Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 13.10.2015 року звернулась позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 30.04.2005 року по 19.05.2015 року, перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], однак відповідач не допомагає утримувати спільну дитину, а тому вона повністю знаходиться на утриманні позивача. Оскільки [PERSON] ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, про що надала суду відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причин неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою відповідача, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2005 року, який був зареєстрований Першим відділом РАГС Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №177. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14.03.2006 року, Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №331. Неповнолітня [PERSON] перебуває на утриманні своєї матері позивача [PERSON], відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно консультаційного висновку №458 від 17.05.2013 року, виданого Обласною дитячою клінічною лікарнею, вбачається, що неповнолітня [PERSON], знаходиться на диспансерному обліку в обласному дитячому сурдологічному кабінеті з 29.03.2013 року, з діагнозом правостороння сенсороневральна глухота. Досліджуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, суд виходить з встановленого законом та покладеного на батьків обовязку утримання своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Будь-яких відповідних та належних доказів, що підтверджують розмір доходу відповідача позивачем суду не надано, при цьому позивач зазначила, що відповідач здоровий, працездатний, офіційно не працевлаштований але має нерегулярний дохід, тому суд доходить до висновку, що стягнення аліментів у зазначеному в позовній заяві розмірі буде не може бути задоволено. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, \~мінливий \~дохід, частину \~доходу одержує \~в \~натурі, а також за наявності інших обставин, \~що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити \~розмір \~аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя. Суд розяснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При таких обставинах, враховуючи хворобливий стан дитини, відсутність доказів про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. У звязку з вищевикладеним, судовий збір у розмірі 487 гривні 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial