Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ паспортного обліку Малиновського районного відділу Головного управління Національної поліції в Одеській області та просить суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на підставі до договору купівлі-продажу від 27.12.2008року, [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На вказаній житловій площі зареєстрована з 23.05.2011року відповідач по справі, яка являється сестрою позивача. Вже більш трьох років відповідач не з*являється та не проживає без поважних причин за вказаною адресою, що підтверджується письмовими заявами свідків, затверджених актом голови ОСОН УМ «Троїцький», [PERSON] про її не проживання. Враховуючи, що за даних обставин позивач несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг у звязку з реєстрацією відповідача в будинку, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з*явилася, однак надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з*явилася, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялася за адресою реєстрації, згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Представник третьої особи, сповіщений належним чином, у судове засідання не з*явився. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову, виходячи з наступного. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2008року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Пачевою І.І., реєстровий №12076, [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» від 11.06.2009 року, номер запису: 21414 в книзі: 208-163. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з довідки (виписки із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) №0925 в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], четверо її онуків та відповідач по справі - [PERSON], [INFO] Відповідно до письмових заяв свідків, [PERSON], [PERSON], затверджених актом голови ОСОН УМ «Троїцький», [PERSON] підтверджується факт, що [PERSON] в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не проживає більш трьох років. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК Українипередбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силуст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1ст. 156 ЖК Українивизначено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про те, що припинення права власності громадянина на житловий будинок (квартиру) припиняє право користування жилим приміщенням в будинку (квартирі) і членами його сімї. Відповідно дост. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятоюстатті 6 цього Закону. Як розяснюєст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання [PERSON],такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS]. При цьому, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, є безпосередньою підставою для внесення відповідних відомостей до реєстраційного обліку органом реєстрації, яким в даному випадку є Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради. На підставі ст. ст.317,386,391 ЦК Українист. ст.150,156 ЖК України,

Outcome: approved