Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ «Укрсоцбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 27.12.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та відповідачем укладено кредитний договір № 2007/13-2.06/811 відповідно до укладеного якого відповідач отримав кредит у розмірі 35000 дол. США зі сплатою 13,50 % річних строком до 26.12.2022 р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27.12.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 2776, відповідно до якого відповідачем було передано в іпотеку будинок, що складається з житлового будинку, позначеного на плані під літ. «А», житловою площею 19,6 кв.м., та надвірних споруд: сарай «Б», вбиральня «В», огорожа №1-4, мостіння І, цистерна ІІ, шахта ІІІ, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Нескучна, 53. Позивач зазначає, що станом на 17.04.2015 р. загальна сума заборгованості відповідача перед Банком складає 82558,16 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1\~770 530,40 грн. і на час подання даного позову заборгованість не погашена. Зважаючи, що [PERSON] не виконав вимоги Банку щодо погашення заборгованості, позивач звернувся до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся належним чином. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору № 2007/13-2.06/811 від 27.12.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 35000 дол. США зі сплатою 13,50 % річних строком до 26.12.2022 р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27.12.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 2776, відповідно до якого відповідачем було передано в іпотеку будинок, що складається з житлового будинку, позначеного на плані під літ. «А», житловою площею 19,6 кв.м., та надвірних споруд: сарай «Б», вбиральня «В», огорожа №1-4, мостіння І, цистерна ІІ, шахта ІІІ, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Нескучна, 53. Іпотечний договір посвідчений 27.12.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу левенець Т.П., що зареєстровано в реєстрі за № 2776. Станом на 17.04.2015 р. загальна сума заборгованості відповідача перед Банком складає 82558,16 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1\~770 530,40 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 33\~768,06дол.США, що еквівалентно 724184,95грн., суми заборгованості за відсотками 31074,27дол.США, що еквівалентно 666414,28грн., суми пені за несвоєчасне погашення кредиту 10090,08дол.США, що еквівалентно 216390,49грн., суми пені за несвоєчасне повернення відсотків 7625,75дол.США, що еквівалентно 163540,68грн. і на час подання даного позову заборгованість не погашена. Згідно до п.4.1 Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобовязання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.5 Договору іпотеки передбачено, що іпотеко держатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»; або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»; або шляхом організації іпотеко держателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до п. 4.6 Договору іпотеки, передбачено, що у разі звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотеко держателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, судом встановлено, що Банк, як іпотекодержатель, має право звернутись до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки протягом строку дії договору іпотеки та з урахуванням строку позовної давності, що визначається виходячи зі строку повного погашення заборгованості за основним зобовязанням. Отже право на звернення Банку до суду в вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки нічим не обмежено і Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого яз забезпечення кредитів в іноземній валюті» ніяким чином не обмежує права Банку як іпотекодержателя на задоволення його вимог. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобовязання по договору не виконувала, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року за № 1304-VII визначено, що протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» , якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. На підставі зазначеного, враховуючи вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, проте на час дії вказаного закону виконання даного рішення слід відстрочити. За таких підстав суд вважає за необхідне позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved