Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] у неї в м. Торез, Донецької області, народився син. Місто Торез знаходиться на території, яка тимчасово непідконтрольна уряду України. Документом, що підтверджує факт народження дитини є медичне свідоцтво про народження № 819 від 30.04.2021 року, видане Центром охорони материнства та дитинства ДНР. У зв`язку з тим, що державні органи України не визнають документів, наданих «державними органами» на території, не підконтрольній Україні, заявнику було рекомендовано звернутися до суду та встановити факт народження дитини для реєстрації та внесення змін до актових записів цивільного стану на підставах, передбачених законодавством України. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Ухвалою судді від 02.08.2021 року у справі відкрито провадження. Представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Представник заінтересованої особи Кременчуцького міського відділу ДАРЦС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про слухання справи без його участі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. [INFO] у місті Торез народився [PERSON] . Матір`ю дитини є [PERSON] . Заявником надано суду докази на підтвердження факту народження дитини, а саме копію медичного свідоцтва про народження № 819 від 30.04.2021 року, видане Центром охорони материнства та дитинства ДНР (на мові оригіналу «Центр материнства и детства ДНР»), згідно якого [INFO] у [PERSON] у м. Торез народилася дитина - хлопчик. (а.с. 4) Вказане свідоцтво є документом, що підтверджує факт народження дитини. Згідно наданих суду доказів мати дитини є громадянкою України (а.с. 2). Встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження дитини державного зразка. Вивчивши та дослідивши подані заявником документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до наступного: Вирішити питання реєстрації народження дитини у позасудовий спосіб не вбачається можливим, оскільки місце народження є тимчасово окупованою територією. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації народження в даних випадках є рішення суду про встановлення факту народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Місто Торез, Донецької області, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Згідно до роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлене в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Тобто факт народження може бути встановлений у порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт народження сина у заявника на території України, місцем народження якої є м. Свердловськ, Луганської області. На підставі наведеного, суд, як виняток, приймає в якості доказу медичне свідоцтво про народження № 819 від 30.04.2021 року, видане Центром охорони материнства та дитинства ДНР (на мові оригіналу «Центр материнства и детства ДНР») і вважає його достатнім для встановлення факту народження дитини [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України. Документально підтверджені відомості про батька дитини суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Ураховуючи викладене, відомості про батька дитини слід внести у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, зазначивши батьком « [PERSON] ». Частиною 4 статті 317 ЦПК України визначено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved