Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на рухоме майно (автомобіль). В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що 10 січня 2015 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу легкового автомобіля, ВАЗ 21114-130-513 НГ, двигун: [NUMBER].: 2008 року випуску, зелений, номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER], в підтвердження чого, [PERSON] було написано розписку, в якій він зазначив, що отримав кошти від неї кошти у розмірі 35000,00 грн. за продаж легкового автомобіля та ніяких претензій стосовно укладеної угоди до неї не має. Всі істотні умови між ними було узгоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмета угоди не виникало. З моменту продажу та по сьогоднішній день автомобіль фактично перебуває у її власності. Щодо переоформлення автомобіля на ім'я позивачки вони домовились, що проведуть цю процедуру пізніше, з підстав відсутності коштів на це. Згодом, коли у позивачки виникла можливість переоформити автомобіль на своє ім'я, вона звернулась до [PERSON] Вони направились до нотаріуса, щоб переоформити автомобіль на її ім'я. Але з'ясувалось, що відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 48429404 від 27.11.2015р. на даний автомобіль накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження згідно постанов державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Красноармійського міського управління юстиції від 08.01.2013р., 29.07.2013р., 20.03.2013р. Вважає, що вона набула право власності на автомобіль на законних підставах, оскільки Відповідач передав їй його разом з всіма правовстановлюючими документами. Тим більше вона сплатила кошти за придбання цього автомобілю Відповідачу у розмірі 35000,00 ( тридцять п'ять тисяч гривень 00 копійок). Позивачка просить суд визнати за нею, [PERSON], право власності на рухоме майно, а саме легковий автомобіль, ВАЗ 21114-130-513 НГ, двигун: [NUMBER].: 2008 року випуску, зелений, номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER]. Зняти арешт з легкового автомобіля. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. В заяві зазначив, що дійсно у нього був автомобіль ВАЗ 21114-130-513 НГ, двигун: [NUMBER].: 2008 року випуску, зелений, номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER], який він рік тому продав позивачці. Між собою вони домовились, що переоформлення документів буде проводитись за її рахунок, але на той час у неї були відсутні необхідні кошти, тому вони домовились зробити це пізніше. Наприкінці 2015 року йому подзвонила позивачка та попросила з'їздити з нею до нотаріуса. Але як вони дізнались у нотаріуса, що на автомобіль накладено арешт. Про накладення арешту на автомобіль він не знав, з відділу ДВС до нього не надходило жодних повідомлень про це. Він звернувся до відділу ДВС з проханням роз'яснити йому чого на автомобіль було накладено арешт. Як повідомили у відділі ДВС, оскільки він є платником аліментів, то арешт не буде знято доки дитині не виповниться 18 років. Він щомісяця сплачує аліменти, але у нього є деяка заборгованість і як тільки у відділі ДВС йому нададуть довідку про розмір заборгованості, він її сплатить. Але під час передавання автомобілю не знав про накладений на нього арешт, розірвати домовленості про продаж автомобілю він не може, тому іншого захисту права власності, крім судового, ані в нього ані у позивачки немає. Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції - до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до розписки від 10.01.2015 р. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмір 35000,00 гривень за автомобіль ВАЗ 21114-130-513 НГ, двигун: [NUMBER].: 2008 року випуску, зелений, номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER], автомобіль, технічний паспорт передав (а.с.5). Відповідно до розписки від 10.01.2015 р. [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 35000,00 гривень за автомобіль ВАЗ 21114-130-513 НГ, двигун: [NUMBER].: 2008 року випуску, зелений, номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER], автомобіль та технічний паспорт отримала. В розписці зазначено, що зобов'язується оформити всі необхідні документи - договір купівля-продажу, в найближчий час (а.с.5). Згідно технічного паспорту на автомобіль ВАЗ 21114-130-513 НГ, двигун: [NUMBER].: 2008 року випуску, зелений, номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER], автомобіль зареєстрований на ім'я [PERSON] (а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 48429404 від 27.11.2015року на автомобіль ВАЗ 21114-130-513 НГ, двигун: [NUMBER].: 2008 року випуску, зелений, номер об'єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER], на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження накладено арешт, терміном дії до 27.06.2019 р. (а.с.8-9). Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 4 та 5 статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 207 ЦК України обумовлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони… Також частиною 2 статті 220 ЦК України встановлюється, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, як зазначено у статті 316 ЦК України. У статті 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частина 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В судовому засіданні встановлено, що позивачка придбала у відповідача автомобіль, за який сплатила грошові кошти, отримала автомобіль та технічний паспорт на нього, користувалась ним на протязі більше ніж року. Але на даний час в реалізації свого права власності у позивачки виникають перешкоди, тому іншого способу захисту права власності, крім судового, у позивачки нема. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешт законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved