Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 12.04.2016 року звернулась позивач із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Інфініті кар» про встановлення нікчемності довіреності, договору комісії, довідки-рахунку та витребування майна з чужого незаконного володіння, зазначаючи, що 11.03.1989 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, за час якого, 30.05.2012 року було придбано автомобіль SKODA OCTAVIA A5, д/н. ВН4158ЕЕ, 2011 року випуску, який був зареєстрований за [PERSON] [PERSON] без згоди позивача, на підставі усної домовленості з [PERSON], надав довіреність та уповноважив [PERSON] укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження зазначеним транспортним засобом. На підставі вищезазначеної довіреності, [PERSON] уклав договір комісії з комісіонером ТОВ «Інфініті Кар», який продав зазначений автомобіль [PERSON] за довідкою-рахунком серії ААЕ № 320935 за ціною 100\~000 гривень. На підставі довідки-рахунку зазначений автомобіль був зареєстрований [PERSON] в Центрі ДАІ 3214 та видані реєстраційні номера АЕ 7363 ЕМ, а згідно облікової картки №76180108 від 06.11.2015 року знято з обліку для реалізації та видано знак для разових поїздок 08АХ9235. Позивач зазначає, що в дійсності [PERSON] не отримував довіреності від [PERSON], вказана довіреність видана невстановленій особі, яка скористалась паспортом [PERSON] з переклеєною фотокарткою, тому просить встановити нікчемність зазначеної довіреності, встановити нікчемність договору комісії та довідки-рахунку від 18.08.2015 року, витребувати автомобіль SKODA OCTAVIA A5, д/н. ВН4158ЕЕ, 2011 року випуску від [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутністю представника позивача та позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] до суду також не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, 30.05.2016 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю відповідача, позовні вимоги визнав. Представник ТОВ «Інфініті кар» до суду також не зявився. 30.05.2016 року директор ТОВ «Інфініті кар» [PERSON] надала суду заяву з проханням розглянути справу за відсутністю представника ТОВ «Інфініті кар», позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся рекомендованою кореспонденцією за місцем зареєстрованого місяця проживання, про причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Суд, враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача, відсутність заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу за відсутністю [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 11.03.1989 року укладено шлюб, про що 11.03.1989 року було здійснено актовий запис №423 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №267425. За період шлюбу [PERSON] було придбано автомобіль SKODA OCTAVIA A5, д/н. ВН4158ЕЕ, 2011 року випуску, що зареєстрований за [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК 826772 від 30.05.2012 року. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилом ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] оформив довіреність на імя [PERSON] з наданням права розпорядження автомобілем та подальший його продаж без її згоди, чим порушив права позивача як співвласника. З довіреності від 11.06.2015 року, виданої [PERSON] на імя [PERSON] вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], на здійснення правочинів щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом марки SKODA OCTAVIA A5, д/н. ВН4158ЕЕ, 2011 року випуску. Вирішуючи питання щодо нікчемності вказаної довіреності, суд зазначає наступне. Дійсно, матеріали справи містять копії паспортів громадян України, які містять тотожні прізвища, імя, по-батькові, дати народження, відомості щодо місця народження: «Іващенко Володимир Володимирович», [INFO], уродженець [INFO]». З пояснень [PERSON] вбачається, що паспорт серії СТ 341152, виданий 28.03.2013 року ним було втрачено та подано заяву до Бучанського МВМ Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області від 12.04.2014 року, що підтверджується відповіддю Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області. Після чого [PERSON] отримав новий паспорт замість втраченого серії СТ 479563, виданий Ірпінським МВ Управління ДМС України в Київській області від 19.11.2015 року. Згідно ст. 43 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Згідно п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної [PERSON] України від 26.06.1992 року паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Згідно п. 7 Положення записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Таким чином, повноваження з переклеювання фотокарток в паспортному документі покладено на уповноважений орган. Судом вважає, що в паспорті, який було предявлено при посвідченні довіреності, переклеєно фотокартку, що підтверджується поясненнями [PERSON] власника даного паспорту. Згідно ч. 3 ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Судом встановлено, що паспорт, предявлений при оформленні довіреності, не відповідає вимогам законодавства, оскільки в ньому невстановленою особою самостійно переклеєно фотокартку, даний паспорт не належить особі, яка його предявила та не встановлює особу предявника, внаслідок чого даний паспорт є недійсним. Таким чином, довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за №597 від 11.06.2015 року є нікчемною, оскільки видана невстановленій особі з використанням недійсного паспорту. На підставі даної довіреності [PERSON] уклав договір комісії з комісіонером ТОВ «Інфініті Кар», що підтверджується актом прийняття-передачі транспортних засобів. 18.08.2015 року між ТОВ «Інфініті Кар» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, за яким комісіонер ТОВ «Інфініті Кар» продав, а покупець [PERSON] придбав автомобіль марки SKODA OCTAVIA A5, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], ціна якого склала 100\~000 грн., про що комісіонер виписав покупцеві довідку-рахунок ААЕ №320935. Згідно ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Особливості здійснення комісійної торгівлі транспортними засобами регулюються п. 42-56 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 р. № 1200. Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Стаття 240 ЦК України встановлює, що представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Згідно ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Згідно п. 4 Постанови ПВСУ №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Судом встановлено, що довіреність, на підставі якої невідомою особою укладено договір комісії, є нікчемною. Таким чином, правочин вчинено особою, яка не мала на те необхідних повноважень, на підставі чого суд констатує нікчемність договору комісії та довідки рахунку серії ААЕ №320935 від 18.08.2015 року. Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно п. 10 Постанови не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, в силу дії презумпції добросовісності набувача, суд зазначає, що [PERSON] є добросовісним набувачем автомобіля марки SKODA OCTAVIA A5, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], який набув права власності на вказаний автомобіль на законній підставі. Однак, оскільки даний правочин було здійснено після вчинення правочину, який є нікчемним, суд вважає необхідним захист прав позивача шляхом задоволення віндикаційного позову та витребування зазначеного автомобіля з володіння [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved