Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 12.09.2014 року звернулось ПАТ «Дельта Банк» із позовною заявою до [PERSON]. про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк». В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]. 05.05.2006 року був укладений договір про надання споживчого кредиту №475-555 ДОУ 1Н (реєстраційний номер договору був змінений на №11002149000), за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» надало [PERSON]. грошові кошти в розмірі 92000 доларів США, а [PERSON]. зобов'язалась щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,8% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 05.05.2027 року. В якості забезпечення зобов'язання по кредитному договору, між [PERSON]. та АКІБ «УкрСиббанк» 05.05.2006 року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №653, за умовами якого [PERSON]. передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що 08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за зобов'язаннями, на підставі якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за даним кредитним зобов'язанням. Через неналежне виконанням [PERSON]. умов договору про надання споживчого кредиту, у неї станом на 05.08.2014 року виникла заборгованість у розмірі 1935653,36 гривень. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд: в рахунок виконання основного зобов'язання [PERSON]. щодо оплати заборгованості в розмірі 1935653,36 гривень за договором про надання споживчого кредиту №11002149000 від 05.05.2006 року, звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки «б/н від 05.05.2006 року, шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність, а саме: двохкімнатної квартири, розташованої по [ADDRESS], загальною площею 95,9 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м.;стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по оплаті судового збору з [PERSON]. Представник позивача за довіреністю - Дьоміна Т.В. позовні вимоги підтримала, про що надала відповідну заяву, згідно якої не заперечувала проти ухвалення заочного рішення та просила розглянути справу за відсутності представника банку. Додатково було подано суду висновок про ринкову вартість предмета іпотеки. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причину неявки суд не сповістила. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору про надання споживчого кредиту №475-555 ДОУ 1Н від 05.05.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]., [PERSON]. отримала кредит в розмірі 82000 доларів США та зобов'язалась щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,8% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 05.05.2027 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №475-555 ДОУ 1Н від 05.05.2006 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]. було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №653. Відповідно до п.п. 1.1, 1.5 договору іпотеки [PERSON]. передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно - двохкімнатну квартиру №26, загальною площею 95,9 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., розташованої по вул. Балківська, буд. №133, у м. Одесі. Пунктом 1.2 договору іпотеки сторони обумовили, що іпотекою забезпечується в повному обсязі отриманих, в порядку та на умовах відповідно до договору про надання споживчого кредиту №475-555 ДОУ 1Н від 05.05.2006 року, кредитних коштів у сумі 82000 доларів США. Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 05.05.2006 року за реєстровим №652. Згідно п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами; у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» змінило найменування на ПАТ «УкрСиббанк», а 08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за зобов'язаннями, які виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №475-555 ДОУ 1Н від 05.05.2006 року, укладеного з [PERSON]., що підтверджується випискою із зазначеного договору та актом прийому документації від 03.04.2012 року за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, тому ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за даним кредитним зобов'язанням. Згідно акту прийому документації від 03.04.2012 року за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, номер договору про надання споживчого кредиту від 05.05.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]., було змінено з «№475-555 ДОУ 1Н» на - «№11002149000». З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON]. порушила умови договору про надання споживчого кредиту №11002149000 від 05.05.2006 року та взяті на себе зобов'язання в частині повернення кредиту щомісячними платежами, в результаті чого станом на 05.08.2014 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 1935653 (один мільйон дев'ятсот тридцять п'ять тисяч шістсот п'ятдесят три) гривні 36 коп., яка складається із: - суми заборгованості за кредитом в розмірі 996412 (дев'ятсот дев'яносто шість тисяч чотириста дванадцять) гривень 31 коп.; - суми заборгованості за відсотками у розмірі 939241 (дев'ятсот тридцять дев'ять тисяч двісті сорок одна) гривня 06 коп. Про наявність простроченої заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання відповідача, на виконання вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», було повідомлено письмовим листом-вимогою від 12.08.2014 року за вих. №31.4-08/7910/14. Письмові вимоги банку про усунення порушень не виконані. У зв'язку із невиконанням [PERSON]. умов кредитного договору та наявністю заборгованості, позивач звернувся до суду, обравши способом захисту своїх порушених прав звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру, загальною площею 95,9 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність на підставі Договору іпотеки №б/н від 05.05.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частин позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов п.4.1 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем, зокрема, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим Договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. В п. 39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізовано Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зазначив, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пленум Вищого Спеціалізовано Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в зазначеній Постанові №5 від 30.03.2012 року зауважив, що у зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до ч. 1 ст. 590, ст. 578 ЦК України звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. У п. 4.2 договору іпотеки сторонами визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або згідно застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 5.1 договору іпотеки у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, в порядку і випадках, передбачених законодавством. Пунктом 5.3 договору іпотеки сторони обумовили, що у разі законодавчої можливості при застосуванні передачі Предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п. 5.1 цього договору іпотеки, в порядку, передбаченому чинним законодавством. Оскільки в договорі іпотеки міститься застереження про можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, отже, банком набув право на застосування в судовому порядку саме обраного ним способу звернення стягнення на іпотечне майно за договором іпотеки від 05.05.2006 року, укладеним для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON]. за договором про надання споживчого кредиту №11002149000 (попередній номер №475-555 ДОУ 1Н) від 05.05.2006 року. Згідно висновку про вартість майна, складеного ТОВ «Вектор Оцінки» 22.09.2014 року, ринкова вартість предмета іпотеки - двохкімнатної квартири, загальною площею 95,9 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], складає 693357 (шістсот дев'яносто три тисячі триста п'ятдесят сім) гривень. У зв'язку із вищевикладеним, та враховуючи той факт, що ринкова вартість предмета іпотеки не перевищує загальну суму заборгованості за кредитним договором, а позивачем належним чином виконано всі вимоги, передбачені законом, заборгованість за кредитним договором залишається не сплаченою, суд вважає, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654 гривні, що підтверджується платіжним дорученням №67707915 від 19.08.2014 року, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звертає стягнення на предмет іпотеки, та стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved