Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

До Димитровського міського суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог вказала, що у 2013 році по квартирам ходили представники будівельного магазину та розносили рекламні листівки. Їй сподобалась реклама і вона домовилась із представниками цього магазину встановити високоякісні двері із відмінною тепло-шумовою ізоляцією, антивандальним покриттям та іншими відіменними ознаками якості преміум класу. 13 грудня 2013 року було сплачено 100 грн. завдатку за двері та послуги монтажу демонтажу дверей, про що свідчить копія товарного чеку виданого ФОП [PERSON]. Далі вона домовились з відповідачем по справі, [PERSON], що залишок буде сплачено через ПАТ «ОТП Банк» у кредит, у зв'язку з чим, 13 грудня 2013 року між нею та банком було укладено договір споживчого кредиту № 2007225641 та Договір добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2007225641. Згідно умов договору, продавцем було визначено відповідача по цій справі - [PERSON], на користь якого, банком були перераховані кошти за отримання нею товару (дверей) та послуги (встановлення дверей). Незважаючи на укладені угоди, продавець, станом на 19.02.2014 р. не поставив їй придбані двері та не приступив до монтажу-демонтажу. 18.12.2013 р. вона направила Банку заяву, якою повідомила відповідача про розірвання спірних договорів. Цю заяву, згідно поштового повідомлення, відповідач отримав 24.12.2013 р. У відповідь було отримано лист, яким банк просив повернути кошти за нібито отриманий мною товар. Із цього приводу виник спір із банком. Димитровським міським судом Донецької області розглядається справа № 226/203/14 про захист прав споживачів. Про розірвання договору купівлі-продажу та надання послуг між нею та відповідачем, вона направила на ім'я відповідача на адресу по місцю знаходження магазину заяву про розірвання договору, на підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Лист їй було повернуто із довідкою «Укрпошти», що адресат не значиться. Іншої адреси знаходження відповідача їй не відомо, у кредитному договорі ці відомості також відсутні. Про розірвання договору між нею та відповідачем також було повідомлено по зазначеним в позові телефонам. На її думку, вона зробила все можливе про попередження відповідача про розірвання договору купівлі-продажу та надання послуг. З урахуванням викладеного позивачка просить визнати розірваними договір купівлі-продажу дверей та надання послуг з встановлення дверей між нею та відповідачем, укладений 13.12.2013 року. Стягнути на її користь з відповідача 2 900 грн., які відповідач отримав від ОТП Банку в рахунок договору споживчого кредиту № 2007225641 від 13.12.2013 року. Стягнути на її користь з відповідача 100 грн. за сплату авансу за виконання договору купівлі-продажу дверей та надання послуг з встановлення дверей між мною та відповідачем, укладеним 13.12.2013 року. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав. Відповідач до суду не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлені належним чином, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надав. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і не має необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, що не з'явилися. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2013 р. між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір споживчого кредиту № 2007225641 та Договір добровільного страхування держателя кредитної картки № 06/08/2007225641. Згідно умов договору, продавцем було визначено відповідача по цій справі - [PERSON], на користь якого, банком були перераховані кошти за отримання [PERSON] товару (дверей) та послуги (встановлення дверей). (а. с. 6-9). 13 грудня 2013 року [PERSON] було сплачено 100 грн. завдатку за двері та послуги монтажу демонтажу дверей, про що свідчить копія товарного чеку виданого ФОП [PERSON]. (а. с. 4). Згідно Закону України про «Про захист прав споживачів» від 12.05.91 р. № 1023-XII у редакції Закону України від 01.12.2005 р. № 3161-IV, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виготовлювачами, виконавцями, продавцями різних форм власності, установлює права споживачів і визначає механізм реалізації державного захисту їхніх прав, зокрема, дозволяє громадянам домагатися реалізації своїх справедливих вимог як у судових, так і в спеціальних державних органах. Споживачі, що перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх побутових потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції й обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну й своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про виробника (виконавця, продавця); відшкодування шкоди (збитків), заподіяних дефектною або фальсифікованою продукцією, або продукцією неналежної якості, а також майнової й моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя й здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; звернення до суду й інші вповноважені державні органи за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Даний перелік прав споживачів не є вичерпним. Споживачі мають також інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Законодавство України про захист прав споживачів складається із Закону «Про захист прав споживачів», Цивільного кодексу, Господарського кодексу, інших національних актів законодавства, які містять положення, що стосуються захисту прав споживачів, а також міжнародних нормативних актів про захист прав споживачів. Держава забезпечує громадянам захист їхніх інтересів як споживачів, надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг), придбання знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень при придбанні й використанні товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, які забезпечують рівень споживання, достатній для підтримки здоров'я й життєдіяльності. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved