Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину, належить 1/2 частка житлового будинку № 15 по вулиці Котляревського у місті Словянську. Власником іншої 1/2 частки вказаного будинку є сестра позивача, [PERSON] В даному житловому будинку, зі згоди [PERSON], 27.05.1991 року був зареєстрований як член родини, [PERSON], з яким позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач фактично не мешкає в спірному будинку з лютого 2003 року після того, як створив іншу сімю. На теперішній час знятися з місця своєї реєстрації відповідач не побажав. Окрім того, позивач через реєстрацію в своєму будинку відповідача не може розпорядитися належним їй нерухомим майном на свій розсуд згідно чинного законодавства України. Рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідача з реєстрації. У звязку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 15 по вулиці Котляревського у м. Словянську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, рішення ухвалити на розсуд суду. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.11.1980 року, виданого Першою Словянською державною нотаріальною конторою 25.11.1980 року, спадкоємцями в рівних частках житлового будинку № 15 по вулиці Котляревського у місті Словянську, що належало [PERSON], померлому 24.01.1980 року, є його доньки, [PERSON] та [PERSON]. Згідно з довідкою КП «БТІ» м. Словянська від 01.11.2016 року №2897-2/0.83/01 власниками житлового будинку № 15 по вулиці Котляревського у місті Словянську в рівних частках є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ДВ №334616, виданого 18.10.1985 року Жовтневою селищною радою Ванінського району Хабаровського краю, [PERSON] 18.10.1985 року уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище [PERSON]. Згодом [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] та 09.09.2004 року уклала шлюб з [PERSON], після чого змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №034777, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 09.03.2006 року. Отже, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 15 по вулиці Котляревського у місті Словянську. Відповідач по справі [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], б. 15, про що свідчить домова книга для прописки громадян, які мешкають в будинку №15 по вул. Котляревського м. Словянська. Відповідно до Акту комітету мікрорайону «Северний» за № 387 від 12.10.2016 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], б. 15, але не мешкає за даною адресою з 2003 року по теперішній час, його особистих речей в будинку немає. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власниками якого є [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично він за цією адресою не проживає з 2003 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Згідно довідки серії ДОН-07 № 042247, виданої МСЕК 30.07.2008 року, [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved