Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

До суду 17.06.2016 року із позовом звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про виселення. Посилається на те, що 15.03.2016 року вона набула права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки. Однак на даний момент цією квартирою користується відповідачка без правових підстав, добровільно залишити квартиру відмовляється, тому звертається до суду із цим позовом. Посилається на ст.. 319, 383, 317, 316 ЦК України та просить виселити [PERSON] та будь-яких інших осіб з квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилась, її інтереси представляв за договором адвокат [PERSON], який позов підтримав, додатково пояснив, що звернення стягнення на квартиру відбулось в позасудовому порядку приватним нотаріусом. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заперечення проти позову, в яких вказала, що позивачкою не дотриманий порядок виселення, передбачений ст.. 40 ЗУ «Про іпотеку». Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. 19.05.2015 року між [PERSON] - іпотекодавцем та [PERSON] - іпотекодержателем укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] Згідно інформаційної довідки №66400366 від 22.08.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно15.03.2016 року зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору іпотеки 398 виданого 19.05.2015 р., заяви №158 виданої 15.03.2016 року. 15.03.2016 року припинено право власності на цю квартиру у [PERSON]. Відповідно до ст.. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Суду не надано доказів того, що позивачка повідомляла [PERSON] про необхідність звільнити квартиру [ADDRESS] у встановлений строк. Крім того, суду не надано доказів того, що відповідачка мешкає в оспорюваній квартирі, як вбачається з матеріалів справи, адресою відповідача не є квартира [ADDRESS]. В судовому засіданні не встановлено, хто користується квартирою, хто проживає у вказаній квартирі, на якій правовій підставі. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Outcome: dismissed