Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23.03.2015 р., від даного шлюбу у них народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2016р. з відповідача стягуються аліменти на утримання відповідно сина [PERSON] 765,50 грн. та сина [PERSON] 614 грн., до досягнення ними повноліття. Крім того зазначає, що з часу винесення судом рішення її доходи значно зменшилися, на даний час не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитину до досягнення трирічного віку. Відповідач свої доходи приховує, та їй не відомо чи він офіційно працює. Потреби дітей значно зросли, молодший син досяг шкільного віку, що потребує додаткових витрат. Також нею сплачується харчування у школі, заняття з репетиторами, продовжений день у школі. Відповідач у вихованні дітей участі не приймає, додаткових витрат на дітей не надає. Вважає, що матеріальний стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти в більшому розмірі, крім того з часу винесення рішення щодо стягнення аліментів, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку змінився, та аліменти, які стягуються на підставі рішення суду є недостатніми для утримання синів, окрім іншого, їй відомо, що відповідач працює на промисловому ринку «7км», придбав двокімнатну квартиру та здає її в оренду, та придбав автомобіль. За даних обставин позивачка, просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання синів в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON], періодично щомісяця по 1700 грн. для оплати додаткових занять з математики та англійської мови і занять в спортивній секції та додаткові витрати на утримання сина [PERSON] періодично щомісяця по 1200 грн. для оплати продовженого дня у школі та додаткових занять з англійської мови, а також виплатити заборгованість по аліментам за червень 2018 р. в розмірі 151,50 грн., та в зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму з 01.07.2018р. сплатити за липень, серпень, вересень місяць 1632 грн. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, з підстав викладених у письмовому відзиві, в якому зазначено, що з вимогами позивача щодо стягнення додаткових витрат на дітей повністю не погоджується, проте розуміє, що аліменти, які стягуються на даний час є менші ніж мінімальний розмір аліментів та погоджується сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 779,50 грн. щомісячно та на утримання сина [PERSON] в розмірі 972 грн. на місяць. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] щомісячно в розмірі 765,50 грн., починаючи з 06.04.2016р. до повноліття, а саме до [INFO]., а також аліменти на утримання сина [PERSON] щомісячно в розмірі 614 грн., починаючи з 06.04.2016р. і до повноліття [INFO]. (а.с. 14-16) Наказом від 13.07.2018р. № 17 Одеської регіональної державної лабораторії державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів провідному лікарю ветеринарної медицини відділу організації моніторингових досліджень, реєстрації зразків та оформлення документів [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.07.2018р. по [INFO]. включно. (а.с. 17) Вищезазначену відпустку було надано позивачу у зв'язку із народження сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 28) Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд оцінивши надані позивачем доказів та врахувавши заперечення відповідача, в сукупності вважає що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2016 року. Після винесення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів пройшов значний період часу та за цей час змінились обставини, які впливають на розмір аліментів, що стягнені з відповідача. Як вбачається з наданих позивачкою доказів, змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з інфляцією зросли витрати на оздоровлення, харчування, лікування, утримання синів, а тому розмір аліментів має бути збільшений. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Істотних обставин, які б могли унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків належним чином суд, не вбачає оскільки відповідач є працездатним, та має змогу забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення своїх синів. Таким чином, суд вважає що відповідач має можливість в повній мірі та належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов'язання, а саме сплачувати аліменти на утримання синів, до досягнення ними повноліття у розмірі по 1000 грн. щомісяця, що не суперечить чинному законодавству, відповідає половині розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитини позивача збереження певного матеріального рівня утримання та буде відповідати його наявним сімейним обставинам. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Таким чином, вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів з відповідача на утримання синів є законними та частково обґрунтованими, та судом вбачається за можливе часткове задоволення позовних вимог у відповідній частині та задовольнити вимоги в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення синами повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дитину в 2018р. в Україні для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня по 30 червня становить 1860 грн., з 1 липня по 30 листопада становить 1944 грн., та з 1 грудня становить 2027 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Що стосується позовних вимоги, щодо стягнення додаткових витрат на утримання синів, позивачкою не надано жодного доказу, який би підтверджували обставини, які викладені нею у позовній заяві, а саме відвідання дітьми репетиторів (додаткових занять), спортивних секцій, що потребують додаткових витрат. А тому дані вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог позивачки щодо стягнення заборгованості по аліментам суд зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За змістом ч.3 статті 194 Сімейного кодексу України стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника на підставі статті 187 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами та її розмір сторонами не оспорений. З врахуванням наведеного, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження про стягнення аліментів, зі сплати яких і виникла ця заборгованість, тому дана вимога позивача є безспірною та задоволенню не підлягає, що є підставою для відмови в позові в цій частині. Крім того, твердження позивача щодо придбання відповідачем автомобіля та квартири не знайшли свого підтвердження, а таким чином є безпідставними та не обґрунтованими. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: partial