overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

До суду 20.01.2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24.03.2012 року, від шлюбу має доньку - [PERSON], [INFO], шлюб розірвано на підставі рішення суду від 24.10.2013 року, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги тому просила стягнути з нього аліменти. Ухвалою суду від 27.02.2014 року позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини залишені без розгляду. 27.02.2014 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, в якому пояснив, що з відповідачкою знаходився у зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2012 року, від шлюбу мають доньку -[PERSON],[INFO], батьком записаний в свідоцтві про народження він але вважає, не може бути біологічним батьком дитини, тому просив виключити його як батька [PERSON], [INFO]. Позовні заяви об'єднані в одне провадження ухвалою суду від 27.02.2014 року. В судове засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги про оспарювання батьківства підтримує, відповідачка позов визнає, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року народилась [PERSON], матір'ю дитини записана [PERSON], батьком - [PERSON], про що зроблений актовий запис № 452 в книзі реєстрації народжень 12 листопада 2013 року. Згідно рішення суду від 24.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається зі змісту ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідачка позов визнала, тому згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, зважаючи на вищенаведене суд прийшов до висновку, про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо виключення відомостей про нього як батька дитини [PERSON], [INFO] з актового запису № 452 від 12.11.2013 р. про народження Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області. На підставі викладеного й у відповідності з ст. 136 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

До суду 20.05.2015 р. із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації звернулась [PERSON]. Посилається на таке. Вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка була однією зі співвласниць квартири, але на теперішній час лише формально там зареєстрована. Реєстрація відповідача в квартирі, що належить позивачу порушує майнові інтереси позивача, оскільки він змушений сплачувати за комунальні послуги. Посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, усунути перешкоди у користуванні власністю за вищезазначеною квартирою шляхом зняття з реєстрації. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце сповіщався повісткою, направленою рекомендованим листом на адресу своєї реєстрації, але конверт повернутий не врученим за закінченням терміну зберігання. Дослідивши матеріали, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. З 26.04.2015 року позивачка є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.4-6). Згідно довідки №900 від 07.05.2015 р. [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК. Серед цього переліку не міститься такого способу як зобов'язання вчинити певні дії, в ч.2 цієї статті зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1383-ІV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позивач в своєму позові такі позовні вимоги на ставить, а позовні вимоги про усунення перешкод шляхом зняття з реєстрації не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Крім того, суд не вважає, що сама по собі наявність реєстрації відповідача утворює перешкоди у здійсненні права користування майном. Позивачем не зазначено, яким саме чином ця реєстрація перешкоджає йому користуватись майном. Обов'язки, які виникають з оплати комунальних послуг та утримання житла не є перешкодою у здійсненні прав позивача, оскільки не доведено, що позивач зобов'язаний оплачувати та оплачує комунальні послуги за відповідача.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

До суду 20.06.2018 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Мотивує свої вимоги наступним. 03.07.2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів №2. Відповідно до п.1 договору позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти у сумі 64400 грн., що на момент укладення цього договору згідно курсу Національного Банку України є еквівалентом 8057,55 доларів США. Позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів, визначених цим договором. відповідно до п. 2 Договору позичальник отримав від позикодавця грошові кошти до підписання цього договору. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним всієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання. 03.07.2012 року відповідачем була надана розписка про отримання грошових коштів за договором. Відповідно до п.4 договору в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобовязується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 8057,55 доларів США за офіційним курсом НБУ. Відповідно до п. 5 договору позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк до 30 червня 2015 року включно. Також п. 6 договору було передбачено графік повернення грошових коштів. Станом на 19.06.2018 р. відповідач коштів не повернув, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

До суду 20.09.2016 р. надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.08.2009 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з серпня 2015 року, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, вважає, що, примирення між ними неможливо, подальше зберігання шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», про що виклала у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглядати справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 07 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони тривалий час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

До суду 20 вересня 2016 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.07.2002 року з [PERSON], посилаючись на те, що від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] Рустамовича, [INFO], які проживають та після розірвання шлюбу залишаються проживати разом з нею, та перебувають на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок розбіжності поглядів на шлюб, сімю та побут, причиною розпаду сімї є психологічна несумісність, що зробило неможливим подальше спільне проживання, постійні скандали призвели до втрати почуття любові та поваги до чоловіка, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримають, зберігання шлюбу неможливо та суперечить її інтересам. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гаджиєва», у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення, та розглядати справу без її участі, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. В звязку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 27 липня 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 1126 був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.12). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] Рустамовича, [INFO] (а.с.5,6). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

До суду 20 грудня 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.12.1991 року з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, з лютого 2015 року між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки, з цього часу вони спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох дітей, один з яких [PERSON], [INFO] є неповнолітнім, та після розірвання шлюбу залишається проживати разом з нею. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Захарченко», та розглядати справу за її відсутності, про що зазначила у письмовій заяві. Відповідач проти позовних вимог не заперечував та просив розглядати справу за його відсутності, про що зазначив у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 28 грудня 1991 року у Московському відділі РАЦС м. Харкова був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони тривалий час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, обидва бажають розірвати шлюб, суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та позов підлягає задоволенню. При зверненні з позовом до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

До суду 20 жовтня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.08.2007 р. з [PERSON], та про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 17.08.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З осені 2011 року шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем припинені, вони проживають окремо один від одного, примирення та поновлення відносин між ними неможливо. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шаповалова», стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, та розглядати справу за її відсутністю, про що виклала у письмовій заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив, позовні вимоги визнав, про що виклав у письмовій заяві. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 17 серпня 2007 року був укладений шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач працездатний, та має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею повноліття. Відомості про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, що перебувають на його утриманні, та на утримання яких він сплачує аліменти, у суду відсутні. Таким чином, наявні підстави для задоволення позову. При зверненні до суду позивачка звільнена від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

До суду 20 липня 2016 року з позовною заявою звернулась [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1500 грн., до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 25.11.2000 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачем не вдається, відповідач не працює, аліментних зобов'язань не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має, та батьки на його утриманні не перебувають. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та розглядати справу за без її участі, про що надала письмову заяву. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, про що виклав у письмовій заяві. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 25.11.2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач працездатний, згоден та має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину у твердій грошовій сумі по 1500,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

До суду 20 січня 2014 року надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.10.2003 року з [PERSON], посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачкою вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою, спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, постійних непорозумінь, що призвело до втрати почуття любові один до одного, шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з вересня 2013 року, разом не проживають, подальше зберігання шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутністю, про що надав письмову заяву. Відповідачка позовні вимоги визнала, просила розглядати справу за її відсутністю, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Радченко», про що надала письмову заяву. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 04 жовтня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, обидва бажають розірвати шлюб, позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

До суду 21.06.2018 звернувся державний виконавець із поданням про видачу дубліката виконавчого листа №2-2878 від 05.08.2010 про стягнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 24.02.2010 до досягнення [PERSON] трирічного віку. Свої вимоги мотивують тим, що в ході провадження виконавчих дій виконавчий документ було втрачено. У судове засідання учасники справа не з'явились, про час і місце судового розгляду подання повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.07.2010 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Вирішено стягнути з [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.02.10 до досягнення [PERSON] трирічного віку. На підставі вказаного рішення суду Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-2878 від 05.08.2010. Відповідно до подання Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві постановою державного виконавця від 26.08.2010 відкрито виконавче провадження №21035696. При передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця іншому державному виконавцю виконавчий документ втрачено. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 травня 2018 року задоволено подання Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення аліментів, стягувач: [PERSON], боржник: [PERSON]. Враховуючи те, що аналогічне подання державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа було задоволено 25 травня 2018 року, то у задоволенні подання, яке подано до суду 21 червня 20158 року, необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed