Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що, з 20.11.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 25.07.2014 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси. Від сумісного життя у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, розвитком та вихованням не цікавиться. Разом з тим, відповідач спроможний створити для дітей сприятливі умови виховання та надати фінансову допомогу на їх утримання, тому що він працездатний, має задовільний стан здоров'я. За даних обставин позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 30 процентів на кожну дитину щомісячно від загального доходу відповідача, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дочкою та сином повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20.11.2010 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 25.07.2014 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року по цивільній справі № 521/10363/14-ц. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження від 08.12.2010 року, видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2129) та [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис № 10325), які проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Батьком у свідоцтвах про народження дітей вказано відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]є законними та обґрунтованими та підлягають у розмірі по 30 процентів на кожну дитину щомісячно від загального доходу відповідача, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дочкою та сином повноліття. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 27.11.2017року. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: approved