Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Згідно уточненої позовної заяви 29.03.2003 року між позивачем та відповідачем [PERSON] Єлизаветівської сільської ради Петриківського району було зареєстровано шлюб про що долучено свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД № 367619, де зроблений відповідний актовий запис № 03. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що долучено свідоцтво про народження серії І-КИ № 218184. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні характери та погляди на життя. Як наслідок з 27.05.2016 року [PERSON] не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не мають спільного побуту, взаємних прав та обовязків, тобто сімейні відносини між ними, фактично, припинені. Рішення про розірвання шлюбу є взаємним. Майновий спір між подружжям відсутній. [PERSON] дійшли згоди про те, що дитина залишиться проживати разом з матірю. Однак, позивач зауважує, що дівчинка перебуває на повному її утриманні. Батько дитини відмовляється надавати кошти на утримання дочки, через що в сімї, де проживає [PERSON] склалося скрутне матеріальне становище. Позивач пояснила, що не працює, отримує допомогу по безробіттю, що становить 1050.00 грн, але цих коштів не вистачає для забезпечення належного рівня життя дитини. Позивач зауважила, що відповідач є працездатним та працевлаштованим, працює та має регулярний дохід. На основі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Залишити проживати неповнолітню [PERSON] разом з матірю. Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? часки від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання їхньої дитини [PERSON], починаючи від дня винесення рішення і до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне «Боса» (а.с.34). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення(а.с.35). Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і наявність підстав для його задоволення. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 367619, [PERSON] Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області 29 березня 2003 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис за № 03.(а.с.6) Подружжя мають доньку [PERSON], [INFO], про що долучено свідоцтво про народження серії І-КИ № 218184, видане виконкомом Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області 14.07.2003 року, де зроблено відповідний запис № 09. Батьками записано: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Позивач зареєстрована за адресою: [INFO] та має такий склад сімї: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що надано довідку № 1383 від 09.11.2016 року видану від Єлизаветівської сільської ради. Судом встановлено, що шлюб, на час розгляду справи, фактично, перестав існувати. Подружжя не проживає разом і не має спільного побуту. Головною причиною розпаду сім'ї є непорозуміння та різні погляди на життя. Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходив з наступного. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На основі викладеного та приймаючи до уваги те, що розірвання шлюбу є дійсною волею подружжя, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, на день розгляду справи примирення між позивачем та відповідачем не відбулося, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29.03.2003 року виконкомом Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області необхідно розірвати. Відповідно до ч.8 ст.235 СК України у рішенні суду, про розірвання шлюбу, зазначається про вибір прізвища тим із подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач виявила бажання залишити шлюбне прізвище - «Боса». Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 1\~ст. 160 СК України\~встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В принципі 7 Декларації вказано, що найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому полягає відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність полягає насамперед на її батьках. На основі викладеного й беручи до уваги те, що [PERSON] досягла віку десяти років, сторони узгодили місце проживання дитини, (разом з матірю), про що [PERSON] вказала у позовній заяві, а відповідач не заперечував проти позову, тож суд дійшов висновку про те, що слід визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом із матірю [PERSON] У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 183 СК України визначено те, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На основі викладеного, враховуючи те, що батько дитини не заперечує проти сплати аліментів, але до цього матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, від чого в сім'ї позивача склалося тяжке матеріальне становище, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до моменту досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. необхідно покласти на відповідача [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved