Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

До Карлівського районного суду Полтавської області звернулось Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позов мотивований тим, що 02.06.2009 року до Управління праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації звернулась [PERSON] за призначенням тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, оскільки вона не отримувала аліментів від [PERSON]. На підставі поданих документів було призначено тимчасову допомогу. За період з 01.06.2009 року по 30.09.2013 року [PERSON] отримала вище зазначену допомогу в сумі 18174 грн.00 коп. . З повноліттям дитини ця допомога була припинена. 21.02.2014 року була надан довідка - розрахунок до Управління з якої увипливає , що [PERSON] не ухилявся від сплати аліментів , а [PERSON] приховала цей факт. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 18174 грн.00 коп, як таких, що виплачені з Державного бюджету України у вигляді тимчасової державної допомоги на користь Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві, і просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала і просила суд відмовити в їх задоволенні. Надав суду письмові заперечення,(а.с.44-46) просила застосувати строк позовної давності. По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.02.1998 року Карлівським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 02.02.1998 року і до їх повноліття. (а.с. 6) Відповідно до заяв [PERSON] про призначення соціальної допомоги від 02.06.2009 р., 16.12.2009 р.,25.06.2010 р.,26.01.2011 р.,01.11.2011 р., 23.01.2012 р., 23.06.2012 р.,21.01.2013 р., 10.07.2013 р. та на підставі довідок [PERSON] відділу державної виконавчої служби Карлівсько районного управління юстиції від 01.06.2009 р.,11.12.2009 р.,18.06.2010 р..20.01.2011 р.,01.07.2011 р.,17.01.2012 р, 18.07.2012 р.,14.01.2013 р.,08.07.2013 р. управлінням праці та соціального захисту населення Карлівської районної державної адміністрації [PERSON] було призначено тимчасову соціальну допомогу. (а.с. 7-25). З довідки від 18.04..2014 року вбачається, що сума виплачених [PERSON] коштів у вигляді тимчасової соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів за період з 01.06.2009 року по 30.09.2013 (включно) складає 18174 грн.00 коп. (а.с. 27-29). З довідки - розрахунку , відділу державної виконавчої служби Карлівсько районного управління юстиції від 20.02.2014 року , вбачається , що під час отримання тимчасової соціальної допомоги [PERSON] сплатив шість раз аліменти і загальна заборгованість станом на 21.01.2014 року складає 41209,33 грн.. З копії рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 22.05.2007 року , вбачається , що [PERSON] , позбавлено батьківських прав .(а.с.52) Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, даний обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Частинами 8 та 9 статті 181 СК України встановлено, що якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до п. 7 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006 року, тимчасова допомога призначається кожні шість місяців, починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Відповідно до п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету.( пункт на який посилається позивач) Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів по цьому пункту того, що можливість стягнення аліментів виникла, виявлено, що вона може утримувати дітей або місце його проживання (перебування) встановлено. Однак, позивачем суду таких доказів надано не було. Окрім того не встановлено у зв*язку з чим було припинено виплату . Також, судом прийнято до уваги твердження представника позивача про те, що з довідки - розрахунку вбачається про сплату [PERSON] аліментів [PERSON].(а.с. 26), не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не доводять, що ці кошти [PERSON] отримала. Зокрема, така інформація відсутня й в довідці ДВС. Однак, в будь-якому випадку ці оплати свідчили б про безпідставне призначення тимчасової допомоги [PERSON] в січні , травні,серпні 2010 року , серпні , листопаді 2011 року та квітені 2013 року . Суд вважає, що видача довідок в яких відсутні відомості про виплату відповідачу частково аліментів , нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обов'язків, покладених на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав, в даному випадку відповідача. Якщо платник аліментів ухиляється від їх сплати, згідно із п.10 ст. 181 СК держава в установленому законом порядку має право утримати з нього суму соціальної допомоги, яка буде виплачена дитині відповідно до вищевказаного Порядку . Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до даних правовідносин не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку у позивача виникає право вимагати повернення виплачених коштів з моменту виявлення можливості стягнення аліментів з одного з батьків. Однак, спірні правовідносини мають триваючий характер, тому підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності немає. Судом встановлено, що позивач в порушення п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006 року, звернувся до суду з даним позовом не не довівши суду , що був порушений порядок призначення тимчасової допомоги зокрема, що рішення суду про стягнення аліментів з батька дитини [PERSON] виконується (підстава - довідка виконавчої служби про неотримання аліментів). Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки є недоведеним і необґрунтованим. Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed