Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про стягнення грошових коштів. Позов мотивував тим, що 23 серпня 2016 року він досяг усної домовленості про придбання у Фермерського господарства «Орлівське» зернозбирального комбайну № [NUMBER] CLAAS Lexion-406, 1998 року випуску, право власності на який зареєстровано за останнім на підставі свідоцтва про реєстрацію машин серія [NUMBER] від 07.07.2006 року, та передав цьому господарству в особі керівника і кінцевого бенефіціарного власника ФГ «Орлівське» [PERSON] , як аванс 20000 доларів США. Даний факт визнається [PERSON] , так як він зазначає це в позовній заяві за його позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. Позивачем була написана розписка, якою він підвередив передачу зазначеної суми авансу та вказав про сплату ФГ «Орлівське», як власнику цього комбайна, решту суми 50000 доларів США до 01.10.2017 року, які мав сплатити після укладення в належній формі договору купівлі-продажу зазначеного комбайна та переоформити його на себе в порядку що визначений чинним законодавством. Незважаючи на те, що розпискою від 23.08.2016 року кінцевою датою повної оплати товару було визначено 01.10.2017 року до якої за усною домовленістю ФГ «Орлівське» з обліку даний комбайн не зняло, це унеможливило укладення договору купівлі продажу комбайна. Крім того, позивачу стало відомо, що 22.09.2017 року ФГ «Орлівське» передало цей комбайн ТОВ «Гура-Ландтехнік», яке згідно платіжного доручення №834 від 22 вересня 2017 року сплатило на розрахунковий рахунок ФГ «Орлівське» у АТ «Райфайзен Банк Аваль» 260000 грн., що були оприбутковані ФГ «Орлівське». У зв`язку з такими діями відповідача, позивач вважає договір купівлі-продажу зернозбирального комбайну з відповідачем неукладеним, і обов`язку у позивача сплати решти суми за цей товар ні станом на 01.10.2017, ні на сьогодні не виникло. Відповідно до власника зернозбирального комбайна за таких обставин також не виникло права вимагати оплати товару, посилаючись на розписку позивача від 23.08.2016 року, оскільки цей товар не був переданий позивачу, як покупцю. Але, незважаючи на це відповідач звернувся до нього з претензією щодо повернення предмету купівлі продажу, якою підтвердивши факт отримання від нього в якості авансу 20000 доларів США, зловживаючи правом вимоги вимагав повернути нібито наявний в нього зернозбиральний комбайн № [NUMBER] Lexion-406, 1998 року випуску «у зв?язку з невиконанням вимог щодо остаточного розрахунку за умовами договору купівлі-продажу». При цьому суму яка була виплачена за розпискою відповідач зберігає в себе помилково вважаючи її завдатком та не бажаючи її повертати в добровільному порядку. Завдаток, як спосіб виконання зобов?язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу, але такий договір між сторонами укладено не було. Позивач вважає, що сплачений аванс підлягає поверненню як майно, що зберігається без достатньої правової підстави (ст.1212 ЦК України). Представник позивача та позивач у судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Позивач пояснив суду, що у 2016 році він домовився з [PERSON] про купівлю комбайну, та заплатив за нього 20 тис. доларів США, переоформити комбайн по договору купівлі продажу домовились коли він внесе кошти фермерському господарству «Орлівське» у сумі 10 тис. доларів, а решту віддасть готівкою. Потім за усною домовленістю між ним та [PERSON] , [PERSON] було вирішено передати комбайн [PERSON] , який перерахує частину коштів фермерському господарству. Ним було виконано вимоги написаної розписки, а саме передано [PERSON] гроші з яких частина була повернута зерном 60 тон пшениці, а решта повернута особисто за три рази по місцю проживання та роботи [PERSON] . [PERSON] віддав техпаспорт особисто, і останній забрав у нього комбайн. Всіх обставин не пам`ятає через травму отриману під час ДТП. Представник відповідача позов не визнав, просив суд відмовити в позові повністю. У відзиві на позов представник відповідача вказав, що у травні 2016 року голова ФГ «Орлівське» Орел І.А., як керівник та власник ФГ «Орлівське» та [PERSON] досягли усної домовленості про придбання зернозбирального комбайна № [NUMBER] Lexion-406, 1998 року випуску, право власності на яке зареєстровано за ФГ «Орлівське», а також жаток. Вартість комбайна була визначена 70\~000 доларів США, жаток 10\~000 доларів США. На викання вказаної домовленості голова ФГ «Орлівське» [PERSON] передав, а [PERSON] особисто прийняв вказаний комбайн, за що сплатив перший платіж 20000 доларів США, про що 23.08.2016 року власноручно написав розписку. Позивач вводить в оману суд, стверджуючи, що решту суми він повинен був сплатити після оформлення договору купівлі-продажу та його переоформлення, що вбачається з самої розписки, в якій зазначено «на момент оформлення даної розписки за купівлю зернозбирального комбайна сплачено 20000 доларів США. Я зобов`язуюсь решту суми, яка становить 50000 доларів США сплатити до 01.10.2017 року За домовленістю з головою ФГ «Орлівське» [PERSON] , якщо проплата не відбудеться, то сплачена мною сума не повертається». Жодних інших домовленостей із тексту даної розписки не вбачається. Фактично відбувся договір купівлі-продажу зернозбирального комбайна в кредит (з розстроченням платежу). Комбайн та документи на нього [PERSON] отримав ще в травні 2016 року, що можуть підтвердити свідки, а суму позивач зобов`язався сплати до 01.10.2017 року, а не після переоформлення документів, що може підтвердити в якості свідка сам позивач. У вересні 2017 року голові ФГ «Орлівське» зателефонував [PERSON] і повідомив, що везе повний розрахунок. Однак, оскільки він не має більше наміру користуватися комбайном та вирішив його продати, то попросив, щоб ще 10000 доларів США в еквіваленті перерахувало товариство, якому він комбайн продав, а [PERSON] зарахував ці кошти в рахунок його боргу за комбайн. Голова ФГ «Орлівське» Орел І.А. погодився та [PERSON] надав всі необхідні реквізити ТОВ «Гура-Ландтехнік» м. Переяслав-Хмельницький. 22.09.2017 року даним товариством було перераховано ФГ «Орлівське» 280000 грн. Як стало відомо в подальшому [PERSON] особисто передав комбайн та технічний паспорт на нього директору та засновнику ТОВ «Гура-Ландтехнік» [PERSON] , за що отримав кошти в повному розрахунку, що може підвередити при допиті в якості свідка сам [PERSON] . Однак решта боргу 40000 доларів США ні станом на 01.10.2017 року, на даний час [PERSON] ФГ «Орлівське» сплачені не були. У зв`язку з такими шахрайськими діями відповідач вимушений був звернутися до правоохоронних органів. Просить суд відмовити в позові. Представник третьої особи [PERSON] пояснив суду, що в вересні 2018 року він купив у [PERSON] комбайн CLAAS Lexion 460 з документами, і оскільки даний комбайн був зареєстрований за ФГ «Орлівське», з [PERSON] була домовленість, що він перерахує 10 тис. доларів США на його фермерське господарство, а решту 35 тис. доларів США віддасть [PERSON] , щоб він зміг розрахуватися з [PERSON] за куплений комбайн. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, їх представників, представників третьої особи, свідків, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, викладеної в їх листі від 19.04.2019 № Е-137, в Єдиному реєстрі машин станом на 18.04.2019 року за ФГ «Орлівське» станом на 18.04.2019 року зареєстрований зернозбиральний комбайн CLAAS Lexion 460, свідоцтво [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , 1998 року випуску. На час розгляду справи змін щодо реєстрації комбайна не було, і сторонами не заперечувався даний факт. Згідно нотаріально завіреної розписки від 23.08.2016 року [PERSON] купив в СФГ «Орлівське» вищевказаний комбайн. Також в розписці вказано, що на момент її оформлення за купівлю зернозбирального комбайна сплачено 20000 доларів США, а решта суми, яка становить 50000 доларів США [PERSON] зобов`язався сплатити до 01.10.2017 року. За домовленістю з головою СФГ «Орлівське» [PERSON] , якщо оплата не відбудеться сплачена [PERSON] сума не повертається. Як показав допитаний в якості свідка [PERSON] , він являється головою фермерського господарства «Орлівське», в 2016 році він досяг домовленостей з [PERSON] про продаж комбайна CLAAS Lexion 460 за 80 тис. доларів США, оскільки він добре його знав та довіряв, то передав йому комбайн отримавши за нього 20 тис. доларів США, які через касу вніс фермерському господарству, яке являється власником комбайна. Пізніше [PERSON] не повертав кошти, тому вони домовилися що він напише розписку, в якій вартість комбайна була визначена у розмірі 70 тис. доларів. За усною домовленістю оформлення договору купівлі продажу повинно було відбутися після внесення [PERSON] всіх коштів за куплений комбайн. Проте останній коштів не повернув, тому договір укладено не було. На прохання повернути комбайн [PERSON] повідомив йому що він продав комбайн [PERSON] на запчастини. Йому не було принципово на кого хоче переоформити комбайн [PERSON] , тому він кошті він [PERSON] були отримані безготівковим переказом, але [PERSON] решту коштів за комбайн не повернув. З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , комбайн CLAAS Lexion 460 з документами на нього був переданий [PERSON] за вказівкою [PERSON] в с.Великий Хутір Драбівського району Черкаської області в 2016 році, орієнтовно в липні місяці. Сторони визнають і не заперечують той факт, що кошти вказані в розписці були передані керівнику ФГ «Орлівське» [PERSON] , через якого вони були внесені в касу підприємства, про що свідчать надані суду прибуткові касові ордери, як предоплату за продаж комбайна. Вказаною розпискою була закріплена попередня домовленість між сторонами про продаж комбайна CLAAS Lexion 460, та відбулося часткове виконання умов майбутнього договору купівлі продажу, покупець сплатив частину коштів за товар, а продавець передав покупцеві товар у користування. Оскільки розписка написана та підписана лише однією особою [PERSON] вона є одностороннім правочином. Згідно абз.2,3 ч.3 ст.202 Цивільного кодексу України односторонній правочин може створювати обов`язки для особи яка його вчинила, а за домовленістю з іншими особами і для цих осіб. Відтак, з розписки вбачається, що [PERSON] домовився з відповідачем про купівлю товару та взяв на себе обов`язок сплатити решту коштів, а саме 50000 доларів США до 01.10.2017 року. Будь яких доказів, які б підтверджували наявність обов`язку у відповідача укласти письмовий двосторонній договір купівлі продажу вищевказаного комбайну до 01.10.2017 року суду надано не було. Тому посилання позивача на невиконання відповідачем дій з підписання договору купівлі-продажу комбайну, як на умову звільнення його від виконання домовленостей щодо доплати у визначений строк коштів за куплений комбайн та повернення вже сплачених коштів, суд вважає необґрунтованими. Також не має юридичне значення для стягнення коштів з відповідача факт передачі комбайна третій особі та оплати частини коштів за нього відповідачу третьою стороною, оскільки відповідач будь-яких правочинів з третьою особою не вчиняв. Відповідно до ст.207, 208 ЦК Україна такий правочин повинен був би бути вчинений у письмовій формі, як між юридичними особами, та бути підписаний сторонами, проте таких доказів суду не надано. В подальшому [PERSON] до 01.10.2017 року взяті на себе зобов`язання щодо сплати решти коштів за купівлю комбайну не виконав, доказів на підтвердження цьому суду надано не було, тому суд вважає, що підстав для задоволення позову не має.

Outcome: dismissed