Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що 05 жовтня 2002 року позивач та відповідач по справі зареєстрували шлюб, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис №347 від 05 жовтня 2002 року. Від шлюбу, [INFO] у них народився син - [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану Дружківського міського відділу управління юстиції у Донецької області складено відповідний актовий запис №395 від 27 жовтня 2003 року. [INFO] у них народилась донька - [PERSON] , про що в книзі записів актів цивільного стану Дружківського міського відділу управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис №228 від 16 червня 2011 року. 01 листопада 2017 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області шлюб між ними було розірвано. 09 листопада 2017 року за рішенням Дружківського міського суду Донецької області з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 12 грудня 2017 року Дружківським міським відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа №2/229/1734/2017 від 09 листопада 2017 року. 26 березня 2018 року постановою Головного державного виконавця Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області був накладений арешт на майно [PERSON] . Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду від 09 листопада 2017 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів у сумі 16500,00 грн. за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року. В березні 2019 року, відповідач запропонував позивачу відмовитися від отримання аліментів на утримання дітей в подальшому в рахунок передачі в право власності дітям1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . При цьому, наявну заборгованість по аліментам відповідач пообіцяв виплати протягом 7 місяців, про що написав розписку від 20 березня 2019 року. У зв`язку з тим, що раніше 28 березня 2018 року на все майно [PERSON] державним виконавцем було накладено арешт, то укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на 1/2 частини квартири представлялось можливим. Через що позивач звернулась із заявою про закриття виконавчого провадження. При цьому, відповідач пообіцяв погасити заборгованість у розмірі 16500,00 грн. протягом 7 місяців із дня складання ним відповідної розписки, а саме 20 березня 2019 року. На теперішній час заборгованість по виплаті аліментів яка утворилась за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року у розмірі 16500,00 грн. не відшкодована відповідачем. Просить суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 16500,00 грн. 08 листопада 2019 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області позовна заява [PERSON] була залишена без руху та позивачу було надано строку для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду (а.с.36). 26 листопада 2019 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків вказаних в ухвалі суду від 08 листопада 2019 року (а.с.40) 21 січня 2020 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області було прийнято позовну заяву до провадження, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.43). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, зазначивши наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2002 року до [INFO] . Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] 2003 року народження та [PERSON] 2011 року народження. 09 листопада 2017 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей. Приблизно у березні 2019 року [PERSON] запропонував [PERSON] відмовитися від отримання аліментів в подальшому на утримання їх дітей в рахунок передачі в право власності дітей 1/2 частини квартири, розташованої по адресу [ADDRESS] . Однак, через те, що відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16500,00 грн., державним виконавцем на все майно [PERSON] було накладено арешт. В подальшому [PERSON] написав розписку, відповідно до якої зобов`язався погасити заборгованість у розмірі 16500,00 грн., яка малася станом на березень 2019 року, протягом семи місяців. Після чого, [PERSON] написала заяву про повернення їй виконавчого листа. 21 березня 2019 року виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей був повернутий стягувачу. 01 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на 1/2 частину квартири. Проте, станом на теперішній час заборгованість по аліментам, яка утворилась в період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року, тобто до укладання вказаного договору відповідачем не відшкодована. Вважають, що відповідач повинен сплатити заборгованість по аліментам у розмірі 16500,00 грн., оскільки вказана сума не входить до умов договору про припинення права на аліменти для дитини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позвоні вимоги не визнали та пояснили, що дійсно [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] 2003 року народження та [PERSON] 2011 року народження. За рішенням Дружківського міського суду Донецької області з нього стягувались аліменти на утримання дітей. Станом на березень 2019 року він мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 16500,00 грн. Приблизно у березні 2019 року він звернувся до позивачки з пропозицією щодо укладення договору про припинення права на аліменти в рахунок передачі права власності на 1/2 частину квартири. Через наявність заборгованості по сплаті аліментів на його майно був накладений арешт. З метою зняття арешту накладеного державним виконавцем, він написав розписку від 20 березня 2019 року, відповідно до якої зобов`язався погасити наявну у нього заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16500,00 грн. протягом семи місяців. 01 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на 1/2 частину квартири. Вважають, що сума заборгованості, яка утворилась за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року у розмірі 16500,00 грн. увійшла в рахунок передачі 1/2 частки квартири, а розписка була написана з метою зняття арешту з квартири. Просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 05 жовтня 2002 року по листопада 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.11,14-15). Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.12-13). Згідно рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 листопада 2017 року з відповідача [PERSON] було стягнуто щомісячно аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 10 жовтня 2017 року (а.с.16). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 грудня 2017 року (ВП №55326189) головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/229/1734/2017 виданого 09 листопада 2017 року Дружківським міським судом Донецької області щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частині на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] ; стягувач [PERSON] , боржник [PERSON] (а.с.19). Постановою державного виконавця від 26 березня 2018 року (ВП №55326189), було накладено арешт на майно боржника [PERSON] , оскільки останній має заборгованість зі сплати аліментів, яка складає понад шість місяців (а.с.20). В ході розгляду справи, судом встановлено, що заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка виникла за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року складає в сумі 16500,00 грн. В березні 2019 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON] з пропозицією щодо укладення договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на 1/2 частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . 20 березня 2019 року відповідач [PERSON] склав розписку, якою зобов`язався здійснити виплату заборгованості по аліментам на утриманні дітей: [PERSON] та [PERSON] в сумі 16500,00 грн. протягом семи місяців (а.с.25). Відповідно до постанови державного виконавця Дружківського відділу від 21 березня 2019 року (ВП №55326189), встановлено, що до відділу надійшла письмова заява стягувача від 20.03.2019 року про повернення виконавчого документа (а.с.24). 01 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку передачею права власності на 1/2 частину квартири (а.с.26-27). Вищезазначені обставини справи, які встановлено в судовому засіданні в ході розгляду цивільної справи, сторонами не оспорюються та визнаються. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.82 ЦПК України). Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положеннястатті 8 Закону України «Про охорону дитинства`батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору; Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її; Укладення договору не звільняє того з батьків, хто проживає окремо, від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину (ч.ч. 1-3 ст.190 СК України). В свою чергу, відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що сума заборгованості яка утворилась за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року у розмірі 16500,00 грн. входить в рахунок передачі 1/2 частки квартири, а тому відсутні підстави щодо виконання взятих на себе зобов`язань за розпискою від 20 березня 2019 року. Проте, суд не може погодитися з такою позицією відповідача та його представника виходячі з наступного. Як встановлено судом, 01 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку передачею права власності на 1/2 частину квартири. Згідно п.1 вказаного договору предметом договору є 1/2 частина квартири розташована за адресою: [ADDRESS] , яку [PERSON] передає, а [PERSON] приймає в ріних частинах на кожну дитину, а саме: [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частину квартири, та зобов`язується самостійно їх утримувати. У зв`язу з укладанням цього договору обов`язок сплачувати аліменти на малолітню [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] припиняється. Пунктом 4 згаданого договору визначено права та обов`язки сторін: п.п.4.1. [PERSON] зобов`язана самостійно утримувати дітей - [PERSON] , [PERSON] , до досягнення ними повноліття; п.п.4.2. [PERSON] може використовувати частину квартири для проживання разом з дітьми; п.п.4.3. [PERSON] має право вимагати у судовому порядку визнання цього договору недійсним у разі виключення його імені як батька з актового запису дітей; п.п.4.4. [PERSON] має право вимагати розірвання цього договору у разі невиконання [PERSON] обов`язку по утриманню дітей (а.с.26-27). Між тим, відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка виникла за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року складає в сумі 16500,00 грн. Відповідно до ч.4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. З метою вчинення вищезазначеного правочину, відповідач [PERSON] , 20 березня 2019 року склав розписку, відповідно до якої зобов`язався здійснити виплату заборгованості по аліментам на [PERSON] та [PERSON] в сумі 16500,00 грн. протягом семи місяців. Станом на теперішній час вказана сума заборгованості по аліментам відповідачем на користь позивач не сплачена. Згідно ч.1 ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ст.ст. 526,527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. ст.610, 612 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] , про те, що що сума заборгованості яка утворилась за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року у розмірі 16500,00 грн. входить в рахунок передачі 1/2 частки квартири є помилковими, оскільки взяті на себе зобов`язання відповідачем щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів відповідно до розписки від 20 березня 2019 року, належним чином невиконанні. При цьому складання розписки щодо погашення заборгованості мало місце 20 березня 2019 року, в той час, як договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку передачею права власності на 1/2 частину квартири був укладений між сторонами 01 квітня 2019 року, тобто розписка складена відповідачем до укладання зазначеного договору. Водночас, в умовах договору відсутні застереження щодо права відповідача не погашати наявну у нього заборгованість за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 у розмірі 16500,00 грн. А тому, наявність укладеного договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку передачею права власності на 1/2 частину квартири, не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати заборгованість зі сплати аліментів за період 27 вересня 2018 року по березень 2019 у розмірі 16500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених обставин, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 16500,00 грн., а позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved