Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 09.10.2015 року звернулась [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, третя особа: [PERSON] про зняття арешту з майна. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що 23.12.2014 року державним виконавцем ВДВС Комінтернівського РУЮ в Одеській області, було накладено арешт на належне їй майно, а саме на 1/2 частину кв. №9, корп. №2, в буд. №11 в пров. Ген. Вишневського у м. Одесі на підставі виконавчого листа №504/1034/13-ц, виданого 23.12.2014 року Комінтернівським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Терра Банк» грошової суми в розмірі 15405 грн. 14.07.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, яким позовні вимоги [PERSON], було задоволено та розірвано договір довічного утримання від 21.12.2006 року укладений між [PERSON] та [PERSON], та визнано недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2011 року, виданого державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори [PERSON], на ім'я [PERSON] та [PERSON] Окрім того, 16.03.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси, було винесено додаткове рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, згідно якого визнано за [PERSON] право власності на кв. №19, корп. №2, в буд. №11 в пров. Ген. Вишневського у м. Одесі. З підстав вище наведеного позивач просить суд, скасувати арешт майна та оголошення заборони на його відчуження на 1/2 частину кв. №19, корп. №2, в буд. №11, по пров. Ген. Вишневського, у м. Одесі, від 23.12.2014 року. Позивачем [PERSON] до суду була надана заява, згідно якої вона зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача ВДВС Комінтернівського РУЮ в Одеській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила. У звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за №2-4483, відповідно до умов якого [PERSON], зобов'язалась передати [PERSON], належну їй на підставі розпорядження органу приватизації від 17.02.1994 року №34191 та свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1994 року, виданого Управлінням житловокомунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого і записаного в реєстрову книгу за №3-3920, та зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 25.03.1994 року за №347 стр. 155, кн. 42 пр. - кв. №19, корп. №2, в буд. №11 по пров. Ген. Вишневського, у м. Одесі, а [PERSON], зобов'язалась надавати [PERSON], щомісячне матеріальне забезпечення, забезпечувати їжею, одягом, ліками, грошима та іншою необхідною допомогою, зберігаючи в безкоштовному довічному користуванні позивача, вище зазначену квартиру. 18.06.2009 року, [PERSON] померла, спадщину за законом після її смерті прийняли [PERSON] та [PERSON], які успадкували по 1/2 частині кв. №19, корп. №2, в буд. №11, по пров. Ген. Вишневського у м. Одесі . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2014 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору довічного утримання було задоволено, та розірвано договір довічного утримання від 21.12.2006 грудня, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за №2-4483 та визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2011 року, видані держаним нотаріусом Комінтернівського району Одеської області, [PERSON] на ім'я [PERSON] та ім'я [PERSON] 16.03.2015 року, заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору довічного утримання задоволено, та ухвалено Додаткове рішення від 16.03.2015 року, яким визнано за [PERSON] право власності на кв. №19, корп. №2, в буд. №11 в пров. Ген. Вишневського у м. Одесі. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №38500120 від 30.09.2014 року, вбачається, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2014 року, до зазначеного реєстру, були внесені відомості, що свідоцтво про право на спадщину від 18.01.2011 року, видане після смерті спадкодавця [PERSON], спадкоємцем якої є [PERSON], а саме на спадкове майно 1/2 частину кв. №19, корп. №2, в буд. №11 в пров. Ген. Вишневського у м. Одесі, є недійсним. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №1713559 від 13.11.2014 року, встановлено, що державний реєстратор Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.11.2014 року, подану [PERSON], для проведення державної реєстрації права власності на кв. №19, корп. №2, в буд. №11 в пров. Ген. Вишневського у м. Одесі, встановив, що заяву про реєстрацію прав повязаних з відчуження нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених, щодо цього майна, окрім того ж право власності є зареєстрованим за іншими особами. Згідно наданої до суду копії виконавчого провадження №202/4, по виконанню виконавчого листа №504/1034/13-ц, виданого Комінтернівським районним судом м. Одеси, 23.12.2013 року встановлено, що з боржника [PERSON] стягнуто на корить ПАТ «Терра Банк» заборгованість у розмірі 15405 грн. Також з матеріалів виконавчого провадження №202/4, номер за ЄДРВП: 41917985, вбачається, що Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 23.12.2014 року накладено арешт та заборону здійснювати відчуження на 1/2 частину кв. №19, корп. №2, в буд. №11, по пров. Ген. Вишневського, у м. Одесі, що належить [PERSON] Накладення арешту та заборони відчуження також підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно №40629760 від 15.07.2015 року та витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №40629830 від 15.07.2015 року. Суд також враховує, що згідно матеріалів зазначеного виконавчого провадження встановлено, що постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2014 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №504/1034/13-ц, закінчено, при цьому арешт та заборона відчуження ? частини кв. №19, корп. №2, в буд. №11, по пров. Ген. Вишневського, у м. Одесі, на яку визнано право власності [PERSON] не скасовано. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що арешт накладений на майно позивача, та його наявність порушує права [PERSON] як власника на вільне володіння, розпорядження та користування своїм майном, суд вважає можливим захистити право власності позивача, та звільнити її майно з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Комінтернівського РУЮ в Одеській області від 23.12.2014 року.

Outcome: approved