Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, що складається із: - житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по [ADDRESS] , що належав їй на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 26.05.2009 року та свідоцтва про право на спадщину ВМЕ № 356769 від 26.05.2009 року; -земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 1222382500:04:001:0585, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по [ADDRESS] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 11.06.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 4394; -земельної ділянки площею 0,312 га, кадастровий номер 1222382500:04:001:0586, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 11.06.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 4394; З липня 2008 року позивач проживала разом із [PERSON] однією сім`єю у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , здійснювала догляд за нею по день смерті, а саме забезпечувала продуктами харчування, лікарськими засобами, підтримувала садибу в належному стані, хоча і була зареєстрована за сусідньою адресою: [ADDRESS] . З моменту смерті по сьогоднішній день позивач користується житловим будинком та присадибною земельною ділянкою померлої [PERSON] . Оскільки позивач постійно проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шестимісячного строку після її смерті не відмовлялася від неї. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, оскільки вважала, що є спадкоємці за заповітом, які прийняли спадщину. Однак у лютому 2019 року позивач дізналася, що спадщину протягом строку встановленого законодавством ніким не прийнято, у зв`язку із чим 28 травня 2019 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Постановою нотаріуса позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано документів щодо родинних відносин з померлою [PERSON] та не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно [PERSON] після її смерті позивач не знайшла, копії вказаних документів їй було надано на запит адвоката, у зв`язку із чим їх неможливо було надати нотаріусу. Позивач вважає, що має право спадкувати майно, яке належало [PERSON] , оскільки є єдиною спадкоємицею за законом та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавицею на момент відкриття спадщини. Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно по праву спадкування за законом. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі. Представник відповідача - Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується витягом з ДРАЦС № 00022152046 (а. с. 6). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] на праві власності належали: - житловий будинок, господарські будівлі і споруди, які розташовані по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 26.05.2009 року та свідоцтва про право на спадщину ВМЕ № 356769 від 26.05.2009 року (а. с. 16-17); -земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 1222382500:04:001:0585, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по [ADDRESS] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 11.06.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 4394 (а. с. 13, 14); -земельна ділянка площею 0,312 га, кадастровий номер 1222382500:04:001:0586, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої по [ADDRESS] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 11.06.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 4394 (а. с. 13, 15). У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтями 1296, 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, 26 вересня 2019 року та 11 жовтня 2019 року звернулася до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину (а. с. 32, 43) та постановою нотаріуса від 11 жовтня 2019 року, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано документів щодо родинних відносин з померлою [PERSON] та не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а. с. 45). Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач постійно проживала із спадкодавицею по день смерті, має право на спадкування після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно, яке належало померлій [PERSON] в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved