Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

До Старобільського районного суду Луганської області звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON], Старобільської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 04.10.1999, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Озеровим О.І. У квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON], однак він виїхав за межі України, постійно за цією адресою не мешкає. На підставі викладеного позивач просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, час та місяць слухання справи повідомлялась своєчасно та нележаним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнав. Представник відповідача - Старобільської міської ради - Літвінова Я.М. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву в якій визнала обставини викладені у позові, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судовим розглядом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 04.10.1999 року, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Згідно копії домової книги в квартирі [ADDRESS] зареєстрований з 13.08.2013 [PERSON], [INFO]. За змістом ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Беручи до уваги вищевикладене та те, що відповідачі цілком визнали позов, про що ними подано суду заяви, і визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Старобільської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку- законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Суд вважає за необхідне також зазначити, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, є підставою для подальшого зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Outcome: approved