Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя 25 січня 2021 року звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ»,) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), про стягнення заборгованості: за кредитним договором №5922224294 від 14.11.2017 в сумі 29995,97 грн, яка складається з 11862,04 грн заборгованості за основною сумою боргу, 2523,82 грн заборгованості за відсотками, 6630,12 грн заборгованості за пенею, а також за кредитним договором №4921146372 від 11.05.2016 в сумі 8950,76 грн, яка складається з 1522,36 грн заборгованості за основною сумою боргу, 310,81 грн заборгованості за відсотками, 4231,86 грн заборгованості за управління кредитом, 2885,73 грн заборгованості за пенею. В обґрунтування позову посилається на те, що 11.05.2016 між Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК ЦФР») і відповідачем укладений кредитний договір. Крім того, 14.11.2017 між ТОВ «ФК ЦФР» і відповідачем укладений інший кредитний договір. 09.12.2019 між «ФК ЦФР» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір про відступлення прав вимоги за яким право вимоги за кредитними договорами перейшло до позивача. Відповідач зобов`язання з повернення кредитних коштів за користування кредитом належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась вищезазначена заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності його представника у якому він також повідомляє, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи викладене, за відсутності підстав для відкладення розгляду справи, суд відповідно до ч.3 ст.211, ч.1, п.1 ч.3 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не подав відзив, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 11 травня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4921146372, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 6230,26 грн, із процентною ставкою 11,99 % річних, строком на 24 місяців, із платою щомісячних процентів за управління кредитом 3.19 % від суми кредиту, що становить 198,75 грн щомісячно, пені 0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення (а.с.17 ). Сторонами також підписано умови надання кредиту та графік платежів, яким встановлено щомісячний платіж, кінцевий термін повернення кредиту 25 травня 2018 року (а.с. 18). Обумовлену кредитним договором суму відповідач отримав, що підтверджується заявою на отримання кредиту № 4921146372 від 11.05.2016 та бухгалтерською довідкою про перерахунок коштів (а.с. 17-21). Крім того, 14 листопада 2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5922224294, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 13266,73 грн, із процентною ставкою 11,99 % річних, строком на 36 місяців, із платою щомісячних процентів за управління кредитом 3.19 % від суми кредиту, що становить 423,21 грн щомісячно, пені в розмірі подвійної ставки НБУ, але не більше 15% від суми прострочення (а.с.8-9 ). Сторонами також підписано умови надання кредиту та графік платежів, яким встановлено щомісячний платіж, кінцевий термін повернення кредиту 30 жовтня 2020 року (а.с. 8). Обумовлену кредитним договором суму відповідач отримав, що підтверджується заявою на отримання кредиту № 5922224294 від 14.11.2017 та бухгалтерською довідкою про перерахунок коштів (а.с. 6-11). Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконувала належно, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість, яка позивачем визначена у наступних розмірах: - за кредитним договором №4921146372 від 11.05.2016 станом на 09 грудня 2019 року склала в загальній сумі 8950,76 грн, яка складається з 1522,36 грн заборгованості за основною сумою боргу, 310,81 грн заборгованості за відсотками, 4231,86 грн заборгованості за щомісячними процентами, 2885,73 грн заборгованості за пенею (а. с. 28). - за кредитним договором №5922224294 від 14.11.2017 в сумі 29995,97 грн, яка складається з 11862,04 грн заборгованості за основною сумою боргу, 2523,82 грн заборгованості за відсотками, 8979,99 грн заборгованості за щомісячними процентами, 6630,12 грн заборгованості за пенею (а. с. 14). 09 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20191209 (а.с.31-33). З витягу Реєстру боржників від 09 грудня 2019 року встановлено, що первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги від відповідача [PERSON] коштів (включаючи суму заборгованості за основною сумою боргу, за відсотками, платою за управління кредитом та пенею), а всього 8950,76 грн і 29995,97 грн, право одержання яких належить первісному кредитору на підставі кредитного договору №4921146372 від 11.05.2016 і кредитного договору №5922224294 від 14.11.2017 відповідно (а.с.36). Відповідач повідомлена про зміну кредитора відповідно до повідомлень про відступлення права вимоги заборгованості (а.с.15-16). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд приходить до висновку, що між сторонами укладені кредитний договір №4921146372 від 11.05.2016 і кредитний договір №5922224294 від 14.11.2017, які по своїй суті є договорами приєднання, відповідно до ст.634 ЦК. Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 8.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ ФК ЦФР (редакція від 30.03.2015 року), які є складовою укладених кредитних договорів, позичальник згоден з тим, що кредитодавець може відступити будь-які свої права вимоги та /або перевести будь-які свої обов`язки за кредитним договором на користь іншої (третьої) особи. (а.с.34-35). Згідно з пунктом 1.1. договору відступлення прав вимоги від 09 грудня 2019 року кредитор передає (відступає) Новому кредитору за плату, а Новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржника (а.с.6.2.4). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, - підтверджує факт переходу від первісного кредитора до нового кредитора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Судом встановлено, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними договорами, згідно з умовами, що має відображення в розрахунку заборгованості за кредитними договорами. Через порушення умов договорів відповідач станом на 09 грудня 2019 року має заборгованість за кредитним договором №5922224294 від 14.11.2017 в сумі 29995,97 грн, яка складається з 11862,04 грн заборгованості за основною сумою боргу, 2523,82 грн заборгованості за відсотками, 8979,99 грн заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом), 6630,12 грн заборгованості за пенею. З приводу заборгованості за кредитним договором №4921146372 від 11.05.2016 суд прийшов до наступних висновків. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №4921146372 від 11.05.2016 підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, за щомісячними процентами (плата за управління кредитом), заборгованості за пенею, зважаючи на наступне. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на те, що за кредитним договором №4921146372 від 11.05.2016 встановлений граничний термін повернення кредиту 25.05.2018, проте кредитодавець продовжував нараховувати відсотки і пеню у розмірі, визначеному умовами кредитного договору, і здійснював таке нарахування з 26.05.2018 до 09.12.2019, що не узгоджується із вищезазначеними нормами права, а тому задоволенню не підлягають позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, щомісячними процентами (плата за управління кредитом), і пенею, які нараховані після 25.05.2018, оскільки позивач не мав права на їх нарахування. Таким чином, відповідач станом на 26 травня 2018 року має заборгованість за кредитним договором №4921146372 від 11.05.2016 в загальній сумі 2764,83 грн, яка складається з 1522,36 грн заборгованості за основною сумою боргу, 45,12 грн заборгованості за відсотками, 749,89 грн заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом), 447,46 грн заборгованості за пенею. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до ст. 530 ЦК зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач уклав кредитні договори, чим взяв на себе грошове зобов`язання, яке належним чином не виконав і прострочив зобов`язання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом і договором. Позов доведено: заявами на отримання кредиту від 11.05.2016 і від 14.11.2017, паспортами кредиту, Умовами отримання кредитів, Довідками про рух коштів по кредитам, розрахунками заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 18375,96 грн і заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України в сумі 276,39 грн. В задоволенні інших позовних вимог має бути відмовлено. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1909,45 грн (2270 грн х 32760,80 грн / 38946,73 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial