Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 24.10.2016 року звернулась позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що вона є співвласницею квартири [ADDRESS], яку вона отримала за договором дарування від 24.09.2002 року. У звязку із втратою правовстановлюючого документу позивач звернулась до суду та просить визнати за нею право власності на 614/1000 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме шляхом розміщення виклику в газеті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за договором дарування від 24.09.2002 року [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар в рівних долях 614/1000 частин квартири під №15 в будинку №8 по вул. Софіївській в м. Одесі, яка складається в цілому з трьох кімнат загальною площею 68,4 кв.м., у тому числі житловою 48,2 кв.м. Договір зареєстровано в реєстрі за №7-2404. Державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] засвідчено вірність копії договору з оригіналу. Згідно відповіді КП «БТІ» ОМР від 02.09.2016 року встановлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи та запису в реєстраційній книзі станом на 31.12.2012 року право власності на 614/1000 частин квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі договору дарування, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою від 24.09.2002 року, №7-2404 (реєстрація від 04.10.2002 року, книга №460, стр. 142, №189). Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Таким чином судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку набула права власності на частку квартири [ADDRESS], однак у звязку із втратою правовстановлюючого документу вимушена звернутись до суду. Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходить з того, що 614/1000 частин квартири позивач набула у власність в рівних частках разом з відповідачем [PERSON], а тому має право на визнання права власності на1/2 частки, що становить 614/2000 частин квартири.

Outcome: partial