Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 24.09.2014 року звернулась позивач [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та вселення, зазначаючи, що є власником будинку №3 по вул. Остапа Вишні, у м. Одесі, загальною площею 57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. [PERSON] зазначає, що фактично домоволодіння у якому їй належить будинок №3 по вул. Остапа Вишні, у м. Одесі, складається з двох окремих частин, в іншій частині вказаного домоволодіння, що має адресу: м. Одеса, вул. Лугова, 40, - проживають відповідачі [PERSON], [PERSON] Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, суд вирішив: усунути [PERSON] перешкоди в користуванні 1/2 частиною житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3, загальною площею 57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., шляхом виселення [PERSON], [PERSON] з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3, яка належить на праві власності [PERSON] та вселення [PERSON] до належної їй на праві власності 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3. За заявою представника відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON], ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2015 року зазначене заочне рішення було скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Як вказує позивач, домоволодіння, в якому їй належить будинок №3 по вул. Остапа Вишні, ум. Одесі, складається з двох окремих частин, частина, яка належить позивачу має адресу: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, буд. №3, частина, в якій проживають відповідачі має адресу: м. Одеса, вул. Лугова, буд. №40. Позивач зазначає, що відповідачі, скориставшись її відсутністю, самовільно захопили належну їй частину домоволодіння будинок №3 по вул. Остапа Вишні, у м. Одесі, змінили двері та замки, та не впускають її до нього, заварили ворота та хвіртку. [PERSON] вказує, що має намір разом із родиною проживати в належному їй будинку №3 по вул. Остапа Вишні, у м. Одесі, однак, відповідачі своїми діями перешкоджають їй у здійсненні свого права власності. В звязку з наведеним, за уточненими позовними вимогами, позивач просить суд: усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні права власності з боку відповідачів [PERSON], [PERSON]; Виселити [PERSON], [PERSON] з будинку №3, по вул. Остапа Вишні у м. Одесі. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні, уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], та представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3, загальною площею 57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №5289938 від 25.06.2013 року. Згідно Заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.01.2011 року по цивільній справі за позовом [PERSON]С, до Одеської міської ради про визнання права власності, позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння №40, по вул. Луговій , в м. Одесі, до складу приміщень якого входять: житловий будинок літ. «А», загальною площею 120,9 кв. м., житловою площею 70,2 кв. м.; літньої кухні літ. «В» площею 13,0 кв. м., сарай літ. «Д» площею 4,4 кв. м., сарай літ. «К» площею 6,6 кв. м., вбиральня літ. «Г» площею 1,5 кв.м., гараж літ. «И» площею 18,8 кв.м., гараж літ. «Л» площею 14,8 кв. м., розташоване на земельній ділянці площею 336,0 кв. м. Судом встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18.01.2012 року за апеляційною скаргою [PERSON], [PERSON] на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.01.2011 року, вказане заочне рішення було змінено, в частині визнання права власності за [PERSON] на частину домоволодіння по вул. Остапа Вишні, 3 (Лугова, 36-а), що складається з житлового будинку літ. «А» площею 57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., літньої кухні літ. «В» площею 13 кв.м., сараю літ. «Д» площею 4,4 кв.м., вбиральні літ. «Г» площею 1,5 кв.м., гаражу літ. «И» площею 18,8 кв.м. скасовано, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в позові [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок літ. «А» площею 57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., літньої кухні літ. «В» площею 13 кв.м., сараю літ. «Д» площею 4,4 кв.м., вбиральні літ. «Г» площею 1,5 кв.м., гаражу літ. «И» площею 18,8 кв.м відмовлено. У решті рішення залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18.01.2012 року зазначено, як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок №40 по вул. Луговій, у м. Одесі від 22.07.2010 року, користувач [PERSON] та з технічного паспорту на житловий будинок №3 по вул. Остапа Вишні у м. Одесі від 17.12.2010 року, користувач [PERSON], вказані будинки є одним й тим же домоволодінням, яке складається з окремих квартир, а саме: квартира №1, загальною площею 63,9 кв. м. та квартира №2, загальною площею 57 кв.м. При цьому квартира №1 має адресу вул. Лугова, 40, а квартира №2 вул. Остапа Вишні, 3, м. Одеси, що сторонами не заперечується. Згідно рішення ІІІ сесії Іллічівської міської ради від 26.09.1990 року вул. Лугова, 36-а, змінена на вул. Остапа Вишні, 3, та користувачем квартири №2 був [PERSON], який помер 10.07.2010 року. Також рішенням Апеляційного суду Одеської області зазначено, що згідно листа керівника органу самоврядування населення мікрорайону «Сахарний» від 14.12.2011 року оплату комунальних послуг за адресою по вул. Остапа Вишні, 3, м. Одеса, здійснював [PERSON], та на даний час [PERSON] самовільно захопила частину домоволодіння за вказаною адресою. Тобто судом встановлено, що в іншій частині спірного домоволодіння, що має адресу: м. Одеса, вул. Лугова, 40 - проживають відповідачі [PERSON], [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] склались спірні правовідносини щодо користування та проживання в 1/2 частині житловому будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3, яка належить [PERSON] Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки право власності позивача на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3, є незаперечним та таким, що набуто з правових підстав, відповідачі не мають права перешкоджати позивачу у проживанні та користуванні спірним нерухомим майном. При цьому у Рішенні апеляційного суду Одеської області від 18.01.2012 року колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково визнав право власності за [PERSON] на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3 (Лугова, 36-а) та складається з житлового будинку літ. «А» площею 57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., літньої кухні літ. «В» площею 13 кв.м., сараю літ. «Д» площею 4,4 кв.м., вбиральні літ. «Г» площею 1,5 кв.м., гаражу літ. «И» площею 18.8 кв.м., тому колегія суддів скасувала рішення в частині визнання права власності за [PERSON] права власності на оскаржувану частину домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3, та відмовила у визнані за нею права власності на цю частку. Згідно витребуваного судом Розпорядження Іллічівської районного адміністрації виконкому Одеської міської ради №399 від 01.06.2000 року «Про внесення змін у нумерацію домів селища «Сахарний», вбачається, що адреса: м. Одеса вул. Лугова, 36, зміна на: м. Одеса, вул. Лугова, 40. Також додатком до цього рішення, щодо зміни нумерації будинків по вул. Остапа Вишні підтверджується наявність домоволодіння по вул. Остапа Вишні, 3. Матеріалами інвентаризаційної справи КП «ОМБТІтаРОН», та копією технічного паспорту від 16.02.2006 року, користувач [PERSON], по адресі вул. [PERSON], підтверджується факт наявності спірного домоволодіння вул. Остапа Вишні, 3, що розташоване на розі з вул. Луговою, яке має спільну стіну з сусіднім будинком по вул. Лугова, 40, користувач [PERSON] Також 17.12.2010 року був складений технічний паспорт на будинок по вул. Остапа Вишні, 3, у м. Одесі, користувач [PERSON] З матеріалів спадкової справи до майна померлої 17.01.2002 року [PERSON], вбачається, що вона по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: м. Одеса. Вул. Остапа Вишні, 3, з 03.05.1979 року по 17.01.2002 року, що підтверджується довідкою виданою 24.05.2004 року ОСОН мікрорайону «Сахарний» та на заяві [PERSON] про прийняття спадщини міститься відповідний запис про те, що факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] перевірено за його паспортом, який містить прописку за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3. На підставі дослідженого, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача [PERSON] на те, що будинку №3 за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні взагалі не існує, оскільки наявні ухвалені судові рішення, які набрали законної сили та якими факт існування такого будинку встановлено, тому такий факт не підлягає додатковому доказуванню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим захистити порушене право позивача, усунути їй перешкоди у користуванні належною їй 1/2 частиною житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3, загальною площею 57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., шляхом виселення [PERSON], [PERSON] із зазначеної частини будинку, та шляхом вселення [PERSON] до 1/2 частиною житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 3.

Outcome: partial