Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

До Орджонінікідзеського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов (а.с.1-9). Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, прохає: стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 132\~324 грн. 52 коп. та відсотки в сумі 5\~437 грн. 99 коп., загальна сума стягнення складає - 137\~762 грн. 51 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з [PERSON] знайомий з 2003 року. В жовтні 2016 року [PERSON] звернувся з проханням надати в борг певну суму коштів. 18 жовтня 2016 року з [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, за яким [PERSON] були передані у борг 4\~973 євро. Договір було укладено у простій письмовій формі у вигляді розписки, складеній відповідачем власноруч. Згідно умов вказаного договору, борг слід було повернути строком до 17 листопада 2016 року. 21 листопада 2016 року Відповідач повернув - 9\~999 грн. 75 коп. В телефонному режимі Відповідач запевнив, що все памятає та борг поверне. Проте на даний час борг залишається не повернутим. Позивач у судовому засіданні підтримав позов. Додатково пояснив, що він приїхав на христини до доньки знайомої до м. Харкова з якою навчались. Йому зателефонував [PERSON] та попрохав позичити грошей. Зустрілись в м. Харкові біля будівлі міського БТІ де [PERSON] написав розписку; оригінал розписки знаходиться у нього Позивача; він передав [PERSON] 4\~973 Євро; оскільки [PERSON] борг не повернув, той звернувся до суду. На запитання відповів, що акт прийому передачі грошей не складався, розписка була написана без свідків; він, Позивач, офіційно не працює і часто відвідує Польщу. Впевнений про відсутність товарно-грошових відносин і впевнений про відсутність спільної підприємницької діяльності між ними; які відправлення ТОВ «АВТОЛЮКС Експрес Пошта», «Новою Поштою» до [PERSON] - не може пояснити; будь-яких підтверджень наявності грошових коштів в Євро або гривні, переведених в Євро - не може надати до суду за їх відсутності. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що знає [PERSON], бо вони разом служили в армії. [PERSON] проживає на Західній Україні і часто виїжджав до Польщі, і привозив натуральну оболонку (кишку) для виробництва ковбаси. Саме [PERSON], зателефонував та запропонував реалізовувати натуральну оболонку (кишки) для виробництва ковбаси. В той час він [PERSON], мав відношення до мясокомбінату, а тому - погодився на пропозицію. [PERSON] передавав йому натуральну оболонку (кишку) для виробництва ковбаси, а він передавав [PERSON] гроші. В день коли була написана розписка, 18 жовтня 2016 року, [PERSON] приїхав до м. Харкова з [PERSON], його представником. [PERSON] пояснив, що має певні борги, оскільки взяв кредит і просив його написати розписку про нібито отримання коштів, щоб показати дружині. В цій розписці не йшлось про отримання коштів і навіть акт прийому передачі не складався, бо насправді гроші не передавались. Свідок: [PERSON], пояснив, що [PERSON], є його сином. Вказав про те, що вони з сином проживають разом, бо син має непорозуміння з дружиною. Сказав, що знає [PERSON], як знайомого сина. [PERSON] привозив з Польщі до України натуральну оболонку (кишку) для виробництва ковбаси, бабіну якої свідок приніс у судове засідання для огляду і направляв до Харкова для реалізації. Вказаний товар він отримував 6-7 разів, гроші перераховував на імя дружини Позивача - [PERSON]. Щодо розписки, яку написав його син, пояснив, що будь-яких коштів його син не брав, оскільки заробляє достатньо. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності з\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 1046 та [PERSON] 71 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частина друга статті 1047 Цивільного кодексу України вказує на те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який\~посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми\~або\~визначеної кількості речей. У разі не виконання обовязку позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, до Позичальника може бути застосовано положення статей 625, 1048- 1050 ЦК України. В свою чергу, згідно правових позицій Верховного Суду України, висловлені в постанові від 11 листопада 2015р. у справі № 6-1967цс15, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 18 жовтня 2016р. [PERSON] було складено розписку наступного змісту: «Я, [PERSON], зарегистрированный по адресу: [INFO], [NUMBER] Орджоникидзевский РВ ХМУ УМВС Украины в Харьковской области 30 марта 2000 года. Беру в долг у [PERSON] суму в размере 4973 Євро (четыре тысячи девятисот семьдесят три евро) и обязуюсь отдать до семнадцатого ноября 2016 года». Зазначена розписка містить дату складання 18 жовтня 2016р, підпис [PERSON] Вказана розписка не посвідчена нотаріально. Також варто зазначити, що ні Позивачем, ні його представником не надано до суду розписки чи Акту прийому - передачі, про передачу та отримання грошових коштів, які є предметом спору. Відсутність розписки, чи Акту прийому - передачі, Позичальника в отримані грошових коштів, свідчить про те, що грошові кошти не передавалися. А сам договір позики є таким, що не укладений відповідно до вимог частини першої статті 1046 ЦК України. Дослідивши вказану розписку та оцінивши її справжню правову природу укладання, суд приходить до висновку, що розписка від 18.10.2016 року не є укладеним договором позики, та не породжує для\~сторін цивільних прав і обовязків, на досягнення яких вона була спрямована. Відповідно до вимог ч. 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особі, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести і обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивач не довів обставини щодо підтвердження укладення договору позики та передання грошових коштів, що є предметом договору позики, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Вимоги частині стягнення витрат на правову допомогу, суд залишає без задоволення відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed