Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] у віці 84 років померла [PERSON] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина за законом, оскільки заповіту про призначення спадкоємців вона не залишила. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є позивач [PERSON] ,та [PERSON] . Спадкове майно, на яке відкрилась спадщина за законом, складається: з квартири [ADDRESS] , яка належала на праві власності спадкодавцю [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, та 2/3 часток квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності померлому [INFO] [PERSON] . Однак за життя спадкодавця [PERSON] , правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] були втрачені. Спадщину у вигляді 2/3 частки квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] спадкоємець [PERSON] , прийняла шляхом подачі відповідної заяви до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, з урахуванням відмови на її користь спадкоємця [PERSON] , від права на спадщину у вигляді 1/3 частки спірної квартири. Однак свідоцтво про право на спадщину за законом 2/3 частки спірної квартири за своє життя спадкоємець [PERSON] не отримала. Другим спадкоємцем, який приняв спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , у вигляді 1/3 частки квартири по [ADDRESS] , є двоюрідний брат спадкодавця [PERSON] який є сином брата [PERSON] . [PERSON] на даний час свідоцтво про право на спадщину не отримав. В грудні 2019 року заявник звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва оскільки втрачені правовстановлюючі документи на спірну квартиру на ім`я [PERSON] , та не можливості отримати дублікат , оскільки архів Першої маріупольської державної нотаріальної контори за 1998 рік передано на зберігання до Донецького обласного архіву, який знаходиться в м. Донецьку, тобто на тимчасово окупованій території. Виходячи з цього позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки кварти [ADDRESS] . Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. [PERSON] , до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до\~ст.247 ЦПК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.01.2020 року відкрито провадження у справі. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін. Судом встановлено, відповідно до технічного паспорту виданого ККП «МБТІ-Маріупольська нерухомість» від 11 грудня 2019 року, власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14 серпня 1950 року, [PERSON] [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 19.05.1959 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб про що було зроблено відповідний актовий запис № 439. Після укладення шлюбу подружжю надано прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 32 червня 1960 року, народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25 лютого 1949 року, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть сері [NUMBER] від 16 лютого 2019 року виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть сері [NUMBER] від 04 вересня 2018 року виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть сері [NUMBER] від 14 серпня 2017 року виданого Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до заяви, посвідченої нотаріусом м. Тольятті Самарської області, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за законом, з чого б воно не складалося іде б воно не знаходилось після смерті її племінника [PERSON] на користь [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] Геннадійовичу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] на квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] . За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77,80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів. Враховуючи наведене, досліджуючи представлені суду докази, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а саме, що позивач у передбаченому законом порядку і строки подав заяву про прийняття спадщини, а інші спадкоємці за заповітом таким правом не скористалися. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У справі судом установлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] , інші спадкоємці за законом, у тому числі за заповітом: із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Указані обставини свідчать, що спадкоємці за заповітом у відповідності до статті 1272 ЦК України\~вважаються такими, що спадщину не прийняли. Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК України застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. Отже, позивач у справі, на теперішній час є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та який у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому він як спадкоємець отримав право на спадкування у відповідності до ч.2 ст.1223 ЦК України. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Таким чином, із аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку, що позивачем дотримано всіх визначених законодавцем обставин для набуття права власності на спадщину. Однак своє право він не в змозі реалізувати, у зв`язку з чим дане право підлягає захисту в судовому порядку. Отже, у справі установлено наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на майно у порядку спадкування за законом, оскільки у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Визнання такого права на спадкове майно відповідає загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, суд наголошує, що у цьому випадку рішення суду є правовстановлюючим документом, на підставі якого повинна бути проведена державна реєстрація прав спадкоємця. Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини від умерлою. Аналіз наведеної норми права вказує, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Інших спадкоємців, крім позивача немає, і ніхто крім нього не звертався до нотаріальної контори стосовно спадкового майна, він звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, у зв`язку з тим, що відповідно до статті 1277 ЦК України\~у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, майно переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна. Отже, в даному випадку позов подано до належного відповідача Маріупольської міської ради Донецької області, оскільки нерухоме спадкове майно знаходиться на території м. Маріуполя. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved