Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

До Кузнецовського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 9 570,90 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.. Позовні вимоги обгрнутовує тим, що 30.05.2017 року о 17 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Рено Дустер», д.н.з. [NUMBER], по вул.. Рівненська у м.Вараш, Рівненської області не врахувала дорожніх умов, стану транспортного засобу, під час виконання маневру повороту ліворуч, допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить позивачу. В результаті зіткнення автомобіль отримав ушкодження. Загальна сума понесених витрат на ремонт автомобіля становить 26 164,90 грн. 05.01.2018 року, йому на підставі договору страхування № АК1194638/1805/16 від 21.12.2016 року, ПАТ СК «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування лише у сумі 16 594 грн. На підставі цього, вважає, що з відповідача на його користь слід стягнути різницю між вартістю ремонту автомобіля та сумою страхового відшкодування у розмірі 9 570,90 грн. Підставами для стягнення моральної шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, у розмірі 10000 грн., вважає те, що тривалий час був позбавлений можливості користуватись автомобілем, витратив вдосталь часу і зусиль, щоб відновити пошкоджений автомобіль. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтовує тим, що позивач не подав до суду належних та допустимих доказів, на підтвердження розміру завданої матеріальної та моральної шкоди. Вказала, що позивач не подав до суду розрахунок моральної шкоди, з яких міркувань він виходив визначаючи його. У відповіді на відзив [PERSON] зазначив, що в ході огляду автомобіля 30.05.17 компетентною особою була проведена оцінка ушкоджень. Крім того, рахунок-фактура №34 від 21.06.2017 року складено компетентною особою в сфері технічного обслуговування та ремонту автомобілів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити повністю. у своїх поясненнях послався на обставини, якими обґрунтований позов. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні також, позовні вимоги пітримав повністю. доводячи заподіяння моральної шкоди пояснив, що у власності позивача поза межами міста знаходиться дачна ділянка, на якій він займається сільським господарством. Відсутність автомобіля у період обробітку землі позбавило позивача можливості вільно добиратись автомобілем до дачної ділянки. Крім того, за рахунок автомобіля позивач вирішував інші побутові потреби в сім?ї. Третя особа, яка не заявляла самостійних вимог ПАТ «Страхова компанія «Провідна», будучи належним чином повідомлене про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання явку свого представника не забезпечило, про причини не повідомило. У зв'язку цим, суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. У судовому засіданні встановлено, що 30.05.2017 року о 17 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Рено Дустер», д.н.з. [NUMBER], по вул.. Рівненська у м.Вараш, Рівненської області не врахувала дорожніх умов, стану транспортного засобу, під час виконання маневру повороту ліворуч не надала перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку прямо, - автомобілю [NUMBER] та допустила з ним зіткнення. Вказані обставини підтверджуються копією постанови Кузнецовського міського суду від 04.07.2017 року. Відповідач [PERSON] у судовому засідання не заперечувала своєї вини у заподіянь матеріальної шкоди [PERSON] внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом , використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У судовому засіданні сторонами визнані обставини про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Провідна» та у зв?язку з настання страхового випадку позивач [PERSON] отримав страхове відшкодування у сумі 16 594,96 грн. Такі обставини також доводяться копією повідомлення про виплату від 25.10.2017 року № 17-05/13358 та копією чеку про видачу готівки від 05.01.2018 року. У позовній заяві [PERSON], доводячи розмір завданої шкоди вказує, що загальна сума понесених витрат на ремонт автомобіля становить 26 164,90 грн. На його думку розмір завданої шкоди підтверджується рахунком-фактурою № 34 від 21.06.2017 року на суму 19 986,30 грн., додатковим актом виконаних робіт № 50 від 22.08.2017 року на суму 720,00 грн. та товарним чеком на суму 5 458,60 грн. Також, представник позивача у судовому засіданні послався на розрахунок суми матеріального збитку, яка визначена представниками ПАТ «Страхової компанії «Провідна» у розмірі 22 795,23 грн., вказуючи, що дійсний розмір завданої шкоди навіть страховою компанією визначений більший від суми страхового відшкодування, яку отримав позивач. Вказуючи, що кожна страхова компанія має аварійних комісарів, які мають повноваження на здійснення оціночної діяльності. Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження розміру завданої шкоди суд приходить до висновку, що вони є недопустимими відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України. Суд врахував те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону Пунктом 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом ФДМ від 24.11.2003 року, яка встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ, визначено, що вказана методика застосовується для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та для визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Таким чином, нормативно-правовими актами чітко встановлений порядок отримання доказів щодо визначення розміру матеріальних збитків та вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зокрема, ці докази повинні встановлюватись суб?єктами оціночної діяльності та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Докази, які подані позивачем на підтвердження розміру завданої шкоди не відповідають вказаним вимогам, а тому є недопустимими. Крім того, рахунок-фактура № 34 від 21.06.17 на загальну суму 19 986,30 грн., на який позивач посилається як на розмір фактично понесених витрат на відновлювальний робіт, за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції), а носить лише інформаційний характер. У ньому не відображено інформації про те, що позивач фактично оплатив вартість перерахованих у ньому послуг. Додатковий акт виконаних робіт № 50 від 22.08.2017 року на загальну суму 720,00 грн., також не підтверджує оплату позивачем вартості наданих послуг. На думку суду такі документи підтверджують лише обставини про те, за якими цінами ФОП [PERSON] надає окремі види послуг та продає запчастини, а не визначає розмір завданої шкоди згідно із вище вказаною методикою. Позивачу та його представнику судом в порядку, передбаченому п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України роз?яснено необхідність подачі доказів на підтвердження повноважень ФОП [PERSON] та представника страхової компанії на здійснення оціночної діяльності, проте представник позивача наполягав, що на їх думку ними подані усі необхідні докази. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на те, що позивач доводить розмір завданої шкоди, суд приходить до висновку, що саме позивачем не подано до суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження розміру завданої шкоди. Таким чином, оскільки позивачем не надано до суду належних, допустимих та достовірних доказів, які у своїй сукупності могли б підтвердити розмір завданих збитків, суд приходидить до висновку, про те, що у вимозі про стягнення матеріальної шкоди слід стягнути за недоведеністю. Що стосується позовних вимог у частині моральної шкоди, то суд ураховує наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р., під морально шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Обгрунтування позивачем моральної шкоди душевними (емоційними) стражданнями, пов?язаними з пошкодження його автомобіля, позбавленням можливості тривалий час користуватись ним, витратою часу і зусиль спрямованих на його відновлення, суд вважає підтвердженим фактом ДТП, матеріалами справи, тому моральна шкода з наведених підстав підлягає стягненню з винної особи. Суд, ураховуючи характер моральних страждань позивача, суттєвість вимушених змін у його житті внаслідок пошкодження автомобіля, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, та виходячи із засад розумності і справедливості, зменшує розмір морального відшкодування до 1000 грн., розмір якого слід стягнути з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача доведені і підлягають задоволенню частково. У частині стягнення з відповідача на користь позивача, матеріальної шкоди, слід відмовити за недоведеністю, та частково стягнути моральної шкоди в сумі 1000 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 35 грн. 24 коп.

Outcome: partial