Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

До суду 27.03.2019 року звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] в його користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 250 грн. щомісячно до 2000 грн. щомісячно. Позов обґрунтовується тим, 11.06.2010 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. На підставі рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2010 року відповідач повинен сплачувати на утриманні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі по 250 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не регулярно сплачує аліменти, даних коштів не вистачає, щоб забезпечити дитині належні умови проживання. Він зі своєї сторони робить все можливе, щоб забезпечити повноцінне життя дитини. Оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просив збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , та встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подала, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до наступних висновків. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони (а.с. 8). Згідно копії рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). З копії рішення від 14.09.2010 року встановлено, що [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 250 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с. 7). Як передбачено частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, визначених СК України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 1 ст. 180 та частин 1-4 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 ст. 182 СК передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків, тобто дитину повинен утримувати не лише їх батько, а і її мати. В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», станом на 2019 рік установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто обов'язок щодо утримання дітей покладений не лише на батька, а й на матір. Таким чином, на зміну розміру аліментів, відповідно до ст.ст. 182, 192 СК України, впливають лише ті обставини, які стосуються дітей, платника та одержувача аліментів. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи той факт, що обов'язок утримувати дитину покладено на обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років значно змінився із часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] 14.09.2010 року, тому позов підлягає до задоволення частково. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, стан здоров'я відповідача та дитини, а також відсутність на утриманні відповідача інших осіб. За таких обставин, розмір стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , слід збільшити, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із зміною розміру аліментів необхідно припинити стягнення з відповідача аліментів згідно рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області № 2-312/2010 від 14.09.2010 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: partial