Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

До суду звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом (а.с.2-3) до [PERSON] в якому мотивуючи тим, що 22.06.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір за яким, [PERSON] був наданий кредит у розмірі 2100,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, внаслідок чого, станом на 30.04.2017 р., утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 47593,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та понесені ним судові витрати. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій просить, розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.38). У судове засідання не прибув відповідач та його представник, про причини не явки суд не повідомили. Відповідач надав відзив на позов (а.с.64-65) в якому, мотивуючи тим, що в період з серпня 2012 року до часу звернення з позовом до суду - 14 червня 2017 року, позивач не звертався до нього із вимогою про погашення бору чим пропустив строк позовної давності, в звязку з чим, просить суд відмовити позивачу у задоволені позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.06.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний догорів шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між сторонами кредитний договір (а.с.6,7,8-31). Відповідно до вказаного кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2100,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідач належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого, станом на 30.04.2017 р., утворилась заборгованість у розмірі 25401,29 грн. (а.с.4-5), яка складається з: - 1616,56 грн. - заборгованість за кредитом; - 39235,19 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 3999,50 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,0 грн. штраф (фіксована частина); - 2242,56 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить застосувати строк позовної давності посилаючись на те, що з серпня 2012 року до часу звернення з позовом до суду - 07 червня 2017 року, позивач не звертався до нього із вимогою про погашення бору чим пропустив строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору від 22.06.2012р. (а.с.4), відповідач на погашення кредиту здійснив наступні платежі: 27.11.2012р. на суму 500,0 грн.; 16.01.2013р. на суму 130,0 грн.; 30.10.2014р. на суму 600,0 грн. Здійснюючи платежі на погашення кредиту відповідач перервав перебіг позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом 14.06.2017 року. Враховуючи, що останній платіж на погашення кредиту від 22.06.2012р. відповідач здійснив 30.10.2014р. на суму 600,0 грн., а позивач до суду з позовом звернувся 14.06.2017р., то суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в межах встановлено 256\~ЦК України строку позовної давності, а тому заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 22.06.2012 р. не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення від 07.06.2018 р. (а.с.1) позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1600,0 грн. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню то з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved