського МРУЮ Макаренка С.С. 15.07.2013 року було відкрито виконавче провадження за № 3885062 та надано ДП «Агрофірма «Іскра» строк на добровільне виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2013 року до 23.06.2013 року. Із Акту державного виконавця від 04.03.2014 року вбачається, що заступником начальника ВДВС Золотоніського МРУЮ Макаренком С.С. при примусовому виконанні виконавчого документа, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 04.06.2013 року про зобов'язання ДП «Агрофірма «Іскра» передати [PERSON] майно відповідно до переліку, встановлено, що боржник рішення суду не виконав. Згідно ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. З матеріалів справи вбачається, що ДП «Агрофірма «Іскра» судового рішення не виконало, [PERSON], як голові спілки співвласників майнових паїв майно згідно переліку, визначеного рішенням суду, не передало. Суд критично оцінює пояснення представника відповідача про те, що ДП «Агрофірма «Іскра» не несе обов'язку зберігати майно колишнього КСП «Іскра», оскільки рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2013 року було встановлено, що після закінчення 27 листопада 2010 року терміну дії Договору оренди майна, що належить громадянам на праві часткової власності від 27 листопада 2000 року майно пайового фонду колишнього КСП «Іскра» залишилось у фактичному використанні ДП «Агрофірма «Іскра», і саме на це підприємство судом було покладено зобов'язання передати [PERSON] майно згідно визначеного переліку, як користувача майна пайового фонду. Суд вважає, що позовні вимоги позивачів щодо визнання за ними права спільної часткової власності на об'єкти нерухомості - критий тік та сіносховище, що розташовані в адміністративних межах Броварківської сільської ради, Золотоніського району Черкаської області, та належали до пайового фонду колишнього КСП «Іскра», з визначенням частки у праві спільної часткової власності за [PERSON] 1/10 частки та за [PERSON] 9/10 частки, підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Згідно ст.355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2013 року [PERSON] як голові спілки співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра» було виділено частку майна відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), відповідно до структури єдиним майновим комплексом відповідно до переліку. Таким чином, право власності [PERSON] та [PERSON] на майновий пай існувало в останніх на підставі закону та у відповідності до Свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), а тому рішенням суду їм було виділено та встановлено перелік майна, яке має бути передане їм у власність для подальшого використання на власний розсуд. Оскільки майно було виділено спілці співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра», таке майно було виділено в спільну часткову власність членів такої спілки. Згідно ч.2 ст.357 ЦК України передбачено, що якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання майна. Згідно Договору про спільне користування і розпорядження майном, що знаходиться в спільній частковій власності від 29 березня 2011 року, яким було створено спілку співвласників майнових паїв і членами такої спілки є [PERSON] та [PERSON], було визначено частку кожного із членів спілки. Так, частка [PERSON] становить 4311 грн., або 0,126 % від загальної вартості майнового комплексу колишнього КСП «Іскра», частка [PERSON] становить - 38338 грн., або 1,122 %від загальної вартості майнового комплексу колишнього КСП «Іскра». Тому, суд вважає, що саме із розміру часток членів спілки, як вкладу кожного у придбання майна, слід визначати частку у праві спільної часткової власності позивачів. Згідно позовної заяви, що було підтверджено і в судовому засіданні, позивачі просили суд визначити частки у праві спільної часткової власності за [PERSON] 1/10 частки та за [PERSON] 9/10 частки. Суд погоджується із таким визначенням часток кожного із співвласників, оскільки такий розмір є максимально наближеним до дійсного вкладу кожного із співвласників у придбання майна, а також узгоджений співвласниками за їх спільною домовленістю. Стосовно вимог про визнання за позивачами права спільної часткової власності на об'єкти нерухомості - критий тік та сіносховище, суд вважає за необхідне задовольнити їх частково. Як зазначалося вище, майно згідно переліку, визначеного рішенням суду, було виділено спілці співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра» єдиним майновим комплексом, тобто таке майно перейшло у власність членів такої спілки. Згідно ч.1 ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Критий тік та сіносховище, які входили до майнового комплексу колишнього КСП «Іскра», не є капітальними будівлями, оскільки не мають фундаменту, про що зазначали і позивачі. Отже, ці об'єкти не є капітальними спорудами, а тому реєстрація права власності на ці споруди в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не проводиться. Оскільки критий тік та сіносховище вже перейшли у власність членів спілки співвласників майнових паїв шляхом виділення їх в судовому порядку єдиним майновим комплексом, але таке право не визнається іншою особою - відповідачем, суд вважає доцільним визнати споруди критого току та сіносховища, що розташовані в адміністративних межах Броварківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та належали до пайового фонду колишнього КСП «Іскра» власністю [PERSON] та [PERSON] , визначивши частки : за [PERSON] - 1/10 , за [PERSON] - 9/10. Суд вважає за необхідне частково задоволити вимогу про заборону ДП «Агрофірма «Іскра» вчиняти дії, які можуть порушити право власності [PERSON] та [PERSON], як співвласників критого току та сіносховища, що розташовані в адміністративних межах Броварківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, та належали до пайового фонду колишнього КСП «Іскра», та зобов'язати не чинити перешкод у здійсненні ними прав володіння, користування та розпорядження майном, з огляду на наступне, оскільки судовому захисту підлягають порушені права , а як вбачається із матеріалів справи відповідач не вчинив ніяких дій на перешкоджання позивачам у здійсненні ними прав володіння, користування та розпорядження спорудами сіносховища та критого току. Тому, вимога про заборону ДП «Агрофірма «Іскра» вчиняти дії, які можуть порушити право власності [PERSON] та [PERSON], як співвласників критого току та сіносховища, задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, рішення суду про зобов'язання ДП «Агрофірма «Іскра» передати [PERSON], як голові спілки співвласників майнових паїв колишнього КСП «Іскра», майна згідно переліку, визначеного судом, відповідачем не виконане. В тому числі позивачам не передано у володіння та користування позивачів споруди критого току та сіносховища, що в свою чергу вже є порушенням прав позивачів на користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таки чином, з метою захисту прав власності позивачів від порушень, не пов'язаних із правом володіння майном, та з метою усунення перешкод у вільному здійсненні такого права, слід зобов'язати ДП «Агрофірма «Іскра» не чинити перешкод [PERSON] та [PERSON] у здійсненні ними прав володіння, користування та розпорядження майном, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачі зазначають, що заявлена ними матеріальна шкода в розмірі 80928,28 грн. - це вартість майна, яке виділене згідно рішення Золотоніськього міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2013 року та мало бути передано співвласникам, але через дії відповідача знищене або втрачене. Згідно ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Так, згідно ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тому, суд вважає, що вартість майна, яка підлягає відшкодуванню як матеріальні збитки, має розраховуватися виходячи із середньої ринкової вартості майна на час звернення до суду (якщо встановлення такої середньої вартості є можливою), або виходячи із середніх реалізаційних цін на продукцію, або із вартості майна, яка зазначена в рішенні суду. Так, стосовно автомашини ГАЗ-5312, комбайну СК-5 «Нива» та прицепу 2 ПТС-4,45, які були виділені згідно рішення суду та не збережені відповідачем ДП «Агрофірма «Іскра», що унеможливлює їх передачу, суд вважає за доцільне застосувати відшкодування вартості виходячи із середньої реальної вартості майна на час звернення позивачів до суду. Середню реальну вартість цієї техніки потрібно встановити , виходячи із пропозицій про продаж в Черкаському регіоні, вказаних в спеціальних друкованих засобах масової інформації, таких як журнал Тижневик реклами, прайс-листів та оголошень м. Черкаси та Черкаської області «От и До» і рекламно-інформаційна газета «Лівобережна» та, враховуючи оголошення з пропозиціями продажу та вказаними цінами суд виходить з того, що середня реальна вартість техніки становить: - автомашина ГАЗ-5312 - 17000 грн. - комбайн СК-5 «Нива» - 20000 грн. - причеп 2 ПТС-4,55 - 14000 грн. Суд визначає середню вартість техніки , виходячи з пропозицій про продаж в Черкаському регіоні, а не через експертну оцінку, оскільки останню немає можливості провести через відсутність самої техніки та відсутність у Переліку майна пайового фонду СТОВ «Іскра» відсутній рік випуску транспортних засобів т іншої техніки. Стосовно такого майна як основне стадо, молодняк тварин та товарне зерно, суд вважає, що необхідно застосувати визначення вартості майна, виходячи із середніх цін реалізації продукції сільськогосподарськими підприємствами Золотоніського району, Черкаської області. Як вбачається з довідки управління статистики у Золотоніському районі зазначено, що за січень 2014 року середні ціни реалізації продукції сільськогосподарськими підприємствами Золотоніського району, Черкаської області становлять: - велика рогата худоба (жива вага) - 10972,1 грн. за 1 т. - кукурудза - 1088,6 грн. за 1 т. - пшениця - 1570,4 грн. за 1 т. Враховуючи вартість майна, виділеного згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2013 року та вихідні дані розрахунку вартості, вказаних по конкретному майну, встановлено, що вищезазначеним рішенням суду було зобов'язано відповідача передати: - основне стадо - 516 грн. : 98 грн./1 цент. = 5, 2653 цент. - молодняк тварин - 4490,93 грн. : 272 грн./1 цент. = 16,5108 цент. - товарне зерно - 417,96 грн. : 910 грн./1 тонну = 0,4593 тонн. З огляду на довідку управління статистики та вагу тварин і товарного зерна, що мали бути виділені згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2013 року загальна вартість продукції на даний час становить: основне стадо - 5,2653 цент. х 1097,21 грн./1 цент. = 5777 грн. 14 коп. молодняк тварин - 16,5108 цент. х 1097,21 грн./1 цент. = 18115 грн. 78 коп. товарне зерно (пшениця) - 0, 4593 т. х 1570,4 грн./1 т. = 721 грн. 28 коп. Стосовно іншого майна, яке було виділено згідно рішення суду , але не було передано відповідачем через його відсутність, в зв'язку із тим, що визначити його вартість на даний час є неможливим, суд вважає за необхідне рахувати вартість такого майна за цінами, вказаними в рішенні суду, як цінами на час розпаювання майна колишнього КСП «Іскра». Таким чином, стягненню із відповідача в грошовому еквіваленті підлягають: - пальне вартістю 153,54 грн. - добрива, ядохімікати вартістю 106,62 грн. - посівний матеріал вартістю 818,86 грн. - норми вартістю 1676,11 грн. - запасні частини вартістю 345,46 грн. - матеріали і інше вартістю 614,15 грн. - незавершене будівництво вартістю 1599,34 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стягненню із відповідача підлягає розмір матеріальних збитків в сумі: 17000 + 20000 + 14000 + 5777,14 грн. + 18115,78 грн. + 721,28 грн. + 153,54 грн. + 106,62 грн. + 818,86 грн. + 1676,11 грн. + 345,46 грн. + 614,15 грн. + 1599,34 грн. = 80928,28 грн. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачів судові витрати, сплачені ними при подачі позовної заяви до суду, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved