Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

до Радивилівського районного суду Рівненської області із заявою про надання права на шлюб звернулася неповнолітня [PERSON] В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що між нею та [PERSON] теплі, щирі почуття любові і поваги один до одного, тому вона має намір створити з ним сім'ю, але не досягла шлюбного віку. Крім того, заявник вказує, на те, що вагітна і батьком дитини є [PERSON] У судове засідання заявник не з'явилася. У своїй письмовій заяві від 20.09.2018 року, поданій на адресу суду, заявник [PERSON] просить суд справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON], оскільки вона не досягла шлюбного віку. Заінтересовані особи подали до суду письмові заяви, у яких вказали, що заперечень по даній справі не мають, просять розглядати справу за їхньої відсутності. Ухвалою суду від 04.09.2018 р. прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження. Інших процесуальних дій не вчинялося. Суд дослідивши подані матеріали, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно паспорта [NUMBER], виданого 23.07.2018 року, орган, що видав 5627 (а.с.3), встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року і таким чином на даний час не досягла 18-річного віку. Як вбачається із медичної довідки № 38 від 17.08.2018 року, [PERSON] вагітна (а.с.6). Частиною 1 ст. 22 СК України визначено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 23 СК України визначено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, а відповідно до ч. 2 ст. 23 СК України передбачено, що право на шлюб може бути надано судом особі, яка досягла 17-річного віку, то зважаючи на те, що заявник на даний час має 17 років, чекає спільну з [PERSON] дитину, дійсно має намір утворити сім'ю з [PERSON] і її рішення щодо цього є добровільним, то суд вважає, що надання для [PERSON] права на шлюб відповідає її інтересам, а відтак заява підлягає задоволенню. Щодо допущення рішення до негайного виконання суд розя'снює, що відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 3) відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; 5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; 6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; 8) встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України; 9) надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; 10) видачу або продовження обмежувального припису. Даний перелік є вичерпняим і розширенню не підлягає, а відтак відсутні підстави для допущення даного рішення до негайного виконання. Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Враховуючи особливості окремого провадження, зокрема, відсутність змагальності, спору та відповідача у справі, наявні підстави для залишення сплачених судових витрат за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved