Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 25 травня 2016 року надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (далі Вершинська сільська рада), третя особа Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора), про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 15 лютого 2013 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, в тому числі житловий будинок №27 по вул. Центральній (до 21 березня 2016 року - Жовтневій) в с. Вершина Куйбишевського району Запорізької області, на який відсутні будь-які правовстановлюючі документи. Після смерті батька позивача спадщину у вигляді зазначеного житлового будинку фактично прийняла її мати - [PERSON], яка проживала разом з батьком, однак померла 08 квітня 2014 року та не встигла оформити вказане спадкове майно. За життя батьком позивача було складено заповіт, відповідно до якого земельну ділянку, яка належала йому на праві приватної власності, він заповідав [PERSON] Остання відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, прийняла у власність частину майна після смерті свого батька [PERSON], однак спадкові права на будинок не були ним оформлені. Спірний будинок був збудований в селі Вершина в 1962 році на земельній ділянці 0,50 га, що знаходилася в особистому користуванні господарства, яке перебувало в колгоспі [PERSON], де працював власник будинку [PERSON], [INFO]. На місці зазначеного будинку раніше знаходився будинок забудови 1918 року, власником якого відповідно до погосподарських книг 1964-66 pp., 1980-82 pp., 2011-15 pp. був батько [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Разом з ним проживала його дружина [PERSON]Д, [INFO], син - [PERSON], невістка [PERSON] та онуки [PERSON]А і [PERSON] JI.A. Після смерті [PERSON] в 1981 році власником будинку став [PERSON], що підтверджується копіями по господарських книг. Згідно з погосподарськими книгами 1980-82 pp., власником будинку за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, село Вершина, вулиця Жовтнева, 27 був [PERSON]. 23 травня 2016 державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON]І, у зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності на будинок. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Третя особа представник нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяви про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 15 лютого 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 258489 від 16 лютого 2013 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, в тому числі житловий будинок №27 по вул. Центральній (до 21.03.2016 року - Жовтневій) в с. Вершина Куйбишевського району Запорізької області, на який відсутні будь-які правовстановлюючі документи. Після смерті [PERSON]І спадщину у вигляді зазначеного житлового будинку фактично прийняла його дружина - [PERSON], яка проживала разом з останнім, однак померла 08 квітня 2014 року та не встигла оформити вказане спадкове майно. За життя [PERSON]І було складено заповіт, відповідно до якого земельну ділянку, яка належала йому на праві приватної власності, він заповідав доньці [PERSON] Позивач відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, прийняла у власність частину майна після смерті свого батька [PERSON], однак спадкові права на будинок не були ним оформлені. 23 травня 2016 державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON]І, у зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1962 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української\~\~ РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального\~\~господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Спірний будинок був збудований в селі Вершина в 1962 році на земельній ділянці 0,50 га, що знаходилася в особистому користуванні господарства, яке перебувало в колгоспі [PERSON], де працював власник будинку [PERSON], [INFO]. На місці зазначеного будинку раніше знаходився будинок забудови 1918 року, власником якого відповідно до залучених до справи погосподарських книг 1964-66 pp., 1980-82 pp., 2011-15 pp. був батько [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Разом з ним проживала його дружина [PERSON], [INFO]. Разом з ними проживали: син - [PERSON], невістка [PERSON] та онуки [PERSON]А та [PERSON] JI.A. Після смерті [PERSON] в 1981 році власником будинку став [PERSON], що підтверджується копіями по господарських книг. Так, в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), тобто [PERSON] фактично прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Факт існування будинку [PERSON] в селі Вершина по вулиці Жовтнева, 27 також підтверджується технічним паспортом КП «Куйбишевське БТІ» від 12.02.2016 року, довідкою Вершинської сільської ради від 27.04.2016 року №01-22/170, копіями страхових свідоцтв. Все викладене вище є підтвердженням того, що спірний будинок в 1962 році збудував [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON], які працювали в колгоспі «Карла Маркса», мали постійний дохід. Двір, в якому знаходився спірний будинок, входив до суспільної групи господарства робітника. Згідно з погосподарськими книгами 1980-82 pp., власником будинку за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, село Вершина, вулиця Жовтнева, 27 був [PERSON]. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що спірний будинок, як спадкове майно, належав спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] на законних підставах. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на житловий будинок переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення. Згідно із статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до статті 1296 спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищевикладене, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Так, [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину прийняла спадщину після смерті свого батька - [PERSON], яка складалася з: земельної ділянки (паю) розміром 1,03 умовних кадастрових гектара та грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно, після смерті [PERSON], а саме: житловий будинок за адресою Запорізька область, Куйбишевський район, село Вершина, вулиця Жовтнева, 27 [PERSON]А відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених на спадкодавця. Суд, враховуючи вищевказані обставини справи, а також те, що правовий режим майна, права та обов'язки осіб, які брали участь у будівництві, прийняття спадщини визначаються законодавством, яке діяло на той час, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову. При цьому, позивач [PERSON] у зв'язку з відсутністю у спадкодавців правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позбавлена можливості оформити спадщину у інший спосіб. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~ Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved