Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

До Старобільського районного суду Луганської області надійшла заява [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] . Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] в місті Старобільськ, у будинку де мешкала з своєю донькою. Після смерті матері заявник [PERSON] з метою прийняття спадщини на житловий будинок звернулася до нотаріуса, однак отримала відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, де вона мешкає, у зв`язку з тим, що право власності на будинок зареєстроване за [PERSON] - батьком заявника. [PERSON] вказує, що не знає свого батька, оскільки він залишив родину коли їй було приблизно 2 роки. За своє життя, і за період життя матері, вона і мати не отримували листів від батька [PERSON] . Також вони не отримували повідомлень від будь яких установ про його місце проживання чи перебування. Тобто, фактично з весни 1974 року, про обставини життя батька [PERSON] невідомо нічого. Зі слів знайомої матері заявника [PERSON] - [PERSON] отримувала листа, від матері [PERSON] , про те, що [PERSON] загинув. [PERSON] подала заяву до місцевої поліції про розшук батька, однак розшук батька результату не дав. В місцевому відділі реєстрації актів цивільного стану усно повідомили про відсутність записів про смерть [PERSON] в державному реєстрі. Необхідність оголошення батька заявника [PERSON] померлим обумовлюється тим, що заявник має намір оформити право власності на спадкове майно, на підставі чого заявник звернулася до суду. У судовому засіданні заявник [PERSON] , представник заявника [PERSON] заяву підтримали, просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Чмирівської об`єднаної територіальної громади Старобільського району Луганської області в особі Старостату села Бутове Старобільського району Луганської області в судовому засіданні просив прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, находить, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 7), копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 8) батьком заявника [PERSON] зазначено [PERSON] . Як стверджує заявник, фактично з весни 1974 року, про обставини життя батька [PERSON] їй нічого невідомо. Згідно копії листа № 396/111/43-2020 від 09.01.2020, виданого Старобільським ВП ГУНП в Луганській області (а.с. 16) за фактом внесених відомостей до ЄРДР №12019130580000686 від 02.11.2019, ч. 1 ст. 115 КК України про розшук зниклого [PERSON] , [INFO] , уродж. м. Іркутськ, Росія, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , місцезнаходження даного громадянина встановити не надалось можливим. Згідно до листа Чмирівської сільради Старобільського району Луганської області (а.с. 38) за даними погосподарського обліку [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS] , працював теслярем у ПМК-2, а потім на Старобільському заводі ЗБД. Вибув з домогосподарства у період з 01.01.1974 по 01.07.1974. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що їй відомо, що [PERSON] - батько [PERSON] влітку 1974 року виїхав до своїй матері в м. Іркутськ на постійне місце мешкання. У 1977 році мати заявниці - [PERSON] отримала листа з м. Іркутськ, де її свекруха повідомляла, що [PERSON] немає в живих, він утоп в озері Балхаш. З тих часів відомостей від [PERSON] , його родичів не було. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлою має своїм призначенням необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. [PERSON] в своїй заяві зазначила, що оголошення її батька померлим їй необхідно для оформлення спадщини. Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. За наведених обставин, вимоги заяви є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved