Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з уточненим в ході судового розгляду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 25 жовтня 2012 року вона позичила [PERSON], грошові кошти у борг на суму 5600 грн. 00 коп. (п'ять тисяч шістьсот грн. 00 коп.), що підтверджується розпискою відповідача. Однак на сьогоднішній день відповідачем не було вжито ніяких заходів щодо погашення боргу. Зазначає, що неодноразово намагалась нагадати відповідачу про його заборгованість, але він неодноразово змінював свій номер мобільного телефону, не відповідав на дзвінки, що свідчить про його небажання повернути борг у добровільному порядку. На теперішній час відповідач мешкає зі своєю матір'ю за адресою теперішньої його реєстрації: село Майдан, Слов'янський р-н, Донецька обл., вул. Шкільна, буд. 28. Крім основної суми боргу у розмірі 5600 грн. 00 коп. просить стягнути з відповідача витрати від інфляційних процесів у розмірі 17187 грн. 98 коп. та 3% річних за користування чужими коштами у розмірі 463 грн. 49 коп., а загалом суму боргу у розмірі 23251 грн. 47 коп. Також у зв'язку з тим, що відповідач по справі своєчасно не повернув суму заборгованості, вона заявляє матеріальні вимоги у сумі 21625 грн. 73 коп., як компенсацію за потрачені грошові кошти на догляд за своєю матір'ю, [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності та надавши право представляти свої інтереси своєму представнику. Позов просила задовольнити. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявився надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача, [PERSON], у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донеччина», причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, та наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 25 жовтня 2012 року [PERSON] позичила [PERSON], грошові кошти у борг на суму 5600 грн. 00 коп. (п'ять тисяч шістьсот грн. 00 коп.), що підтверджується розпискою відповідача. Крім основної суми боргу у розмірі 5600 грн. 00 коп. просить стягнути з відповідача витрати від інфляційних процесів у розмірі 17187 грн. 98 коп. та 3% річних за користування чужими коштами у розмірі 463 грн. 49 коп., а загалом суму боргу у розмірі 23251 грн. 47 коп. Також у зв'язку з тим, що відповідач по справі своєчасно не повернув суму заборгованості, вона заявляє матеріальні вимоги у сумі 21625 грн. 73 коп., як компенсацію за потрачені грошові кошти на догляд за своєю матір'ю, [PERSON]. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Виконання договірного зобов'язання - це процес, динамічний стан зобов'язання, завдяки якому реалізуються (здійснюються) права і обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015\~року у справі № 6-1967цс15- відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів. З розписки складеної 25.10.2012 року вбачається, що відповідач [PERSON] зобовязується повернути 5600 грн. [PERSON] в короткий строк. Таким чином конкретний строк в межах якого відповідач мав повернути борг або кінцеву дату коли сума коштів мала бути повернута розпискою не визначено. Згідно положень п.2 ч.1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Однак матеріали справи не містять письмових відомостей звернення позивачки з вимогою до відповідача про повернення суми позики, хоча [PERSON] достовірно знає адресу його місця проживання, що вбачається із змісту позовної заяви. У звязку з чим суд визнає вимоги позивача про стягнення заборгованості передчасними та такими що не підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів та 3% річних також задоволенню не підлягають оскільки є похідними від вимог про стягнення заборгованості. Вимоги про компенсацію грошових коштів по догляду за матірю позивачки не підлягають задоволенню оскільки не передбачені змістом укладеного договору позики. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 35 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». У звязку з відмовою в задоволенні позову суд приходить до переконання що судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. \~ На підставі викладеного й

Outcome: dismissed