Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

До провадження Приморського районного суду м. Одеси, 31.10.2012 року надійшов позов [PERSON] до Одеської міської ради, третьої особи Одеської державної нотаріальної контори про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2011 року помер [PERSON], з яким позивач проживав однією сім'єю близько шести років, так як є його далеким родичем, вів з ним господарство, фактично утримував його, сплачував квартплату, комунальні послуги, купував йому одяг, готував їжу, прибирав в квартирі, а коли він хворів також доглядав за ним. Далі 19.11.2012 року позивачем доповнений позов де зазначене, що на час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини позивач не заявив про свою відмову від спадщини. Постійне проживання позивача разом із спадкодавцем підтверджується свідками - сусідами по квартирі. В зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, позивач просить суд встановити факт його постійного проживання понад п'яти років однією сім'єю разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], а також поновити строк прийняття спадщини після його смерті. Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченої Ю.Б., ухвалою суду від 06.11.2012 року провадження по справі відкрито. 17.01.2013 року заочним рішенням позовні вимоги [PERSON] задоволенні, зокрема визнаний факт спільного проживання однією сім'єю, без конкретного встановлення у рішенні де саме, за якою адресою вони спільно проживали, але з посиланням на спадкове майно, квартиру за [ADDRESS]. 11.03.2013 року від Одеської міської ради надійшла заява про перегляд заочного рішення від 17.01.2013 року по справі № 1522/25467/12. Ухвалою суду від 03.04.2013 року у задоволенні заяви представника Одеської міської ради про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2013 року по цієї цивільній справі - відмовлено. На вказане рішення представник Одеської міської ради - [PERSON] подала апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області, пославшись на відсутність доказів в обґрунтування доводів позивача. 07.06.2013 року ухвалою апеляційного суду Одеської області апеляційне відкрите провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2013 року по даній справі. 07.10.2013 року від Прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі відповідача Одеської міської ради до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що прокуратурою м. Одеси проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 4201317011000039 від 26.06.2013р. за фактом шахрайського заволодіння майном [PERSON], а саме двома квартирами в м. Одесі за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4, ст. 190 КК України, за матеріалами якого встановлено, що [PERSON] з [PERSON] за адресою [ADDRESS] ніколи не проживав, також досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] родичів не мав. 27.01.2014 року ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченої Ю.Б. у задоволення заяви Прокуратури м. Одеси про перегляд заочного рішення по справі також відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.04.2014 року апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.01.2013 року скасовано. В позові [PERSON] відмовлено. Апеляційним судом встановлене, що з матеріалів справи не відомо та не з'ясоване судом ким приходиться позивач померлому. Зроблений висновок, що показання двох свідків при відсутності інших допустимих доказів не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог [PERSON]. Щодо вимог про поновлення строку на прийняття спадщини, встановлене, що ці вимоги не засновані на законі, тому як таке питання вирішується визначенням додаткового строку на підставі ст. 1272 ЦК України. Зазначене, що 15.11.2012 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала [PERSON] 18.03.2016 року представником [PERSON] - [PERSON] подана касаційна скарга на рішення апеляційного суду Одеської області від 24.04.2014 року, у якої зокрема є твердження, що позивач не наполягав на встановленні родинних зав'язків з померлим. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року касаційну скаргу представника позивача [PERSON] - [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 24.04.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Касаційною інстанцією встановлене, що суд не роз'яснив необхідність уточнення позивачем позову, та не обговорив питання про необхідність залучення [PERSON] до участі у справі у якості співвідповідача, але на стадії касації не можливо виправити помили та усунути допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального законодавства. Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Тарасову А.В., ухвалою від 18.08.2016 року цивільну справу прийнято до провадження. 10.03.2017 року за заявою представника позивача залучені до матеріалів справи письмові доказі на підтвердження позовних вимог, а саме два акту прийому-передачі виконаних робіт, дві розписки та лист Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/19-2819 від 08.04.2013 року. Під час судового засідання 13.03.2017 року, судом за заявою представника позивача, протокольно ухвалене залучити у якості співвідповідача по справі [PERSON], на виконання ухвали ВСС України від 13.07.2016 року. 10.04.2017 року представник позивача уточнив позовні вимоги, змінивши вимогу поновлення строку на прийняття спадщина на вимогу визначити додатковий строк для прийняття спадщини. 29.06.2017 року позивач [PERSON] подав апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2012 року про відкриття провадження. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.10.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] повернуто апелянту. На підставі розпорядження керівника апарату суду [PERSON] від 31.01.2018 року № 396/18, про передачу нерозглянутих справ, автоматичним перерозподілом вказана цивільна справа передана судді Науменко А.В. для розгляду по суті. Ухвалою від 05.02.2018 року справа прийнята до провадження та підготовче судове засідання призначене на 27.02.2018 року. 27.02.2018 року з боку відповідача Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник посилається на відсутність доказів по справі на доведення вимог позивача. Послалися, що у Київському районному суді м. Одеси розглядається справа щодо визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою спадщиною. 13.03.2018 року від Одеської міської ради надійшли для долучення до справи письмові докази, а саме заочне рішення від 12.03.2013 року яким задоволені вимоги по справі за позовом [PERSON] до третьої Одеської нотаріальної контори, яким визнаний факт спільного проживання померлого [PERSON] зі [PERSON] за адресою [ADDRESS]., та остання визнана спадкоємцем четвертої черги спадкування. Також, надане рішення Апеляційного суду Одеської області яким рішення від 12.03.2013 року скасоване, та у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, з посиланням на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення на одних лише припущеннях, без достатніх доказів. 11.04.2018 року підготовче засідання було закрите та справа призначена до судового розгляду. Під час підготовчого засідання позивач та його представник додаткові докази не надавали з клопотаннями про витребування доказів чи виклик свідків не зверталися. У судовому засіданні 17.05.2018 року на підставі заяви представника позивача - адвоката [PERSON] та за згодою представника відповідача залишена без розгляду позовна вимога в частині вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У судовому засіданні 30.05.2017 року, на якому справа була розглянута по суті, представник позивача - адвокат [PERSON], який брав участь у справі з початку її розгляду, підтримав позов, а саме вимоги зазначені у первинному позові який поданий до справі 31.10.2012 року та просив їх задовольнити у повному обсязі з вказаних у позові обставин. Під час судового розгляду з боку позивача клопотань не надходило. Заявив, що позивач не бажає доводити та досліджувати по справі обставини наявності чи відсутності родинних зав'язків між ним та померлим [PERSON] Представник наполягав, що доказами по справі, якими підтверджується обґрунтованість та правомірність позову є показання свідків [PERSON] та [PERSON] від 17.01.2013 року, але з клопотанням про їх повторний допит при новому розгляді справи представник позивача не звертався. Також, як на доказ послався на лист Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/19-2819 від 08.04.2013 року, та залучені до справи квитанції по сплаті за комунальні платежі по квартирі [ADDRESS], за 17.01.2013 року від імені померлого [PERSON], а також два акту прийому-передачі виконаних робіт, дві розписки. На запитання суду чому письмові докази датовані датами під час життя [PERSON] були надані до суду лише у 2017 році, представник позивача вказав, що вважав що наявних доказів було достатньо для вирішення справи. Представник відповідача Одеської міської ради, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиви. Зазначила, що усі докази на які посилається представник позивача викликають сумніви, та не підтверджують доведеність позовних вимог щодо спільного проживання однією сім'єю з померлим на час відкриття спадщини. В свою чергу, вимога про визнання спадкоємцем четвертої черги є похідною від первинної вимоги, тому також є неправомірною. Відповідач [PERSON] звернулася 11.04.2017 року до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутністю. Пояснення чи будь-які докази по справі не надала, з іншими клопотаннями не зверталась. Представник третьої особи третьої Одеської державної нотаріальної контори неодноразово зверталися до суду з клопотанням про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які брали участь у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.12.2011 року помер [PERSON], який був зареєстрований і постійно проживав один в квартирі [ADDRESS] Дані обставини підтверджені копією актового запису про смерть № 3012 від 15.12.2011 р., Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть і довідкою про виписку з домової книги про склад сім'ї і реєстрації, видана КП ЖКС «Вузовський». ( т. 1 а.с. 14,15,32) В свою чергу, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 29.11.2016 року, позивач [PERSON], [INFO], ще з 04.04.2008 року зареєстрований за адресою місця проживання: [ADDRESS].( т. 2 а.с. 64) Згідно з листом завідувача Третьої Одеської державної нотаріальної контори від 12.02.2013 року заява позивача [PERSON] про прийняття спадщини подана 29 вересня 2012 року, а 15 листопада 2012 року із такою самою заявою звернулася ще [PERSON] ( т. 1 а.с. 51). Таким чином, як позивач [PERSON] так ї відповідач [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини з пропущенням шості місячного строку, що ставить під сумнів своєчасність обізнаності позивача про смерть [PERSON] Як зазначене вище, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2013 року були задоволені вимоги по справі за позовом [PERSON] до третьої Одеської нотконтори, та визнаний факт спільного проживання померлого [PERSON] зі [PERSON] за адресою [ADDRESS]., та остання визнана спадкоємцем четвертої черги спадкування. Але, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20.11.2013 р. вказане рішення від 12.03.2013 року скасоване, та у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, з посиланням на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення на одних лише припущеннях, без достатніх доказів. Виходячи з наведеного, суд визнає, що відповідач [PERSON] на час розгляду дійсної справи не є спадкоємцем будь-якої черги після смерті [PERSON], тому не може порушувати чи оспорювати будь-які права та інтереси позивача, та не є належним відповідачем по справі. В офіційному процесуальному документі - заяві від 07.10.2013 р. з якою Прокуратура м. Одеси в інтересах держави в особі відповідача Одеської міської ради звернулася до Приморського районного суду м. Одеси про перегляд заочного рішення від 17.01.2013 року, зазначене, що прокуратурою м. Одеси проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 4201317011000039 від 26.06.2013р. за фактом шахрайського заволодіння майном [PERSON], а саме двома квартирами в м. Одесі за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4, ст. 190 КК України, за матеріалами якого встановлено, що [PERSON] з [PERSON] за адресою [ADDRESS] ніколи не проживав, що підтверджується показаннями сусідів, та довідкою по Ф № 1 КП ЖКС «Вузовський», згідно якої [PERSON] мешкав за вказаною адресою один. Також слідством встановлене, що останній родичів не мав. ( т. 1 а.с. 151-153). Суд звертає увагу, що позивач та його представник не спростували зазначені доводи та викладені обставини встановлені досудовим розслідуванням прокуратури м. Одеси і викладені у заяві від 07.10.2013 року, матеріали кримінального провадження не витребували. При цьому, суд не бере до уваги, тому як критично відноситься, до обставин викладених у листі Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31\\19-2819 від 08.04.2013 року де вказане, що зі слів сусіда [PERSON], позивач як родич мешкав у квартирі померлого за адресою [ADDRESS], та допомагав ї доглядав за ним, а також інших не вказаних сусідів, що за померлим хтось доглядав. ( т. 2 а.с. 95) По-перше кримінальне провадження № 4201317011000039 прокуратурою проводилося пізніше за часом, ніж перевірка райвідділом за заявою самого позивача [PERSON]. По-друге обставини встановлені під час досудового розслідування по кримінальному провадженню мають більшу доказову силу, тому як відповідно до норм діючого на той час законодавства під час досудового розслідування особи дають показання у якості свідків з попередженням про кримінальну відповідальність, а при проведені перевірки за заявою особи, до порушення кримінального провадження тільки відібраються пояснення. По-трете, в листі райвідділу від 08.04.2013 не зазначене який час з померлим хтось мешкав та доглядав за ним. В свою чергу позивачем та його представником сусід [PERSON] не викликався у якості свідка по справі.

Outcome: dismissed