Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час була відсутньою. Позивач свої вимоги мотивує тим, що в належному йому на праві власності будинку з народження зареєстрований його син відповідач [PERSON] , [INFO] . У 2012 році відповідач виїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію. За цей час відповідач там отримав громадянство і не планує повертатися в Україну. При цьому, відповідач періодично приїжджає в Україну та проживає у його власному будинку за адресою: [ADDRESS] . На неодноразові прохання позивача знятися з місця реєстрації у його будинку відповідач відмовляв. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у вищезгаданому будинку порушує його право власності, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Через це позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинковолодінням, належним на праві власності [PERSON] , розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05.11.2021 відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено право відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали надіслати до суду відзив на позовну заяву. Учасники були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач у судове засідання не з`явився, проте матеріали справи містять його заяву про здійснення розгляду справи без його участі, за наявними матеріалами. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.04.2006, посвідченого нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Митрофановою А.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2-412 (а.с. 6); витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 4633818 від 18.04.2006 (а.с. 7); витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.04.2006 № 10514402 (а.с. 8); довідкою виданою виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради 18.08.2021 за № 625 (а.с. 13). У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , при цьому із 2012 року останній у зазначеному домоволодінні фактично не проживає, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради 16.08.2021 за № 624 (а.с. 9). Водночас, відповідач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування будинку від 17.05.2003, посвідченого приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофановою Л.П., зареєстрованим в реєстрі за № 1345 (а.с. 10); витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.06.2003 № 817899 (а.с. 11). На даний час відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта останнього № [NUMBER] від 08.02.2020, та має в цій країні зареєстроване місце проживання (а.с. 30-31). З листа виконавчого комітету Стеблівської селищної ради від 03.11.2021 № 02-37/М-62, вбачається, що у відповідь на звернення [PERSON] щодо зняття відповідача з місця реєстрації позивачу запропоновано звернутися до суду (а.с. 28-29). Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач зазначає, що відповідач лише зареєстрований у його будинку, але ним не користується, створюючи йому незручності та заважає повноцінно користуватися вказаним житлом, чим порушує право позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном, у зв`язку з чим звернувся до суду. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст.\~405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідач [PERSON] був користувачем спірного будинку як член сім`ї власника будинку, проте не проживає в ньому тривалий час (біля дев`яти років), має у власності інше житлове приміщення, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачені ст. 71 ЖК УРСР немає. З огляду на це суд вважає за необхідне захистити права позивача як власника спірного будинку та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви, у сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved