Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 18.03.2019\~року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона з 07.02.1998 року знаходиться у зареєстровану шлюбі з відповідачем, 16.09.2005 року від цього шлюбу народилася дитина син. 31.05.2010 року шлюб міх позивачем та відповідачем було розірвано. Дитина проживає з позивачем. На сьогоднішній день виникли обставини,за якими розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] підлягає збільшенню за наступними обставинами: Позивач працє у Маріупольської міської лікарні № 4,на посаді перев`язочна медсестра, отримує мінімальну зарплатню, додаткової допомоги від держави як одинока матір не має з 01.01.2017 року Відповідач не повністю виконує свої аліментні зобов`язання. Згідно Довідки з Головного Територіального Управління Юстиції у Донецької Області Центрального Відділу Державної Виконавчої Служби міста Маріуполь розмір заборгованості по аліментам [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 01.09.2018 року згідно виконавчого листа № 2-11185/10 від 15.11.2010 виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно,на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] складає 23965 гривен. Відповідно довідок ПФУ та ДФС України від 26.07.2018 року [PERSON] не перебуває у трудових відносинах з підприємствами установами та організаціями ,пенсію не отримує,відкритих рахунків у фінансових установах не має. Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15.04.2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява від 26.06.2019 року про розгляд справи за її відсутності, в якій вона наполягав на задоволенні позовної заяви. Від відповідача [PERSON] надійшла\~заява від\~26.06.2019\~року про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги визнала у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 16.09.2005 року серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що вчинений актовий запис № 729, батьки: [PERSON] та [PERSON] 15.11.2010 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області видний виконавчий лист у справі № 2-11182/10, яким з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] частину всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 21.10.2010 року і до досягнення повноліття дитини. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 07.02.1998 року, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , з 07.02.1998 року перебувають у шлюбу, дошлю бне прізвище « [PERSON] », актовий запис № 55. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17\~травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У той же час, як зазначено вище, суд при вирішенні спору про збільшення розміру аліментів повинен з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що збільшення розміру аліментів буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дітей, і водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача, який визнав позовні вимоги. Рішенням суду вже присуджено стягнення аліментів з відповідача від дня пред`явлення позову. Суд вирішує питання про зміну способу стягнення аліментів. Рішення про зміну способу стягнення аліментів виконується з моменту набрання ним законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів. Тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved