Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Комунального підприємства Слов'янської міської ради «Словміськводоканал» про скасування актів звірених взаєморозрахунків, скасування типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов'язання повернути сплачені кошти. Дана позовна заява мотивована тим, що 01.10.2014 року між позивачем та відповідачем - КП «Словміськводоканал» укладено типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги як додаток до договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення № 41542. Підготовку договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 01.10.2014 року було здійснено контролером КП «Словміськводоканал» Скіцкою, а підписаний цей договір зі сторони споживача був позивачем [PERSON] та зі сторони відповідача - начальником служби обліку та реалізації послуг Л.В.Михайленко. За актом звіряння взаємних розрахунків від 30.09.2014 року позивачу був нарахований борг в розмірі 992,28 грн. Дев'яносто дві гривні позивач сплатив того ж дня. А на решту боргу був укладений типовий договір про реструктуризацію заборгованості від 01.10.2014 року. В типовому договорі про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 01.10.2014 року позивачу нарахована заборгованість в розмірі 900,00 грн. Борг був нарахований за різницю між показами приладу обліку поданої води і нормами споживання води на людину, визначену КП «Словміськводоканал» за період з 2013 року по 2014 рік, яка виникла внаслідок прострочення строків повірки лічильника. Укласти типовий договір про реструктуризацію заборгованості позивача змусили із застосуванням загроз та обману, а саме: відключення будинку за адресою: м. Слов'янськ, вул. Тюленіна, № 38 від водопостачання; збільшення вартості про відновленню водопостачання; дезінформація про відповідальність сторін, пов'язаних з проведенням робіт з контролю та проведення чергової повірки лічильника. Відповідно до п. п. 18.3 договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення № 41542, «контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну перевірку засобів обліку води, забезпечувати їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зобов'язаний постачальник, а відповідно до ч. 3 ст. 19 Договору споживач несе відповідальність за втручання в роботу засобів обліку води». Тому позивач не має права проводити роботи по повірці лічильника. Згідно зі ст.ст. 14, 23, п. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Постанов кабінету Міністрів України № 529 та № 869 проведення робіт пов'язаних з повіркою лічильника несе постачальник послуг. Також, під час укладання договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення № 41542 було порушено ст. 179 Господарського Кодексу України і перевищено працівниками свої повноваження, чим введені в оману споживачі послуг КП «Словмівськводоканал». Вважає, що підстав для стягнення з нього 992,28 грн. на користь відповідача не має. Станом на 09.07.2015 року позивачем сплачена сума в розмірі 592,28 грн., таким чином комунальне підприємство «Словміськводоканал» безпідставно стягнуло не існуючий борг, чим порушив чинне законодавство та умови договору. Позивач вважає, що підстав для стягнення з нього на користь відповідача 992,28 грн. за актом звірених взаєморозрахунків від 30.09.2014 року немає. Станом на 09.07.2015 року ним безпідставно сплачено 592,28 грн., що є матеріальним збитком. Просить суд скасувати акт звірених взаємних розрахунків в сумі 992,28 грн. від 30.09.2014 року; скасувати типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 01.10.2014 року, зобов'язати КП «Словміськводоканал» повернути сплачені грошові кошти в розмірі 592,00 грн. та стягнути суму судового збору в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні поясненням, якими обґрунтовуються позовні вимоги, додатково зазначивши, що у вересні робітники КП «Словміськводоканал» йому повідомили, що необхідно везти лічильник на повірку до міста Краматорська. Він одвіз, потім привіз лічильник до КП «Словміськводоканал», де йому повідомили, що необхідно зробити звірку взаєморозрахунків. Внаслідок проведеної звірки виявилося, що він має борг у розмірі 992 грн. Йому повідомили, що це борг за рік, так як він повинен був здійснити перевірку лічильника в минулому році. Він підписав договір про реструктуризацію заборгованості. Приїхавши до дому, він ознайомився з договором. Згідно з умовами договору він не має права втручатися до лічильника. Крім того, робити повірку лічильника - це обов'язок відповідача. Вважає, що дану заборгованість робітниками КП «Словміськводоканал» була нарахована незаконно. Строк перевірки лічильника скінчився у травні 2013 року. Представник відповідача Літвінов В.К., що діє на підставі довіреності від 09 червня 2015 року № 2 в судовому засіданні надав пояснення. зазначивши, що лічильник за адресою місця проживання позивача не пройшов перевірку згідно діючого законодавства. Звірка проходила в присутності позивача. якому надавалися всі платіжні документи. Заборгованість була нарахована виходячи з того, що в будинку прописані три особи за період, коли перевірка лічильника не була здійснена. Позивач підписав договір про реструктуризацію заборгованості та сплатив 592 грн. Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] не має, в задоволенні позову просить відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач - Комунальне підприємство Слов'янської міської ради «Словміськводоканал» - є юридичною особою, на яку покладено обов'язок надавати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та має право отримувати плату за надані послуги. Частинами 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Приписами ст.ст. 21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено що, виконавець зобов'язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; проводити в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; виробник зобов'язаний: укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг; виробити житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, стандартів, нормативів, норм і правил. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки. 01.01.2011 року між сторонами був укладений договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення № 41542, відповідно до якого відповідач КП «Словміськводоканал» зобов'язався надати споживачу послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов'язався оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки, на умовах передбачених договором. Згідно з п. 18.3 зазначеного договору виконавець - КП «Словміськводоканал» зобов'язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку засобів обліку води, забезпечувати їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) за рахунок споживача. Як було встановлено в судовому засіданні та визнається сторонами перевірка лічильника повинна була бути здійснена у травні 2013 року. Однак, фактично перевірка лічильника була здійснена у вересні 2014 року, тобто більше ніж через рік. Після здійснення перевірки лічильника сторонами був складений Акт звірених взаєморозрахунків від 30.09.2014 року, згідно з яким позивач погодився з тим, що його заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення становить 992,28 грн. Відповідно до квитанції від 01.10.2014 року позивачем сплачена сума в розмірі 92,28 грн. Згідно з типовим договором на реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 01.10.2014 року позивачу [PERSON] надана розстрочка в погашенні заборгованості в розмірі 900,00 грн. На виконання даного договору позивачем сплачено 592,00 грн., що не заперечується представником відповідача. При вирішенні питання щодо правомірності позовних вимог [PERSON] про скасування акті звірених взаємних розрахунків від 30.09.2014 року суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільного права та інтересу, а саме: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища. Яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд приймає до уваги, ті обставини, що з сумою заборгованості, зазначеної в даному Акті позивач погодився та частково її сплатив. Вимога КП «Словміськводоканал» до позивача про стягнення заборгованості пред'явлена не була. Суд вважає, що даний Акт не встановлює для позивача обов'язків, а є одним з доказів у випадку звернення КП «Словміськводоканал» на загальних підставах з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги та повинен оцінюватися судом разом з іншими доказами. Зазначений акт є лише засобом фіксації заборгованості за спожиті послуги. Отже, з урахуванням положень ст.ст. 15, 16 ЦК України пред'явлення позову з вимогою про скасування акту звірених взаєморозрахунків не є належним способом захисту цивільних прав та інтересів особи. Наведене вище дає суду підстави дійти до висновку про неправомірність даної позовної вимоги та про необхідність відмови в її задоволенні. Також, не підлягає задоволенню вимога позивача про скасування типового договору про реструктуризацію заборгованості від 01.10.2014 року виходячи з наступного. Між сторонами склалися цивільні правовідносини. Підставами вини виникнення цивільних правовідносин, є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, передбачених Законом правочин може бути визнаний судом недійсним (фіктивний правочин - ст. 234 ЦК України, правочин, вичинений під впливом тяжкої обставини - ст. 233 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі - ст. 231 ЦК України, та ін.) Також, ЦК України передбачена можливість для сторін змінити або розірвати укладений договір (ст.ст. 651, 652 ЦК України). Такого поняття, як «скасування» договору діючий Цивільний Кодекс України не містить як і не містить підстав для скасування договору. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ним и вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, розглядаючи даний позов в межах заявлених позовних вимог, суд доходить до висновку, що вимога позивача про скасування договору задоволенню не підлягає. Також, діючим ЦК України не передбачена можливість повернення попередньо сплачених грошових коштів у разі скасування договору, а тому вимога позивача про повернення 592.00 грн., сплачених за договором, задоволенню не підлягає. Таким чином, суд доходить до висновку про необхідність відмови в задоволенню позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON], сума судового збору, сплачена при подачі позивачем позовної заяви стягненню з відповідача не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed