Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

До Ленінського районного суду надійшла заява [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], який помер [INFO] року у м.Севастопіль. В заяві зазначено, що колишній чоловік [PERSON], [PERSON], [INFO] з 2010 року проживав у м.Севастопіль. Він є рідним батьком їх спільної дитини [PERSON], [INFO]. [INFO] року [PERSON] помер. Цей факт підтверджується довідкою про смерть № 856 від 18 червня 2015 року виданою відділом РАЦС Ленінського району м.Севастопіль Управління РАЦС м.Севастопіль та довідкою про причини смерті. Вказані документи скріплені печатками органів цивільного стану Російської Федерації. Для оформлення спадщини в інтересах їхньої спільної дитини, заявниця змушена звернутися до суду, оскільки свідоцтво про смерть видано закладом невизнаної Республіки Крим, Російської Федерації. У судовому засіданні заявниця, наполягаючи на фактах, викладених у заяві, просила суд задовольнити її вимоги у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці та дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Зі змістуст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4ст.273 ЦПК полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35ЦПК. Судом встановлено, що колишній чоловік [PERSON], [PERSON], [INFO] з 2010 року проживав у м.Севастопіль. Він є рідним батьком їх спільної дитини [PERSON], [INFO]. [INFO] року [PERSON] помер. Цей факт підтверджується довідкою про смерть № 856 від 18 червня 2015 року виданою відділом РАЦС Ленінського району м.Севастопіль Управління РАЦС м.Севастопіль та довідкою про причини смерті. Вказані документи скріплені печатками органів цивільного стану Російської Федерації. Для оформлення спадщини в інтересах їхньої спільної дитини, заявниця змушена звернутися до суду, оскільки свідоцтво про смерть видано закладом невизнаної Республіки Крим, Російської Федерації. Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідност.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Заявниця [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] є громадянкою України, проживає в [ADDRESS], її колишній чоловік [PERSON], [INFO] також був громадянином України та до 2010 року мав реєстрацію за адресою: [ADDRESS], але з 2010 року перебував на тимчасово окупованій території України - в м.Севастопіль, де помер [INFO] року, про що була видана довідка про причину смерті, видана органом державної влади Російської Федерації, свідоцтво про смерть, згідно ч.3ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, відтак вказана обставина унеможливлює отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] необхідно встановити факт смерті її колишнього чоловіка [PERSON] на тимчасово окупованій території України - в м.Севастопіль.

Outcome: approved