Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

До суду 28.11.2019 року надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кобзар Олександра Юрійовича, за яким просили: -Визнати недійсним договір позики від 12 червня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Кобзарем О.Ю., реєстровий номер №1149; -Визнати недійсним іпотечний договір від 12 червня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Кобзарем О.Ю., реєстровий номер №1150; -Стягнути із [PERSON] на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 100\~000 грн.; -Стягнути судові витрати. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі з 31.08.1972 року. На початку червня 2019 року їх син [PERSON] звернувся до них із питанням щодо їх ставлення на придбання сином разом із його дружиною [PERSON] квартири у розстрочку. Через тиждень син повідомив батькам, що для отримання в СК «Будова» квартири у розстрочку необхідно, щоб позивачі надали згоду на передачу в заставу належне позивачу [PERSON] нерухомого майна стояночного місця за адресою [ADDRESS] , максимум на три тижні та пообіцяв скасувати заставу як тільки пройде перевірку та внесе завдаток за квартиру. Вказували, що відповідач не надав їм часу на роздуми, не розповів ні процедури, ні будь-яких додаткових обставин, забрав правовстановлюючі документи та завірив, що це лише формальності та ніяких наслідків для позивачів не буде. Вказували, що 12 червня 2019 року [PERSON] відвіз їх до офісу СК «Будова», де позивачці були надані документи на підпис, зміст яких не було роз`яснено, а її чоловіку документи взагалі винесли на вулицю, так як він через наявну інвалідність не міг піднятись до офісу. При цьому позивачам ніхто наслідки їх дій та зміст підписаних документів не роз`яснював. Правостановлюючі документи їм повернуті не були. Вказували, що через три місяці їх син перестав із ними спілкуватись, відповідати на дзвінки, приїхавши до сина додому, отримали відповідь, що останній нічого не знає про стояночне місця та грошові кошти у розмірі 22 тис. дол. США, які були надані позивачами, у борг [PERSON] під його психологічним тиском. Оскільки від сина отримати підписані 12.06.2019 року вони не змогли, розшукавши нотаріуса, позивачам було надано оригінали таких документів. Звернувшись за правовою допомогою, позивачами було роз`яснено зміст підписаних документів та виявилось, що [PERSON] фактично підписано договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала в борг 11\~000 дол. США, та іпотечний договір, а також наслідки таких договорів. З цього приводу вони звертались до правоохоронних органів, проте прокуратурою їх заяви були розглянуті не в рамках досудового розслідування, а в рамках Закону України «Про звернення громадян». З приводу бездіяльності прокуратури позивачі звертались зі скаргою до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси (справа №522/19142/19). З посиланням на те, що оскільки правоохоронні органи не квапляться захищати права позивачів, то вони вимушені звернутись до суду з дійсним позовом. Посилались на\~те,\~що [PERSON] \~ніяких коштів\~від [PERSON] \~чи від\~інших осіб\~не отримувала,\~про зміст\~договору позики\~та іпотечного\~договору не\~знала та\~останній не\~був доведений\~їй;\~укладання таких\~договорів не\~відповідало та\~не могло\~відповідати її\~волі;\~правочин вчинений\~під впливом\~омани,\~у тому\~числі і\~з боку\~ [PERSON] ,\~якому добре\~відомо,\~що ніяких\~коштів він\~ [PERSON] \~не передавав\~та діяв\~у змові\~з [PERSON] .. Вказували, що їм на підпис були надані лише останні листки договорів, а отже зі змістом ознайомлено не було; окрім того, вони фактично не володіють державною мовою, а отже самостійно не могли би розібратись зі змістом документів та були впевнені, що підписують документи, які гарантують придбання їх сином, [PERSON] , у майбутньому квартири в розстрочку. Правовими підставами позову позивачі зазначили положення ст. 203, 215, 229, 230, 234 ЦК України, та позивачі вважають, що наявні дві підстави для визнання оскаржуваних договорів недійсним. По-перше, це те, що вони діяли під впливом омани із боку [PERSON] та опосередковано [PERSON] .. По-друге, позивачі помилялись щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін. Також посилались на фіктивність договору позики від 12.06.2019 року, оскільки у жодної зі сторін, не було наміру на створення правових наслідків, які обумовленні в спірному договорі. Додатково посилались на порушення процедури нотаріального посвідчення договорів, оскільки нотаріальна дія щодо посвідчення договорів була вчинена поза приміщенням нотаріуса без зазначенням причин цього; нотаріусом не було роз`яснено зміст вчинених дій та не перевірено волевиявлення сторін на вчинення відповідних нотаріальних дій; не встановлено дійсні наміри сторін до вчинення правочину, однакове розуміння сторонами наслідків своїх дій; нотаріально посвідчення документів було вчинено за відсутності перекладача. Із приводу недійсності договору іпотеки додатково посилались на те, що зазначена в іпотечному договорі вартість стояночного місця є нижчою за ринкову та меншою за розмір позики, визначений у п.1.2 Договору позики від 12.06.2019 року. Із приводу вимог про відшкодування моральної шкоди, посилились на те, що [PERSON] відносно них фактично було вчинено кримінальне правопорушення, та через викладену ситуацію погіршився їх стан здоров`я, вони втратили сон та постійно підвищувався тиск; позивачі не могли усвідомити, як їх власний син міг так поступити з ними, відібравши фактично всі збереження. Завдані моральні страждання позивачі оцінили у розмірі 100\~000 грн.. За викладеного звернулись до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 04.12.2019 року провадження у справі було відкрито з призначенням підготовчого засіданні 13.01.2020 року. Ухвалами суду від 05.12.2019 року було вирішено питання про витребування доказів та забезпечення позову (а.с.126-129, т.1). Через неявку сторін, розгляд справи 13.01.2020 року був відкладений на 17.02.2020 року. Суд 17.02.2020 року протокольно залучив до участі у справі як третю особу на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] .. Розгляд справи було відкладено на 30.03.2020 року. Через неявку сторін, розгляд справи 30.03.2020 року було відкладено на 25.05.2020 року. До суду 25.05.2020 року надійшли письмові пояснення [PERSON] (т.1, а.с.206-212), згідно яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його недоведеність та необґрунтованість. Посилався на те, що обізнаність Позивачів саме про укладення договору застави нерухомого майна свідчить і про їх обізнаність про договір позики, оскільки застава має похідний характер та оформлюється саме для забезпечення будь-якого іншого зобов`язання, та про те, що підписання договорів та згоди на укладення цих договорів відбулось саме за волею Позивачів. З приводу того, що позивач не знали та не розуміли української, то посилався на те, що, як вбачається з позову, Позивачі, підписуючи документи, взагалі не повідомляли нотаріусу про будь-які складнощі, що викликає українська мова, про погане знання, незнання української мови. З посвідчувального напису на договорах також вбачається, що перекладу тексту договорів не відбувалось. Звернули увагу на те, що даний позову також складений українською мовою та є досить об`ємним за змістом. Враховуючи посилання Позивачів на погане знання, незнання української мови, виникають сумніви в обізнаності Позивачів щодо змісту позову та суті позовних вимог, висунутих в тому числі і до їхнього власного сина. Позивачі стверджують, що саме вони підписали документи, що їм було відомо про придбання їхнім сином квартири, про те, що вони їдуть саме для оформлення застави належного їм нерухомого майна. Підписання договорів обґрунтовують тим, що їх торопили, не пояснили зміст, що вони не знали мови, тобто обставинами, які є саме в їхній зоні контролю, оскільки будь-яка дієздатна людина може повідомити про незручності, незрозумілості, про дискомфорт від пришвидшення тощо, тобто може керувати своїми діями та, відповідно, розуміє, що підписання договорів здійснюється з метою настання певних наслідків. Таким чином, на думку відповідача, Позивачі самі ж наводять обставини, що свідчать про відсутність будь-якого впливу на них обману з боку контрагента. Крім того, з засвідчувальних написів договорів, підписаних [PERSON] , вбачається, що у нотаріуса не виникли сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності. Позивачами також не наводяться жодних даних про їх недієздатність, не надані жодні документи, що свідчать про їхню недієздатність. Отже, посилання дієздатних осіб на те, що відбувся обман або помилка внаслідок обставин, що були в зоні контролю саме цих дієздатних осіб та були створені саме ними (внаслідок дій або бездіяльності), на думку відповідача, свідчить про надуманість позову та, відповідно, його безпідставність. Вважає, що не відповідає дійсності твердження позивачів про змову, не зрозуміло в чому взагалі на погляд Позивачів полягала суть змови, яка мета змови, не надано ніяких доказів, які б свідчили про змову. Відсутність нумерації сторінок договорів ніяким чином не є доказом того, що [PERSON] надали лише останні листи договорів на підпис. Такий висновок представника Позивачів нічим не підтверджений. Додатково у поясненнях відповідача посилався на те, що в позові міститься обставини, що є суперечливими, оскільки первісно в позові зазначено, що 12 червня 2019 року [PERSON] повідомив Позивачам про необхідність підписання документів про передачу в заставу їх стояночного місця, що наддасть можливість [PERSON] забронювати квартиру (стор.2 позову), але надалі в позові зазначено, що Позивачка не знала, що підписала договір позики, іпотечний договір та Позивачі були впевнені, що підписують документи, які гарантують придбання [PERSON] в майбутньому квартири в розстрочку (стор.4 позову). Незрозуміло, з яких підстав Позивачі самостійно вирішили, що підписують інші документи ніж договір позики та іпотеки, за умов того, що вони самі стверджують, що [PERSON] їх повідомив саме про укладення договору застави (іпотеки) та за умови того, що матеріали справи свідчать про роз`яснення нотаріусом змісту договорів, що підписувались. Відповідач у поясненнях посилався на те, що Позивачі зазначають про те, що вони діяли під впливом омани з боку їхнього сина [PERSON] та опосередковано [PERSON] . Але [PERSON] , який є сином Позивачів та нібито ввів батьків в оману, взагалі не є стороною правочину. Згідно приписів чинного законодавства правочин визнається недійсним у випадку, коли саме одна із сторін правочину навмисно ввела в оману другу сторону, між тим на думку відповідача вказані обставини є недоведеними. Вважає, що не доведено умисел і другої сторони правочинів його, [PERSON] , вчинення ним цілеспрямованих дій на укладення з [PERSON] договору позики та іпотечного договору. Не доведено істотності значення обставин, щодо яких Позивачів введено в оману. Позивачка стверджує, що не отримувала кошти від нього, та що кошти отримав її син, вона не знала, що підписує договір позики та іпотечний договір, але при цьому вона з [PERSON] вважали, що підписали документи, які на їхню думку гарантували придбання [PERSON] в майбутньому квартири в розстрочку та перед підписанням документів [PERSON] їм повідомив про необхідність підписати документи щодо передати в заставу їх стояночного місця для забезпечення можливості придбати квартиру. Як свідчать матеріали справи цього ж дня син [PERSON] з метою придбання квартири уклав Договір асоційованого членства у споживчому товаристві, та придбання ним квартири батьки заздалегідь ухвалили. Отже, сукупність вказаних обставин ніяким чином не доводить істотності значення обставин, щодо яких Позивачів нібито введено в оману, та навпаки свідчать про обізнаність Позивачів з приводу змісту укладених правочинів, та про мету їх укладання - придбання їхнім сином квартири. Зазначені обставини жодним чином не вказують на наявність невигідності для [PERSON] правовідносин, що склались внаслідок укладення вказаних договорів, враховуючи її намір та намір [PERSON] гарантувати сину придбання квартири. Звертаємо увагу, що Позивачка не зазначає правову природу правочинів, які вона мала намір підписати. На думку відповідача, договір позики свідчить про підтвердження факту отримання [PERSON] саме грошових коштів, які належать [PERSON] .. Крім того, Позивачі зазначають, що саме [PERSON] мав повертати кошти [PERSON] , що також підтверджують відсутність невигідності для [PERSON] зазначених правовідносин. Недоведеність підстав своїх вимог стосується і підстав визнання правочину недійсними внаслідок помилки. За викладеного, відповідач вважає, що позивачами не надано належних та допустимих доказів того, що оскаржувані договори та надання згоди на їх укладення вчинялись Позивачами під впливом обману з боку відповідачів та помилки, що ними неправильно сприймалися фактичні обставини правочинів, що вплинуло на їхнє волевиявлення, тобто не довели обставини, на які посилаються як на підставу своїх вимог. Вищевикладені обставини свідчать і про відсутність підстав для визнання правочинів фіктивними, оскільки вони вчинені саме з певними наміром створення відповідних правових наслідків, обумовлених цими правочинами. Щодо нібито порушення порядку посвідчення договорів та твердження про перебування приватного нотаріуса [PERSON] в змові з [PERSON] , [PERSON] , відповідач у поясненнях посилався на те, що вищевикладені обставини та зміст договорів, що оскаржуються, свідчать про безпідставність таких тверджень, та Позивачами не наведено жодних доказів в підтвердження зазначених тверджень. Твердження про те, що зазначена в Іпотечному договорі вартість стояночного місця є меншою за розмір позики за Договором позики від 12.06.2019 року також спростовуються матеріалами справи. Так, в п. 1.3. Іпотечного договору встановлено, що заставна вартість предмета іпотеки визначається Сторонами в сумі - 289 288,45 грн. Така застава вартість предмету іпотеки встановлена саме за згодою Сторін. Еквівалент в доларах США такої суми на дату укладення іпотечного договору складав 11 000 доларів США. Заставна вартість предмету іпотеки відповідає саме сумі договору позики. Визначення Сторонами вартості предмету іпотеки саме в такому розмірі жодним чином не суперечить положенням чинного законодавства. Враховуючи те, що відсутні підстави для визнання недійсними договору позики від 12.06.2019 та іпотечного договору, відповідач вважає, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо відшкодування Позивачам моральної шкоди. За викладеного, [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Через неявку сторін, розгляд справи 25.05.2020 року був відкладений на 13.07.2020 року. На виконання вимог ухвали суду від 05.12.2019 року до суду 07.07.2020 року були надані копія договору позики та договору іпотеки, а також документи, на підставі яких вони були посвідчені (а.с.2-52). Ухвалою суду від 13.07.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 29.10.2020 року. Через неявку сторін, розгляд справи 29.10.2020 року, 21.01.2021 року відкладався. У судовому засіданні 23.03.2021 року були присутні позивач [PERSON] , представник позивача адв. [PERSON] , представник відповідача [PERSON] та як свідок [PERSON] .. По справі було оголошено перерву до 25.05.2021 року. За клопотання сторони позивача розгляд справи 25.05.2021 року був відкладений на 14.07.2021 року. У судовому засіданні 14.07.2021 року були заслухані пояснення свідка [PERSON] , яка пояснила суду, що вона є рідною сестрою відповідача [PERSON] та донькою позивачів. По справі було оголошено перерву до 07.10.2021 року для повторного виклику інших учасників процесу. У судовому засіданні 07.10.2021 року була присутня адвокат позивачів [PERSON] , яка повідомила що позивач [PERSON] помер [INFO] та подала до суду клопотання про закриття провадження в частині вимог до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 07.10.2021 року провадження у справі в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди було закрито. По суті позовних вимог адвокат позивача підтримала обставини та позицію, викладену в позові, та просила задовольнити. Також був присутній представник відповідача [PERSON] адв. [PERSON] , яка заперечувала проти вимог та просила відмовити, за підстав та обставин, викладених у письмових поясненнях. Інші учасники процесу (відповідачі [PERSON] , приватний нотаріус Кобзар О.Ю., третя особа [PERSON] ) у судове засідання не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявні заяви приватного нотаріуса Кобзар О.Ю. та представника третьої особи Януліс І.Г., згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності. Відповідач [PERSON] причин неявки суду не повідомив та заяв по суті справи не подавав. Верховний Суд у постанові від 1\~жовтня 2020\~року у\~справі №\~361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Суд, зважаючи на належне сповіщення відповідачів [PERSON] , приватного нотаріуса Кобзар О.Ю., третьої особи - [PERSON] , за згоди представників позивача та відповідача, на підставі ст. 223 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності вказаних сторін, сповіщених належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача [PERSON] , оцінивши докази, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог із наступних підстав. Із наданих приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзар Олександром Юрійовичем документів на виконання ухвали суду від 05.12.2019 року судом встановлено, що 21 червня 2019 року між [PERSON] як позикодавцем та [PERSON] як позичальником було підписано договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом ОМНО Кобзарем О.Ю., зареєстровано в реєстрі за №1149 (а.с.3-4, т.2). У відповідності до п.1.1 Договору, позикодавець передає у власність позичальнику грошову кошти (сума позики), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів, із урахування умов договору. Згідно п.1.2 Договору, сума позики складає 289\~288, 45 грн., в еквіваленті по курсу НБУ станом на день укладення договору 11\~000, 00 дол. США. Позика була надана строком до 01.08.2019 року. Згідно п.1.9 договору, позичальник своєю заявою повідомив, що на час укладання договору позики перебуває у зареєстрованому шлюбі. Цей договір вчинений за письмовою згодою чоловіка позичальника, викладеного окремою заявою, справжність підпису на які засвідчено приватним нотаріусом ОМНО Кобзарем О.Ю., 12 червня 2019 року за реєстровим №1148, яка долучається до примірника цього договору. У відповідності до п.4.1 Договору, вимоги законодавства щодо змісту та правових наслідків договору, що укладається сторонами, їм роз`яснено нотаріусом. Сторони підтверджують, що це договір укладається за відсутності впливу тяжкої обставини та обставин, спонукаючих вчинити даний договір на вкрай невигідних умовах, не є фіктивним та удаваним. У сторін відсутні будь-які заперечення щодо кожної з умов договору, сторони однаково розуміють значення договору, умови та правові наслідки для кожної зі сторін. Зміст статей 215, 220, 225, 229-236, 509, 527, 1046-1052 УК України, ст. 65. 74 СК України, ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» про порядок вчинення виконавчих написів сторонам за цим Договором нотаріусом роз`яснено. На договорі наявні підписи сторін [PERSON] та [PERSON] , справжність яких не спростована. Також, 12 червня 2019 року у забезпечення вимог за договором позики між [PERSON] як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Кобзарем О.Ю., зареєстрований в реєстрі за №1150 (а.с.23-28, т.2). За умовами вказаного іпотечного договору від 12.06.2019 року, сторони визначили, що в забезпечення вимог, що витікають із договору позики від 12.06.2019 року (реєстровий №1149), в іпотеку передається стояночне місце №47 в будинку [ADDRESS] , заг.пл.16,9 кв.м., що є приватною власністю іпотекодавця. Згідно п.1.2.2 Договору, вартість стоячного місця була визначена за домовленістю сторін 221\~885 грн.. Згідно п.1.3 Договору, заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами у сумі 289\~288, 45 грн.. Згідно п.2.1.1 Договору, іпотекодавець є дієздатною особою, що вправі набувати права та виконувати обов`язки, в тому числі вчиняти будь-які правочини, включаючи без обмеження укладання цього договору, а також створення інших договірних відносин, пов`язаних з цим Договором та виконання своїх зобов`язань за цим Договором. Згідно п.2.1.2 договору, іпотекодавець діє цілеспрямовано, свідомо і добровільно, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, обумовлених цим договором, розуміючи значення свої дій та

Outcome: dismissed