Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до Родинської міської ради, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] року відкрилася спадщина після смерті [PERSON], яка померла в місті Родинське м. Красноармійська Донецької області на належний їй, на підставі Свідоцтва про право на спадщину нотаріально посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 28.01.1989 року реєстр № 729, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], призначена для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, належна померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 03.03.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0076. При житті [PERSON] заповіт не складала. Першочерговим спадкоємцем являється син померлої, [PERSON], який спадщини не прийняв та не бажає її прийняти. Із померлою позивачка проживала однією сім'єю з січня 2008 року, у зв'язку з чим та враховуючи відсутність у Спадкодавця спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців за законом першої, другої, третьої черг, які прийняли спадщину та бажають її прийняти, відповідно до ст. 1264 ЦК України, вона має право на спадкування за законом у четверту чергу. Встановлення юридичного факту проживання позивачки однією сім'єю із спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину. Подаючи позов, а не заяву, позивачка виходить з того, що з заяви вбачається спір про її право на спадкування при наявності спадкоємця першої черги. Позивачка просить суд встановити факт її проживання однією сім'єю з [PERSON], померлою [INFO] року, за адресою: [ADDRESS] з січня 2008 року по день смерті [PERSON], [INFO] року. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Родинської міської ради до судового засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та розглянути справу за наявними доказами та прийняти рішення на розсуд суду. Відповідач [PERSON] на електрону адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], яка є матір'ю відповідача [PERSON] (а.с.5), померла [INFO] року у місті Родинське Донецької області (ас.4). Згідно довідки Родинської міської ради від 17.10.2016р. [PERSON] дійсно мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно акту від 17.10.2016р. [PERSON] мешкала та вела спільне господарство з померлою [PERSON] за адресою: м. Родинське, вул. Котовського, буд. 31, з 2008 р. і по день її смерті [INFO]. З 2008р. по 2014р. мешкала без реєстрації, з 19.11.2014р. зареєстрована за даною адресою (а.с.7). На підставі Свідоцтва про право на спадщину, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 28.01.1989 року реєстр № 729, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9) та земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], призначена для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, належна померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 03.03.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0076 (а.с.10). На майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO]., згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45581898 від 28.10.2016 року, спадкова справа не відкривалась(а.с.21-22). Свідок [PERSON], який перебуває у дружніх стосунках з позивачкою близько 20 років, суду пояснив, що позивачка переїхала у 2008 році до [PERSON], оскільки остання була особою похилого віку та потребувала допомоги. Мешкали разом як родина та вели спільне господарство. Свідок [PERSON], яка є квартальною, суду пояснила, що [PERSON] з [PERSON] мешкала по [ADDRESS] з січня 2008 р. Спільно вели господарство, позивачка готувала їжу, прала, вбирала. [PERSON] казала свідку, що [PERSON] добре за неї доглядає. Мешкала вони як одна родина. У суду нема підстав ставити під сумнів показання свідків, оскільки вони послідовні та відповідають іншим обставинам, які встановлені у судовому засіданні. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Таким чином, оцінивши усі докази справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт проживання [PERSON] із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує.

Outcome: approved