Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 07 лютого 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольської міської ради про продовження строку для прийняття спадщини, в якій позивач просить суд визначити [PERSON] додатковий строк протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер його дід [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді не отриманої у Маріупольському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області пенсії за період з 2017 по 13.01.2019 року. Для прийняття спадщини він 08.11.2019 звернувся до приватного нотаріуса Михалко В. П. для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у відкритті спадкової справи оскільки він пКод ЄДРПОУ: 33852448ропустив строк прийняття спадщини. В установлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що у 2019 році тривалий час хворіла його дружина, вона потребувала постійного уходу, що перешкоджало його виїзду з непідконтрольної Україні території, де він проживав разом з дружиною по [ADDRESS] . Лише в жовтні 2019 року він зміг виїхати на підконтрольну Україні територію до міста Маріуполя. Після цього він звернувся до суду та встановив факт смерті свогно діда (рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.10.2019) та звернувся до нотаріуса з питання прийняття спадщини. Вважає, що саме такі обставини є поважними причинами пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Кравченко О . О. надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] ( серія [NUMBER] , актовий запис №159 від 16.02.1982 року). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( серія [NUMBER] актовий запис 61 від 01.03.1960 року). Отже [PERSON] є дідом позивача [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Моспинської міської ради м.Донецька, [PERSON] помер [INFO] , про що складений актовий запис № 141. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Моспінської міської ради Пролетарського району Донецької області, [PERSON] померла [INFO] , про що складений актовий запис № 206. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 23.10.2019 року за заявою [PERSON] встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м.Моспине м.Донецька. Згідно із свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Центральним районним у м. Маріуполі ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] , про що складений актовий запис 2372. 08 листопада 2019 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Михалко В.П. винесено постанову про відмову громадянину [PERSON] у написанні заяви про прийняття спадщини та у відкриті спадкової справи після смерті його діда [PERSON] , оскільки пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно відповіді Першої Маріупольської державної нотаріальної контори за відомостями Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Таким чином судом встановлено, що будь-які інші спадкоємці із заявами про прияняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталися. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви , які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17. З позову вбачається, що причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори було те, що в установлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що у 2019 році тривалий час хворіла його дружина, вона потребувала постійного уходу, що перешкоджало його виїзду з непідконтрольної Україні території, де він проживав разом з дружиною по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON] з 20.07.2013 року, актовий запис № 11, місце реєстрації шлюбу - виконком Оленівської селищної ради Волновахського району Донецької області. Відповідно до наданих суду копій виписки з медичної карти дружини позивача [PERSON] , епікризу хворої [PERSON] вбачається, що остання протягом лютого та травня 2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні, має групу інвалідності. Позивач відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.10.2019 року № 1411-5000216442 має реєстрацію у м.Донецьку та фактично перебуває за адресою [ADDRESS] . Отже позивач станом до 21.10.2019 року проживав у м.Донецьку, що на цей час є територією, яка не підконтрольна владі України. Відповідно до рішення суду лише 23.10.2019 року після взяття на облік позивача у м.Маріуполі як внутрішньо переміщеної особи, встановлено факт смерті діда позивача [PERSON] та видано свідоцтво про смерть останнього на підставі вказаного рішення суду. Таким чином у суду достатньої підстав дійти висновку, що позивачем пропущений строк для звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин. У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За наведених обставин та норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що у позивача як спадкоємця були обґрунтовані перешкоди для подання заяви, тому позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували доводи позивача, впливали на законність і обґрунтованість його вимог суду не представлено. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню.

Outcome: approved