Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить визнати недостовірною інформацію про те, що: -позивач та члени її сім`ї займаються торгівлею алкогольними напоями та наркотичними засобами, у домоволодінні позивача постійний безлад, бійки та шум; -позивач 06.06.2019 облила фарбою стіну та паркан будинку [ADDRESS] ; -позивач 17.09.2019 залишила сміття під парканом будинку [ADDRESS] ; -позивач зловживає алкогольними напоями, використовує не за призначенням державні виплати на дітей, належним чином не виконує батьківські обов`язки. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач неодноразово зверталась до правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування із повідомленнями та заявами, що містять недостовірну інформацію відносно позивача. Позивач вказує, що оскільки наведена відповідачем інформація є безпідставною, тому за результатами розгляду звернень відповідача, вони залишаються без задоволення. Також позивач зазначає, що така інформація порушує немайнові права позивача, негативно впливає на її честь, гідність та ділову репутацію. Ухвалою суду від 31.01.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.10.2020 закрито підготовче провадження у даній справі, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував повністю, вказавши, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки позивачем оскаржується інформація, з якою зверталась відповідач до правоохоронних та компетентних органів, наділених повноваженнями по перевірці та прийняттю рішень. Відтак, на думку представника відповідача, у даному випадку має місце реалізація права відповідача на звернення, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 10.04.2003 № 8-рп/2003, представник відповідача також зазначив, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов`язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитаних у якості свідків у судовому засіданні 13.01.2021, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, та визнається сторонами, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає у будинку поруч за адресою: [ADDRESS] . У довідці-характеристиці № 42 від 02.07.2020 голови квартального комітету № 10 зазначено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми, працює у Золотоніській багатопрофільній районній лікарні медичною сестрою в стоматології. Громадського порядку не порушує, в громадських місцях поводить себе задовільно, скарг в квартальний комітет від сусідів на [PERSON] не надходило. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 24.04.2019, наданих співробітникам Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області відповідач вказала, що у будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] здійснюється торгівля алкогольними напоями та, можливо, наркотичними речовинами. Також у своїх поясненнях [PERSON] вказує, що у домоволодінні за вказаною адресою безлад, постійно чуються сварки, крики з використанням ненормативної лексики, біля двору [PERSON] постійно скупчення машин, на яких приїздять люди до сусідів. На зауваження сусіди реагують негативно, погрожують заявниці застосуванням фізичного насильства. За результатами розгляду вказаного звернення листом від 07.05.2019 за підписом заступника начальника Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області повідомлено [PERSON] , що її заява від 24.04.2019 внесена до єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за № 2955 від 24.04.2019. По наведених відомостях проведена перевірка та у зв`язку з тим, що даний факт не містить ознак вчинення кримінального правопорушення, рішення прийнято відповідно до Закону України «Про звернення громадян». У письмових поясненнях від 06.06.2019 наданих [PERSON] співробітникам Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області відповідач вказала, що проживає за адресою: [ADDRESS] та близько 06 години 30 хвилин 06.06.2019, вийшовши на подвір`я будинку, в якому вона проживає, побачила, що стіни будинку, а також паркан зі сторони вулиці облито фарбою червоного та зеленого кольору. У своїх поясненнях [PERSON] вказала, що у скоєному підозрює своїх сусідів, які проживають за адресою: [ADDRESS] , а саме [PERSON] та [PERSON] . Також [PERSON] у своїх поясненнях від 06.06.2019 пояснила, що вказані неї особи постійно погрожують заявниці застосуванням насильства відносно її чотирирічної дитини. За результатами розгляду вказаного звернення листом від 14.06.2019 за підписом т.в.о. начальника Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області повідомлено [PERSON] , що її заява від 06.06.2019 внесена до єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за № 4032 від 06.06.2019. По наведених відомостях проведена перевірка та у зв`язку з тим, що даний факт не містить ознак вчинення кримінального правопорушення, рішення прийнято відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] від 17.09.2019 наданими співробітникам Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області відповідач вказала, що проживає за адресою: [ADDRESS] та близько 16 години 15 хвилин 17.09.2019 вона поверталась додому та біля двору свого будинку побачила сміття: каміння, суху скошену траву, шматки волосіння від бензокоси. У своїх поясненнях [PERSON] вказала, що у скоєному підозрює своїх сусідів, які проживають за адресою: [ADDRESS] , а саме [PERSON] . Також [PERSON] у своїх поясненнях від 17.09.2019 вказала, що зібрала сміття та віднесла до двору навпроти, де мешкає [PERSON] , остання, побачивши це, почала сваритись та погрожувати заявниці застосуванням фізичного насильства. За результатами розгляду вказаного звернення листом від 15.11.2019 за підписом начальника Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області повідомлено [PERSON] , що її заява від 17.09.2019 внесена до єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за № 6816 від 17.09.2019. По наведених відомостях проведена перевірка та у зв`язку з тим, що даний факт не містить ознак вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, рішення прийнято відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Також у матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення № 71 від 25.10.2019, відповідно до якої адміністративною комісією при виконавчому комітетові Золотоніської міської ради закрито адміністративну справу щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП за фактом звернення відповідача щодо неправомірних дій [PERSON] . Відповідно до письмових пояснень [PERSON] наданих 26.09.2019 адміністративній комісії при виконавчому комітетові Золотоніської міської ради, відповідач пояснила, що 17.09.2019 близько 16 години 10 хвилин її сусідка [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] висипала сміття біля двору [PERSON] . Згідно з листом виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 30.09.2019 № 1929 до служби у справах дітей, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради надходили дзвінки від жителів м.Золотоноша (своє прізвище та адресу відмовились назвати) та працівників управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету стосовно сім`ї [PERSON] , в яких йшлося про те, що вказана громадянка зі своїм співмешканцем зловживають спиртними напоями, використовують не за призначенням державні виплати на дітей, неналежним чином виконують батьківські обов`язки. 13 серпня 2019 року працівниками служби у справах дітей, молоді та спорту та відділення ЦСССДМ Золотоніського центру соціальної допомоги відвідано сім`ю за місцем проживання по [ADDRESS] з метою перевірки вищезазначеної інформації. Встановлено, що за даною адресою проживає [PERSON] з двома малолітніми дітьми та співмешканцем. Умови проживання сім`ї задовільні, діти забезпечені усім необхідним для повноцінного виховання та розвитку. Відповідно до листа від 11.12.2019 № 11652/65/01-2019 начальника Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області у період з 01.01.2019 [PERSON] Золотоніським ВП ГУНП в Черкаській області до кримінальної чи адміністративної відповідальності за незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або алкогольних напоїв не притягувалась. Згідно з листом ГУ ДПС у Черкаській області № 42/23-00-54-33-010 від 09.01.2020 до ГУ ДПС у Черкаській області 18.10.2019 надійшов лист від [PERSON] щодо можливих неправомірних дій громадян [PERSON] та [PERSON] . У ході розгляду заяви, співробітниками оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області були прийняті відповідні заходи направлені на перевірку інформації викладеної у вказаній заяві. За результатами проведених перевірочних заходів співробітниками оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області не встановлено достатнього обсягу фактичних даних, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2014 КК України за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту, незаконного виготовлення спирту етилового, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів в діях громадян [PERSON] та [PERSON] . Допитана у судовому засіданні 13.01.2021 у якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою сторін, між яким існують неприязні стосунки. До подвір`я позивача неодноразово приїздила поліція. Також [PERSON] пояснила, що під її двором часто лежать п`яні люди Допитана у судовому засіданні 13.01.2021 у якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою сторін, між яким існують «скандальні» відносини. [PERSON] вказала, що поліцію бачить часто. Допитаний у судовому засіданні 13.01.2021 у якості свідка [PERSON] пояснив, що є сусідом сторін та улітку 2019 року бачив, як відповідач підмітала, а потім викинула сміття під двір позивачу. [PERSON] пояснив, що поліція приїздить постійно. Допитаний у судовому засіданні 13.01.2021 у якості свідка [PERSON] пояснив, що відповідач живе у будинку навпроти будинку позивача, до якої [PERSON] ходить купувати горілку за ціною дешевшою ніж у магазині. Удень продають «з дверей», а у ввечері «з віконця». Декілька разів горілку [PERSON] продавала [PERSON] . Також свідок пояснив, що бійок не бачив, але чув крики у хаті [PERSON] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статтях 3 та 28 Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності. Статтею 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10.04.2003 № 8-рп/2003 положення ч. 1 ст. 7 Цивільного кодексу Української РСР «поширив такі відомості» в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов`язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 523/4380/15-ц (провадження № 61-24324св18) вказав, що згідно з статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Згідно з статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Таким чином, з аналізу наведених норм та встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що позивачем оспорюється інформація, з якою відповідач звернулась до поліції, ГУ ДПС у Черкаській області та органів місцевого самоврядування, тобто до правоохоронних та компетентних органів, наділених повноваженнями по перевірці та прийняттю рішень. Відтак, суд приходить до висновку, що у даному випадку має місце реалізація права відповідача на звернення, передбаченого у ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Крім того, при вирішенні даної справи суд зауважує, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу про поширення відповідачем недостовірної інформації відносно позивача хоча б одній особі у будь-який спосіб, зокрема шляхом опублікування такої інформації у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Також, позивачем не надано доказів того, що оскаржувана позивачем інформація, з якою відповідач звернулась до поліції, ГУ ДПС у Черкаській області та органів місцевого самоврядування, доведена відповідачем до громадськості чи окремих громадян, а тому на думку суду, такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам позивача, оскільки відомості у них підтверджують лише факт неприязних цивільно-правових відносини між сторонами. Інших доказів, які б свідчили про поширення відповідачем недостовірної інформації, доказів порушення особистих немайнових прав позивача, в чому полягає завдана шкода відповідним особистим немайновим благам позивача, або в чому полягає перешкода позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, в чому полягає завдана моральна шкода стороною позивача суду не названо та не надано. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову належить відмовити повністю. Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Витрати позивача щодо сплати судового збору належить віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed