Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси, 23.11.2015 року звернувся позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, зазначаючи, що 17.09.2004 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, актовий запис № 664. В період шлюбу, у сторін народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття поваги та любові, у звязку з чим, просив задовольнити позовну заяву, шлюб між сторонами розірвати та визначити місце проживання дітей разом з батьком - [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, актовий запис № 664. Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя 26 жовтня 2005 року, актовий запис № 950, свідоцтва про народження, виданого відділом державної РАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 04 червня 2014 року, актовий запис № 5417, [PERSON] та [PERSON] є дочкою та сином [PERSON] та [PERSON]. В силу ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сімя є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Судом, встановлено, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересами позивача, що, з урахуванням відсутності заперечень відповідача проти задоволення позову, є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що позовна заява в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, укладений між сторонами шлюб розірванню. Крім того, суд вважає за доцільним визначити місце проживання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], оскільки, враховуючи процесуальну позицію відповідача по справі, вказане питання було вирішено спільно. Згідно зі\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до\~ст. 6 СК України\~правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 18\~постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи дані обставини, суд, враховуючи те, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання неповнолітньої дитини, вважає за необхідне позовні вимоги у вказаній частині задовольнити.

Outcome: partial