Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

До Кузнецовського міського суду звернулось ПАТ «Акцент-Банк» з позовною заявою до [PERSON] з вимогами стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ABROCC9FCC0609 від 04.02.2011 року у розмірі 242 024,12 грн. та судові витрати у сумі 2 420,24 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № ABROCC9FCC0609 від 04.02.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 45 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами укладеного договору договір складається із заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифів. Відповідач порушив свої зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 05.11.2013 року має заборгованість у сумі 242 024,12 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 30 002,23 грн., заборгованості за процентами за користування у сумі 41,32 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 19 141,58 грн., пеня у сумі 180 837,84 грн., а також штрафи у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 11 501,15 грн. (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зокрема, визнала укладення кредиту з ПАТ «Акцент Банк» та наявність боргу по тілу кредиту, відсотках та щомісячних комісіях. Просила зменшити розмір неустойки посилаючись на тяжке матеріальне становище. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію відповідача та позовні вимоги визнав частково. У судовому засіданні пояснив, що відповідач кредит брала на потреби сім'ї, а не для здійснення підприємницької діяльності. Після виникнення фінансових проблем, з березня 2012 року почала займатись підприємницькою діяльністю. Незважаючи на те, що доходи від підприємницької діяльності були незначні, так з 14.03.2012 року до 27.12.2013 року отримала доходи у сумі 7 276,10 грн., відповідач щомісяця сплачувала частину коштів на погашення кредиту. [PERSON] будь-якого рухомого чи нерухомого майна не має. Суд, заслухавши пояснення відповідача, її представника, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із копії заяви відповідача [PERSON] № ABROCC9FCC0609 від 04.01.2011 року, остання погодилась, що ця заява із запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. На підставі цього, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір. За умовами договору, а саме із заяви [PERSON] № ABROCC9FCC0609 від 04.01.2011 року вбачається, що позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 45 000,00 грн. на строк 36 місяців, з 04.02.2011 року до 03.02.2014 року, з умовою сплати за користування кредитом 0,01 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 450,00 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 900,00 грн. Відповідач зобов'язався повернути суму кредиту, відсотків та винагороди відповідно до заяви та умов. Зокрема, заявою визначено, що погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 24 до 29 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 2 152,35 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди та комісії. З розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 05.11.2013 року встановлено, що [PERSON], починаючи з 30.08.2011 року, почала порушувати умови кредитного договору, а саме не у повному обсязі вносила щомісячні платежі, а з 31.01.2012 року припинила вносити щомісячні платежі у повному розмірі. З розрахунку випливає, що за [PERSON] рахується заборгованість у сумі 242 024,12 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 30 002,23 грн., заборгованості за відсотками у сумі 41,32 грн., заборгованості зі сплати комісії у сумі 19 191,58 грн., заборгованість з пені 180 837,84 грн., штрафу (фіксована частина) у сумі 500,00 грн. та штрафу (у відсотку від суми заборгованості) 11 501,15 грн. Проте, у судовому засіданні встановлено, що з дня звернення позивачем до суду станом на 10.02.2014 року відповідач [PERSON] сплатила 29.11.2013 року - 184,37 грн. та 27.12.2013 року 185,24 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи в суді розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 29 632,62 грн. (30 002,23 грн. - 184,37 грн. - 185,24 грн.). Відповідно до ст.1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. У зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору кредиту, суд вважає, що позивач набув права вимагати повернення кредиту у сумі 30 002,23 грн., відсотків за час користування кредитом у сумі 41,32 грн. та заборгованості по щомісячній винагороді за надання фінансового інструменту у сумі 19 141,58 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. За умовами п.5.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які входять до кредитного договору укладеного між сторонами, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою щодо вчасного погашення кредиту та відсотків за його користування банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки. Пунктом 5.3 вказаних умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+ 5/% від суми заборгованості. Враховуючи, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо сплати позивачу щомісячного платежу у період дії кредитного договору, який передбачений заявою [PERSON] від 04.01.2011 року, та підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позивач набув право на стягнення з відповідача неустойки, передбаченої п.п. 5.1 та 5.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам, а саме пені та штрафу на загальну суму 192 838,99 грн.. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума пені в розмірі 192 838,99 грн. значно перевищує розмір прямих збитків у сумі 29 632,62 грн., завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору. Суд враховує також цільове призначення кредиту, а саме відсутність у відповідача мети використати його для будь-якої діяльності, пов'язаної з одержанням прибутків. Крім того, суд бере до уваги позитивну поведінку відповідача щодо намагання погашення кредитних зобов'язань. Так, відповідно до виписки по рахунку [PERSON] і ПАТ «Приватбанк» по за період з 01.03.2012 року до 02.01.2014 року вбачається, що всього надходжень на рахунок за цей період було 7 276,10 грн. При цьому, з рахунку здійснювались перерахування на погашення кредиту періодично у сумах, що не перевищують 200 грн. щомісяця. Ця ж обставина визнається позивачем у заяві, що надійшла до суду 19.02.2014 року. При вирішенні цього спору, суд враховує, що на утриманні відповідача є двоє неповнолітніх дітей, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями свідоцтв про їх народження та відсутність іншого рухомого чи нерухомого майна, за рахунок якого можна було б виконати зобов'язання за договором кредиту у повному обсязі. З огляду на вищезазначене, виходячи з засад розумності та справедливості, суд прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру неустойки за неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору з 192 838,99 грн. до 30 000,00 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню: неповернутий кредит у сумі 29 632,62 грн., сума процентів за користування кредитом в розмірі 41,32 грн., заборгованість по щомісячній винагороді за надання фінансового інструменту у сумі 19 141,58 грн. , а також неустойка у визнаному судом обґрунтованим розмірі 30 000,00 грн., на загальну суму 78 815,52 грн. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, тобто в сумі 788,27 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial