Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся орган опіки та піклування Першотравневої сільської ради Покровського району Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. З 04 березня 2014 року відповідачі перебувають в зареєстрованому шлюбі, місце їх проживання зареєстровано в селі Димитрове Першотравневої сільської ради Красноармійського району Донецької області, фактично проживають в місті Маріуполь Донецької області. Батьки покинули дитину в комунальному закладі охорони здоров'я «Перинатальний центр міста Маріуполь», про що було складено акт закладу охорони здоров'я від 28 січня 2016 року про дитину, покинуту в пологовому будинку та іншому закладі охорони здоров'я. Службою у справах дітей Красноармійської райдержадміністрації малолітній [PERSON] поставлений на первинний облік і розпорядженням голови Красноармійської райдержадміністрації №123 від 28 березня 2016 року йому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Красноармійської райдержадміністрації №173 від 25 квітня 2016 року дитина влаштована на повне державне забезпечення до комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка». За весь час перебування [PERSON] в закладі охорони здоров'я його батьки жодного разу не відвідували дитину, не цікавились його долею, життям та здоров'ям, не виявляли батьківської турботи та уваги, не надавали матеріальної допомоги на його утримання, заходів щодо повернення хлопчика в сім'ю не здійснювали, а отже, свідомо розірвали родинні стосунки з дитиною, самоухилились від виконання своїх батьківських обов'язків, а також виховання і утримання свого малолітнього сина. Інформації щодо місця перебування дитини відповідачі позбавлені не були, перешкоди у спілкуванні з хлопчиком їм не створювалися. 05 вересня 2016 року органом опіки та піклування Красноармійської райдержадміністрації було надано висновок щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їх малолітнього сина, оскільки було встановлено, що останні не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечують їй необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не спілкуються з дитиною, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Рішеннями суду відповідачі також позбавлені батьківських прав стосовно ще двох своїх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] року. Позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON], а також стягнути з відповідачів на користь державного закладу, де перебуває дитина, на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів їх доходу, щомісячно, до повноліття дитини. Представник позивача Чернікова В.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились, про день та час судового засідання повідомлялись належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованим листом за місцем їх проживання, причини неявки до суду не повідомили, заперечень проти позовних вимог не висунули. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Представник третьої особи - служби у справах дітей Красноармійської районної державної адміністрації Донецької області Васильчук Т.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, думку прокурора, який вважав позовні вимоги обґрунтованими, а позбавлення батьківських прав - доцільним, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] року у місті Маріуполь Донецької області. Батьками дитини у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON], шлюб між ними зареєстровано 04 березня 2014 року (а.с.4, 7). Відповідно до акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 28 січня 2016 року, в Перинатальному центрі міста Маріуполь 27 січня 2016 року о 16.00 годині виявлена покинута дитина чоловічої статі на прізвище [PERSON], [INFO]. Стан дитини середньої тяжкості. Мати [PERSON] залишила дитину, самовільно покинула заклад (а.с.8). Розпорядженням голови Красноармійської районної державної адміністрації №123 від 28 березня 2016 року малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.9). З 02 червня 2016 року на підставі розпорядження голови Красноармійської райдержадміністрації №173 від 25 квітня 2016 року [PERSON], [INFO], влаштований до державного закладу - комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка» на повне державне забезпечення. Згідно акту, за час перебування [PERSON] в будинку дитини ніхто з батьків та родичів його долею, життям та здоров'ям не цікавились, не відвідували, не виявляли батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавали, ніяких заходів для повернення дитини в родину не здійснювали (а.с.10, 15). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: село Димитрове Першотравневої сільської ради Красноармійського району Донецької області. З моменту реєстрації за вказаною адресою не проживає. [PERSON], [INFO], на території сільської ради не зареєстрований (а.с.16). Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполь Донецької області від 10 лютого 2016 року [PERSON] та [PERSON] позбавлені батьківських прав стосовно малолітнього сина[PERSON], [INFO] (а.с.13-14). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2016 року [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.11-12). Донька відповідачів [PERSON], [INFO], проживає з батьками, батьківських прав не позбавлена (а.с.20). Висновком органу опіки та піклування Красноармійської районної державної адміністрації від 05 вересня 2016 року визнано доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON]батьківських прав стосовно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.19-20). Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про свідоме нехтування відповідачами своїми обов'язками по вихованню дитини, вони не піклуються про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не виявляють інтересу до дитини, не спілкуються з нею. Дитина без поважної причини була залишена в пологовому будинку і протягом шести місяців ні мати, ні батько не виявляли щодо неї батьківського піклування. Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд вважає за необхідне на вимогу позивача вирішити питання про стягнення з відповідачів аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 2 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, як визначено частиною 2 статті 182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що малолітня дитина перебуває на державному утриманні, самостійного джерела засобів для існування не має, відповідачі є працездатними особами, мають ще трьох дітей, стосовно двох з яких позбавлені батьківських прав. Враховуючи, що відповідачі від передбаченого законом обов'язку утримувати свою дитину ухиляються, тому з них необхідно стягнути аліменти за рішенням суду. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідачів на користь держави слід стягнути суму судового збору, що становить 1102,40 гривень.

Outcome: approved