Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

До суду 11 липня 2016 року з позовною заявою звернулась [PERSON] в особі представника [PERSON], до [PERSON] про визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], разом з нею. В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених, позивач посилається на те, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2007 року. За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2012 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. З часу припинення шлюбно-сімейних відносин, з січня 2012 року неповнолітня дочка постійно проживала разом з нею та перебувала на повному її матеріальному забезпеченні, тільки вона, позивач, займалась вихованням дитини та її лікуванням. Відповідач допомоги на утримання дитини не надавав, дитиною та її потребами не цікавився. Позивач забезпечена житлом, є власником квартири [ADDRESS]. З 2014 року позивач та дитина [PERSON], [INFO] постійно мешкають у Франції, де позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], та вони разом живуть однією сім'єю, новий чоловік позивача прийняв дитину як рідну дочку, піклується про неї, займається її вихованням, для дитини утворені всі умови для нормального психологічного та фізичного росту і розвитку, між ними існують добрі стосунки. Відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких посилається на відсутність підстав для визначення місця проживання дитини разом з позивачем, зазначивши, що своєї згоди на вивезення дитини за межі України він не надавав, умови проживання дитини йому не відомі (а.с.60-61, 72-73). В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.39), позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на доводи, що викладені у позовній заяві, та ухвалити заочне рішення через неявку відповідача. Відповідач та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.65), в судове засідання повторно не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. В зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача та його представника в судове засідання неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Третя особа - орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просив розглядати справу без участі його представника, рішення по справі прийняти з урахуванням висновку органу опіки та піклування, позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі в зв'язку з їх підтриманням, про що виклав у письмовому клопотанні (а.с.210). В судовому засіданні були допитані як свідки [PERSON] та [PERSON], які показали, що позивача знають давно, підтримують дружні з нею стосунки, після розірвання шлюбу з відповідачем позивач сама повністю опікувалась над їх спільною дитиною, матеріально утримувала її, доглядала та займалась її вихованням, відповідач участі у матеріальному утриманні, догляді за дитиною та у її вихованні не приймав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши покази свідків та письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що з 23.02.2007 року сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.05.2012 року у справі № 2027/6589/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). У шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.20). Зареєстрованим місцем проживання дитини [PERSON], її батьків [PERSON] та [PERSON] є адреса: [ADDRESS]. Вищезазначена квартира була придбана позивачем [PERSON] 23.12.2008 року за договором купівлі-продажу в період перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON], та за рішенням суду визнана спільною власністю подружжя (а.с.7,63). Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 26.04.2014 року уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження № 5 від 26.04.2014 р., який перекладено з французької мови на українську мову перекладачем [PERSON], та 17.06.2014 року засвідчено вірність копії з оригіналу документу та справжність підпису перекладача приватним нотаріусом ХМНО Кравченко С.В., реєстр №8340, №8341 (а.с.106-108). З часу розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] неповнолітня дитина [PERSON] постійно проживала разом з матір'ю, позивачем [PERSON], за адресою: [ADDRESS], а з 2014 року проживає у Франції за адресою:[ADDRESS], що підтверджується показами свідками та письмовими доказами (а.с.104-105), та не заперечується відповідачем. У позивача [PERSON] у шлюбі з [PERSON] 08.01.2015 року народилась дитина. З огляду на матеріальне становище сім'ї встановлено, що її дохід складається з заробітної платні чоловіка, та соціальних виплат наданих державою на сім'ю (а.с.117-132). Суду не надані будь-які докази про матеріальне становище, та про дохід відповідача. Суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] на протязі всього періоду життя доньки приділяла увагу фізичному, духовному та інтелектуальному розвитку дитини, що підтверджується наступними доказами: довідкою із дошкільного навчального закладу №363, яка вказує, що у період з 2011/2012 та з 2012/2013 навчальні роки питаннями виховання дитини займалася мати (а.с.8), довідкою з Харківської загальноосвітня школа I-III ступенів №164 Харківської міської ради від 04.09.2014 року, яка засвідчує, що дитина відвідувала школу у період з 30.08.2013 року, питаннями вступу дитини до школи, відвідуваннями батьківських зборів займається мати [PERSON], яка до того ж приймає активну участь у заходах класу та у житті школи, мати та дитина мають доброзичливі стосунки (а.с.9), а також підтверджується показами свідків. Мати дитини [PERSON] у Франції сприяє та забезпечує умови для навчання дитини у навчальному закладі, дитина регулярно відвідує заняття класу СМ1, займається у секції «Зумба», у спортивній секції художньою гімнастикою, гірськими лижами, мати дитини забезпечує у вільний від навчання час дочки відпочинком, забезпечує медичне лікування дитини (а.с.93-98, 109-119, 143-157, 160-168). Суд прийшов до висновку, що у новій сім'ї позивача для дитини [PERSON] створений добрий психоемоційний клімат, у дитини добрі стосунки з новим чоловіком позивача та його дочкою [PERSON]. Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до положень ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 17.03.2017 р. № 218, визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] (а.с.211-213). Суд приймає також до уваги постанову у порядку винесення ухвали з невідкладних питань від 04.10.2016 року, Суду великої інстанції м. Нім Французької республіки (суд першої інстанції), який засвідчує незаконність переміщення дитини [PERSON] на територію Франції, та вважає недоречним прийняття постанови про повернення дитини до батька в Україну, виходячи із вищих інтересів дитини. У цій ухвалі зазначено, що у розмові з Суддею із сімейних питань, за відсутності сторін, дитина формально відмовилась їхати жити разом із своїм батьком в Україну (а.с.75-83). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в інтересах дитини [PERSON], [INFO], доцільно визначити місце її проживання разом з матір'ю [PERSON], виключних обставин за яких малолітня дитина могла би бути розлучена з матір'ю не встановлено. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.(а.с.22). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору.

Outcome: approved