Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ «[PERSON] Ворота» з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ПАТ «[PERSON] Ворота» заборгованість за кредитним договором у сумі 5\~488\~716,73 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до умов Додаткової угоди від 14.09.2012 року №1 до договору №505ЧК твід 12.09.2012 року, з урахуванням змін до неї, [PERSON] було надано кредит у формі овердрафту: з 14.09.2012 року по 13.09.2013 року Банк зобовязався здійснювати списання коштів з карткового рахунку IS-Card №26259000088403 понад їх залишок на картковому рахунку в межах ліміту, а позичальник зобовязаний повернути заборгованість за кредитом у терміни, встановлені графіком платежів, але не пізніше 29.08.2014 року та сплачувати проценти за користування ним за фіксованою ставкою 25,00% річних на визначеною Угодою умовах. Сума ліміту склала 3\~420\~000,00 грн. Представник позивача вказує, що банк виконав свої зобовязання в повному обсязі, натомість позичальник порушує умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів в строки, передбачені кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 28.04.2015 року складає 5\~488\~716,73 грн. У зв'язку з викладеним представник позивача і звернувся до суду. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності від 08.12.2014 року, в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні, виходячи з наступного. В судовому засіданнібуло встановлено, що 12 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Ворота» (банк) та [PERSON] було укладено Договір №505ЧК. 14 вересня 2012 року між банком та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 про надання кредиту у формі овердрафту до Договору №505ЧК від 12.09.2012 року. До даної Додаткової угоди сторонами вносилися зміни Договором про зміни №1 від 30.08.2013 року та Договором про зміни №2 від 30.09.2013 року. (а.с. 10-11, 12-13) Відповідно до остаточної редакції Додаткової угоди, банк зобовязується з 14.09.2012 року по 29.08.2014 року надати позичальникові кредит у формі овердрафта: здійснювати списання коштів з карткового рахунку IS-Card №26259000088403 позичальника понад їх залишок на указаному рахунку в межах ліміту. Ліміт складає 3\~420\~000,00 грн. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] скористався кредитом у формі овердрафту на загальну суму 3\~419\~574,21 грн. Відповідно п.2 Додаткової угоди №1, кредит надавався на строк з 14.09.2012 року по 29.08.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 25,00% річних. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 2.1 Додаткової угоди №1 передбачено, що позичальник зобовязується повернути заборгованість за кредитом у терміни, встановлені Графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту. Згідно п. 3.1 Додаткової угоди №1 передбачено, що за користування кредитом Банк щомісячно нараховує, а позичальник сплачує проценти [PERSON] готівковим або безготівковим шляхом на рахунок №2627* у порядку, передбаченому Угодою. За користування кредитом після закінчення строку, на який його було надано, проценти сплачуються за ставкою на 10 процентних пунктів вищою, ніж та, яка визначена у п. 2.1 Угоди. (п. 3.3 Угоди) Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представник позивача вказує, що [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Так, п. 6.1.1 Додаткової угоди №1, передбачено, що у випадку порушення строку повернення кредиту та/або строків сплати процентів, банк може стягувати з позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 28.04.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 5\~488\~716,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом 3\~419\~574,21 грн.; заборгованість за відсотками 1\~080\~866,51 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за кредитом 798\~119,45 грн., пеня за простроченою заборгованістю за відсотками 190\~156,56 грн. (а.с. 19-24) Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо в договорі встановлений обовязок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обовязковості виконання договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «[PERSON] Ворота» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн., оскільки позивача звільнено від його сплати. На підставі викладеного і

Outcome: approved