Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до ДП «МТП «Чорноморськ», професійної спілки робітників морського транспорту МТП «Чорноморськ» в якому просить: - зобов`язати ДП «МТП «Чорноморськ», професійну спілку робітників морського транспорту МТП «Чорноморськ» забезпечити його ([PERSON]) сім`ю складом чотирьох осіб ( [PERSON] , [PERSON] - дружина , [PERSON] - син та [PERSON] - теща) житловою площею встановленої норми (а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працював в ІМТП з 06.01.1975 року, до виходу на пенсію (29.07.2011 року), має 41 рік трудового стажу. На квартирному обліку перебуває з 15.01.1982 року під №5. Був забезпечений житловим приміщенням для тимчасового проживання квартирою [ADDRESS] (11,5 кв.м. на сім`ю з трьох осіб). Позивач стверджує, що на час розподілу житла в 2008 році Професійною спілкою робітників морського транспорту МТП «Чорноморськ» не було взято до уваги те, що в кв. [ADDRESS] , площею 11,5 кв.м., позивач проживав з сім`єю у складі 4 осіб. Про внесення будь-яких змін в облікову справу йому невідомо. Такі обставини, на думку позивача, доводять цілковите ігнорування вимог законів Професійною спілкою робітників морського транспорту МТП «Чорноморськ». Рішенням комісії по житлово-побутовій роботі профспілкового комітету ІМТП (Протокол №11 від 26.11.2008 року) сім`ї позивач з чотирьох осіб була надана житлова площа для тимчасового проживання - квартира [ADDRESS] , житловою площею 12,35 кв.м. Надаючи вищезазначену квартиру профспілковим комітетом ІМТП було порушено ст.48 ЖК України, а саме надання житлового приміщення нижче встановленого мінімального розміру, тобто меншу рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею у відповідному населеному пункті. Вподальшому вказана квартира була розподілена Чорноморським міськвиконкомом в користування іншій сім`ї. На даний час позивачем використано право на безоплатну приватизацію житла в обсязі 7,27 кв.м. при нормі 24,34 кв.м. загальної площі. Позивач стверджує, що за 42 роки керівництво професійної спілки працівників ІМТП не забезпечило його сім`ю житловим приміщенням встановленої норми, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник відповідача ДП «МТП «Чорноморськ» надав відзив на позов в якому у задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити в повному обсязі мотивуючи тим, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить кв. [ADDRESS] . Також [PERSON] перебуває на квартирному обліку в ДП «МТП «Чорноморськ». ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» за останні 10 років не надавало своїм працівникам квартир у зв`язку із відсутністю коштів на будівництво або придбання житла. За наявністю, у випадках термінової необхідності працівникам ДП «МТП «Чорноморськ» надавались койко-місця в гуртожитках, що перебувають на балансі підприємства. ДП «МТП «Чорноморськ» не надавало жодної грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення працівниками підприємства. Крім цього, згідно виписки із протоколу житлової комісії морського торговельного порту від 26.12.2018 р. розглянута заява [PERSON] про надання йому кімнати в гуртожитку по [ADDRESS] . Комісією вирішено надати [PERSON] кімнату в гуртожитку після реконструкції гуртожитку. Також відповідач стверджує, що в Іллічівському міському суді вже розглядався аналогічний позов [PERSON] до ДП «МТП «Чорноморськ», Профспілки робітників морського транспорту МТП Чорноморськ, та 16.03.2018 року, було прийнято рішення про відмову в задоволенні позову, і постановою апеляційного суду від 05.03.2019 рішення залишено без змін (а.с.33-34). Позивач надав відзив на позов в якому вказує, що порушення його прав полягає в тому, що рішенням комісії по житлово-побутовій роботі профспілкового комітету ІМТП (Протокол №11 від 26.11.2008 року) його сім`ї з чотирьох осіб була надана житлова площа для тимчасового проживання, а саме квартира [ADDRESS] , житловою площею 12,35 кв.м., що є порушенням ст.48 ЖК України, оскільки не допускається надання житлового приміщення нижче встановленого мінімального розміру, тобто менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею у відповідному населеному пункті. Це правило поширюється також на випадки, коли особа, що перебуває на квартирному обліку не заперечує проти надання їй приміщення менше встановленої норми у тому числі і за згодою між громадянином і органами, що надають житло, тому, що такі угоди обмежують права громадян. Відповідно до змісту ст.47 ЖК України Норма житлової площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу (а.с.43). Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від позивача неодноразово надходили заяви про розгляд справи без його участі, а представник позивача про причини неявки суду не сповістив. Представники відповідачів ДП «МТП «Чорноморськ», професійної спілки робітників морського транспорту МТП «Чорноморськ» також подали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.123,124). Суд дослідивши письмові докази у справі, а також матеріали цивільної справи №501/1762/17 (за позовом [PERSON] до ДП «МТП «Чорноморськ», професійної спілки робітників морського транспорту МТП «Чорноморськ» про примусове виконання обов`язку) вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в серпні 2017 року [PERSON] звертаючись до суду з позовом до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» про примусове виконання обов`язку, а саме зобов`язання відповідачів забезпечити його сім`ю житловою площею встановленої норми, посилався, на те, що відповідачі у 2008 році незаконно змінили черговість на отримання квартир, внаслідок чого він не отримав квартиру (справа №501/1762/17). Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 березня 2018 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено (а.с.35-37). Постановою Одеського апеляційного суду від 05.03.2019 заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 березня 2018 року залишено без змін (а.с.38-41). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені, рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, вказаними рішеннями було встановлено, що [PERSON] працював в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» з 06 січня 1975 року до виходу на пенсію 29 липня 2011 року. [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 15 січня 1982 року. У 1988 році йому на склад сім`ї 4 особи (він, дружина, син та мати) була надана квартира [ADDRESS] загальною площею 21,8 кв.м., житловою - 11,35 кв.м., яка в подальшому подружжям та їх сином приватизована в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке видано виконкомом Іллічівської міської ради 06 червня 2011 року (справа №501/1762/17 а.с.13,14). Згідно виписки із протоколу житлової комісії морського торговельного порту від 15 квітня 2015 року розглянута заява [PERSON] про надання йому кімнати в гуртожитку по [ADDRESS] . Комісією вирішено надати [PERSON] кімнату в гуртожитку після реконструкції їдальні гуртожитку під житлові приміщення, реконструкція якої ще не розпочата. Листом від 28 серпня 2017 року ДП «ІМТП» повідомило [PERSON] , що жодному працівнику підприємства грошові компенсації не виплачувались для отримання житлового приміщення. Також відповідач ДП «ІМТП» листом від 27 жовтня 2017 року повідомив, що за останні десять років підприємство не надавало своїм працівникам квартир у зв`язку із відсутністю коштів на будівництво або придбання житла. За наявністю, у випадках термінової необхідності, працівникам підприємства надавались койко -місця в гуртожитках, що перебувають на балансі підприємства. ДП «МТП «Чорноморськ» не надавало жодної грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення працівникам підприємства. Крім того, в листі зазначено, що [PERSON] було запрошено на особистий прийом до директора порту, на який він не з`явився. За змістом ст.52 ЖК України жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду, надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства. Відомчий житловий фонд призначений для задоволення потреби в житлі працівників, що перебувають в трудових відносинах з підприємством, установою, організацією, а також громадянам, що залишили роботу на підприємстві, в установі, організації в зв`язку з відходом на пенсію, родин померлих працівників і деяких інших осіб у випадках, спеціально передбачених законодавством. Отже, відповідачем жодним чином не було порушено права [PERSON] на отримання житлового приміщення, оскільки у підприємства відсутні кошти на будівництво або придбання житла, а відтак відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати житло позивачу. Доводи [PERSON] щодо квартири [ADDRESS] , яка йому була надана в користування, до уваги не приймаються, оскільки згідно листа виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 27 червня 2017 року зазначена квартира є власністю Іллічівської територіальної громади, і в межах компетенції, передбаченої Законом України «Про місцеве самоврядування» була розподілена в користування сім`ї [PERSON] , з наданням ордеру на службове житлове приміщення (а.с.11). Протоколом №8 від 09.10.2019 житлово-побутової комісії ДП «МТП «Чорноморськ» було вирішено закріпити за працівниками порту, в тому й числі за [PERSON] (на склад сім`ї з 2 осіб), кімнати в гуртожитку [ADDRESS] (а.с.70-71). Згідно ордеру №37 від 17 жовтня 2019 року (а.с.72), [PERSON] видано ордер на право зайняття із сім`єю з 2-х осіб жилої площі в гуртожитку [ADDRESS] , площею 19,1 кв.м. (а.с.72). Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у позові, тому вони є необґрунтованими. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про недоведеність позовних вимог позивачем, оскільки останнім не надано належних доказів порушення його прав, а відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed