Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду, на утримання дитини [PERSON] з 1/4 частини від усіх видів заробітку на 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, тобто до [INFO] року. А також просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2051,20 грн. (а.с.3-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, маючи малолітню дитину, самоусунувся від виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у вихованні та навчанні дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її здоров'ям, має заборгованість по аліментам. Тобто відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. За рішенням суду Відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї дочки, але внаслідок невиконання покладених на нього обов'язків має заборгованість по аліментам в розмірі 25680,25 грн. Оскільки відповідач офіційно ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, позивач просить змінити розмір аліментів, та стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити позов, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, неодноразово повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не сповістив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився надав заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі з урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування (а.с79). На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] приходиться батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 09 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області(а.с.11). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі який рішенням Іллічівського міського суду від 08 червня 2012 року було розірвано (а.с.13). Після розірвання шлюбних відносин між батьками, дитина залишилась проживати в сім'ї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). [PERSON] навчається в 1-А класі загальноосвітньої школи №4 м.Чорноморська, та згідно наданої директором школи характеристики, мати дитини приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться навчанням дитини. Батько з родиною не проживає, вихованням доньки не займається, шкільним життям не цікавиться (а.с.15,16). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 червня 2012 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) в місяць (а.с.14). Але належним чином свої обов'язки щодо утримання дитини відповідач не виконує, аліменти не сплачує, має заборгованість по сплаті аліментів, яка, згідно розрахунку від 09.11.2016 року, становить 25680,25 грн. (а.с.71). Виконавчий комітет Чорноморської міської ради, як орган опіки і піклування, згідно висновку №1-17-572 від 21.06.2016 р., вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON], 2009 року народження, оскільки підтверджень винної поведінки відповідача у відсутності з його боку участі у вихованні та утриманні доньки не виявлено (а.с.41-42). Але суд критично відноситься до такого висновку, оскільки з його змісту вбачається, що жодних дій спрямованих на проведення всебічної перевірки, в частині виконання батьківських обов'язків відповідачем [PERSON] відносно малолітньої дитини, службою у справах дітей не було проведено, а є лише посилання на те, що не має підтверджень винної поведінки відповідача свідомого нехтування ним своїми обов'язками. Крім того, у висновку зазначено, що під час бесіди спеціалістів служби у справах дітей Біляївської РДА з батьком дитини [PERSON], він заперечував проти позбавлення його батьківських прав (а.с.41, 50-51). З цього суд може зробити об'єктивний висновок, що відповідачу достовірно відомо про звернення позивача [PERSON] до суду з вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини. Але відповідач будь-яких заяв, клопотань або заперечень проти позову не надав, жодного разу на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, не вжив заходів щодо захисту своїх прав в ході розгляду справи в суді. Таким чином, вирішення питання про позбавлення батьківських прав для відповідача не має особистого значення. Допитана в якості свідка в судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила факти, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має велику заборгованість по сплаті аліментів, з дитиною не спілкується з лютого 2012 року, тобто з того часу, як припинились подружні стосунки, не цікавиться її життям. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що відповідач [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання дитини, не піклується про її розвиток, не приймає участі у вихованні та навчанні дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її здоров'ям та життям. Аналіз викладених обставин підтверджує, що висновок органу опіки та піклування є передчасним, ухваленим без врахування всіх обставин, і він спростовується матеріалами справи та обставинами, встановленими в судовому засіданні під час розгляду справи. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку доньки. Тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Згідно ст.164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.» Враховуючи, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку своєї дитини, суд дійшов висновку, що вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Також суд вважає обґрунтованими, та таким, що підлягають задоволенню вимоги позивача про зміну розміру аліментів, оскільки частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Таким чином, оскільки платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, відповідно до ст.184 ч.1 СК України - суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно квитанцій (а.с.2,17) позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved