Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розподіл майна, нажитого під час шлюбу, в якому вказувала, що вона з 12.08.2000р. по 21.08.2010 р. перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За час шлюбу сторони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка була оформлена на відповідача [PERSON]. За даних обставин вона звернулася до суду з відповідним позовом та просить суд розподілити на рівні частки сумісне майно набуте стронами за час шлюбу, визнавши за нею право власності на ? частину двокімнатної квартири, загальною площею 40,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з»явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомляв, із заявами та клопотаннями не звертався. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, сповіщений належним чином. За таких обставин суд, зі згоди позивачки, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони 12.08.2000 р. уклали шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про одруження від 12.08.2000р., яке наявне в матеріалах справи. (а.с. 12) Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.13-14). За час шлюбу сторони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 40,2 кв.м., про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 29.10.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Драло Г.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 8-5206. (а.с. 16) Вказана квартира була оформлена та зареєстрована на відповідача, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.17). Сторони зареєстровані у вказаній квартирі, про що свідчить довідка про склад сім'ї та реєстрацію №7049 від 17.11.2011р. (а.с. 15) Відповідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно положень ст.ст. 69-71 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Підпунктами 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Таким чином, судом встановлено, що квартира [ADDRESS], придбана в період шлюбу сторін, вона є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позивачка має право на ? частину цієї квартири. Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Outcome: approved