Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 26 березня 1999 року, актовий запис № 333 від 26 березня 1999 року складений міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки Донецької області. У позовній заяві вказано, що від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем вони припинили з липня 2014 року. З того часу спільне господарство вони не ведуть. В них різні погляди на життя та щодо подальшого облаштування побуту. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити її інтересам та інтересам її неповнолітніх дітей. Спору про поділ спільного сумісного майна між ними на теперішній час немає. Діти залишаються жити разом з нею. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишити за нею прізвище «Ковтуненко». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 22.08.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 26 березня 1999 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 333 від 26 березня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО № 060252, дошлюбне прізвище дружини «Аверкеєва». Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 142293, виданого 29 жовтня 1999 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 701 від 29 жовтня 1999 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 300564, виданого 17 січня 2003 року Макіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 52 від 17 січня 2003 року, та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 335630, виданого 11 червня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 495 від 11 червня 2010 року. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим ч. 1 ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сімї суперечить інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved