Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 30.04.2020 року звернулась позивачка [PERSON] із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, що стало підставою для звернення позивача із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500,00 грн. щомісячно до досягнення сином вісімнадцятиріччя до [INFO] , починаючи з 30.04.2020 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі. 02.07.2020 року до суду надійшла заява [PERSON] про часткове визнання позовних вимог у розмірі 1500,00 грн. на дитину. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник позивача- адвокат Данилюк А.Б. надав заяву від 03.07.2020 року про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що [PERSON] позовні вимоги визнає частково та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1700,00 грн. на дитину. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 06.07.2020 року. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. З письмових пояснень позивача вбачається, що відповідач недостатньо приймає участі в утриманні дитини. Як зазначила позивач, що не заперечується і відповідачем, дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 т.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідачем не надано до суду доказів, які б підтверджували наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, чи стану здоров`я, який би свідчив про необхідність підвищених витрат на лікування. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд зазначає, що позивачем не доведено витрати на утримання дитини в заявленому розмірі 2500 грн. Крім цього, суд враховує, що статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Беручи до уваги необхідність забезпечення дитині належного та гармонійного рівня розвитку, враховуючи часткове визнання відповідачем позовним вимог, суд вважає необхідним та достатнім призначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1700,00 грн. на дитину. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 31.01.2020 року. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial