Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла дана позовна заява. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 29.09.2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, оскільки шлюбні відносини припинені в жовтні 2020 р., у зв`язку з різними поглядами на життя. З цього часу спільне господарство не ведеться. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що відповідач зловживає спиртними напоями, з цього приводу в них постійно виникають сварки. Просила не давати їм час на примирення, оскільки вона категорично не бажає поновлювати шлюбні відносини. В судовому засіданні відповідач відносно задоволення позовних вимог заперечував. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.09.2007 року. Шлюб зареєстрований Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №25. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу стони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № [NUMBER] . З пояснень сторін, вбачається, що з жовтня 2020 р. шлюбні відносини між сторонами припинені. До теперішнього часу, спір між сторонами не врегульований та шлюбні відносини не відновлені. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Про наявність спору щодо спільного майна подружжя, сторони не заявляли. Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу, в зв`язку з чим примушуванням жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 105 СК України містить перелік процесуально-правових підстав припинення шлюбу внаслідок його розірвання, зокрема частиною 3 даної статті передбачено припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110, ст. 111 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши встановлені в судовому засіданні обставини, проаналізувавши правові норми, що регулюють дані правовідносини, суд дійшов висновку, що наразі даний шлюб між сторонами існує формально та не виконує свого прямого призначення. Шлюбні відносини між ними не відновлені. Позивач категорично заперечує відносно поновлення шлюбних стосунків. З огляду на вищезазначене, підстави для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлені, а тому даний шлюб доцільно розірвати, оскільки збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача.

Outcome: approved