Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

До суду 10 вересня 2014 року з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про вселення його у квартиру [NUMBER], [NUMBER] в будинку [ADDRESS] та визначення порядку користування жилим приміщенням квартири, виділивши йому у користування кімнату площею 18 кв.м. В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених (а.с.28-29), до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про вселення та визначення порядку користування квартирою, що є спільною сумісною власністю, позивач посилається на те, що квартира [NUMBER], [NUMBER] в будинку [ADDRESS] належить йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, і складається з двох окремих кімнат площею 18 кв.м. кожна, право власності було набуте шляхом приватизації житла у 2006 році. Шлюб між ним та [PERSON] було розірвано за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2012 року, та після розірвання шлюбу [PERSON] створює йому перешкоди у доступі до житла, змінивши замки на вхідних дверях. Крім нього, [PERSON] та його колишньої дружини [PERSON] в квартирі зареєстровані також їх діти: [PERSON] та [PERSON], які в даний час у спірній квартирі не проживають та забезпечені житлом. Позивач вважає, що перешкоджанням в користуванні житловою площею в спірній квартирі порушуються його права, як співвласника майна. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та ухвалити заочне рішення через неявку відповідачів. Відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідачів неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації від 12.08.2014 року, у квартирі [NUMBER], [NUMBER] гостинного типу будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (а.с.7). Згідно відповіді КП «ХМБТІ» від 20.10.2014 року на ім'я [PERSON] зареєстровано право власності: на кВ. [NUMBER] по [ADDRESS] (у будинку готельного типу) на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло виданого УКМ П ВП ЖФ 07.06.2006 р., р.№ 5-06-254056-Ц2; на кімнату [NUMBER] по [ADDRESS] (у будинку готельного типу) на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло виданого органом приватизації житлового фонду Харківського електромеханічного заводу 30.04.1998 р., р.№ 574 (а.с.21). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 Цивільного Кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до положень ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Створення позивачу перешкод у користуванні житловим приміщенням, яке належить йому на праві спільної сумісної власності, порушує його права як співвласника майна, в зв'язку з чим, позовні вимоги позивача в частині вселення у спірне житлове приміщення, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ксерокопії свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації житлового фонду Харківського електромеханічного заводу 30.04.1998 р., р.№ 574, кімната [NUMBER] в будинку готельного типу [ADDRESS], загальною площею 28,9 кв.м. належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] і [PERSON], право власності набуте шляхом приватизації (а.с.22). Згідно ксерокопії свідоцтва про право власності на житло, виданого УКМ П ВП ЖФ Харківської міської ради 07.06.2006 р., р.№ 5-06-254056-Ц2, квартира [NUMBER] в будинку готельного типу [ADDRESS], загальною площею 23,5 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], право власності набуте шляхом приватизації (а.с.23). Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно плану 1-го поверху будинку [ADDRESS] кімната [NUMBER] та квартира [NUMBER] по [ADDRESS] є окремими житловими приміщеннями та разом єдину квартиру не складають (а.с.24). Твердження позивача, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] у спірному житловому приміщенні не проживають та забезпечені іншим житлом, не доведені, частки кожного із співвласників не виділені. Таким чином, позовні вимоги позивача про визначення порядку користування жилим приміщенням квартири [NUMBER], [NUMBER] в будинку [ADDRESS], що є окремими житловими приміщеннями (квартира [NUMBER] та кімната [NUMBER]), виділивши йому у користування кімнату площею 18 кв.м., безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial