Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений позов, який позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] 12.07.2014 року о 03-00 год., керуючи автомобілем MERSEDES-BENC S-500 транспортний засіб [NUMBER] здійснив виїзд на полосу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем SKODA \~державний номерний знак [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказує, що на час скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вказаної ДТП підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 24 липня 2014 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль SKODA \~державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], розмір завданих збитків згідно звіту № 9217 від 30.07.2014 року складає 30 469, 56 грн. Вказує, що власник пошкодженого автомобіля марки SKODA, звернувся до позивача із заявою про отримання страхового відшкодування, у зв'язку із чим позивачем було сплачено на його користь 25 391, 30. Заходи з боку МТСБУ відносно відповідача з приводу добровільної компенсації витрат позитивних результатів не дали. Тому просить стягнути із відповідача на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат 25 391, 30 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, повідомлений був належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2014 року постановою Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Постановою встановлено, що 12 липня 2014 року о 03 год. 00 хв. в м. Буча по вулиці Тарасівська, водій керуючи автомобілем MERSEDES-BENC S-500 транспортний засіб [NUMBER] здійснив виїзд на полосу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем SKODA \~д.н.з. [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння в тому числі транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно висновку № 9217 від 30.07.2014 року про визначення вартості матеріального збитку автомобіля SKODA \~державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], матеріальний збиток в наслідок його пошкодження при ДТП складає 30 469, 56 грн. Згідно наказу № 4522 від 28.08.2014 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих відповідно до заяви [PERSON] було перераховано суму виплати 25 391, 30 грн. Згідно платіжного доручення № 1/23988 від 28.08.2014 року Моторно (транспортне) страхове бюро України перерахувало потерпілому страхове відшкодування в розмірі 25 391, 30 грн. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди також додаються витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Оскільки було встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право страховика звернутися до винної особи про стягнення шкоди в порядку регресу, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення страхового відшкодування шкоди, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved