Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 02 вересня 2015 року звернулась [PERSON] з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на час навчання сина [PERSON] в розмірі 1200,00 гривень щомісячно до настання 23-х річного віку. В обґрунтування свого позову зазначила, що 31 жовтня 1996 року між сторонами було укладено шлюб в Смирновській сільській раді Куйбишевського району Запорізької області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачкою. 13.08.2010 року шлюб з відповідачем було розірвано за рішенням суду. [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сплачував аліменти на користь [PERSON], має заборгованість по сплаті аліментів. [PERSON] є студентом ІІ курсу денної форми навчання Запорізького національного університету на контрактній основі. Відповідач в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, ухиляється від сплати аліментів та заборгованості, яка на 14.01.2014 р. становила 18867,25 грн. На даний час позивач працює зварювальником неофіційно, спеціально офіційно не працевлаштовується, щоб не надавати допомогу сину. У позові позивач просить стягнути з відповідача 1200,00 грн. щомісячно до виповнення сину 23-річного віку. Позивач - [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову про стягнення аліментів на час навчання наполягає, просить задовольнити його за наявними в справі доказами. Додатково надала суду довідку навчального закладу №271 від 21.01.2016 року про суму оплати за проживання сина [PERSON] в гуртожитку за 2015-2016 навчальний рік. Відповідач - [PERSON] також звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позов визнав частково, просить в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу відмовити, у зв'язку з їх недоведеністю. На підтвердження своєї позиції надав письмові заперечення та докази про отримані доходи. Третя особа - [PERSON] повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився. Матеріали справи містять заяву [PERSON] про розгляд справи без його участі, проти позову про стягнення аліментів на навчання не заперечує (а.с.35). Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 26 вересня 1997 року Куйбишевським райвідділом реєстрації АГС Запорізької області (а.с.13). До повноліття дитини за рішенням суду відповідач [PERSON] зобов'язаний був сплачувати на користь матері [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], однак має заборгованість станом на 14.01.2014 р. у розмірі 18867,25 грн. (а.с. 14). Згідно із паспорту громадянина України, третя особа - [PERSON] [INFO] досяг повноліття (а.с.6). Відповідно до довідки ДВНЗ «Запорізький національний університет» №46 від 18.08.2015 [PERSON] дійсно є студентом І курсу денного відділення економічного факультету Запорізького національного університету. Згідно із Договором про навчання від 20.08.2014 року, загальна вартість навчання [PERSON] складає 33600 гривень, 4200 гривень за семестр. Відповідно до банківських квитанцій позивачем здійснено оплату за навчання в загальній сумі 8400 гривень, тобто за 1 рік. Відповідно до довідки №46 від 18.08.2015 року сума оплати за проживання в гуртожитку становить 2755 гривень за 2014-2015 навчальний рік, а відповідно до довідки №271 від 21.01.2016 року сума оплати за проживання в гуртожитку за 2015-2016 навчальний рік становить 2889,43 гривень. За змістом позову навчання [PERSON] потребує матеріальних витрат, а саме: витрат на оплату навчання та витрат за проживання в гуртожитку. Наявність інших витрат позивачем не обґрунтовано. Відповідно до вимог стст.199,200 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітній син, донька продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначені обставини, які підтверджують факт досягнення [PERSON] повноліття, подальше продовження навчання та потребу у зв'язку з цим матеріальної допомоги батьків, сторони визнали, їх не оспорювали. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як випливає із заперечень відповідача, останній не відмовляється сплачувати аліменти, однак вважає завищеним розмір аліментів визначений позивачем в сумі 1200 гривень щомісячно на навчання спільного сина. Суд прийшов до висновку, що між сторонами існує спір щодо розміру виконання обов'язку утримувати дитину, отже при вирішенні спірних правовідносин потрібно встановити матеріальне становище сторін, можливість батька сплачувати аліменти. Аліменти можуть бути стягнуті як у твердій грошовій сумі так і в частці від заробітку (доходу) платника аліментів (ст.200 СК України). Відповідно до змісту ст.184 СК України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Із заперечень відповідача випливає, що він на теперішній час не має постійного місця роботи, заробляє на життя випадковими заробітками. З наданого відповідачем договору оренди землі від 21.11.2011 року випливає, що [PERSON] має у власності земельну ділянку, яка знаходиться в оренді СФГ «Аркос», за що отримує орендну плату. За довідкою СФГ «Аркос» від 11.12.2015 року, з орендної плати [PERSON] проводяться утримання аліментів та заборгованості по аліментам, що у 2015 році становило 4258,50 гривень, тобто ? отриманої орендної плати, що також підтверджується відомостями про нарахування та отримання орендної плати за 2015 рік, наданими позивачем. Відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 29.12.2015 року, [PERSON] у 1-3 кварталі 2015 року доходів не отримував, а відповідно до копії трудової книжки, останній запис зроблено 25.05.2009 року про звільнення відповідача з роботи (№28). Відомості про працевлаштування відповідача відсутні. Враховуючи розмір отриманої відповідачем орендної плати, за відсутності інших доказів його матеріального становища та отримання нерегулярного, мінливого доходу у виді орендної плати, суд приходить до висновку про неможливість сплачувати аліменти у розмір запропонований позивачем [PERSON] в сумі 1200 гривень щомісячно. Позивач [PERSON] працює в КЗ «Куйбишевський центр первинної медико-санітарної допомоги», її середній щомісячний дохід в 2015 році склав 1400-1500 гривень, що підтверджено довідкою про доходи. Відповідно до наданих позивачем доказів загальна сума, яка витрачається на навчання [PERSON] за навчальний рік 2015 - 2016 становить 11289,43 гривень, що відповідно за 1 місяць становить 940 гривень. Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, отже витрати на навчання батько та мати повинні нести порівну. З'ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про доцільність встановлення розміру сплати аліментів на утримання сина в період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду України. Згідно із ст.ст.191,201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позов про стягнення аліментів було пред'явлено до суду 02 вересня 2015 року, тобто до настання повноліття [PERSON], тому, на думку суду, аліменти на навчання повнолітнього сина сторін мають бути стягнуті з моменту виникнення права на отримання аліментів на повнолітню дитину, тобто з [INFO]. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що вимога позивача [PERSON] про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 2600 гривень як витрат, понесених на правову допомогу адвоката, підлягають частковому задоволенню. За змістом ст.ст.79,84 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. За змістом ст. 12 ЦПК України правова допомога надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи документально підтверджено, що позивачу надавалась правова допомога адвоката на підставі угоди про надання правової допомоги №39, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №107 від 28.01.1994 року (а.с. 33-34), за що позивач сплатила адвокату 600 гривень за складання позову та 2000 гривень за ведення справи, що підтверджено двома квитанціями від 19.08.2015 року (а.с.16-17), отже склад та розмір витрат доведено і підтверджено належними доказами. Однак, Законом встановлюється граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191 -VI визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, враховуючи складність справи, суд приходить до висновку, що витрачений адвокатом час на складання позовної заяви про стягнення аліментів становить 1 годину. Як випливає із матеріалів справи, адвокат на захист інтересів позивача брала участь у судових засіданнях 03 листопада 2015 року та 26 листопада 2015 року загальною тривалістю 1 година 23 хвилини (а.с.38,55), отже загальна тривалість витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги позивачу складає 2 години 23 хвилини. З огляду на наведене, виходячи з граничних розмірів компенсації витрат на правову допомогу, згідно встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину, враховуючи час протягом якого надавалась правова допомога, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу склав 1285,64 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 1218 гривень х 40% х 2 години 23 хвилини. На підставі ст.88 ЦПК України, суд визначає розмір витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 535,68 гривень. виходячи з розрахунку: 500 грн. (розмір задоволених вимог [PERSON]) х 1285 грн. 64 коп. (сума витрат на правову допомогу адвоката) / 1200 грн. (позовні вимоги [PERSON] ) = 535 грн. 68 коп. Оскільки частково задоволено позов [PERSON], яка була звільнена від сплати судових витрат при поданні позову, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп., згідно із Законом України «Про судовий збір».

Outcome: partial