Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

До суду звернувся Позивач [PERSON] з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що тривалий період працював у важких та шкідливих умовах праці в якості підземного прохідника та підземного гірничого майстра на шахті ім. Артема Шахтоуправління з підземного видобутку руди ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Із-за роботи в шкідливих та важких умовах праці отримав професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) група «А», легенева недостатність першого-другого ст. Відповідно до акту, форми П-4, встановлено професійне захворювання. При медичному огляді МСЕК встановила 15% втрати професійної працездатності. У звязку із захворюванням Позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно стаціонарно лікуватись в медичних установах. Вказані вище наслідки професійного захворювання викликають у Позивача фізичні болі та душевні страждання, відчуття власної неповноцінності і це спричиняє додаткові моральні та фізичні страждання. Моральну шкоду Позивач оцінює в 275600,00 грн.(двісті мінімальних розмірів заробітних плат). На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду завдану трудовим каліцтвом 275600,00 грн. Позивач в судовому засіданні не був присутній, від його представника надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Представник Відповідача в судовому засіданні присутній не був, про час та місце повідомлений належним чином, клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи надав до суду письмові заперечення, з яких вбачається, що законодавствои України припинено обовязок Фонду відшкодовувати моральну шкоду потерпілим незалежно від дати настання страхового випадку. Проти заявлених вимог Позивача до ПАТ «АМКР» не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, Позивач працював на підприємстві Відповідача на посаді підземного прохідника та підземного гірничого майстра, ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з 01.04.2003 року до 01.07.2009 року (а.с.9-10). Відповідно до виписки-епікризу № 2221 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], йому поставлений діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група А, фаза загострення. ЛН першого-другого ступеня. Та зазначено, що це захворювання є професійним. (а.с.11-13). Відповідно до інформаційної довідки про умови праці працівника [PERSON], при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння) від 04.03.2010 року, по концентрації пилу переважно фіброгенної дії умови праці на робочому місці підземного гірничого майстра на шахті ім. Артема ШУ ВАТ «АМКР» відносяться до ІІІ класу 1 ступеня шкідливості (а.с. 14-17). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за № 227 від 26 липня 2016 року, причиною виникнення у Позивача професійного захворювання є: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), в тому числі вміст вільного двоокису кремнію 2,3 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (а.с.4-5). Як вбачається з виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 22.11.2016 року серії 12 ААА № 043377 позивачу [PERSON] первинно встановлено втрату професійної працездатності 15 % (а.с.6). Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через важкість праці, та роботу в умовах виробничого пилу, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України \~має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Представник Відповідача, з урахуванням ст.ст. 57-61 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень Позивача. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих в порядку ст. 60 ЦПК України доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди. Наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоровя. Відповідно медичних документів Позивачу рекомендовано: спостереження терапевта, кардіолога, невропатолога, уникати переохолоджень, прийом лікувальних препаратів, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування у санаторіях пуль монологічного профілю (а.с.11-13). Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають \~він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, \~пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки \~статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану Позивачу, покладено саме на роботодавців. Позивачем втрачена професійна працездатність в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України Про охорону праці обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди, яку їй повинен відшкодувати Відповідач ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 26.07.2016 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивача була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 15%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, Позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне \~підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна \~моральна \~шкода підлягає часткової \~компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» Позивачеві шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботу в умовах фізичного перевантаження на підприємстві - Відповідача у порівнянні з іншими роботодавцями, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» - 15000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина Відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі та ступінь втрати працездатності, і Відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці. Згідно ст. 5 Закону \~України «Про \~судовий \~збір» Позивач \~звільнений \~від \~сплати \~судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial