Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

До Дніпровського районного суду м.Києва звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про оспорювання батьківства, в якому просить суд: виключити відомості про його батьківство з актового запису №999 по відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції про народження [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача витрати, понесені на проведення аналізу ДНК на батьківство у сумі 4 325,00 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони перебували в близьких стосунках з 2006 року по 2012 рік, проте разом не проживали. Під час цих стосунків, [INFO] народилась дитина - [PERSON] . Оскільки сторони не перебували у шлюбі, походження дитини від батька визначалось відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, сторонами була подана відповідна заява до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У позивача є сумніви в тому, що він є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що позивач став помічати несхожість дитини із собою, було проведено тест ДНК-аналізу, відповідно до якого ймовірність батьківства позивача дорівнює 0%. Отже, бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , позивач не може. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року у вказаній справі було відкрито провадження, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 03 вересня 2019 року задоволено клопотання позивача, призначено в даній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено до отримання висновку судової молекулярно-генетичної експертизи. 10 жовтня 2019 року до суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист щодо проведення експертизи, з якого вбачається, що Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України не проводяться судово-генетичні експертизи. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2019 року поновлено провадження в даній справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 06 листопада 2019 року задоволено заяву відповідача про доручення проведення призначеної експертизи іншій експертній установі, проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою Дніпровського районного суд м.Києва від 03 вересня 2019 року, доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Провадження у справі зупинено до отримання висновку судової молекулярно-генетичної експертизи. 22 квітня 2020 року до суду від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшов висновок експерта №103-39-2020 від 03 квітня 2020 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 23 квітня 2020 року поновлено провадження в даній справі. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 20 травня 2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що не визнає позовні вимоги, оскільки позивач є біологічним батьком сина відповідача [PERSON] . З підсумками молекулярно-генетичного дослідження, виконаного лікарем судово-медичним експертом-імунологом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] відповідач не погоджується, оскільки вказаний експерт не є спеціалістом в галузі генетики, отримала кваліфікацію судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи за спеціальністю «судово-медична імунологія». Вважає, що даний висновок експертизи не є належним та допустимим доказом, оскільки отриманий з порушенням ст.6 Закону України «Про судову експертизу», яка допускає проведення судово-медичних експертиз виключно державними експертними установами, якою не є Київське міське клінічне бюро судових експертиз. З наведених підстав відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Також зміст відзиву містить клопотання про поновлення строку для подання відзиву (а.с.90-99). Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 16 червня 2020 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, продовжено встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву (а.с.124-125). 25 травня 2020 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій на доводи викладені у відзиві на позовну заяву зазначено, що позивачем було подано клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої позивач просив доручити саме державному підприємству Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Пороте, вказана установа повідомила, що не проводить такого роду експертиз. І саме за клопотання відповідача проведення експертизи було доручено іншій установі. За висновком проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що батьківство позивача виключається. Даний висновок, на думку позивача, є належним та допустимим доказом, заклад для проведення експертизи було обрано саме за клопотанням відповідача, тому твердження, що експертиза проведена з порушенням Закону України «Про судову експертизу» є безпідставними. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені на проведення аналізу ДНК на батьківство в сумі 4325,00 грн та витрати, понесені на проведення молекулярно-генетичного дослідження в сумі 6620,70 грн. (а.с.115-117) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 03 серпня 2020 року закінчено підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представники третіх осіб Служби у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи за відсутності представників (а.с.28-а, 29). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Визначення походження дитини регулює Глава 12 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [INFO] відповідач [PERSON] народила сина - [PERSON] , народження якого зареєстроване Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, та батьком якої записаний [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія Серія [NUMBER] , виданим 13 квітня 2010 року, про що 13 квітня 2010 року зроблено відповідний актовий запис №999 (а.с.6). Походження дитини [PERSON] , [INFO] , визначено за заявою сторін в порядку, передбаченому ч.1 ст.126 СК України, що не оспорюється сторонами. Відповідно до частин 1-3 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Як роз`яснено в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз. Таким чином, підставою для виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Важливе значення в процесі доказування даного факту має висновок експерта. За результатами проведення судово-біологічної (генетичної) експертизи із застуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК) експерти можуть визначити батьківство із ймовірністю до 99,9 відсотків або дійти висновку про його виключення. Дійти висновку про виключення батьківства можливо і на підставі судово-імунологічної експертизи (експертизи крові), або судово-медичної експертизи, яка б визначила здатність особи до зачаття дитини. Однак, експертиза ДНК, на сьогодні, є найбільш ефективним доказом, що підтверджує наявність чи відсутність батьківства особи щодо дитини. Відповідно до частин 1-4 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Згідно Висновку експерта №103-39-2020 від 03 квітня 2020 року, складеного на виконання ухвал суду від 03 вересня 2019 року та від 06 листопада 2019 року судовим експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи [PERSON], молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , народженого [PERSON] , виключається (а.с.79-81). Дана експертиза проведена методом ДНК-аналізу. При проведенні експертизи виділення ДНК проводилось згідно з методикою, викладеною в методичних рекомендаціях: «Використання ДНК-аналізу у судово медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей)» МОЗ України, з використанням іонообмінної смоли Chelex 100. Висновок експерта є повним та науково обґрунтованим, відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, отже ставити під сумнів викладені при експертному дослідженні висновки, підстав немає. З огляду на викладене та враховуючи, що проведення вказаної експертизи було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи саме за клопотанням відповідача (а.с.56), а Київський науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України повідомив, що не проводиться судово-генетичні експертизи (а.с.46), суд приходить до висновку про необґрунтованість наведених у відзиві на позовну заяву доводів щодо неналежності та недостовірності даного доказу. А тому висновок експерта №103-39-2020 від 03 квітня 2020 року Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] приймається судом, як належний, допустимий та достовірний доказ в даній справі. Таким чином, матеріалами справи спростовані викладені у відзиві твердження відповідача про те, що позивач є біологічним батьком її дитини [PERSON] . Судом також враховується, що стороною відповідача не надано суду жодного доказу в розумінні ст.ст.76-80 ЦПК України на спростування доводів та вимог позивача та на підтвердження своїх заперечень. Що стосується долученого до позовної заяви результату аналізу ДНК (тільки для особистого користування) (а.с.7), даний документ не приймається судом, як доказ на підтвердження відсутності спорідненості позивача з дитиною, оскільки вказаний результат одержаний з порушенням порядку, встановленого законом та не відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, що свідчить про недопустимість вказаного доказу. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про оспорювання батьківства, - оскільки згідно висновку експерта, складеного за наслідками проведеної молекулярно-генетичної експертизи, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , народженого [PERSON] , виключається. Даний експертний висновок має суттєве значення для встановлення істини в розрізі даного спору, за відсутності в матеріалах справи доказів на спростування встановленого факту. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про оспорювання батьківства, - є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити, що п.п. 2.13.1 п.п.2.13, Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.209 ЦПК України). Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.5), з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 768,40 грн судового збору. Згідно п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з проведенням експертизи. Отже, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 6620,70 грн, сплачена позивачем за проведення експертного дослідження (а.с.118-119). Що стосується сплачених позивачем коштів у сумі 4325,00 грн за аналіз ДНК (а.с.7-10,120), то зазначені витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають, оскільки судом вказаний результат аналізу не прийнятий як доказ на підтвердження позовних вимог з підстав, передбачених ст.78 ЦПК України та сплачені позивачем кошти за проведення аналізу ДНК не є судовими витратами в розумінні ст.ст.133, 139 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved