Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка з відповідачем перебували у шлюбі з 08.12.1990. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.02.2012 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , яка на момент подачі позову досягла повноліття, та доньку [PERSON] , яка перебуває на утриманні позивачки. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.10.2018 у справі №235/5548/18 з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 10.09.2018. На підставі виконавчого листа за вказаним судовим рішенням було відкрито виконавче провадження. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.10.2018 у справі №235/5548/18 з відповідача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на час її навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з 10.09.2018 до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23-річного віку, тобто до [INFO] . На підставі виконавчого листа за вищевказаним судовим рішенням було відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця від 17.09.2020 зазначене виконавче провадження закінчено. Тобто на даний час відповідач має можливість сплачувати аліменти на доньку [PERSON] у більшому розмірі, тому можливо збільшити розмір аліментів з 1/6 до 1/4 частки доходу відповідача. Позивачка працює молодшою медичною сестрою у КНП «Покровська клінічна ЛІЛ», отримує заробітну плату в середньому - 8102 грн на місяць, не має можливості самостійно утримувати доньку. Позивачка просить суд збільшити розмір аліментів з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, стягнутих на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.10.2018 у справі №235/5548/18, з [PERSON] на користь [PERSON] на доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до виповнення донькою повноліття. Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволені позовних вимог наполягає. Відповідач у відзиві на позов зазначив, що 03.10.2018 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області прийнято рішення, яким стягнуто з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. На момент ухвалення рішення відповідач був працездатною особою, працював в ПАТ «ШУ «Покровське» та отримував хорошу заробітну плату. Також у нього був задовільний стан здоров`я, котрий дозволяв працювати та заробляти достатню заробітну плату. 17.02.2021 року відповідача визнано особою з інвалідністю, та встановлено 3 групу інвалідності безстроково. Він втратив на важкій праці 65% працездатності, що підтверджується копіями довідок МСЕК. Згідно довідки МСЕК серії 12ААА № 092186 відповідач потребує медикаментозного та санаторно-курортного лікування. У зв`язку з тим, що відповідач став інвалідом, тобто непрацездатною особою, зараз він не працює. Стан здоров`я значно погіршився. У відповідача виявлено жовчо-кам`яну хворобу, що підтверджується ультразвуковим дослідженням печені та жовчного міхура від 28.11.2020 року. Лікарем хірургом, під час огляду 22.09.2021 року визначено, що відповідачу необхідне оперативне лікування (потрібно робити операцію). Виписками з амбулаторної картки та епікризами підтверджується незадовільний стан здоров`я, неодноразові лікування як амбулаторно, так і стаціонарно протягом 2019 - 2021 років з наступними діагнозами: хронічна радікулопатія, хронічний бронхіт, спондилоартроз. Лікування постійно потребує значних фінансових коштів, майже всі кошти відповідач витрачає на лікування, а наразі потрібно ще робити операцію на жовчному міхурі. Зараз він непрацездатний та отримує пенсію по інвалідності. Згідно довідки Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області розмір пенсії складає 6241,17 грн. Згідно з вимогами ст. 192, 182 Сімейного кодексу України враховується стан здоров`я дитини (а не позивачки) та стан здоров`я платника аліментів. Аліменти він сплачує дитині, а не позивачці. В даному випадку дитина знаходиться у доброму стані здоров`я. Натомість його стан здоров`я, як платника аліментів, значно погіршився, він став особою з інвалідністю. Зараз на утримання доньки [PERSON] відповідач сплачує достатній для її утримання розмір аліментів. З усіх видів доходів на її утримання надходить 5000 грн, що в 2 рази перевищує розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач одержує аліменти з пенсії у розмірі 1255,00 грн в місяць, (підтверджується довідкою від 29.09.2021 року), з УВД ФСС - у розмірі від 3784.09 грн- до 11350,00 грн в місяць. Отже, найменша сума аліментів, що одержує позивачка складає 5039,09 грн (1255+3784,09 грн) в місяць, найбільша 12581,56 грн в місяць. Крім того, згідно постанови виконавця про звернення стягнення на інші доходи від 09.04.2021 року, яка є в матеріалах справи, з відповідача підлягають стягненню аліменти з доходу, який він отримує в АФ «Дружба» як орендну плату за користуванню його земельною ділянкою. Отже, позивач додатково також отримає аліменти з доходу в АФ «Дружба», виплата орендної плати відбувається одноразово за весь рік у жовтні -листопаді кожного року. Таким чином, на теперішній час позивач отримує щонайменш 5039,09 грн в місяць аліментів на утримання дитини. Тобто позивач одержує на утримання дитини вдвічі більшу суму, ніж рекомендований розмір аліментів на дитину. Окрім того, відповідач дарує дитині подарунки, оплачує відпочинок дитини під час літніх канікул на морі. Тобто додатково забезпечує дитині потребу в оздоровленні тощо. Доказів того, що щомісячний розмір аліментів 5039,09 грн не забезпечує гармонійний розвиток дитини, позивачем не надано. Подаючи позов про збільшення аліментів, фактично обґрунтовуючи його своїм станом здоров`я, позивачка намагається отримати додаткові кошти на свої особисті потреби (лікування), а не на утримання дитини. Натомість нести витрати по утриманню неповнолітньої дитини повинні обидва батьки. У позивачки інших неповнолітніх дітей, крім їхньої спільної доньки [PERSON] , на утриманні немає. Крім її доходу за місцем праці, вона також, як і відповідач, отримує додатковий дохід - орендну плату в АФ «Дружба», оскільки вона передала в оренду АФ «Дружба» 2 земельні ділянки, з яких також щорічно отримує дохід - оренду плату. На утриманні відповідача, крім доньки [PERSON] , також знаходиться малолітня дитина від його останнього шлюбу - син [PERSON] , [INFO] , утримувати якого він має обов`язок на рівні, не меншому, ніж інша дитина. Таким чином, зважаючи, що стан здоров`я відповідача значно погіршився, він став особою з інвалідністю (безстроково), та потребує постійного лікування, перестав працювати та є непрацездатною особою, у зв`язку з цим його матеріальний стан змінився у гіршу сторону, також має на утриманні ще одну малолітню дитину, а також враховуючи достатній розмір аліментів, що вже отримує позивач на доньку [PERSON] , відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач також просить суд розгляд справи здійснити без його участі. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 1990 року, який було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2012 року (а.с.8). Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , яка вже досягла повноліття та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7,9) Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 03 жовтня 2018 року у справі №235/5548/18 з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 19.09.2018 року (а.с.11). 03.10.2018 у справі видано виконавчий лист, який позивачкою пред`явлений до виконання. Постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пужас І.В. від 13.01.2020 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №235/5548/18 (ВП 60957285) (а.с.14). Постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пужас І.В. від 13.01.2020 відкрито виконавче провадження №60957177 з виконання виконавчого листа №235/5561/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на час її навчання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 01.01.2020 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, тобто до [INFO] (а.с.20). Згідно даних АСВП станом на 31.07.2021 виконавче провадження №60957177 завершено (а.с.22). Таким чином, на даний час з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини. Відповідач неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, внаслідок чого, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК № 851981 від 17.02.2021 року, [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності за професійним захворюванням, безстроково, протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах, рекомендовано «Д» невролога, терапевта. Відповідно до довідки № 092186 ступінь втрати професійної працездатності визначено у 65 %. Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання від 27.10.2020 року № 36/911 [PERSON] встановлено вперше професійне захворювання, діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-дінамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. Разом з тим, встановлення втрати працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, не позбавляє відповідача можливості працювати взагалі, а має тільки певні обмеження щодо важкості праці та роботи в підземних умовах. Як на підставу не збільшення розміру аліментів, відповідач посилається на необхідність проведення оперативного втручання, для чого надає висновок УЗД печінки та жовчного міхура. Проте даний висновок датований 28.11.2020 року, та як вбачається з наданих відповідачем матеріалів, оперативне втручання до теперішнього часу не проведене, у зв`язку з чим, суд вважає, що розмір аліментів на дитину, не може бути залежний тільки від необхідності проведення будь-якого оперативного втручання. Посилання відповідача на необхідність лікування та витрачання коштів на ліки у зв`язку з отриманим професійним захворювання, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідачем не надано жодного доказу понесених витрат на лікування. [PERSON] перебуває на обліку в Покровському об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком, розмір якої за липень-вересень 2021 року склав 6241,17 грн щомісячно. Розмір аліментів за ці місяці склав 1255 грн щомісячно. Також відповідач одержує відшкодування втраченого заробітку та перебуває на обліку у Покровському відділенні УВД ФСС України в Донецькій області. Відповідачем надана довідка про загальний розмір сплачених аліментів за період з травня по серпень 2021 року, з якої вбачається що 1/6 частина від щомісячного відшкодування втраченого заробітку за серпень 2021 року склала 3784,09 грн. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2016 року, від даного шлюбу має сина, [INFO] . Щодо витрат на утримання дружини та сина, відповідачем доказів не надано. З матеріалів справи вбачається, що позивачка несе певні витрати на продукти харчування, послуги інтернету, канцелярські вироби, одяг, комунальні послуги, лікування тощо, а також вказує на незадовільний стан свого здоров`я, та посилається на це як на підставу збільшення розміру аліментів на утримання доньки. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статтею 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Відповідно до частин першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховує, що розмір стягуваних аліментів має бути справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь батька в утриманні неповнолітньої дитини, а також має бути достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Сторони по справі (позивачка та відповідач) в рівних частках мають обов`язок утримувати свою доньку, до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дитини. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Також суд звертає увагу, що закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує; зазначивши про наявність у відповідача хронічних захворювань та необхідності постійних витрат на лікування та профілактику, суду не надано доказів, якими підтверджується реальність таких витрат. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові по справі 715/2073/20 від 28.05.2021 року зазначив, що зміна його сімейного стану позивача (платника аліментів), а саме народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а саме те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами, що у нього відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved