Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] із позовом до Комунального підприємства Слов`янської міської ради «Словміськводоканал», за участю третьої особи виконуючого обов`язки директора Комунального підприємства Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» Кретович Олега Івановича про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати на час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову посилається на те, що наказом № 42-к від 27 лютого 2019 року позивача було звільнено з посади юрисконсульта служби реалізації КП «Словміськводоканал» згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників та відмовою переведення на іншу посаду. Наказ про звільнення було видано третьою особою [PERSON] 27 лютого 2019 року як вказує позивач на майбутнє, оскільки згідно наказу він мав бути звільнений 09 березня 2019 року. Запис про звільнення було зроблено в трудовій книжці 09 березня 2019 року, проте трудову книжку позивач отримав 11 березня 2019 року. Підставою для звільнення стали Накази 11-к від 09 січня 2019 року «Про внесення змін до штатного розпису» та 12-к від 09 січня 2019 року «Про скорочення». [PERSON] зазначає, що його звільнення відбулося незаконно, посилаючись на наступне. 09 січня 2019 року відповідачем було видано наказ № 11-к «Про внесення змін до штатного розпису». В обґрунтування видання наказу відповідачем зазначено - «В зв`язку з реорганізацією служби реалізації та перерозподілом посадових завдань і обов`язків працівників». Проте, даний наказ не містить посилань на відповідне рішення власника Слов`янської міської ради, так як саме до виключної компетенції власника належить прийняття рішення щодо реорганізації. Тому вважає, що накази видано по за межами компетенції і вони є незаконним. 09 січня 2019 року відповідачем видано наказ № 12-к «Про скорочення», відповідно до якого скорочуються не посади, а працівники, що є порушенням трудових прав позивача, оскільки вважає, що відповідач мав на меті його таким чином позбутися. 27 лютого 2019 року відповідачем видано наказ № 42-к про звільнення у зв`язку із скороченням штату, відповідно до якого позивача звільнено 09 березня 2019 року згідно п.1 ст.40 КЗпП України, без зазначення причин звільнення. Крім того, в наказі відсутнє посилання на відповідну частину п.1 ст.40 КЗпП України, як на підставу звільнення. З наказом [PERSON] було ознайомлено 28 лютого 2019 року. 11 березня 2019 року [PERSON] відповідачем було видано трудову книжку, тобто 11 березня 2019 року позивач виходив на роботу, так як саме останній робочий день є днем звільнення, саме 11 березня 2019 року він розписався в журналі за отримання трудової книжки, але запис про звільнення був зроблений 09 березня 2019 року, тобто в суботу. Позивач зазначає, що він має п`ятиденний робочий тиждень та жодного наказу про визнання суботи 09 березня 2019 року робочим днем відповідач не видавав. Крім того зазначає, що скорочуючи саме його відповідач не врахував, що [PERSON] має пріоритетне право залишитися на роботі, він є інвалідом 2 групи дитинства, мав трудові відносини з відповідачем з 19 вересня 2017 року, має вищу фахову освіту. Виходячи з наведеного вважає, що відповідач провів реорганізацію поза межами повноважень визначених Статутом підприємства, видав наказ про скорочення людей, а ні посад, звільнив його без посилання на конкретну підставу звільнення, провів звільнення в вихідний день, все це свідчить про системне порушення трудового законодавства відповідачем і як наслідок порушення його прав. На підставі чого просить суд визнати незаконним та скасувати наказ про припинення трудового договору № 42-к від 27 лютого 2019 року про звільнення його з посади юрисконсульта служби реалізації Комунального підприємства Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» та поновити на зазначеній посаді; стягнути з Комунального підприємства Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» на користь позивача оплату за вимушений прогул починаючи з дати звільнення і до прийняття судом рішення; стягнути з Комунального підприємства Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» на користь позивача витрати, які будуть понесені у зв`язку зі слуханням справи. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без участі позивача (а.с.96). У судовому засіданні, в якому позивач приймав участь надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові та додав, що з 2018 року, а саме з часу коли змінився начальник юридичного відділу Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» до позивача почалися претензії. Після того як позивач відмовився від звільнення за власним бажанням йому повідомили, що все одно його позбавляться. Вказав, що інші посади йому не пропонували, на засідання профспілкової організації його не запрошували, та про те, чи є взагалі на даному підприємстві профспілкова організація йому не відомо. Представник позивача [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі (а.с.96). У судовому засіданні, в якому представник приймала участь підтримала позов, просила його задовольнити та додала, що відповідачем була грубо порушена процедура звільнення позивача, яка полягала в тому, що звільнення відбулося без згоди профспілкової організації, позивачу не було запропоновано жодних посад при звільненні, скарги на стан його здоров`я не зважаючи на те, що він є інвалідом відсутні, відсутній наказ про те, що 09 березня 2019 року є робочим днем на даному підприємстві, власником підприємства, тобто Слов`янською міською радою, не приймалося рішення про реорганізацію даного підприємства, як передбачено Статутом. Зазначила, що питання реорганізації не відноситься до компетенції відповідача. Представник КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» Афромеєв Є.М. про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що у зв`язку із виявленими обставинами справи в ході судових засідань, а саме відсутності можливості підтвердити пропонування вільних посад, вважає позов обґрунтованим та визнає у повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі (а.с.94-95). У судовому засіданні, в якому представник приймав участь пояснив, що позов не визнає у повному обсязі з огляду на наступне. При реорганізації КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» відбулося скорочення посад, в тому числі і посада юрисконсульта, яку займав позивач. Про скорочення позивача було повідомлено за два місяці до звільнення. Вказав, що відповідно до статуту генеральний директор має право самостійно приймати рішення щодо скорочення штату працівників. Щодо журналу обліку трудових книжок, журналу обліку профспілкової організації, повідомлення позивача про засідання профспілкової організації, які посади пропонувалися позивачу, чи є письмова відмова позивача від запропонованих посад йому невідомо. Зазначив, що 09 березня 2019 року є неробочим днем та підприємство в цей не працювало. Вказав, що рішення Слов`янської міської ради про реорганізацію даного підприємства не приймалося. Третя особа [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, а також вказав, що позовні вимоги не визнає (а.с.75). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача (ч. 3 ст. 81 ЦПК України). Згідно копії трудової книжки [PERSON] працював на посаді юрисконсульта служби реалізації Комунального підприємства Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» (а.с.8). Наказом № 11-к від 09 січня 2019 року «Про внесення змін до штатного розпису» у зв`язку із реорганізацією служби реалізації та перерозподілом посадових завдань і обов`язків працівників внесено зміни до штатного розпису, а саме вивести зі штатного розпису «Служби реалізації» юрисконсульта одну штатну одиницю (а.с.11). Наказом № 12-к від 09 січня 2019 року «Про скорочення» у зв`язку із реорганізацією служби реалізації та перерозподілом посадових завдань і обов`язків працівників та наказу № 11-к від 09 січня 2019 року, з 09 січня 2019 року скоротити робітників служби реалізації, а саме [PERSON] юрисконсульта служби реалізації. Пунктом 2 даного наказу зазначено «Менеджеру (управителю) з персоналу [PERSON] в порядку встановленому трудовим законодавством повідомити [PERSON] про майбутнє звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності, а також скласти перелік вакантних посад (професій) для пропозиції їх даному робітнику». Пунктом 4 вказано «У разі відмови [PERSON] від запропонованих посад (професій) звільнити його не пізніше 09 березня 2019 року та згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України провести згідно з вимогами діючого законодавства з дотриманням відповідних пільг та компенсацій» (а.с.10). Як вбачається з персонального попередження від 09 січня 2019 року, Комунальним підприємством Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» було попереджено [PERSON] про скорочення штату працівників у зв`язку з реорганізацією служби реалізації та перерозподілу посадових завдань і обов`язків працівників, наказу № 11-к від 09.01.2019 року (а.с.36). Згідно списку щодо ознайомлення зі службовими документами КП «Словміськводоканал» відповідно до наказу № 12-к від 09 січня 2019 року «Про внесення змін до штатного розпису», [PERSON] отримав копію наказу № 12-к від 09 січня 2019 року - 09 січня 2019 року (а.с.35). Згідно до змін № 1 до штатного розпису від 01 січня 2019 року, з 09 березня 2019 року у службі реалізації КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» відбулися зміни, згідно яких посада юрисконсульта відповідно до даних змін відсутня (а.с.38). Наказом № 42-к від 27 лютого 2019 року [PERSON] було звільнено 09 березня 2019 року з посади юрисконсульта служби реалізації згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників та відмовою переведення на іншу посаду (а.с.8-9). Згідно розрахункового листка за січень 2019 року КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал», за січень 2019 року [PERSON] нараховано: днів - 21; годин - 168,20; оплата по посадовому окладу (погодинний) - 8 500,00 гривень (а.с.15). Згідно розрахункового листка за лютий 2019 року КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал», за лютий 2019 року [PERSON] нараховано: днів - 20; годин - 160; оплата по посадовому окладу (погодинний) - 8 500,00 гривень (а.с.15). Відповідно до п. п. 1.2, 7.1, 12.1 статуту КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» від 03 жовтня 2018 року, підприємство створено на базі комунальної власності територіальної громади міста, підпорядковується Слов`янській міській раді та її виконавчому комітету. Засновником (власником) підприємства є Слов`янська міська рада. Власник має право приймати рішення про ліквідацію, реорганізацію підприємства. Ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, перетворення підприємства здійснюється з дотриманням вимог законодавства за рішенням власника. При реорганізації і ліквідації підприємства працівникам, які звільняються, гарантується дотримання їх прав і інтересів відповідно до трудового законодавства України (а.с.18-22). Як слідує з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» є Слов`янська міська рада Донецької області (а.с.16-17). Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. Відповідно до ст. 24 КЗпП України слідує, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою. Пунктом 4 частини 1 статті 36 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору. Такими підставами, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40) (ч. 4 ст. 36 КЗпП України). Статтею 40 КЗпП України визначений вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Так, п. 1 ст. 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Як слідує зі Статуту КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» переважне право на прийняття рішення про реорганізацію даного підприємства має лише власник, яким є Слов`янська міська рада. Отже, Слов`янською міською радою рішень щодо реорганізації КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» не приймалося, що підтверджено представником відповідача. В матеріалах справи дане рішення відсутнє. Частиною 1 статті 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником (ч. 2 ст. 43 КЗпП України). Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності (ч. 3 ст. 43 КЗпП України). Згідно ч. 5 ст. 43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. Відповідно до ч. 8 ст. 43 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Пунктом 3.2 наказу КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» № 11-к від 09 січня 2019 року «Про внесення змін до штатного розпису» визначено - «Наказую повідомити первинну профспілкову організацію підприємства про майбутнє скорочення чисельності». Отже, з вищевикладеного слідує, що первинна профспілкова організація, яка діє на даному підприємстві, не надавала згоди на звільнення [PERSON] Відповідачем не було надано рішення органу первинної профспілкової організації про звільнення позивача з займаної посади. Частиною 3 статті 49-2 КЗпП України встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Як слідує з наказу КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» № 42-к від 27 лютого 2019 року «Про звільнення у зв`язку із скороченням штату», [PERSON] було звільнено згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників та відмовою переведення на іншу посаду. У відповідності до ч. 3 ст. 81 ЦПК України в ході судового розгляду представник відповідача не надав до суду належних доказів пропозиції [PERSON] будь-яких інших посад на даному підприємстві та записів щодо відмови позивача від запропонованих посад. Крім того, представник відповідача зазначив, що день звільнення позивача - 09 березня 2019 року був неробочим днем та підприємство в цей не працювало. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося у неробочий вихідний день, що є порушенням трудового законодавства. Так, п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Враховуючи вищевикладене, оскільки рішення Слов`янською міською радою про реорганізацію КП Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» не приймалося, накази № 11-к від 09 січня 2019 року, № 12-к від 09 січня 2019 року та № 42-к від 27 лютого 2019 року видані з порушеннями та не відповідають трудовому законодавству України, а тому звільнення позивача на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України за наведених вище обставин не можна вважати правомірним, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору № 42-к від 27 лютого 2019 року про звільнення та поновлення його на роботі на посаді юрисконсульта служби реалізації Комунального підприємства Слов`янської міської ради «Словміськводоканал» знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та підлягають задоволенню. Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже, визнаючи звільнення позивача з роботи незаконним, суд повинен вирішити питання про його поновлення на роботі та визначити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вказана норма є імперативною. Зважаючи на те, що судом встановлено, що позивача було звільнено без законної підстави у неробочий вихідний день, а саме 09 березня 2019 року, він підлягає поновленню на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11 березня 2019 року, який є наступним робочим днем, по дату ухвалення рішення - 05 вересня 2019 року. Відповідно до вимог розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи, що передували події, якою пов`язана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців дні на число відпрацьованих робочих днів. Робочі дні за період з 11 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року складають 123 дні. Згідно розрахункових листків за січень-лютий 2019 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 141,63 гривень. Тоді розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року становить: 414,63 гривень х 123 робочих днів = 50 999,49 гривень. З урахуванням наведеного, вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом, з відповідача на корись Держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved