Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Казначеївська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод користування житловим приміщенням. Позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом на право приватної власності на житловий будинок, виданим згідно рішення Казначеївської сільської ради № 10/2 від 18.03.2002 року. (а.с.6). Відповідно до довідки, виданої Казначеївською сільською радою Магдалинівського району від 14.03.2019 року за вих. № 149 за адресою: [ADDRESS] зареєстрована громадянка [PERSON] , [INFO] , при цьому остання за вищезазначеною адресою не проживає з 2000 року. (а.с.10). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Магдалинівської селищної Магдалинівського району Дніпропетровської області від 09.10.2019 року за вих. № 3161 громадянка [PERSON] , [INFO] , фактично проживає без реєстрації по [ADDRESS] . (а.с.11). Реєстрація відповідача в будинку не дозволяє позивачеві розпоряджатися будинком на власний розсуд, а також не дає змоги оформити житлову субсидію, що порушує її законні права як власника. На підставі наведеного, позивач прохає визнати громадянку [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а також усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом зняття її з реєстрації. 25 жовтня 2019 року судом була винесена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, копії якої направлено рекомендованими листами з повідомленням сторонам по справі. Відповідно до поштового повідомлення, копії ухвали були отримані: позивачем та третьою особою - 02 листопада 2019 року, відповідачем - 05 листопада 2019 року. Тобто, всі сторони по справі були повідомлені про відкриття справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , є приватною власністю [PERSON] . Факт реєстрації та тривалого не проживання (з 2000 року) по [ADDRESS] громадянки [PERSON] , [INFO] , підтверджується довідкою, виданою Казначеївською сільською радою Магдалинівського району від 14.03.2019 року за вих. № 149. Наразі відповідач фактично проживає по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Магдалинівської селищної Магдалинівського району Дніпропетровської області від 09.10.2019 року за вих. № 3161. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги про визнання громадянки [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовані, виходячи з факту її відсутності протягом тривалого часу за зареєстрованим місцем проживання. За таких обставин суд вважає, що позові вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved