Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси 09.11.2016 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з матір`ю. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що з 2010 року вона проживала разом з [PERSON], який є громадянином Італії, однією сім'єю без реєстрації шлюбу в Республіці Мальта. Під час спільного поживання у них народилась донька: - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Також позивач вказує, що з 2012 року, за ініціативою позивача, відносини були припинені. Коли дитині виповнилось два місці, у травні місяці 2012 року відповідач перевіз її разом з донькою з Республіки Мальти в Україну, а саме до м. Одеса. По теперішній час донька проживає разом з матір'ю в [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 359180 від 13.07.2016 року Головного Управління державної міграційної служби України в Одеській області дитина [PERSON] [INFO] набула громадянство України. На думку позивача, відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків стосовно утримання доньки. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері, тому вона вирішила звернутись з відповідним позовом до суду. Справа розглядалась у Суворовському районному суді м. Одеси та була передана до Апеляційного суду Одеської області для визначення підсудності, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.10.2017 року ухвалено, що дана справа належить до підсудності Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою суду від 25.10.2017 року справа прийнята до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Тарасова А.В. У зв'язку з повторним авто розподілом справи, який проводився на підставі Рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя №3943/1дп/15-17, справа надійшла до провадження судді Єршової Л.С., ухвалою якої від 06.02.2018 року прийнята до провадження. Ухвалою суду від 12.03.2018 року постановлено провести процедуру врегулювання спору у вищевказаній справі за участі судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. у строк, який не перевищує 30 днів. Провадження у справі зупинено на період врегулювання спору. Ухвалою суду від 11.04.2018 року врегулювання спору за участі судді припинено, провадження поновлено, а справа передана на розгляд іншому судді. Відтак, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями дана справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. Ухвалою суду від 02.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Бондаря В.Я., розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначено на 05.06.2018 року. Розгляд справи у судовому засіданні було відкладено на 24.07.2018 року. Позивачка подала до суду заяву про зміну предмету позовних вимог, згідно якої просила стягнути з [PERSON] стягнути аліменти у розмірі 250 євро щомісячно. Також подала відзив на зустрічну позовну заяву, у задоволенні якої просила відмовити. У судовому засіданні 24.07.2018 року було оголошено перерву для надіслання документів заяви про зміну предмету позову та відзиву відповідачу, до 18.10.2018 року. До суду 17.10.2018 року надійшла заява з перекладом, якою [PERSON] повідомив суду про його відмову від представників та відповідна заява представників - [PERSON] та [PERSON] про припинення представництва. Ухвалою суду від 18.10.2018 року було виділено в окреме провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, про визначення способу участі батька у вихованні доньки, підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з матір`ю закрито та призначено розгляд справи по суті на 18 .01.2019 року. У судовому засіданні 18.01.2019 року сторони не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомляли. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що з 2010 року [PERSON] та [PERSON], який є громадянином Італії, проживали разом в Республіці Мальті, однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного поживання у них народилась донька: - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З 2012 року відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені. У травні місяці 2012 року [PERSON] разом із донькою [PERSON] переїхали з Республіки Мальти в Україну, де проживають і по цей час, а саме в [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 359180 від 13.07.2016 року Головного Управління державної міграційної служби України в Одеській області дитина [PERSON] [INFO] набула громадянство України. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір'ю. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із довідки голови ЖКС «Ленінський-20» - [PERSON] від 14.09.2016 року дитина [PERSON] з 2012 року проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] в кватирі [ADDRESS] (Т.1, а.с. 15). Висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.12.2016 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до висновку спеціаліста № ЕD-2521-4-849.17 від 20.10.2017 року про проведення психологічного дослідження дитини [PERSON] вбачається, що рівень психологічного розвитку дитини відповідає віковим нормам, найбільшою мірою [PERSON] прив'язана до матері. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищенаведені обставини,

Outcome: approved