Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, третя особа: Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він знаходився у трудових відносинах з відповідачем по справі з 23.04.1999 року. Працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 02.03.2008 року був звільнений на підставі 38 КЗпП України за власним бажанням. Під час роботи в шахті позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 08.09.2017 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактора пил, робоча поза, фізичне навантаження, нахили корпусу, шум. Причиною професійного захворювання є важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю мязів нижніх кінцівок і тулуба) фактична величина 215,3 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю мязів рук та плечового поясу) фактична величина 89,1 Вт, при нормативному значенні 4513Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 40кг при нормативному значенні 30кг; запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70% складала 160,1мг/м3 (ГДК 2мг/ м3) протягом 82,0% часу робочої зміни. Шум від працюючого обладнання 86 дБА (ГДР 80 дБА). [PERSON] було встановлено медичний діагноз: Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічним порушенням та больовим синдромом. Хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН-1-11ст. (першого другого ст.) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третього ст.) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - захворювання професійні, встановлені вперше. Згідно довідки МСЕК від 31.10.2017 року йому після первинного огляду встановлена третя група інвалідності та 65% втрати працездатності безстроково, встановлена потреба у додаткових видах допомоги, а саме санаторно-курортне та медикаментозне лікування. Оскільки, у звязку із шкідливими умовами праці позивач отримав професійне захворювання на підприємстві, вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, яка полягає у тому, що у звязку з професійним захворюванням він почуває себе погано, постійно змушений лікуватися, не має можливості як раніше вести звичайний спосіб життя. Постійно відчуває нестерпний біль у грудях, спині, поясниці, ногах та руках, з забруднення дихання і нападами браку повітря, задишка при незначному фізичному навантаженні, постійна слабкість, порушення сну, що порушує його звичайний уклад життя та спричиняє страждання. Через теперішнє його становище порушені його нормальні життєві звязки і йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Після загострення хвороби звичайний уклад його життя примусово змінився, оскільки раніше він працював, спілкувався з друзями, колегами по роботі, відпочивав, а тепер змушений більшу частину свого життя проводити у лікарнях. Таким чином, у звязку із шкідливими умовами праці позивач отримав професійне захворювання на підприємстві і тому, на його думку, відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 65000 гривень та просить стягнути зазначену суму з відповідача на його користь. На його думку, діями відповідача йому спричинені моральні страждання, повязані із професійним захворюванням, яке є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на його користь 65000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому професійним захворюванням. Позивач до судового засідання не зявився, уповноважив представляти його інтереси представника [PERSON] на підставі договору. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали частково у розмірі 19500грн. із розрахунку 300грн. за кожен відсоток втрати працездатності (а.с.35). Представник третьої особи до судового засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяві, відповідно до якого просить суд розглянути справу без їх участі, винести рішення по справі на розсуд суду (а.с.29). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 23.04.1999 року. Працював прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 02.03.2008 року був звільнений на підставі ст.38 за власним бажанням (а.с.7-9). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 08.09.2017 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактора пил, робоча поза, фізичне навантаження, нахили корпусу, шум. Причиною професійного захворювання є важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю мязів нижніх кінцівок і тулуба) фактична величина 215,3 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю мязів рук та плечового поясу) фактична величина 89,1 Вт, при нормативному значенні 45Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 40кг при нормативному значенні 30кг; запиленість повітря робочої зони з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70% складала 160,1мг/м3 (ГДК 2мг/ м3) протягом 82,0% часу робочої зміни. Шум від працюючого обладнання 86 дБА (ГДР 80 дБА) (а.с.10-11). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №596 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Інститут медицини праці академії медичних наук України» в період з 23.06.2017 року по 10.07.2017 року з діагнозом: Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічним порушенням та больовим синдромом. Хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН-1-11ст. (першого другого ст.) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третього ст.) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - захворювання професійні, встановлені вперше. Протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату, інтенсивного шуму. Спостереження та лікування у терапевта, невропатолога, лор-лікаря, гастроентеролога, профпатолога за місцем проживання. Динамічне спостереження клініки профзахворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України». Курси відновлюю чого лікування. Санаторно-курортне лікування в санаторіях пуль монологічного та неврологічного профілю (а.с.20). Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 04 липня 2017 року №24/601 [PERSON] встановлено діагноз: Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічним порушенням та больовим синдромом. Хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН-1-11ст. (першого другого ст.) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третього ст.) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.21). Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у медичної та соціальної допомоги та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 31.10.2017 року [PERSON] встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, огляд проведено вперше, інвалідність встановлена строком з 23.10.2017 року безстроково. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 65%. Потребує в медикаментозному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні (а.с.22). Відповідно до ст.ст.1, 3\~ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України\~Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоровя позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 45000 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial