Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 16.11.2011 року, що був зареєстрований у КП БТІ м. Словянська 26.11.2011 року, належить двокімнатна квартира № 19, що знаходиться у житловому будинку № 22 по вулиці Торській (колишня вулиця Комунарів) міста Словянська Донецької області. Вищевказана квартира була подарована позивачці її батьком, [PERSON], місце проживання якого зареєстровано у [INFO] з 16.06.1999 року. Батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] розлучені з 05 серпня 2011 року. З того часу її батько [PERSON] фактично припинив постійно мешкати у квартирі [ADDRESS], однак у квартирі продовжували лишатися деякі його особисті речі з одягу, якими він не користувався. У червні 2014 року відповідач [PERSON] остаточно зібрав з квартири свої речі та повідомив, що виїжджає до Російської Федерації. На теперішній час точне місцезнаходження її батька у Російській Федерації їй невідомо та які-небудь його особисті речі у належній їй квартирі відсутні. Позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] необхідне для зняття його з реєстраційного обліку з метою подальшого продажу позивачкою вищезазначеної квартири. У звязку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, за участю її представника - адвоката [PERSON], просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачки, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник позивача, адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідно до наданої суду заяви просив розглянути справу без його участі, позов просив задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі Свідоцтвом про народження серії ІХ-НО № 280570, зареєстрованого Словянським міським ЗАЦС Донецької області від 03.06.1993 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. Відповідно до Договору дарування квартири від 16 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 4780, [PERSON] належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Право власності на вищезазначену двокімнатну квартиру зареєстровано в КП «БТІ» м. Словянська 26.11.2011 року згідно відповідного [PERSON] за № 32202383. Відповідно до Рішення Словянської міської ради від 11.09.2015 року № 23-LXXXII-6, у місті Словянську вулиця Комунарів перейменована на вулицю Торську. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачці на праві власності належить квартира, права користування якою вона просить позбавити відповідача. Як зазначено у Довідки комунального підприємства «ЖЕК № 7» № 510 від 15.03.2016 року, за адресою м. Словянськ, вул. Торська (Комунарів), б. 22, кв. 19, зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 218063 від 05.08.2011 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05.08.2011 року. Відповідно до Акту комунального підприємства «ЖЕК № 7» № б/н від 17.03.2016 року, [PERSON], [INFO] не мешкає за адресою вул. Торська, б. 22, кв. 19 з червня 2014 року по теперішній час, господарської діяльності не веде, особистих речей за даною адресою не має. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі, власником якого є [PERSON] зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично він за цією адресою не проживає з червня 2014 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., а також витрати у звязку з повідомленням відповідачів про слухання справи у сумі 420,00 грн., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями.

Outcome: approved