Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про захист прав споживача до відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно уточнених якого просить зобов'язати відповідача відновити залишок кредитних коштів на його рахунку, з якого зняті були грошові кошти та оформлена послуга «Миттєва розстрочка» в сумі 4531 грн.75 коп. Стягнути з відповідача на його користь суму сплачен7их коштів на рахунок погашення кредиту 4531 грн 75 коп. Зобов'язати відповідача припинити нарахування відсотків за несплату кредитних коштів на рахунок з якого зняті грошові кошти та оформлена послуга «Миттєва розстрочка» та зобов'язати відповідача повернути на його рахунок списані грошові кошти «Миттєва розстрочка», які виникнуть на час винесення рішення по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 03.03.2008 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкрив йому кредитний рахунок на суму 2000 грн., але згодом ліміт був збільшений на суму 6300 грн. 15.09.2016 рок в м. Верхньодніпровську невідома особа по вул.. Петровського, 147 «А»/41 скоїла крадіжку його кредитної картки ПРИВАТБАНКУ, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 12016040430001446 Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. В той же день зловмисники зняли з даної картки залишок грошей в сумі 4531 грн.75 коп., що підтверджується довідкою № OUP8-EMDU-O15E-132G від 17 вересня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Крім цього 17 та 18 вересня 2016 року невідома особа скориставшись його викраденою кредитною карткою, оформила послугу «Миттєва розстрочка» на суму 2080.00 грн., та 5200 грн., що підтверджується квитанцією ПРИВАТБАНКУ та довідкою від 20.10.2016 року №0000000715367030, виданою керівником напрямку «Кредитні картки та зарплатні проекти» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином було оформлено розстрочку на його ім'я та знято грошові кошти в сумі 7280 грн. Після виявлення крадіжки картки він відразу звернувся до відповідача, який заблокував його картку, але на теперішній час відповідач продовжує нараховувати йому відсотки та добровільно не відновлює залишок коштів на його кредитному рахунку, що порушує його право як споживача, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи, також пояснив, що 15 вересня 2016 року здійснював покупки в магазині, розрахувався кредитною карткою, яку поклав до кишені. Потім спілкувався з товаришем на лавці. Поряд з ними сиділи ще двоє чоловік, одного з яких він також бачив магазині. Через деякий час він виявив, що його кредитної картки в кишені немає. Він відразу після того, як виявив, що його кредитна картка зникла, звернувся до відділення ПРИВАТБАНКУ, де перевірили його рахунок та повідомили, що з його кредитного рахунку знято залишок кредитних коштів в сумі більше 4000 грн. та його кредитна картка була заблокована. В банку також йому повідомили про те, що він повинен повернути дані кошти, що ним і було зроблено. Але через місяць півтора він дізнався, що з його кредитної картки після її викрадення було оформлено ще й послугу «Миттєва розстрочка» на суму більше 7000 грн., проте жодних СМС- повідомлень про це йому не надходило. Про даний факт він дізнався лише, коли нього почали стягуватися кошти на погашення цього кредиту і він звернувся до банку за роз'ясненням. Тоді йому роз'яснили, що найого кредитну картку оформлено послугу «Миттєва розстрочка» та зняті кошти. також йому повідомили, що кошти за послугою Миттєва розстрочка видаються відразу, а астма операція здійснюється протягом певного періоду ч асу, в зв'язку з чим частина знятих коштів прив'язана до кредитної картки, яка заблокована, а частина до нової картки, яка йому видана. Відповідач представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на відсутність вини банку щодо незаконного зняття коштів з карткового рахунку позивача. А на його думку позивач сам певним чином міг сприяти тій ситуації, що виникла. так як саме на нього покладається обов'язок щодо нерозголошення відомостей про його рахунок, та даних, які дають доступ до нього. Суд, вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачу [PERSON],. у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» були відкриті рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER]. Як пояснив позивач у нього спочатку був відкритий кредитний рахунок № [NUMBER]. Після того, як з даного рахунку були викрадені кредитні кошти, даний рахунок було заблоковано та йому було відкрито рахунок № [NUMBER] З карткового рахунку позивача № [NUMBER] 15.09.2016 року були зняті кредитні кошти в загальній сумі 4531 грн., 71 коп., що підтверджується випискою з карткового рахунку. З рахунку було [NUMBER] оформлено послугу «Миттєва розстрочка». Дата транзакції 17.09.2016 року на суму 2080 грн.., а також з рахунку № [NUMBER] за послугою «Миттєва розстрочка» дата транзакції 18.09.2016 року було знято суму 5200 грн., що підтверджується довідкою ПАТ КБ ПРИВАТБАНК. Як вбачається з наданих суду доказів позивач після виявлення крадіжки картки та зняття з його рахунку № [NUMBER] 15.09.2016 року кредитних коштів в сумі 4531.71 грн., відразу ж звернувся до банку та даний рахунок йому було заблоковано і відкритий новий рахунок. Про оформлення послуги «Миттєва розстрочка» позивач дізнався лише через деякий час, коли з його рахунку, на який він отримує заробітну плату почали стягувати грошові кошти на погашення даного кредиту Тоді позивач звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 120160404030001446 та розпочате досудове розслідування, яке на даний час триває. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування кредитних коштів з його рахунку, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.. Відповідно до п. 37.2 ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити платнику пеню в розмірі 0.1 від суми неналежного переказу за кожен день, починаючи від дня неналежного переказу за кожен день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійсненні операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувались або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та за необхідності, відновляє залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо платіжний засіб було викрадено без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка не дає змоги ініціювати платіжні операції. За змістом п. 8 розділу У1 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійсненні операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», яка діяла на момент списання спірних коштів і згідно з якою втратила чинність постанова Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223. Банк, як емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним виконувались, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану. у якому він був перед виконанням цієї операції. Згідно з п. 9 розділу У1 вказаного Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії або бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу оцінювати платіжні операції. Згідно умов договору клієнт зобов'язаний не допускати використання карток будь-якими іншими особами, зберігати у таємниці ПІН-коди, коди СVV2, коди СVС2, паролі та іншу інформацію, розголошення якої може призвести до фінансових втрат клієнта та банку, не ініціювати проведення операцій із застосуванням карток у разі, якщо це може призвести до порушення недотримання вимог чинного законодавства. Аналогічні висновки містяться і у правововій позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року . Враховуючи, що кредитна картка у позивача була викрадена, що підтверджується даними витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань. Позивач вчинив всі необхідні дії, а саме: відразу звернувся до Банку і його картку заблокували. А також звернувся до правоохоронних органів та за його заявою здійснюється розслідування кримінального провадження про викрадення грошових коштів з його кредитної картки ПРИВАТБАНКУ. Відповідно позивач вчинив всі необхідні дії передбачені вищезазначеними Положенням . Будь-яких доказів того, що позивач сам сприяв втраті картки, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції чи сам здійснив дані операції суду не надано. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті с удового збору в сумі 551 грн.. 20 коп.

Outcome: approved