Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 19.07.1997 року у Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, про що було зроблено актовий запис № 418. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 2013 року сторони припинили шлюбні відносини з причини різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження родини є неможливим, тому просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав на підставах, вказаних в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилась, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідача, в якій він визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з'явившихся сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 19.07.1997 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 418, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 19.07.1997 року. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.2004 року, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] Шлюбні відносини сторони припинили з 2013 року, з причини різних характерів та поглядів на життя. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спору про місце проживання дітей та розділ спільного майна у сторін не виникає. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, подавши відповідну заяву. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідач позов визнав і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 104, 105, 109, 110,112 СК України,

Outcome: approved