Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області звернувся представник позивача [PERSON] та просив суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку розміром 0,054 гектари, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території садового товариства «Дружба» села Ходорів Миронівського району Київської області у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Позовну вимогу обґрунтовував тим, що позивач прийняла спадщину, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку у зв'язку із тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності на вказану земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова Нероба Т.В. просила слухати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (п. а) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права. Представник позивача звернувся за судовим захистом у зв'язку із тим, що в інший спосіб його довірителька не може реалізувати своє право на отримання в порядку спадкування земельної ділянки, яка належала її чоловіку [PERSON]. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02 березня 1999 року, [PERSON] була власником земельної ділянки розміром 0,054 гектари, яка розташована на території садового товариства «Дружба» села Ходорів Миронівського району Київської області, цільове призначення якої колективне садівництво (а.с. 12). У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] відділом реєстрації смерті у місті Києві, актовий запис під № 18352 (а.с. 10). Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 11 травня 2005 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою, [PERSON] прийняв спадщину [PERSON], зокрема право власності на вищезазначену земельну ділянку, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02 березня 1999 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Таким чином спадкодавець [PERSON], будучи спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину за законом, за життя набув право власності на земельну ділянку розміром 0,054 гектари, яка розташована на території садового товариства «Дружба» села Ходорів Миронівського району Київської області, цільове призначення якої, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]від 03 березня 1999 року - «колективне садівництво». Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Земфонд» виготовлено технічну документацію на спірну земельну ділянку та присвоєно їй кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 15 - 17). На звернення позивача про видачу свідоцтва на право власності спірну земельну ділянку, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Науменко М.Г. своєю постановою від 13 квітня 2016 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку. Свою відмову нотаріус мотивував відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на зазначену земельну ділянку, як це передбачено ст. 182 Цивільного кодексу України. Позивачу рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с. 18). Тобто, приватний нотаріус фактично не визнав право позивача на отримання у порядку спадкування за законом право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації. Не здійснення за життя [PERSON] державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, не спростовує право власності останнього на цю земельну ділянку. Це право відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України виникло у його в зв'язку з прийняття спадщини померлої [INFO] [PERSON], про що державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори видано відповідне свідоцтво (а.с. 13). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації смертей у місті Києві 05 січня 2012 року, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 313. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 19 лютого 1966 року Палацом одруження, актовий запис № 1328 (а.с. 122). У першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який його пережив (ст. 1261 Цивільного кодексу України). Відповідно до копії спадкової справи [PERSON], позивач є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв його спадщину. Таким чином, позивач [PERSON], будучи єдиним спадкоємцем [PERSON], згідно ст. 1269 Цивільного кодексу України у строк, передбачений ст. 1270 Цивільного кодексу України, звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Науменко М.Г., із заявою про прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1225 та ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України отримала право власності на майно спадкодавця, в тому числі і право власності на земельну ділянку розміром 0,054 гектари, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території садового товариства «Дружба» села Ходорів Миронівського району Київської області, цільове призначення якої колективне садівництво. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 131, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved