Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 27.11.2020 просить суд: -стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 73 000 грн 00 коп.; -стягнути з відповідача на користь позивача штраф за несвоєчасне повернення боргу за договором позики в сумі 23 500 грн 00 коп.; -стягнути з відповідача на користь позивача кошти сплачені на оплату послуг нотаріуса за вчинення нотаріальних дій в сумі 2 200 грн 00 коп.; -стягнути з відповідача на користь позивача суму індексу інфляції від суми боргу за договором позики в сумі 1 387 грн 00 коп.; -стягнути з відповідача на користь позивача суму розрахунку 3% річних від суми боргу за договором позики в сумі 2 820 грн 00 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що між сторонами укладено договір позики, за умовами якого позивач передав в користування відповідачу позику в сумі 73 000 грн 00 коп. з терміном повернення до 01.05.2019. Однак відповідач добровільно не повертає отримані кошти, вимоги позивача про їх повернення ігнорує, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою від 08.09.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог був повідомлений належним чином. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що 11.03.2019 між сторонами укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В., та зареєстровано в реєстрі за № 302 (далі - Договір). Згідно з вказаним Договором позивач передає, а відповідач приймає позику в розмірі 73 000 грн 00 коп., з терміном повернення до 01.05.2019. За умовами Договору сторона винна в неповерненні чи несвоєчасному поверненні грошових коштів, як сторона винна, у відмові від прийнятті грошових коштів після належного повідомлення про це, має сплатити штраф у сумі 50 (п`ятдесят) гривень за кожен день прострочки. Ця умова поширюється на випадок відмови від отримання письмового повідомлення про повернення боргу. Повернення має здійснюватися за адресою: [ADDRESS] . Витрати, пов`язані з укладенням цього договору за згодою сторін сплачує позичкодавець - [PERSON] . Взаємовідносини між сторонами не врегульовані цим договором, вирішуються у встановленому законом порядку. Відповідно до рахунку від 11.03.2020 виданого позивачу приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В., позивач за вчинення нотаріальних дій сплатив 2 200 грн 00 коп. На підтвердження звернення до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів за Договором, позивачем надано до суду конверт з вкладенням адресований позивачем до відповідача, який повернувся відправнику з відміткою Укрпошти «за закінченням зберігання». Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідача складає: - 73 000 грн 00 коп. - сума позичених коштів у розмірі; - 23 500 грн 00 коп. - сума штрафу за несвоєчасне повернення боргу за період з 01.05.2019 по 12.08.2020 (50 грн / день х 470 днів); - 2 200 грн 00 коп. - сума коштів, сплачених позивачем нотаріусу за вчинення нотаріальних дій (посвідчення договору позики); - 1 387 грн 00 коп. - сума інфляційних втрат за період з 01.05.2019 по 12.08.2020; - 2 820 грн 00 коп. - сума 3% річних за період з 01.05.2019 по 12.08.2020. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. За вимогами ст.1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За змістом статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Згідно з ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до укладеного 11.03.2019 між сторонами договору позики, який посвідчено приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 302, позивач передає, а відповідач приймає позику в розмірі 73 000 грн 00 коп., з терміном повернення до 01.05.2019. Відтак, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів у встановлений строк не виконав, суд вважає, що сума боргу за вказаним договором позики від 11.03.2019 у розмірі 73 000 грн 00 коп. підлягає примусовому стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення суми неустойки за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 23 000 грн 00 коп., суд зазначає про таке. Зі змісту пункту 4 укладеного сторонами договору позики суд встановив, що за прострочення виконання зобов`язань позичальник повинен сплатити на користь позикодавця штраф у сумі 50 грн 00 коп. за кожен день прострочення. Судом встановлено, що, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути штраф за прострочення виконання зобов`язання за період з 01.05.2019 по 12.08.2020 у сумі 23 500 грн 00 коп. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Частинами першою та другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Статтями 627, 628 ЦК України визначено, що сторони вільні в укладенні договору, визначенні його умов; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. З аналізу наведених норм та враховуючи встановлені судом обставини справи вбачається, що сторони, які вільні в укладенні договору, визначили стягнення за прострочення виконання зобов`язання у вигляді штрафу в твердій грошовій сумі, що не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 635/1829/15-ц. Частиною третьою статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами у розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. Визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір штрафу, суд зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача штраф за прострочення виконання зобов`язання за період з 01.05.2019 по 12.08.2020 у сумі 23 500 грн коп. Водночас, зі змісту укладеного між сторонами договору позики вбачається, що сторони погодили, що позивач передає відповідачу позику з терміном повернення до 01.05.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з правовою позицією Верховного Суду наведеною у постанові від 09.06.2020 у справі № 419/1968/18 прийменники «до» і «по» в українській мові вживаються на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. Отже, кінцевою датою виконання відповідачем зобов`язання за вказаним договором позики є 01.05.2019. Відтак період прострочення виконання зобов`язання відповідачем становить - з 02.05.2019 по 12.08.2020, що становить 469 днів. Таким чином на підставі викладеного вище, сума штрафу за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за період з 02.05.2019 по 12.08.2020 становить 23 450 грн 00 коп. (50 грн 00 коп. х 469 днів). При цьому судом не встановлено підстав для зменшення розміру штрафу. Щодо позовних вимог в частині стягненняз відповідача на користь позивача суми індексу інфляції від суми боргу та трьох процентів річних від простроченої суми за договором позики, суд зазначає про таке За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З аналізу наведених норм вбачається, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. Суд зауважує, що зволікання відповідача з виконанням зобов`язання за договором позики, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, та інших втрат, відтак позивач вправі вимагати від відповідача сплати встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді у порівнянні з базовим. Щодо обрахунку суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд бере до уваги, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця. Так, за період, зазначений позивачем у позові, з травня 2019 року по липень 2020 року включно, загальна сума інфляційних нарахувань на прострочену суму боргу в сумі 73 000 грн 00 коп. становить 1 387 грн 00 коп. (73 000 грн 85 коп. (сума боргу за договором) х 1.019 (100,70 (індекс інфляції за травень 2019 року) : 100) x (99,50 (індекс інфляції за червень 2019 року): 100) x (99,40 (індекс інфляції за липень 2019 року) : 100) x (99,70 (індекс інфляції за серпень 2019 року) : 100) x (100,70 (індекс інфляції за вересень 2019 року) : 100) x (100,70 (індекс інфляції за жовтень 2019 року) : 100) x (100,10 (індекс інфляції за листопад 2019 року): 100) x (99,80 (індекс інфляції за грудень 2019 року) : 100) х (100,2 (індекс інфляції за січень 2020 року) :100) х (99,7 (індекс інфляції за лютий 2020 року) :100) х (100,8 (індекс інфляції за березень 2020 року) :100) х (100,8 (індекс інфляції за квітень 2020 року) :100) х (100,3 (індекс інфляції за травень 2020 року) :100) х (100,2 (індекс інфляції за червень 2020 року) :100) х (99,4 (індекс інфляції за липень 2020 року) :100) - 73 000 грн 00 коп. (сума боргу за договором позики). Щодо обрахунку 3 % річних, суд зауважує, що на відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Період розрахунку приймається з 02.05.2019 (початок перебігу строку прострочення відповідачем виконання зобов`язання за договором позики) по 12.08.2019 (заявлена позивачем кінцева дата). Відтак, 3% річних з простроченої суми основного боргу становить 2 814 грн 00 коп. (73 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 3 % : 365 (кількість днів у році) х 469 (кількість днів прострочення). Таким чином, на підставі викладеного вище, доводи позивача щодо стягнення 3 % річних в сумі 2 820 грн 00 коп. судом не приймаються, оскільки наведений позивачем розрахунок є помилковим. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів сплачених останнім на оплату послуг нотаріуса за вчинення нотаріальних дій в сумі 2 200 грн 00 коп., суд зазначає про таке. За змістом п. 7 укладеного між сторонами договору позики від 11.03.2019 витрати, пов`язані з укладенням цього договору за згодою сторін сплачує позичкодавець - [PERSON] . Отже , враховуючи принцип «свободи договору» суд, приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, що узгоджуватиметься з вимогами ст. 141 ЦПК України. При цьому, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 987 грн 00 коп., однак позивачу при зверненні до суду з даним позовом належало сплатити судовий збір у сумі 1006 грн 48 коп. (1% від суми позову (73000 грн 00 коп.(сума боргу за договором позики) + 23 450 грн 00 коп. (сума штрафу за прострочення виконання зобов`язання за договором позики) + 1 387 грн 00 коп. (сума інфляційних нарахувань на прострочену суму боргу за договором позики) + 2 814 грн 00 коп. (сума 3% річних з простроченої суми основного боргу за договором позики) Відтак, враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у меншій ніж належало сумі, сума недоплаченого судового збору у розмірі 19 грн 48 коп. (1006 грн 48 коп. (належна до сплати сума судового збору) - 987 грн 00 коп. (сума сплаченого позивачем судового збору) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 987 грн 00 коп.

Outcome: partial