Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси 21.11.2018 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором займу. В обґрунтування позову зазначено, що 07.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір займу, за яким останній отримав від позивача позику у сумі 18200 грн. екв.700 дол. США строком на 3 місяця. Боржник зробив платіж в розмірі 1820 грн. 07.06.2018 року та 1820 грн. 07.07.2018 року. Потім жодних платежів не здійснював, позику не повернув. Поручителями [PERSON] по зазначеному договору займу є [PERSON] та [PERSON] . Станом на 18.08.2018 року займ та відсотки за користування позикою [PERSON] не сплачені. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.12.2018 року зазначену справу передано на розгляд до Приморського районного суду м.Одеси. 17.01.2019 року зазначена справа надійшла до Приморського районного суду м.Одеси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи розподілена на суддю [PERSON] Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2019 року цивільна справа прийнята до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання 18.02.2019 року з`явились позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Позивач підтримав позовну заяву, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач визнав факт отримання грошових коштів, однак не згоден з розрахунком наданим до суду, визнає вимоги в сумі 18200 грн. та відсотки, повідомив, що може повернути борг частинами по 5000 грн. в неділю. Розгляд справи відкладено на 18.04.2019 року для надання часу вирішити питання спору у добровільному порядку. Судове засідання 18.04.2019 року було відкладено на 27.05.2019 року у зв`язку з перебуванням судді в відпустці. Сторони у судове засідання 27.05.2019 року не з`явились, хоча про час, дату та місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представили. Клопотань до суду не надходило. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 30.05.2019 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.05.2018 року було укладено договір займу між [PERSON] та [PERSON] , за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 18 200 грн., що еквівалетно 700 доларів., строком на 3 місяці. Відповідно п.4.1. плата за користування позикою складає 120 % річних, позикодавець сплачує щомісяця, до 07 числа кожного місяця, суму процентів в розмірі 1820 грн.(еквл. 70 дол. США). Згідно п. 4.2 у разі не здійснення позичальником платежу за користування позикою, відсоткова сплата буде складає 2% у день 732 % річних від суми позики, тобто в розмірі 364 грн. (14 дол. США) в день. Після погашення заборгованості у вигляді загально суми, відповідно з п.4.2. договору та пені, відповідно з п. 8.3. договору, подальша сплата виконується відповідно з пунктом 4.1. договору. Відповідно до п. 8.3. Позичальник утримує з позичальника пеню в розмірі 1% від всієї суми позики за кожну добу простроченого платежу, після дати вказаної в п.4.1. договору. (а.с. 2). [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 18200 грн., що екв. 700 дол. США за договором позики, що підтверджуєтеся відповідною розпискою (а.с.3) та зазначений факт [PERSON] підтвердив у судовому засіданні. Відповідно договору поруки від 07.05.2018 року [PERSON] зобов`язується перед позикодавцем відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань, що виникли з договору займу від 07.05.2018 року на суму 18200 грн., екв. 700 дол. США. (а.с.4). Відповідно договору поруки від 07.05.2018 року [PERSON] зобов`язується перед позикодавцем відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань, що виникли з договору займу від 07.05.2018 року на суму 18200 грн., екв. 700 дол. США. (а.с.5). Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт укладання договору позики та отримання відповідачем зазначених коштів також підтверджується поясненнями відповідача в судовому засіданні 18.02.2019р. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість Відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме: ст. 526 ЦК України, яка передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства; ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. ст. 629 ЦК України, згідно якої, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 524 ЦК зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно розрахунку позивача, станом на 18.08.2018 року заборгованість дорівнює - сумі позики 18200 грн., відсотки 14560 грн., пеня 7280 грн. та штраф 18200 грн,, дорівнює загалом 50960 грн. Виходячи з викладеного на думку суду вбачається що позовна вимога щодо стягнення основного боргу у розмірі 18 200 грн. є обґрунтованою а тому підлягаю стягненню. П .4.1. договору передбачена плата за користування кредитом у розмірі 120 % річних. , тобто по 1820 грн. щомісячно. Позивач зазначив що відповідач здійснив платіж 07.06.2018р. у розмірі 1820 грн, таким чином розмір процентів передбачений п.4.1. зберігається. Відповідач також 07.07.2018р. сплатив на виконання умов договору позивачу 1820 грн. таким чином він не порушив умови договору. Строк виконання договору передбачено 3 місяці, тобто 07.08.2018р. Таким чином відповідач 07.08.2018р. не сплативши передбачені проценти та основний борг у розмірі 18200 грн. порушив умови договору. У зв`язку з тим, що вказані проценти у розмірі 1820 грн. були передбачені лише на строк дії договору, тому суд вважає що після спливу його строку, не підлягають застосуванню обумовлені в договорі проценти та штрафні санкції. Таким чином на момент 07.08.2018р. відповідач повинен був сплатити позивачу 18 200 грн. + 1 820 грн. = 20 020 грн. . Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому він має визначатись на рівні облікової ставки Національного банку України. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16 та від 09 серпня 2017 року № 6-2322цс17. Згідно п. 8.3. договору позичальник утримує з позичальника пеню в розмірі 1% від всієї суми позики за кожну добу простроченого платежу, після дати вказаної в п.4.1. договору. Розрахунок суми пені Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення 2002008.08.2018 - 18.08.2018111 %2202.20 Таким чином, загальна сума пені за договором складає 2202.20 грн. Згідно висновку ВП ВС від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12 неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Враховуючи період заборгованості зазначений позивачем, а саме з 07.07.2018 року по 18.08.2018 року, суд приходить до висновку, що періодом за який нараховується неустойка за порушення зобов`язання починається з першого дня прострочення, тобто з 08.08.2018 року по межі заявлених у розрахунку позивача, тобто до 18.08.2019 року. Отже, в задоволенні суми штрафу у розмірі 18200 грн. зазначених у розрахунку позивача відповідно до п.8.4. слід відмовити, оскільки умовою договору за даним пунктом є прострочення платежу більш ніж на 30 днів. Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У відповідності до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з приписами статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Отже, закон не містить у цьому випадку вимоги щодо так званої обов`язкової процесуальної співучасті, тобто, законом передбачено право позивача звернутися за стягненням заборгованості до кожного з боржників окремо. Умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою. Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення солідарного стягнення з боржника з кожним поручителем окремо . Таким чином сума загальної заборгованості в межах заявленого періоду складає 22222,20 грн, що складається з 18200 грн. -сума позики, 1820 грн. - проценти за користування позики, 2202,20 -пеня, не спростована належними та допустимими доказами, а тому з урахуванням викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про солідарне стягнення з [PERSON] з кожним поручителем окремо. Виходячи з положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та клопотання про відстрочення сплату судового збору, позивач мав сплатити судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 704,80 грн. Отже, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави у пропорційному розмірі задоволених позовних вимог, а саме 43,61% від 704,80 грн., що становить 307,36 грн., тобто по 102,45 грн. з кожного відповідача, а решта не сплаченого судового збору має бути стягнута з позивача, а саме в сумі 397,44 грн. На підставі викладеного й

Outcome: partial